Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

05.09.2019 р [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про визнання його батьком неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] ; про стягнення на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; про стягнення аліментів на її утримання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , трирічного віку та стягнення з відповідача судових витрат . У вступному слові позивачка та її представник адвокат Жилюк О.В. пояснили, що з березня 2012 року сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках: спільно проживали, мали спільний бюджет, вели спільне господарство, відповідач брав участь у вихованні дитини позивачки від шлюбу з [PERSON] . У вересні 2015 року вони подали заяву в РАЦС про реєстрацію шлюбу, але у зв`язку з потребою в грошах, не дочекавшись реєстрації шлюбу, поїхали на заробітки в Польщу. У Польщі разом працювали в кондитерській, спільно винаймали житло, продовжували фактичні шлюбні відносини до жовтня 2017 року. Протягом всього часу спільного проживання відповідач бажав і наполягав на тому, щоб у них народилася спільна дитина. У жовтні 2017 року позивачка завагітніла та за спільним рішенням з відповідачем поїхала в Україну до батьків в с. Ганнопіль Славутського району, щоб стати на облік, як вагітна, і народити в Україні дитину. З метою створення повноцінної сім`ї у листопаді 2017 р за згодою з відповідачем та за його посильної участі була придбана квартира в м. Славута Хмельницької області. У квітні 2018 р відповідач приїхав в Україну. Позивачка наполягала на реєстрації шлюбу з тим, щоб дитина народилася у шлюбі. Проте, відповідач всіляко ухилявся від одруження, а потім повідомив, що має іншу жінку в Польщі, з якою має намір одружитися. З цього часу стосунки з відповідачем погіршилися. Але вона мала надію, що після народження дитини, вона зможе зберегти сімейні стосунки з відповідачем. [INFO] у них народилася дочка [PERSON] . Вона повідомила відповідачу про народження дитини, однак, він відмовився приїхати в Україну, щоб зареєструвати своє батьківство. Тому запис про батька в актовому записі про народження дочки [PERSON] був вчинений на підставі ст. 135 СК України зі слів матері. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча зобов`язаний приймати участь в її утриманні і має можливість сплачувати аліменти, оскільки офіційно працює за кордоном. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги як на утримання дитини, так і на своє утримання. Тому просять позов задовольнити. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явився. Представник відповідача адвокат Новосад Н.В. у вступному слові та у відзиві на позов заперечує проти задоволення позову, посилаючись на те, що позивачка не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в ході судового розгляду не довела факт спільного проживання з відповідачем, не довела, що відповідач є батьком її дочки [PERSON] , [INFO] . А отже відсутні підстави для визнання [PERSON] батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , та стягнення з нього алміентів в користь позивачки на утримання дитини до досягнення повноліття і на її утримання до досягнення дитиною трьох років. Просить відмовити в задоволенні позову. Свідок [PERSON] показала, що позивачка та відповідач з березня 2012 року проживали разом однією сім`єю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мали намір зареєструвати шлюб. Проте, восени 2015 року вони поїхали на заробітки в Польщу, де разом проживали до листопада 2017 року: разом винаймали житло, працювали на одному підприємстві. Вона декілька разів приїжджала до них та проживала з ними в одній квартирі, оскільки періодично влаштовувалась там на роботу, і бачила, що між [PERSON] і [PERSON] хороші, подружні відносини. У жовтні 2017 р позивачка повідомила їй, що вагітна. За згодою з [PERSON] у листопаді 2017 р [PERSON] повернулася в Україну, стала на облік в лікаря, як вагітна, за посильної допомоги відповідача купили квартиру в м. Славута для їх подальшого сімейного життя. Протягом всього часу перебування в Україні [PERSON] спілкувалася з [PERSON] за допомогою мобільного зв`язку, ділилася своїм самопочуттям. У квітні 2018 р відповідач приїхав в Україну та повідомив, що має в Польщі іншу жінку, з якою буде одружуватися. [INFO] народила дочку [PERSON] та повідомила про це [PERSON] , але він не бажав визнавати своє батьківство. Свідок [PERSON] показала, що [PERSON] та [PERSON] з 2012 року співмешкали та вели спільне господарство, разом виховували дочку позивачки від першого шлюбу. У 2015 році [PERSON] і [PERSON] разом поїхали на заробітки в Польщу. Позивачка їй повідомляла, що проживає разом з [PERSON] і вони хочуть мати спільну дитину. У 2018 році Позивачка повідомила, що вагітна від [PERSON] та повернулася в Україну народжувати. Проте, навесні 2018 р [PERSON] повідомив, що має в Польщі іншу жінку і продовжувати стосунки з [PERSON] не буде. Влітку 2018 р [PERSON] народила дочку [PERSON] . На підставі викладеного суд знаходить доведеним факт перебування сторін у фактичних шлюбних відносинах з березня 2012 року по квітень 2018 року. 09 липня 2018 року в м. Славута Хмельницької області [PERSON] , [INFO] , українка, громадянка України, урнодженка с. Ганнопіль Славутського району Хмельницької області, народила дочку - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 18 липня 2018 року, виданим Славутським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 226 (а.с.4). Батько [PERSON] , [INFO] , в актовому записі про народження записаний зі слів матері відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, що стверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька: " [PERSON] " (а.с.5-6), так як мати - [PERSON] на час народження доньки в зареєстрованому шлюбі не перебувала . Відповідно до частини другої статті 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Частиною першою статті 126 СК України передбачено, що походження дитини від батька визначається за заявою жінки чи чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частинами першою, другою, четвертою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах реєстрації актів цивільного стану (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі сукупності доказів. У зв`язку з наведеним, за клопотанням позивачки 25 жовтня 2019 р судом була призначена у справі судова медична молекулярно-генетична експертиза для виряшення питання чи є [PERSON] , [INFO] , уродженець та житель с. Хоросток Славутського району хмельницької області, біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Проведення експертизи було доручено експертам Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи (м. Київ, вул. Докучаєвська, 4). Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Доказами у зазначеній категорії справ можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved