Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-30 00:00:00

У листопаді 2017 року позивач, Роздільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх: [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON], та просять постановити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] аліменти на утримання дітей, та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача - представник служби у справах дітей Роздільнянської РДА в Одеській області - Самсій\~ О.В., яка діяла на підставі довіреності від 28.11.2017 року (а.с.41), позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення з підстав зазначених в позові. Вказала, що враховуючи вищевикладене, інтереси малолітніх дітей та висновок Роздільнянської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 10.11.2017 року, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, з'являлася в усі судові засідання без ознак наслідків вживання алкогольних напоїв. На даний час вагітна. Суду пояснила, що вона любить своїх дітей, піклується про них та просила не позбавляти її батьківських прав. В судове засідання 31.01.2018 року відповідач не з'явилася, поважної причини суду не надала. Представник третьої особи - Комунального закладу «Роздільнянська ЦРЛ» в судове засідання не з'явився, але надав заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути без його (а.с.41). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно з копією паспорта громадянки України серії [NUMBER], виданого 06.03.2000 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: с. Новоукраїнка, Роздільнянський район, Одеська область, фактично мешкає за адресою: с. Березань, Біляївський район, Одеська область. [PERSON], матір'ю неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 10.06.2016 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис про народження №231 від 10.06.2016 року). Відповідно до довідки Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.06.2016 р. № 1042/04.1-27, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано 01.11.2017 року Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (актовий запис про народження № 5 від 05.10.2004 року). Відповідно до довідки Роздільнянського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 02.11.2017 р. № 2460/04.1-27, державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Згідно з листом від 06.06.2016 року № 157 КЗ «Роздільнянська ЦРЛ», 04.06.2016 року в пологовий будинок медичним працівником Новоукраїнської АСМ доставлена [PERSON], [INFO], яка через 15 хвилин народила дитину (хлопчика). Дитина народилась із захворюванням, пов'язаним із застосуванням алкогольних напоїв матір'ю. Родина малозабезпечена, зловживає алкоголем. До складу сім'ї входять: мати - [PERSON],1982 р.н., співмешканець - [PERSON], 1977 р.н., дитина - [PERSON], [INFO] В будинку електропостачання немає, антисанітарний стан. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 14.06.2016 року, складеного Новоукраїнською сільською радою сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], [PERSON] проживає разом із своєю сім'єю в будинку матері, власного житла та майна вона не має. Будинок складається з однієї кімнати, загальна площа - 48 кв.м., житлова - 21 кв.м. Електропостачання та водопроводу немає. Умови для новонародженої дитини незадовільні. Відповідно до характеристики від 14.06.2016 року, наданої Новоукраїнською сільською радою на гр. [PERSON], [INFO], [PERSON] проживає в с. Новоукраїнка Роздільнянського району Одеської області з 1983 року. За час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Безвідповідальна, вживає алкогольні напої, інколи працює по найму. Заяв та скарг на порушення правил правопорядку до виконавчого комітету не надходило. За місцем проживання характеризується негативно. 14.06.2016 року [PERSON] написала заяву про тимчасове влаштування дитини, [PERSON], в будинок дитини, у зв'язку з важким матеріальним положенням. Розпорядженням голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 16.06.2016 року № 306/А-2016 та на підставі заяви матері, [PERSON], дитина, [PERSON], [INFO], влаштований в будинок дитини до 14.12.2016 року на повне державне забезпечення. 21.06.2016 року дитина, [PERSON], [INFO], був поставлений на облік служби у справах дітей, як дитина, яка опинилась в складних життєвих обставинах. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 08.07.2016 року, складеного Новоукраїнською сільською радою сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], до складу сім'ї входять: [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], [INFO], співмешканець - [PERSON], [INFO] Будинок складається з однієї кімнати, загальна площа - 48 кв.м., житлова - 21 кв.м. Електропостачання підключене. Умови для проживання задовільні. Згідно з актом обстеження умов проживання сім'ї [PERSON] за адресою: [ADDRESS], складеним 25.08.2016 року Новоукраїнською сільською радою, до складу сім'ї входять: [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], мати - [PERSON], [INFO], співмешканець - [PERSON], [INFO] [PERSON] проживає разом із своєю сім'єю в будинку матері, власного житла та майна вона не має. Під час обстеження в кімнатах було брудно, всюди розкидана одежа, каструлі на полу, на ліжках безлад, плита відсутня, їжі немає. [PERSON] із сином [PERSON] не було вдома, а сама власниця будинку, [PERSON], п'яна, побита, просила подзвонити в райвідділ поліції, тому що [PERSON] її побив. Згідно з листом від 15.12.2016 року № 928 адміністрації КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1», з 06.07.2016 року на повному державному забезпеченні знаходиться малолітній [PERSON], [INFO], термін перебування закінчився 06.12.2016 року, за час перебування [PERSON] ніхто з родичів та близьких не відвідував. 