Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-16 00:00:00

Позивачка, в особі представника [PERSON] , звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення грошової компенсації за 1/2 частину спільного сумісного майна в порядку поділу майна подружжя. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] позовні вимоги зменшили, а зменшені підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 03.10.2009 між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб. За час шлюбу сторони придбали автомобіль марки "Opel Vivaro", 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , та даний автомобіль був зареєстрований за відповідачем. 19.03.2018 фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства між сторонами припинено та 31.07.2018 розірвано шлюб. У зв`язку з тим, що відповідач без згоди позивачки відчужив спірний автомобіль та компенсувати добровільно частину коштів відмовляється, позивачка просила суд в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на її користь компенсацію 1/2 частини автомобіля у розмірі 87476,60 грн. Також представник позивачки зазначив, що доказів на підтвердження ціни по якій відповідач відчужив спірний автомобіль останній суду не надав, а тому доводи представника відповідача щодо недоведеності вартості автомобіля є необгрунтованими. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити у їх задоволенні та пояснив суду, що позивачка не надала суду доказів, що джерелом набуття спірного автомобіля є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Також представник відповідача зазначив, що суду позивачкою не доведено дійсної вартості спірного автомобіля. Окрім того, представник відповідача вказав, що експерт [PERSON] виконав експертний висновок відносно автобуса "Opel Vivaro", 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а не вантажного мікроавтобуса, як вказано у технічному паспорті на даний автомобіль, тому висновок експерта про вартість спірного автомобіля не є належним доказом у справі. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника [PERSON] , представника відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03.10.2009, виданого Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім`ї, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] (а.с. 5). Листом Регіонального сервісного центру в м. Києві Міністерства внутрішніх справ України № 31/26-550аз від 02.07.2018 встановлено, що згідно даних автоматизованої інформаційної системи МВС, транспортний засіб "Opel Vivaro", 2007 року випуску, 15.02.2013 зареєстровано за [PERSON] 15.05.2018 вищевказаний автомобіль перереєстровано на громадянина [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 3243/2018/940138 від 15.05.2018, укладеного в ТСЦ № 3243 (а.с. 43). Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 31.07.2018, виданого Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 34). Висновком експерта судової автотоварознавчої експертизи № СЕ-1207-2-1081.19 від 12.04.2019 [PERSON] (товариство з обмеженою відповідальністю "Судова незалежна експертиза України") визначено, що згідно наданих вихідних даних досліджуваний колісно-транспортний засіб "Opel Vivaro" в 2013 році було переобладнано з вантажного в пасажирський. Середня ринкова ціна автомобіля марки "Opel Vivaro", 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER] станом на дату проведення експертизи становить 174935,20 грн. (а.с. 69-77). Згідно ст.41 Конституції України, ч.1 ст.321 ЦК України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась в 1997 році відповідно до Закону України від 17.07.1997 року №475-ВР „Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2; 4; 7; 11 Конвенції" право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до п.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 54 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Частиною 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що автомобіль марки "Opel Vivaro", 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , придбаний за час шлюбу сторін по справі (а.с. 5, 34, 43) та матеріали справи не містять доказів того, що спірний автомобіль є особистою приватною власністю відповідача, окрім того поділ у натурі спільного майна є неможливим, оскільки відповідач здійснив відчуження даного автомобіля на власний розсуд без згоди позивачки, тому суд приходить до висновку про задоволення вимог про стягнення грошової компенсації з відповідача на користь позивачки за 1/2 частину вказаного автомобіля в порядку поділу майна подружжя. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного суду "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 № 11 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Ствердження представника відповідача [PERSON] про те, що експерт [PERSON] виконав експертний висновок відносно автобуса "Opel Vivaro", 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , а не вантажного мікроавтобуса, як вказано у технічному паспорті на даний автомобіль, суд не може покласти в основу рішення, оскільки за змістом експертного висновку даний автомобіль був переобладнаний з вантажного мікроавтобуса у пасажирський автобус, що не заперечував і сам представник відповідача. Окрім того, продаж автомобіля було здійснено відповідачем саме як автобуса "Opel Vivaro", що і відображено в експертному висновку, а не отримання нового технічного паспорту після переобладнання транспортного засобу відповідачем не є підставою не приймати судом до уваги висновок експерта. Частиною 1 ст. 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу (ч.3 ст. 133 ЦПК України). Відповідно до ч.1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Витрати адвоката Сандугея І.В. на професійну правничу допомогу підтверджуються договором від 07.06.2018 року №07/06/18 укладеного між позивачкою [PERSON] та адвокатом Сандугей І.В., детальним описом робіт, виконаних адвокатом від 16.07.2020, квитанцією до прибуткового ордера № 18 від 16.07.2020 про оплату [PERSON] гонорару згідно договору від 07.06.2018 року №07/06/18 у розмір 3000,00 грн., актом прийому-передачі наданих послуг правової допомоги від 16.07.2020 на суму 11100,00 грн. Виходячи із змісту положень ч.2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами підлягають витрати позивача на професійну правничу допомогу при розгляді та вирішення справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації за 1/2 частину спільного сумісного майна в порядку поділу майна подружжя в розмірі 11000,00 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України, враховуючи те, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 1040,00 грн. та в процесі розгляду справи позовні вимоги про стягнення грошової компенсації були зменшені до розміру 87 476 грн. 60 коп., відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сума судового збору у розмірі 165 грн. 23 коп. (1040 - 874,77 = 165,23) підлягає поверненню позивачу. Також у зв`язку з тим, що позовні вимоги судом задоволені, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з судового збору у розмірі 874 грн. 77 коп. та витрати по сплаті автотоварознавчої екпертизи № СЕ-1207-2-1081.19 від 12.04.2019 у розмірі 3000 грн.

Outcome: approved