Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в період з 15:00 год. 23 грудня 2012р. по 09:30 год. 26 грудня 2012р. шляхом пошкодження вікна [PERSON] проник в квартиру [ADDRESS] де вона проживає разом із своєю сім"єю, і викрав належне їй майно, а саме ноутбук «Асус», золоті вироби, гроші, заподіявши їй матеріальну шкоду на суму 53 500 грн. Вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26 липня 2012р. та ухвалою судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 15 лютого 2013р. [PERSON] визнано винним за ст. 187 ч.3, ст. 185 ч.3 КК України та згідно ст. 70 КК України остаточно визначено за сукупністю злочинів покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Крім цього позивачу була заподіяна моральна шкода, яку вона оцінює в 30 000 грн. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала суду пояснення аналогічні викладених в позовній заяві а також пояснила, що заподіяна їй моральна шкода полягала в тому, що [PERSON] викрав всі збереження на суму 3700 євро, залишивши її сім'ю без засобів для поживання, що призвело до великих душевних страждань. Просить позов задоволити. Відповідач у судове засідання не з"явився, не забезпечив явку представника. Суд вважає за можливе справу слухати у його відсутності, згідно ст. 224 ЦПК України, з постановленням заочного рішення. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини громадянина захищаються судом та відповідно до вимог чинного цивільного процесуального законодавства України кожній особі гарантується право звернення безпосередньо до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.ст.10-11 та 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Судом встановлено, що вироком Яворівського районного суду Львівської області від 26 липня 2012р. [PERSON] визнано винним за ст. 187 ч.3, ст. 185 ч.3 КК України та згідно ст. 70 КК України остаточно визначено за сукупністю злочинів покарання у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі. Ухвалою судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 15 лютого 2013р. вирок Яворівського районного суду Львівської області від 26 липня 2012р. в цій частині залишено без змін. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989р. «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна» покладаючи на підсудного обов'язок відшкодувати матеріальну шкоду, суд має виходити з установленого законом правила про те, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає, що має місце заподіяної матеріальної шкоди, що визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду та інших негативних наслідків. Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути матеріальну шкоду на користь позивача в розмірі 53 500 грн. Відповідно до пунктів 5, 9 розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в редакції із змінами від 27.02.2009 р. „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задоволити в сумі 30 000 грн. При цьому суд враховує вимоги ст. ст. 23, 1167 ЦК України щодо глибини душевного страждання позивача, внаслідок викрадення всіх збережень та вимоги розумності і справедливості.

Outcome: approved