29.12.2016 року [PERSON] написала заяву на продовження терміну перебування дитини, [PERSON], в будинку дитини. Розпорядженням виконуючого обов'язки голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 28.12.2016 року №724/А-2016 та на підставі заяви матері, [PERSON], було продовжено термін перебування дитини, [PERSON], [INFO], в будинку дитини до 29.06.2017 року на повному державному забезпеченні. Згідно з листом від 25.09.2017 року № 758 адміністрації КУ «Міський спеціалізований будинок дитини № 1», з 06.07.2016 року на повному державному забезпеченні знаходиться малолітній [PERSON], [INFO], термін перебування закінчився 29.06.2017 року, за час перебування [PERSON] ніхто з родичів та близьких не відвідував. Відповідно до довідки від 17.10.2017 року № 242, наданої Новоукраїнською сільською радою щодо сім'ї [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], до складу сім'ї входять: син - [PERSON], [INFO], співмешканець - [PERSON], [INFO], але за вищевказаною адресою не проживають з 2016 року та по теперішній час. На думку позивача для [PERSON] малолітні діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], залишились байдужим, адже відповідач вихованням дітей не займалась і не займається, а саме: не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, фактично не спілкується з дитиною, не дбає і не дбала про їх нормальне самоусвідомлення, не сприяла і не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Отже вони вважають, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини що, згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім того, згідно п.п.4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України,-«4. При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. 5. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною,брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи». Питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO], відносно дітей, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], розглянуто на засіданні районної комісії з питань захисту прав дитини 26.10.2017 р., де було вирішено надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON], [INFO] Згідно до ч.1 Закону України «Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю» полягає: - соціальна робота з сім'ями - діяльність уповноважених органів, а також фахівців з соціальної роботи, яка спрямована на соціальну підтримку сімей, забезпечення їхніх прав і свобод, поліпшення якості життєдіяльності, задоволення інтересів та потреб; - соціальне обслуговування сімей - система соціальних заходів, спрямованих на сприяння, підтримку і надання послуг сім'ям, дітям та молоді з метою подолання або пом'якшення життєвих труднощів, підтримку соціального статусу та повноцінної життєдіяльності; - соціальний супровід - вид соціальної роботи, спрямованої на здійснення соціальних опіки, допомоги та патронажу соціально незахищених категорій дітей та молоді з метою подолання життєвих труднощів, збереження, підвищення їх соціального статусу. Статтею 6 ч. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» влаштування дитини до закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не позбавляє органи опіки та піклування за місцем походження та за місцем перебування дитини від обов'язку продовжувати діяльність щодо реалізації права цієї дитини на сімейне виховання. У Рішенні Європейського Суду від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" (щодо відібрання дітей у сліпих батьків) зазначається, що було порушено ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на те, що органи державної влади та суди мали би звернути увагу на неодноразові спроби позивачів покращити свої матеріально-побутові умови життя (зокрема, на їхні звернення про проведення природного газу до будинку, про повернення заборгованостей із заробітної плати та інших виплат, а також на клопотання про надання допомоги у працевлаштуванні). Національний суд, натомість, взяв на віру твердження органів місцевого самоврядування про те, що Савіни, попри надану їм фінансову та іншу допомогу, не спромоглися покращити умови свого життя. Окрім посилань на акти огляду помешкання заявників, суди не досліджували будь-які інші докази, хоча аналіз такої інформації був би доречним при встановленні того, чи місцеві органи влади дотримувались Конвенційних зобов'язань із забезпечення цілісності сім'ї та чи вони вивчили можливість застосування інших альтернатив перед тим, як відбирати дітей у заявників. Стосовно недостатнього фінансового забезпечення заявників. Суд вказав, що визначення можливості надання сім'ї Савіних спеціальної матеріальної допомоги задля збереження цілісності цієї сім'ї є завданням, перш за все, відповідних державних органів влади та, зокрема, національних судів. Відтак Суд дійшов висновку про те, що хоча причини відібрання у заявників їхніх дітей, вказані національними органами влади, були належними, вони, однак, не були достатніми для виправдання такого серйозного втручання у сімейне життя сім'ї Савіних , тому була порушена ст. 8 Конвенції. Таким чином, системний аналіз наведених норм закону та практики Європейського Суду свідчить про те, що соціальні органи та органи опіки та піклування, не виконали свої фактичні обов`язки щодо соціального супроводу сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах. Суд, не бере до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей так, як вважає, що обставини, на яких ґрунтується висновок Роздільнянської РДА, як органу опіки та піклування не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовується матеріалами справи. А також в судовому засіданні відповідач повідомила, що має намір виховувати дітей, дати їм належну освіту, сама вона вагітна втретє, але стала на путь виправлення, прибрала будинок, не вживає алкогольні напої, в судові засідання являлася твереза, охайно вдягнута. Її мета, зберегти родину, щоб діти виховувалися їх матір'ю, а не в будинку дитини. Відповідач має нестійке матеріальне положення, але вона має велике бажання бути разом з дітьми та все для цього робить. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд зазначає, що підстави, передбачені ст. 164 СК України для позбавлення [PERSON] батьківських прав, відсутні, та вирішує, що позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам малолітніх дітей та засадам вищезазначеної Декларації та практики Європейського Суду, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» N 3674-VI від 8 липня 2011 року судовий збір не справляється за поданням заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/ або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судові витрати у відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed