Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 23.08.2003 року зареєструвала із ним шлюб від якого [INFO] народився син [PERSON] та [INFO] син [PERSON], які проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні. З часом з"ясувалось, що одруження виявилось невдалим, оскільки у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя. У лютому відповідач забрав свої речі та перейшов проживати окремо та за цей час жоден із них не вживав заходів до примирення. Позивачка вважає, що їх шлюб носить формальний характер, так як вона втратила до відповідача почуття любові та поваги, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала із підстав, зазначених у позовній заяві та просила їх задовольнити, зазначивши, що за час, який надавався судом на примирення, ніким із сторін заходів для збереження сім"ї не вживалося. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано Жидачівським райвідділом РАГС Львівської області 23.08.2003 року, цього дня уклали шлюб [PERSON] та [PERSON], якій після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.3). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] яке видано відділом РАЦС Івано-Франківського міського управління юстиції Івано-Франківської області від 18.03.2004 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є [PERSON] та [PERSON].(а.с.5). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER], яке видано відділом РАЦС Жидачівського районного управління юстиції Львівської області 24 липня 2008 року вбачається, що [PERSON] народився [INFO] та його батьками є сторони.(а.с.6). Відповідно до ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, більше трьох місяців не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивачка не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких подальших заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище та вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Діти сторін, які є малолітніми, проживають разом із позивачкою у [ADDRESS] Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти проживання дітей з позивачкою, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] слід визначити разом із матір"ю - позивачем у справі.

Outcome: approved