Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

03 серпня 2021 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката Давиденка К.В. пред`явила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. [INFO] помер її батько [PERSON] в [ADDRESS], після його смерті залишилося право на земельну частку (пай) розміром 3,93 в умовних кадаст- рових гектарах із земель колишньої агрофірми «Шагани», згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 017034, виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 16.10.1996 р. на ім`я [PERSON] . Її батько [PERSON] проживав разом із її матір`ю [PERSON] у фактичних шлюбних відносинах без оформлення шлюбу з 1964 року по день смерті матері, через це в свідо- цтві про її народження він як батько не значиться, однак в свідоцтві зазначено його ім`я та по батькові. Після смерті батька вона, як спадкоємець першої черги за законом, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України, в редакції 1963 року, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та отримала відмову з причини ненадання доказів фактичного прийняття спадщини та ненадання доказів родинних відносин. Вважає, що фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки у неї є оригінал правовстановлюючого документа, що підтверджує право помер- лого на земельну частку (пай), та отримувала орендну плату, також на момент смерті батьків вона була зареєстрована та проживала разом із ними. Оскільки її батьки проживали разом вже два роки до її народження однієї сім`єю та вона є дочкою спадкодавця, вона фактично вступила в управлін- лня та володіння спадковим майном, просила встановити факт родинних зв`язків між нею та її ба- тьком [PERSON] та визнати за нею право на земельну частку (пай), що залишилася після смерті спадкодавця. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розгля- нути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував, просив справу розглянути у його відсутність. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають до- казуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добро- вільності їх визнання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копії паспорту серії [NUMBER] та копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4-5, 7) видно, що позивач народилася [INFO] в с.Приморське Татарбунарського райо- ну Одеської області, 19.02.1985 р. після реєстрації шлюбу з [PERSON] у Струмківській сільській раді їй присвоєно прізвище " [PERSON] ". Як вбачається із копії свідоцтва про народження позивача (а.с.8), в свідоцтві про народження в графі «батько» вказаний [PERSON] .. Копіями свідоцтв про смерть серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с.9, 10) підтверд- жується, що [PERSON] померла [INFO] , [PERSON] помер [INFO] , обидва в с.Примо- рське Татарбунарського району Одеської області. З копії сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 017034 (а.с.11) слідує, що на підставі рішення Татарбунарської РДА від 30.08.1996 р. [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності агрофірми « Шагани », розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах. Згідно довідок виконкому Приморської сільської ради (а.с.12, 13), [PERSON] та [PERSON] в період з 1964 року до 31.07.1998 р. проживали однією сім`єю та вели спільне господарство по [ADDRESS] , у 1966 році у по господарській книзі є запис про народження дочки [PERSON] ; [PERSON] буда зареєстрована зі своїми батьками з 06.08.1966 р. та на момент їх смерті, після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння його майном. Відмова нотаріуса від 22.07.2021 р. № 82/01-16 (а.с.14) свідчить про неможливість позивача от- римати свідоцтво про право на спадщину за законом у зв`язку з втратою 6-місячного строку надан- ня заяви про прийняття спадщини, ненадання доказів фактичного прийняття спадщини та ненадан- ня доказів родинних відносин. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини вини- кли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт ци- вільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Згідно п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України - Цивільний кодекс України зас- тосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних ві- дносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України,положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час ві дкриття спадщини. Оскільки спадщина у даній справі відкрилась [INFO] - в день смерті спа- дкодавця [PERSON] , тоді діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрі- бно застосувати для вирішення спірних правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоє- мець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийня- та спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкри- ття спадщини міститься в правилі ст.525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. Відповідно до ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями пер- шої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) по- мерлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В силу ст.550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питан- ня не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за наявності інших спадкоємців і спору між ними (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 р. (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивіль- них і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду циві- льних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно постанови Пленуму Верховного суду № 5 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними 25.05. 1998 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. за № 7 зазначено, що справи про спадкування розглядаються су- дами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встано- влення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. В судовому засіданні встановлено, що позивач є дочкою померлого [PERSON] , а отже, спадк- оємцем першої черги за законом, отже, за [PERSON] може бути визнано право на зе- мельну частку (пай) розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах, що залишилася після смерті [PERSON] . На підставі викладеного,

Outcome: approved