Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] щомісячно втраченого заробітку внаслідок каліцтва , починаючи з 11.01.2011 року і до досягнення її пенсійного віку. В мотивування позову посилається на те, що 28.09.2010 року біля 01 год., [PERSON], керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES BENZ 220», рухаючись в населеному пункті м.Заставна по вул.Кіцманській від центру міста в напрямку м. Кіцмань, в порушення п.п.2.2(б).10.1,12.1 ПДР України, не вибравши безпечну швидкість руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не правильно застосувавши прийоми керування, змінив напрямок руху вправо при цьому виїхавши за межі дороги та допустив наїзд на огорожу господарства № 2, яке належить [PERSON]. Представник позивачки посилається на те, що [PERSON] була визнана потерпілою, оскільки , як пасажирка вказаного автомобіля отримала тілесні ушкодження. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 366-Е від 04.10.2010 року вона перебувала на стаціонарному лікування в реанімаційному відділені ЛШМД м. Чернівці з діагнозом: Політравма. Перелом остистих паростків дужок 7-го шийного хребця і 1-го грудного хребця. Забій, стиснення спинного мозку. Проникаюче поранення грудної клітини. Гідропневматоракс. Субтотальний відрив лівої вушної раковини. Травматичний шок. Дані тілесні ушкодження в своєму комплексі відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. По факту даної дорожньо-транспортної пригоди відносно [PERSON] було порушено кримінальну справу за ст.286 ч.2 КК України і останній згідно вироку Заставнівського районного суду від 23.03.2011 року притягнутий до кримінальної відповідальності. Представник позивачки посилається на те, що внаслідок отриманих тілесних ушкоджень під час ДТП [PERSON] перенесла дві операції та з 18.09.2010 року по 23.12.2010 року постійно перебувала на стаціонарному лікуванні в різних медичних закладах м. Чернівці, м.Заставна, м.Київ. На момент аварії остання працювала на посаді контролера-касира операційної частини ТВБВ №10025/0128 м. Заставна. Однак в січні 2011 року [PERSON] змушена була звільнитись з роботи, оскільки за станом здоров»я не могла виконувати поскладені на неї обов»яки, їй встановили підгрупу А першої групи інвалідності. Представник позивачки вважає, що [PERSON] повинен сплачувати останній втрачений заробіток з часу її звільнення і до досягнення нею пенсійного віку в розмірі 4705 грн. щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала повністю, обґрунтувала вищенаведеним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, не подав суду заяву із проханням проводити розгляд справи у його відсутності, хоча в установленому порядку повідомлявся про розгляд справи, судом допущено заочний розгляд справи. Судом встановлено, що 28.09.2010 року біля 01 год., [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем марки «MERCEDES BENZ 220», рухаючись в населеному пункті м. Заставна по вул. Кіцманській від центру міста в напрямку м. Кіцмань, в порушення п.п.2.2(б).10.1,12.1 ПДР України, не вибравши безпечну швидкість руху, не врахувавши дорожньої обстановки, не правильно застосувавши прийоми керування, змінив напрямок руху вправо при цьому виїхавши за межі дороги та допустив наїзд на огорожу господарства № 2, яке належить [PERSON]. Внаслідок ДТП пасажирка автомобіля [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 366-Е від 04.10.2010 року вона перебувала на стаціонарному лікування в реанімаційному відділені ЛШМД м.Чернівці з діагнозом: Політравма. Перелом остистих паростків дужок 7-го шийного хребця і 1-го грудного хребця. Забій, стиснення спинного мозку. Проникаюче поранення грудної клітини. Гідропневматоракс. Субтотальний відрив лівої вушної раковини. Травматичний шок. Дані тілесні ушкодження в своєму комплексі відносяться до розряду тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент їх заподіяння. Згідно вироку Заставнівського районного суду від 23.03.2011 року [PERSON] притягнутий до кримінальної відповідальності. При розгляді кримінальної справи відносно [PERSON], позивачка [PERSON] визнана досудовим слідством потерпілою. Згідно ст.1195 ЦК України , фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Шкода, завдана фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, відшкодовується без урахування пенсії, призначеної у зв'язку з втратою здоров'я, або пенсії, яку вона одержувала до цього, а також інших доходів. Згідно ст.1197 ЦК України, розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється за бажанням потерпілого за дванадцять або за три останні календарні місяці роботи, що передували ушкодженню здоров'я або втраті працездатності внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я. Якщо середньомісячний заробіток (дохід) потерпілого є меншим від п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, розмір втраченого заробітку (доходу) обчислюється виходячи з п'ятикратного розміру мінімальної заробітної плати. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] внаслідок ДТП отримала тілесні ушкодження, які відносяться до тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент їх заподіяння. Після ДТП [PERSON] встановлено підгрупу А першої групи інвалідності, що підтверджується довідкою МСЕК від 10.01.2011 року . Відповідно до висновку експерта №002 відсоток постійної втрати загальної працездатності [PERSON] становить 100% (а.с.75-86). Встановлено, що на момент аварії [PERSON] працювала на посаді контролера-касира операційної частини ТВБВ № 10025/0128 м. Заставна. В січні 2011 року змушена звільнитись з роботи за власним бажання у зв»язку з станом здоров»я , що підтверджується копією трудової книжки. Станом на січень 2011 року, на момент звільнення [PERSON] її середньомісячна заробітна плата становила 735,57 грн. . Відповідно до ст.22 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2011 рік» мінімальна заробітна плата станом на січень 2011 р. становила 941 грн.. Оскільки середньомісячний заробіток [PERSON] був меншим за п»ятикратний розмір мінімальної заробітної плати, то відповідач повинен відшкодовувати втрачений заробіток виходячи з п»ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, що складає 4705 грн.. Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються позивачі- за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, а також смертю фізичної особи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи видхиленої частини вимог. Враховуючи наведене, суд вважає, що із відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати в розмірі 1% від ціни позову, що становить 564,60 грн. (4705 грн. ? 12). На підставі наведеного та

Outcome: approved