Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

06 червня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про визнання [PERSON] втратившим право користування будинком 42 по вулиці Вінниця в м. Шостка Сумської області. Свої вимоги мотивує тим, що з 09 січня 2009 року в належному позивачці будинку зареєстрований її син [PERSON], але фактично з серпня 2014 року у вказаному будинку не проживає, спільне господарство з позивачкою не веде. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не бажає, а збереження його реєстрації змушує позивачку нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, та створює складнощі в отриманні субсидії. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Дослідивши письмові докази, які є в матеріалах справи, та надавши їм відповідну оцінку суд дійшов до наступного. Відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права\~ власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод\~ у здійсненні ним права користування та розпорядження\~ своїм майном. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач є власником будинку 42 по вулиці Вінниця в м. Шостка Сумської області, що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 липня 2014 року виданого приватним нотаріусом Шосткинського міського нотаріального округу Сумської області [PERSON] та копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 404798559110 (а.с. 9). Згідно довідки про склад сімї виданої Шосткинською міською радою в будинку №42 по вул. Вінниця в м. Шостка зареєстровані: власник [PERSON], син [PERSON] (а.с.5) 10 січня 2019 року до суду надійшла заява [PERSON], в якій він зазначив, що позов [PERSON] визнає в повному обсязі. (а.с. 19). Згідно ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. З огляду на вищенаведене, позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягає задоволенню, оскільки позивачем реалізовано її право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а визнання позову відповідачем не суперечить закону та інтересам будь-якої особи. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог.

Outcome: approved