Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-21 00:00:00

10 березня 2020 року позивач звернувся до Овідіопольського районного суду Одеської області з вищезазначеним позовом, в якому просив суд розірвати Попередній договір укладений 9 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Соломічевим Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 396. Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що 9.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Попередній договір за яким у майбутньому сторони зобов`язалися в строк до 30.05.2021 року укласти і підписати договір купівлі-продажу, належного позивачу житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). Цей договір у день його укладення був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Соломічевим Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 396. Позивач вказував, що Попереднім договором були встановлені істотні умови щодо порядку та розміру виплат [PERSON] авансових платежів на користь [PERSON] . Відповідач порушив вказане зобов`язання, а тому договір має бути розірваний. Позивач в судове засідання не з`явився. Його представник надав до суду клопотання, в якому просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи за відсутністю відповідача та прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач повторно не з`явився у судове засідання, хоча про дату та час судового засідання завчасно та належним чином повідомлений. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справи суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124Конституції України та статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що 9.04.2019 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений Попередній договір за яким у майбутньому сторони зобов`язалися в строк до 30.05.2021 року укласти і підписати договір купівлі-продажу, належного йому на підставі договору дарування від 03.11.1995 року, житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] ( [ADDRESS] ). Цей договір у день його укладення був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Соломічевим Г.В. та зареєстрований в реєстрі за № 396. Відповідно п.4 Попереднього договору, ціна майна яке буде продаватися у майбутньому, визначена сторонами у розмірі 675000 грн., що на момент підписання цього договору складає 25000 доларів США по курсу НБУ 27,00 грн., за один долар США. Сторони домовились, що покупець (в майбутньому) здійснює авансові платежі кожний квартал, починаючи з дня укладення цього договору, до повного розрахунку, зазначеного в цьому договорі, тобто 8 кварталів в цілому по 84375 грн. Кожний платіж повинен здійснюватися не пізніше 5 числа, яке настає після спливу кварталу. Розрахунок за домовленістю сторін може бути здійснений раніше зазначених дат в цьому договорі. Достроковий розрахунок між сторонами цього договору дозволяється. Отже у п. 4 Попереднього договору встановлена істотна умова договору, а саме здійснити 8 платежів по 84375 гривень, кожний квартал, починаючи з дня укладення цього договору, але не пізніше 5 числа, яке настає після спливу кварталу платежі. Таким чином остаточними датами для виконання платежів є 05.07.2019 р.; 05.10.2019р.; 05.01.2020 р.; 05.04.2020 р.; 05.07.2020 р.; 05.10.2020 р.; 05.01.2021 р.; 05.04.2021 р. На день розгляду справи дати періодів здійснення платежів (05.07.2019 р.; 05.10.2019р.; 05.01.2020 р. 05.04.2020 р.) вже настали проте Відповідач, не надав суду доказів здійснення ним виплат платежів обумовлених у пункті 4 Попереднього договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Відповідно ч.ч. 1-2 ст. 651 ЦК України, Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідач не виконавши авансові платежі у періоди та у розмірі, що передбачені пунктом 4 Попереднього договору істотно порушив договір укладений між сторонами, що призвело до позбавлення позивача очікуваних ним сум грошових надходжень в обумовлені попереднім договором періоди, та на які він розраховував при укладенні договору. В ході судового розгляду з боку фізичної особи надійшла заява від 21 квітня 2020 року , яка не відповідає вимогам ст.. 222 ЦПК України , тобто не підписана заявником , а тому суд не може її прийняти до уваги . Досліджені судом докази по справі у їх сукупності та норми діючого законодавства дають підстави суду зробити висновок про обґрунтованість та доведеність позовних вимог. При поданні позову позивач сплатив судовий збір в повному обсягу, питання про розподіл судових витрат позивач не ставить, а тому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір розподілу не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved