Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

Позивач мотивує свої вимоги тим, що відповідачі із зазначеною установою уклали договір іпотеки № 07/2007/4044290097-1 від 21.12.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, який був укладений між банком та [PERSON] Відповідачі відповідно до договору передали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Зобов'язання за кредитним договором не виконані, заборгованість станом на 15 травня 2015 року складає 11384, 34 доларів США та 13024, 71 грн. В добровільному порядку відповідачі борг не сплатили, тому просить в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки. Представник позивача в судове засідання не з'явився про місце, день та час розгляду справи сповіщений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні представник відповідачів проти позову заперечив, надав письмові заперечення, в яких просить відмовити в задоволенні позову, вважає що термін пред'явлення позовної заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки минув 12 березня 2015 року, а тому вимоги позивача задоволенню не підлягають. Зазначив також, що у квартирі мешкає неповнолітня дитина, що унеможливлює продаж вказаного житла. Суд, вислухавши пояснення з'явившихся учасників процесу, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав: судом встановлено, що публічне акціонерне товариство комерційний банк «Надра» є правонаступником всіх прав та обов'язків відкритого акціонерного товариства «Надра». 21 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 07/2007/404290097, відповідно до якого позичальнику був наданий кредит у сумі 15000, 00 доларів США на умовах сплати 14, 49 % річних строком до 18 грудня 2020 року, щомісячна сума платежу складає 228 доларів, 16 центів, яка вноситься до 20 числа кожного місяця (а. с. 10-11). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та [PERSON] і [PERSON] був укладений договір іпотеки № 07/2007/404290097-1 від 21.12.2007 року. Відповідно до договору відповідачі передали банку в іпотеку нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить їм на праві приватної спільної сумісної власності, що підтверджується копією свідоцтва на право власності на житло та витягом (а. с. 15-16). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином в установлений строк відповідно до вказівок, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що позичальник у встановлений угодою термін (та на час розгляду справи також) кредит в повному обсязі не повернув. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 26 серпня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» 477, 27 доларів США кредиту, 556, 03 доларів США проуентів за користування кредитом, 38, 90 доларів США комісії, а всього 1072, 20 доларів США, що еквівалентно 22055 грн. 15 коп. та 455 грн. 21 коп. пені; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» 9116, 59 доларів США кредиту 1108, 28 доларів США процентів за кристування кредитом, 87,27 доларів США комісії, а всього 10312, 14 доларів США, що еквівалентно 212120 грн. 71 коп. та 12568 грн. 79 коп. пені; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ КБ «Надра» 9116, 59 доларів США кредиту 1108, 28 доларів США процентів за кристування кредитом, 87, 27 доларів США, а всього 10312, 14 доларів США, що еквівалентно 212120 грн. 91 коп. та 12568 грн. 79 коп. пені. Станом на 15 травня 2015 року борг відповідача по договору № 07/2007/404290097 від 21.12.2007 року складає: борг по кредиту - 9593, 86 доларів США, борг по відсоткам - 1664, 31 доларів США., комісія - 126, 17 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 13024, 71 грн., що за курсом НБУ є еквівалентом 633, 21 доларів США. Представник відповідачів в процесі розгляду справи не оспарював суму заборгованості, що виникла за кредитним договором. Згідно п 5.1. статті 5 Договору іпотеки № 07/2007/404290097- І від 21.12.2007 року Іпотекодержатель (ПАТ «КБ «Надра») має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язання в цілому або в тій чи іншії його частині. Стаття 7 Закону України «Про іпотеку" передбачає, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієі вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Згідно ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 12 вересня 2014 року відповідачам направлялася вимога з пропозицією достроково виконати взяті на себе зобов'язання за неналежне виконання своїх обов'язків по кредитному договору, проте пропозиція не виконана, заборгованість до цього часу не погашена (а.с. 39-40).Іпотечна вимога на адресу відповідачем позивачем була направлена 06.07.2015 року. У зв'язку з порушенням боржником строків погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором банк використав передбачене ч. 2 ст. 1050 ЦК України та пунктом 4.2.7 договору право на зміну кредитного договору про дострокове повернення кредиту та пов'язаних з ним платежів відповідно до надісланих вимог. Представник відповідачів посилається на те, що згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України іпотека припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, іпотека припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Суд вважає, що вказані заперечення не заслуговують на увагу з таких підстав. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомими майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» визначено перелік підстав для припинення іпотеки. Зокрема, іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до статті 546 ЦК України застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (статті 553 - 559 цього Кодексу), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки останній відповідає перед заставо-/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки. Отже, правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені Законом України «Про іпотеку». Разом з тим іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (стаття 3 Закону України «Про іпотеку»). Вказана правова позиція висловлена в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4.11.2015 року. Не мають суттєвого значення у справі і доводи представника відповідачів щодо проживання у іпотечному житлі дитини, оскільки в рамках даної справи питання виселення мешканців не ставиться. Відносини, які виникли між сторонами, регулюються спеціальним Законом України «Про іпотеку» та загальними положеннями про забезпечення виконання зобов'язань, на них не поширюються норми, що регулюють поруку, а саме статті 553 - 559 ЦК України, Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно - квартиру [ADDRESS], яка належить [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Сума заборгованості по кредиту, що підлягає стягненню, складає 13024, 71 грн. та 11384, 34 дол. США. Відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 26 листопада 2015 року 1 долар США = 23 грн. 77 коп. Тобто сума боргу в доларах в гривневому еквіваленті становить 11384, 34 ? 23, 77 = 270605, 76 грн. Загальна заборгованість у гривнях складає 270605, 76 + 13024, 71 = 283630, 47 грн. Відповідну до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» ставка судового збору за позови майнового характеру на момент подачі позову до суду складала 1% ціни позову. Отже сума судового збору становить 283630, 47?0, 01 =2836, 30 грн.

Outcome: approved