Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

04.09.2017 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON], в якому просить: - надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України малолітній дитині [PERSON], [INFO] в супроводі матері [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER] РНОКПП [NUMBER], без згоди (дозволу) та супроводу батька [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER] РНОКПП [NUMBER], за кордон у період з 01 червня 2018 року по 15 липня 2018 року до Республіки Молдова із зворотнім поверненням на територію України. - надати дозвіл [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER] РНОКПП [NUMBER], на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон малолітньої [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], [INFO], паспорт серії [NUMBER] РНОКПП [NUMBER], на період з 01 червня 2018 року по 15 липня 2018 року. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона та відповідач є батьками малолітньої - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. В теперішній час шлюбні відносини між сторонами фактично припинено. На теперішній час [PERSON] поїхав до Росії на постійне місце проживання. Перед від'їздом до Росії відповідач надав нотаріально засвідчену заяву (згоду) на виїзд за кордон малолітньої доньки в супроводі матері. Однак, 13 серпня 2017 року сплинув строк дії вказаної заяви, нову заяву відповідач не надає, у зв'язку з тим, що вже понад рік знаходиться в Російській Федерації та не має наміру приїжджати до України, та відмовляється надіслати мені з Росії нотаріально засвідчену заяву подібного зразка. Позивач зазначає, що вона є інвалідом II групи, у зв'язку з чим потребує допомоги по догляду за донькою на період її знаходження на лікуванні, яку їй може надавати матір, яка постійно мешкає в Республіці Молдова. Фактично в теперішній час позивач разом з донькою проживає в Республіці Молдова у своєї мами, що підтверджується довідкою № 824 від 10.07.2017 року. Крім того, [PERSON], обґрунтовуючи свій позов вказує, що дозвіл на виїзд з дитиною за кордон їй потрібен також у зв'язку з тим, що вона має намір їздити відпочивати з дитиною за кордон, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про час та місцем розгляду справи повідомлені належним чином. 15.03.2018 року від представника позивача за довіреністю надійшла заява про розгляд справи за відсутності без її участі, зазначила також, що позов підтримує, просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи, [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 23) Судові повістки на засідання, призначені на 28.12.2017 року, 16.01.2018 року, 15.03.2018 року, були повернуті з відміткою: "за закінченням терміну зберігання". Таким чином відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин, про причини неявки суду не повідомив, заперечень проти розгляду справи не надав, заяв про відкладення розгляду справи від нього не находило. Відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів. Враховуючи зазначене суд вважає можливим у даній цивільній справі ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. (а.с. 7) Сторони проживали разом в зареєстрованому шлюбі. (а.с. 6) На даний час, як зазначає позивач, шлюбні відносини між сторонами припинено. Позивач зазначає, що вона є інвалідом II групи, у зв'язку з чим потребує допомоги по догляду за донькою на період її знаходження на лікуванні, яку їй може надавати матір, яка постійно мешкає в Республіці Молдова. Фактично в теперішній час позивач разом з донькою проживає в Республіці Молдова у своєї мами, що підтверджується довідкою № 824 від 10.07.2017 року. Крім того, [PERSON], обґрунтовуючи свій позов вказує, що дозвіл на виїзд з дитиною за кордон їй потрібен також у зв'язку з тим, що вона має намір їздити відпочивати з дитиною за кордон, у зв'язку з чим просить позов задовольнити. Відповідач добровільно згоди на виїзд доньки до батька не надає. Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, передбачено, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231, визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. п. 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. З огляду на викладене діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Оскільки у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд доньки за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved