Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

представник позивача уточнив позовні вимоги позивача та просить суд надати дозвіл малолітньому [PERSON], 03.11.2009 року, народження, на тимчасові неодноразові поїздки в період з 30.04.2016 року по 30.04.2017 року за межі України, а саме: до Російської Федерації, без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], у супроводі матері [PERSON], [INFO], а також надати [PERSON], [INFO], дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини, закордонного паспорту, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину кордону України, а саме: з 30.04.2016 р. по 30.04.2017 р. до Російської Федерації для малолітнього [PERSON], [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення сином повноліття, надати дозвіл малолітній [PERSON], [INFO], на тимчасові неодноразові поїздки в період з 30.04.2016 року по 30.04.2017 року за межі України, а саме: до Російської Федерації, за межі України, а саме: до Російської Федерації, без згоди та супроводу батька [PERSON], 09.06.1971 року народження, у супроводі матері [PERSON], [INFO], а також надати [PERSON], [INFO], дозвіл на виготовлення проїзного документу дитини, закордонного паспорту, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину кордону України, а саме: з 30.04.2016 р. по 30.04.2017 р. до Російської Федерації для малолітньої [PERSON]. [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO], до досягнення дочкою повноліття, стягнути з [PERSON] судові витрати, посилаючись на те, що 03.02.2006 року між нею, [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Кагарлицького районного управління юстиції, актовий запис № 06. Від спільного шлюбу вона та відповідач мають спільних дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем у неї не склалося, оскільки як виявилось згодом їхні характери є зовсім різними, погляди її та відповідача на подружнє життя не співпадають, у зв'язку з чим між ними постійно виникали конфлікти та сварки. Враховуючи вищезазначені обставини спільне проживання її та відповідача стало неможливим, тому шлюбні відносини між ними фактично припинилися. У зв'язку з чим на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30.11.2010 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Позивач на даний час часто виїжджає за кордон у зв'язку з роботою. Окрім того, вона має відносини з особою, яка проживає за кордоном і часто навідується з дітьми до Росії. Про те, у встановленому законом порядку, для виїзду дітей за кордон необхідна нотаріально завірена згода батька, тобто відповідача для виїзду дітей закордон. На даний час відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітніх дітей за кордон. Його відмова не вмотивована та суперечить інтересам дітей. Окрім того, вона не просить матеріального забезпечення на закордонні поїздки для дітей, а робить це за власний рахунок. Оскільки, виїзд дітей за кордон сприяє розширенню світогляду дитини та добре позначається на їх духовному та інтелектуальному розвитку як особистості. Але не зважаючи на це відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України. При цьому, жодних вагомих аргументів, які б пояснювали та обгрунтовували його відмову. Відповідач не наводить. Така позиція відповідача батька шкодить інтересам дітей і не сприяє її всебічному розвитку, порушує їх право на розвиток особистості та своїми батьківськими правами. Статтею 313 Цивільного кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільній самостійний виїзд за межі України. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» остановою КМУ від 27.01.1995 р. № 7 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного, документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 .03.1995 р. № 31. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16- річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231 визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність, підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Згідно ст. 2 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують і особу громадянина України під час перебування за її межами, є: проїзний документ дитини. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред'явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Згідно ст. 4 Закону України « Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність і за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи те, що відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини за межі України, за рішенням суду їй може бути надано дозвіл на виїзд дитини за кордон без письмового дозволу батька. Позивач та її представник в судове засідання не зявилися, подавши до суду заяву, в якій просять суд проводити розгляд справи у їхню відсутність. Уточнені позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник третьої особи в особі служби у справах дітей та молоді Кагарлицької РДА в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена завчасно, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, а тому суд вважає ухвалити рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, розглянути справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти яких не заперечує представник позивача, подавши до суду заяву та уточнені позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до положень ст.55,\~124 Конституції України\~та\~ст.3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін відповідно до вимог\~ст.10 ЦПК України. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що\~на підставі рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2010 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 30 листопада 2010 року неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] залишено проживати з [PERSON]. Згідно свідоцтва про зміну імені серії І ОК № 007195 від 29.09.2015 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Статтею 313 ЦК України\~визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Згідно із ч. 2\~ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України"\~оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього\~Закону\~право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків\~виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено, зокрема, на підставі рішення суду. Згідно із п/п 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою,\~здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків\~із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності Відповідно до ч. 3\~ст. 157 СК України\~той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у ї вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Звертаючись до суду з зазначеним позовом, позивач його уточнила, зазначивши країну прямування дитини та часового проміжку перебування в країні виїзду. Встановлено, що позивач [PERSON]\~\~зверталася до батька про надання дозволу на виїзд за кордон на постійне місце проживання, що відповідачем залишено без реагування. Хоч раніше надавав такий дозвіл, про що свідчий його заява, яка надана ним раніш (а.с. 56). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність підстав до задоволення уточнених позовних вимог позивача в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд прису\-джує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві про\-порційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, які підтверджені квитанціями про їх сплату, а саме: витрати по сплаті судового збору в сумі 974 грн. 40 коп. На підставі ЦК України, ст.. ст.\~141,\~157 СК України, Закону Україну «Про охорону дитинства»,\~Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,\~постанови КМ України від 27 січня 1995 р. №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України»,

Outcome: approved