Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У жовтні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Комунального підприємства з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» (далі - відповідач), про стягнення пені за договором купівлі-продажу майнових прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов договору купівлі-продажу прав на нерухоме майно від 10 лютого 2016 року він зобов'язався передати грошові кошти у рахунок отриманих від відповідача майнових прав на двокімнатну квартиру [ADDRESS] за ціною (п.4.1 договору) 1 919548,00 грн., а КП «Житлоінвестбуд-УКБ» в термін до кінця ІІІ-го кварталу 2016 року зобов'язався передати йому як покупцю квартиру (п.3.1.1 Договору). Ним на виконання умов договору виконані зобов'язання - сплачена 100% сума купівлі-продажу прав на нерухоме майно - 919548,00 грн., проте відповідач зі свого боку зобов'язання не виконав у встановлений термін (строк), а тому відповідно до п. 5.1 Договору за прострочення більше, ніж на 180 календарних днів виконання зобов'язання, визначених п.п.3.1.1 або 3.1.6, цього договору має сплатити йому як покупцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення за період з 01 жовтня 2016 року по 04 квітня 2018 року, що становить 194863,61 грн. Тому позивач, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на свою користь пеню за договором купівлі-продажу майнових прав в розмірі 194863,61 грн. Ухвалою судді від 09.10.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 01.02.2018 року призначено у справі підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи. Ухвалою суду від 05.07.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні у повному обсязі, підтримав пояснення зазначені у відзиві на позовну заяву, наголошуючи на тому, що кінець третього кварталу 2016 року - це запланований термін введення об'єкта будівництва в експлуатацію, а остаточну дату введення будинку в експлуатацію договором не передбачено, а тому порушень умов договору з боку відповідача та підстав для нарахування пені немає. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.02.2016 між сторонами укладено договір купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно, за умовами якого відповідач зобов'язався передати позивачу у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] у строки та умови, визначені договором. Зміст договору, відповідно до ч.1 ст. 628 ЦК України, становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.ст. 6, 627, 629 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства згідно ст. 628 цього Кодексу. Сторони погодили умови договору своїми підписами. Пунктом 3.1. цього договору продавець прийняв на себе одностороннє зобов'язання в термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року передати відповідну квартиру в об'єкті будівництва покупцю; отримати сертифікат відповідності, що свідчить про готовність об'єкта будівництва до експлуатації, у встановленому законодавством порядку: замовити за власний рахунок та отримати технічний паспорт на квартиру; письмово повідомити покупця про дату введення об'єкта будівництва в експлуатацію; передати покупцю за актом майнові права на квартиру згідно із розділом 2 цього договору. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання (з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст.611 ЦК України). Неустойка (штраф, пеня) - грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 ЦК України). За вказаним договором купівлі-продажу продавець КП «Житлоінвестбуд-УКБ» зобов'язався передати у власність покупця майнові права на квартиру [ADDRESS], а покупець - прийняти їх. Позивач виконав свої зобов'язання сплативши 100% фінансування вартості майнових прав на житло в розмірі 919548,00 грн., що підтверджується довідкою №114/189 від 05.04.2018 року про те, що кошти позивачем внесено у повному обсязі. Позивач зазначає, що Акт прийому-передачі квартири підписано 05 квітня 2018 року, проте відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, передбачені Договором, тобто в термін (строк) до кінця ІІІ-го кварталу 2016 року зобов'язання передати позивачу як покупцю квартиру не виконав (п.3.1.1 Договору). Відповідно до визначеного п.3.1.3 договору порядку передача та приймання майнових прав здійснюється сторонами за Актом після введення об'єкта в експлуатацію та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу. Право власності на майнові права на квартиру покупець набуває після оформлення Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру. Відповідно до п.3.3 договору позивач зобов'язувався сплатити повну вартість майнових прав на квартиру та прийняти за Актом майнові права є обов'язками покупця. Відповідно до особливих умов договору спорудження об'єкту капітального будівництва як житлового будинку за будівельною адресою [ADDRESS] є одностороннім зобов'язанням продавця, який, виконуючи функції замовника і забудовника будівництва, лише після спорудження об'єкта зобов'язується повідомити покупця про дату введення об'єкта в експлуатацію (п.3.1.2), і тільки після цього відповідно до п.3.3.2. договору у покупця виникає зобов'язання оглянути квартиру і підписати Акт приймання-передачі квартири. За таких обставин доводи позивача про порушення відповідачем строків передачі у його власність майнових прав на квартиру не грунтуються на умовах договору, адже такі строки договором не передбачені, а момент передачі у власність покупця майнових прав на квартиру визначний настанням певних обставин у відповідній послідовності: введення в експлуатацію об'єкта будівництва та повідомлення відповідачем про це позивача; огляд квартири позивачем, підписання ним Акту приймання-передачі майнових прав на квартиру та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу. Відповідно до п. 5.1 договору встановлено, що за прострочення більш як на 180 календарних днів виконання своїх зобов"язань, визначених п. 3.1.1 або п. 3.1.6 цього договору, продавець сплачує покупцю пеню у розмірі облікової ставки НБУ за кожен день прострочення. Проте, КП "Житлоінвестбуд-УКБ" згідно з листами від 19.10.2016 року №114/6259 та від 27.06.2017 року №114/3832 повідомляло позивача про те, що введення в експлуатацію житлового будинку по [ADDRESS] перенесено на III квартал 2017 року, через об'єктивні виробничо-технологічні обставини будівництва. Тобто, договором купівлі-продажу від 10.02.2016 року відповідач не брав на себе зобов'язання перед позивачем на введення об'єкта в експлуатацію у термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року; вказаний термін визначений як заплановане одностороннє зобов'язання продавця у договорі, який одночасно виконує функції замовника і забудовника будівництва. Спірні ж правовідносини сторін за договором купівлі-продажу є правовідносинами продавця і покупця, предметом яких є зобов'язання продавця передати у власність покупця майнові права на квартиру у вже спорудженому об'єкті капітального будівництва (п.1.1 договору) після виконання покупцем його зобов'язань за договором підписати Акт приймання-передачі майнових прав на квартиру та проведення кінцевих розрахунків за фактично збудовану площу. Умови Договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 10.02.2016 року, укладеного між Комунальним підприємством з питань будівництва житлових будинків «Житлоінвестбуд-УКБ» та позивачем, погоджені сторонами та не оспорюються. Так, згідно з Розділом 1. «Предмет договору» сторони дійшли згоди викласти термін «Квартира» в Договорі у наступній редакції: майнові права /будь-які права, пов'язані з предметом договору, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності /права володіння, розпорядження, користування/, а також інші специфічні права та вимоги/, що належать Продавцеві, на двокімнатну Квартиру [ADDRESS] Таке визначення сторонами предмета договору купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно повністю відповідає визначенню майнових прав як будь-яких прав, пов'язаних з майном, відмінних від права власності, у тому числі прав, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інших специфічних прав (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги, згідно ч. 3 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Тому доводи відповідача про те, що за Договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 10.02.2016 року Покупцю у термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року мало бути передано не індивідуально визначене нерухоме майно /квартиру/ з усіма притаманними йому властивостями, а виключно майнові права на ще неіснуюче майно, суд приймає як обґрунтовані. При цьому, Договором купівлі-продажу майнових прав на нерухоме майно від 21.12.2015 року не встановлено терміну, у який Продавець має отримати сертифікат відповідності, що свідчить про готовність Об'єкта будівництва до експлуатації, та ввести в експлуатацію Об'єкт будівництва. Докази позивача про те, що вказані зобов'язання мають бути виконані КП «Житлоінвестбуд-УКБ» у термін до кінця ІІІ кварталу 2016 року, є помилковими як такі, що не узгоджуються зі змістом укладеного між сторонами договору, тому суд не бере їх до уваги. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та доказам наявним у матеріалах справи, беручи до уваги, що позивачем суду не надано належних і допустимих доказів неналежного виконання відповідачем його зобов'язань передати позивачу у власність майнові права на квартиру, крім того, відповідач як продавець за договором не має перед покупцем грошових зобов'язань у зв'язку з обов'язком передати у власність майнові права на об'єкт нерухомості, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені не ґрунтується на положеннях ч.3 ст.549 ЦК України та не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed