Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-02 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив зобов`язати відповідача укласти договір споживання енергії із позивачем як це передбачено ст. 26 Закону України «Про електроенергетику». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач звертався із заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача заборгованості за спожиту електричну енергію з позивача як мешканця приватно будинку у [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду від 18.07.2019 відповідачу було відмовлено у видачі судового наказу. Посилався також на лист ПАТ «Київенерго» про те, що на ім`я позивача було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , договір про користування електричною енергією не укладався. Зазначив, що 18.10.2013 позивач звертався до ПАТ «Київенерго» із заявою про укладення договору між споживачем електричної енергії та енергопостачальником на підставі постанови КМУ від26.07.1999 № 1357. З огляду на зазначене, відповідач незаконно відмовляється укласти з позивачем договір та намагається стягнути з останнього заборгованість. У зв`язку з наведеним позивач звернувся до суду з вказаним позовом. 29.03.2021, 26.05.2021 від позивача надійшла уточнена позовна заява, якою позивач фактично збільшив позовні вимоги та частково змінив предмет позову, зокрема просив, крім зобов`язання відповідача укласти з ним договір споживання енергії із позивачем як це передбачено ст. 26 Закону України «Про електроенергетику», просив стягнути з держави в особі Міністерства юстиції України моральну шкоду у розмірі 310 430, 00 грн. Водночас, відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу: позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження; Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. У разі подання будь-якої заяви, передбаченої пунктом 2 частини другої та частинами третьою і четвертою цієї статті, до суду подаються докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи. У разі неподання таких доказів суд не приймає до розгляду та повертає заявнику відповідну заяву, про що зазначає у рішенні суду (ч. 5 ст. 49 ЦПК України). З огляду на зазначене, оскільки позивачем не надано до матеріалів справи доказів направлення вказаних заяв відповідачам, суд, у відповідності до ч. 5 ст. 49 ЦПК України, не приймає до розгляду заяви позивача від 29.03.2021, від 26.05.2021 та повертає їх позивачу. Представник відповідача подав відзив з клопотанням про поновлення строку для подання відзиву. З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження 21.05.2021, відзив на позов направив засобами поштового зв`язку 11.06.2021. При цьому, відповідачем не обґрунтовано належним чином поважність причин пропуску строку для подання до суду відзиву, а саме лише посилання на карантинні обмеження не свідчить про те, що відповідач був позбавлений можливості вчинити відповідну процесуальну дію в строк, визначений в ухвалі суду. Відповідно до ст. 126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За таких обставин, оскільки підстави пропуску строку для подачі відзиву визнані судом не поважними, суд залишає без розгляду відзив на позову заяву. 25.01.2021 ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва справу передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. 26.04.2021 ухвалою суду Шевченківського районного суду м. Києва по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено учасникам справи строки для надання заяв по суті справи. 15.06.2021 від представника відповідача надійшов відзив. 25.06.2021 від позивача надійшла відповідь на відзив. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Відповідних клопотань до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, з огляду на таке. Так, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Положеннями ч. 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При цьому, відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76, ч. 1 ст.77 та ст. 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до підходу, зазначеного в рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Згідно ухвали Голосіївського районного суду м. Києва від 08.09.2020, Приватному акціонерному товариству «ДТЕК Київські електромережі» відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, оскільки заявником було нараховано заборгованість боржнику за період, що перевищує строк позовної давності (справа № 752/14511/19) Крім того, згідно рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11.01.2021 рішенням Голосіївського районного суду м. Києва задоволено позовні вимоги ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» до [PERSON] , стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 19 452, 48 грн., 3 % річних та інфляційну складову боргу у розмірі 8065, 62 грн. та судовий збір. Позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначає, що звертався до ПАТ «Київенерго» із заявою про укладення договору між споживачем електричної енергії та енергопостачальником на підставі постанови КМУ від 26.07.1999 № 1357, водночас відповідач незаконно відмовляється укласти такий договір з позивачем, а тому просить зобов`язати останнього на підставі ст. 26 Закону України «Про електроенергетику». Відповідно до ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» (який був чинний до 11.06.2018, окремі положення - до 01.07.2019), споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов`язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. У свою чергу, станом на день звернення до суду з вказаним позовом правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про ринок електричної енергії». Відповідно до п. 62 ч. 1 ст. 1 вказаного Закону, побутовий споживач - індивідуальний побутовий споживач (фізична особа, яка використовує електричну енергію для забезпечення власних побутових потреб, що не включають професійну та/або господарську діяльність) або колективний побутовий споживач (юридична особа, створена шляхом об`єднання фізичних осіб - побутових споживачів, яка розраховується за електричну енергію за показами загального розрахункового засобу обліку в обсязі електричної енергії, спожитої для забезпечення власних побутових потреб таких фізичних осіб, що не включають професійну та/або господарську діяльність). Згідно ч. 1 ст. 14 Закону, учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів: 1) двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір); 2) про участь у ринку "на добу наперед" та/або внутрішньодобовому ринку; 3) про купівлю-продаж електричної енергії на ринку "на добу наперед" ; 4) про купівлю-продаж електричної енергії на внутрішньодобовому ринку; 5) про участь у балансуючому ринку; 6) про врегулювання небалансів; 7) про надання послуг з розподілу; 8) про надання послуг з передачі; 9) про надання допоміжних послуг; 10) про надання послуг з диспетчерського (оперативно-технологічного) управління; 11) про приєднання до системи передачі; 12) про приєднання до системи розподілу; 13) про участь у розподілі пропускної спроможності; 14) про постачання електричної енергії споживачу; 15) про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг; 16) про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; 17) про надання послуг комерційного обліку електричної енергії; 18) про купівлю-продаж електричної енергії за "зеленим" тарифом; 18-1) про купівлю-продаж електричної енергії між гарантованим покупцем та суб`єктом господарювання, який за результатами аукціону набув право на підтримку; 19) інші договори, передбачені відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону, оператор ринку створює організаційні, технологічні, інформаційні та інші умови для здійснення регулярних торгів за правилами ринку "на добу наперед" та внутрішньодобового ринку, укладання і виконання договорів та розрахунків за ними, зокрема визначає уповноважений банк або клірингову установу. Згідно ч. 1 ст. 56 Закону, постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами (ч. 2 ст. 56 Закону). Згідно ч. 7 ст. 56 Закону, умови постачання електричної енергії, права та обов`язки електропостачальника і споживача визначаються договором постачання електричної енергії споживачу. У договорі постачання електричної енергії споживачу визначаються: 1) найменування та місцезнаходження електропостачальника; 2) перелік послуг, що надаються електропостачальником; 3) ціна електричної енергії та послуг, що надаються; 4) показники якості електропостачання, зокрема якості електричної енергії; 5) види послуг з технічного обслуговування, які пропонуються електропостачальником; 6) умови та порядок відшкодування (компенсації), що застосовується у разі недотримання електропостачальником показників якості послуг, визначених договором, зокрема у разі виставлення невірного рахунка та/або несвоєчасного виставлення рахунка; 7) порядок та засоби повідомлення актуальної інформації щодо чинних тарифів, вартості послуг з технічного обслуговування, очікуваних змін цін та умов постачання електричної енергії; 8) порядок організації комерційного обліку електричної енергії та надання даних комерційного обліку електричної енергії; 9) порядок подання звернень, претензій, скарг споживачем та порядок їх розгляду електропостачальником, методи ініціювання процедур вирішення спорів; 10) строк дії договору, умови припинення, пролонгації та розірвання договору, зокрема в односторонньому порядку споживачем у разі зміни електропостачальника, а також умови дострокового розірвання договору із зазначенням наявності чи відсутності санкції (штрафу) за дострокове розірвання договору; 11) зобов`язання електропостачальника щодо надання споживачу інформації про захист прав споживачів, зокрема у розрахункових документах (рахунках); 12) права та обов`язки електропостачальника і споживача у разі неможливості виконання своїх зобов`язань та у разі тимчасового зупинення постачання; 13) інші положення залежно від специфіки та виду послуг, що надаються електропостачальником. Відповідно до ч. 11 ст. 56 Закону, регулятор затверджує примірний договір постачання електричної енергії споживачу, типовий договір постачання електричної енергії споживачу на умовах надання універсальної послуги та типовий договір постачання електричної енергії споживачу постачальником "останньої надії". Згідно положень ч. 2 ст. 72 Закону, постачання електричної енергії споживачу здійснюється електропостачальником за відповідним договором постачання електричної енергії споживачу, укладеним відповідно до правил роздрібного ринку. Оператор системи передачі та оператори систем розподілу забезпечують приєднання електроустановок споживачів до електричних мереж у порядку, встановленому статтею 21 цього Закону. Передачу та розподіл електричної енергії, що постачається споживачам, здійснюють оператор системи передачі та оператори систем розподілу відповідно до договорів, що укладаються із споживачем та/або постачальником електричної енергії відповідно до кодексу системи передачі, кодексу систем розподілу та правил роздрібного ринку. Облік спожитої споживачем електричної енергії здійснюється постачальником послуг комерційного обліку (ч. 3 ст. 72 Закону). Відповідно до ч. 4, 5 ст. 72 Закону, відносини між учасниками роздрібного ринку регулюються правилами роздрібного ринку та договорами між його учасниками. Правила роздрібного ринку оприлюднюються на офіційних веб-сайтах Регулятора та електропостачальників. Споживачі мають право вільно обирати електропостачальників. Споживачі одночасно можуть мати більше одного укладеного договору про постачання електричної енергії, за умови дотримання правил роздрібного ринку, кодексу комерційного обліку. Споживач сплачує за поставлену йому електричну енергію та надані послуги згідно з умовами договорів, укладених відповідно до правил роздрібного ринку (ч. 9 ст. 72 Закону). Крім того, взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником (електропостачальниками) та споживачем (для власного споживання), а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, врегульовані також Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 № 312 (далі по тексту - Правила). Згідно пп. 2.1.3 п. 2.1. зазначених Правил, ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки є споживач. Споживачі укладають договір споживача про розподіл (передачу) електричної енергії шляхом приєднання до публічного договору за наявності паспорта точки розподілу. У разі надання послуги з приєднання до електричних мереж ініціатором укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії є оператор системи. Згідно пп. 2.1.5. п. 2.1. зазначених Правил, договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії є публічним договором приєднання та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України на основі типового договору, що є додатком 3 до цих Правил. Оператор системи розподілу зобов`язаний на головній сторінці свого веб-сайту, а також у друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності, та у власних центрах обслуговування споживачів розмістити редакцію договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії та роз`яснення щодо укладення та приєднання споживача до договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. Договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії за ініціативою споживача або оператора системи відповідно до визначених цими Правилами випадків, як правило, укладається шляхом приєднання споживача за заявою-приєднанням до розробленого оператором системи розподілу договору на умовах складеного оператором системи розподілу паспорта точки розподілу/передачі. Згідно пп. 2.1.7. п. 2.1. зазначених Правил, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії споживач не має права використовувати електричну енергію із системи розподілу/передачі та має подати оператору системи письмову заяву про припинення розподілу/передачі електричної енергії на його об`єкт. Фактом приєднання споживача до умов договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, зокрема повернення (надання) підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка оператора системи та/або документально підтверджене споживання електричної енергії. Крім того, пп. 2.1.8. п. 2.1. зазначених Правил передбачено, що для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії заявник у разі зміни споживача, форми власності чи власника електроустановки має надати оператору системи такі документи: 1) заяву про укладення відповідного договору із зазначенням місцезнаходження об`єкта та реквізитів заявника та наявності паспорта точки розподілу/передачі; 2) для юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців: витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (далі - ЄДР), роздрукований із мережі Інтернет, або копію довідки, або копію виписки з ЄДР; для фізичних осіб: копію довідки про присвоєння ідентифікаційного номера або реєстраційного номера картки платника податків або копію паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовляються від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади і мають відмітку у паспорті); 3) копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення), або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку або її частину (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта), право на розміщення електроустановок на території здійснення господарської діяльності з розподілу/передачі електричної енергії (у разі відсутності об`єкта споживача); 4) копію документа про підтвердження повноважень особи на укладення договору (витяг з установчого документа про повноваження керівника (для юридичних осіб), копію довіреності, виданої в установленому порядку тощо), за необхідності; 5) копію декларації (повідомлення) про початок виконання будівельних робіт або дозволу на виконання будівельних робіт (для укладення договору споживача про надання послуг з розподілу (передачі) та постачання електричної енергії на будівельні майданчики, у разі якщо наявність такого дозволу є обов`язковою або зазначені документи вимагаються законодавством у сфері містобудування) та/або у визначених законодавством випадках, копію декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифіката (для новозбудованих та реконструйованих електроустановок); 6) довідку про обсяги очікуваного споживання електроенергії окремо за кожною площадкою вимірювання споживача (крім побутових споживачів). При цьому, за змістом ч. 1 ст. 639 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. З огляду на зазначене, положення ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» не можуть бути застосовані до правовідносин, які виникли між сторонами, оскільки вказаний Закон втратив чинність 11.06.2018, окремі положення втратили чинність з 01.07.2019. При цьому, як визначено чинним на час звернення до суду з вказаним позовом позивачем законодавством, саме споживач має право вільно обирати електропостачальника та є ініціатором укладення відповідного договору постачання електричної енергії. Крім того, чинним законодавством чітко визначений порядок звернення споживача оператору системи для укладення договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. Водночас, позивачем не надано відповідних доказів звернення до відповідача з відповідним пакетом документів для укладення договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії. При цьому, посилання позивача на ту обставину, що відповідач намагається стягнути з нього заборгованість за спожиту електричну енергію не підтверджує ту обставину, що відповідач у будь-який спосіб ухиляється від укладення договору постачання електричної енергії. Інших доказів, які свідчили б про те, що відповідач умисно відмовляється від укладення зазначеного договору, позивачем до матеріалів справи не надано. З огляду на зазначене, позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed