Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

13.05.2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся з позовом до [PERSON] з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки за кредитним договором №014/1647/82/96239 від 20.12.2007 року. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і відповідачем було укладено кредитний договір №014/1647/82/96239 від 20.12.2007 року, згідно з умовами якого Банк надав йому кредит у розмірі 105 060 грн. 00 коп., а відповідач прийняв на себе зобов'язання щодо погашення суми за кредитом, відповідно до графіка погашення кредиту, який є додатком до цього договору, зі сплатою 13,50% на рік за користування кредитом, строком до 20.12.2017 року. В рахунок забезпечення позичальником будь-яких прийнятих на себе зобов'язань за кредитним договором №014/1647/82/96239 від 20.12.2007 між банком та [PERSON] 20.12.2007 було укладено договір іпотеки за №014/1647/82/96239/1, у відповідності до якого, предметом іпотеки стало нерухоме майно відповідача, а саме будинок житловий з надвірними будівлями за [ADDRESS]. Вказував, що банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, надавши кредитні кошти в сумі 105 060 гривень 00 копійок. В свою чергу, боржник зобов'язання за договором не виконав та не виконує в цей час, оскільки станом на 29.01.2014 року за відповідачем [PERSON] існує заборгованість у сумі 336 127,45 гривень, що складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 87 269,01 грн., простроченої заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 41 823,82 грн., суми пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 207 034, 62 грн. Посилаючись на п.5.3. Договору наступної іпотеки, зазначав, що Іпотекодердатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання за кредитним договором, забезпеченого цією іпотекою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет іпотеки: - у разі надання Іпотекодавцем недостовірної інформації Іпотекодержателю згідно з п. 2.1. цього Договору, в тому числі при не попередженні Іпотекодержателя про всі відомі Іпотекодавцю права та вимоги, інших осіб на Предмет іпотеки (в т.ч. ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку); - у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором або кредитним договором. Зазначав, що в добровільному порядку відповідач суму боргу за договором кредиту не сплачує, у зв'язку з чим позивач звернувся із зазначеним позовом до суду. В судове засідання представник позивача Мікуліна Т.О., яка діє на підставі довіреності від 23.08.2013 року (а.с. 75) не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялася належним чином, надала заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягала, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення (а.с.81) у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України (а.с.79), причини неявки відповідача до суду, про які він повідомив у своїй заяві визнані судом неповажними, оскільки доказів їх існування позивач не надав, у зв'язку з чим ухвалою суду від 31 липня 2014 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Крім того, судом зазначається, що у відповідності до вимог ЦПК України, позивачу було своєчасно направлено ухвалу про відкриття провадження разом із копією позову з додатками на адресу його місця мешкання, проте конверт був повернутий з поштового відділення за закінченням терміну зберігання (а.с.57). Зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув цивільну справу у присутності позивача та його представника та з урахуванням усіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №014/1647/82/96239 від 20.12.2007 року (а.с.13-21), відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 105 060 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,50 % річних та зобов'язався повертати наданий кредит у визначений договором строк та сплачувати проценти за його користування. 20.12.2007 в рахунок забезпечення позичальником будь-яких зобов'язань передбачених кредитним договором №014/1647/82/96239 від 20.12.2007 між банком та гр. [PERSON] було укладено договір наступної іпотеки. Відповідно до договору наступної іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, належне [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується договором купівлі-продажу, р. №887, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області [PERSON], 22.03.2007 р. (а.с. 33-34), а саме будинок житловий з надвірними будівлями за [ADDRESS]. Реєстрація правочину та права на правочин підтверджується витягом за №17142870 з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим 20.12.2007 року Комунальним підприємством «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (реєстраційний номер: 9796181, номер запису:1343 в книзі:1) (а.с.44). Під час отримання кредиту Відповідач згідно з чинним законодавством України надав Банку всі необхідні документи, що ідентифікують його особу, мав постійний дохід, і у Банку не було сумнівів щодо його спроможності повернути кошти. Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що кредитний договір укладений сторонами в письмовій формі, підписаний уповноваженою на це посадовою особою позивача та відповідачем [PERSON] Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням - ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 629 ЦПК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його не виконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст.ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцяти денний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу [PERSON] 30.01.2014 року була направлена вимога про усунення порушення від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» з наданням йому тридцятиденного строку з моменту отримання цієї вимоги на погашення існуючої заборгованості (а.с.49). У ч.1 ст. 575 ЦК України окремим видом застави визначено іпотеку - заставу нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» встановлено такий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, як надання іпотеко держателю права на продаж предмету іпотеки від свого імені будь-якій особі покупцеві за ціною, яка встановлюється за згодою між іпотекодавцем та іпотекою держателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Згідно зі ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду, крім іншого, зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки, таким способом може біти реалізація предмета іпотеко держателем самостійно від імені будь-якій особі-покупцеві з застосуванням процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку». Вищий спеціалізований суд України в п. 42 Постанов від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснює наступне. Резолютивна частини рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Відповідно до розрахунку заборгованості, наданої позивачем, заборгованість за договором укладеним з відповідачем [PERSON] станом на 29.01.2014 року складає 336 127,45 гривень, що складається з простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів у розмірі 87 269,01 грн., простроченої заборгованості за нарахованими відсотками у розмірі 41 823,82 грн., суми пені за порушення строків сплати кредиту та відсотків у розмірі 207 034, 62 грн. У зв'язку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору, відповідно до платіжного доручення №295210 від 29.04.2014 року у розмірі 3361 грн. 27 коп. також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved