Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що вони уклали між собою 27.01.2001р. шлюб у виконкомі Великоком»ятської сільської ради, який рішенням Виноградівського районного суду 15.02.2013р. було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочки [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які проживають разом з нею та находяться на повному її утриманні. Заявлені вимоги мотивовані тим, що життя із відповідачем не склалось, рішенням Виноградівського районного суду 15.02.2013р. шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу відповідач про дітей не дбає, ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей не несе, відповідач постійного місця роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками, а відтак позивачка просить стягнути з нього аліменти на користь дітей в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину. Позивачка в судове засідання з»явилася, свої вимоги підтримала повністю з підстав, наведених у заяві та просила такі задоволити повністю. Відповідач в судовому засіданні повністю заперечував проти заявленого до нього позову, оскільки він ніде не працює та не має змоги сплачувати аліменти, одночасно підтвердив, що він є працездатною людиною, інших утриманців, крім дітей у нього не має, на даний час перебивається тимчасовими заробітками. Заслухавши сторони та вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд знаходить позов підлягаючим до задоволення з таких підстав. Виходячи із змісту ст.3 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За положеннями ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Особа має право звернутися до суду (ст.16 ЦК України) за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони перебували з 27.01.2001р. у шлюбі, який рішенням Виноградівського районного суду 15.02.2013р. було розірвано. Від даного шлюбу у них народилось двоє дітей: дочки [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO], які проживають разом з нею та находяться на повному її утриманні. З матеріалів справи встановлено, що життя у подружжя не склалось, у зв»язку з чим рішенням Виноградівського районного суду 15.02.2013р. шлюб було розірвано, після розірвання шлюбу відповідач про дітей не дбає, ніякої участі у вихованні та матеріальному утриманні дітей не несе. Окрім того, відповідач постійного місця роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками, а відтак позивачка просить стягнути з нього аліменти на користь дітей в розмірі по 500,00 грн. на кожну дитину. Отже, матеріалами справи достовірно встановлено, що відповідач, після розірвання шлюбу, ухиляється від утримання дітей і ніякої матеріальної та фінансової допомоги на утримання дітей не надає, хоча є здоровою працездатною особою, інших дітей, утриманців не має, що він не заперечував під час слухання справи. Суд вважає, що правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Зокрема, якщо суд встановить, що той з батьків, з кого стягуються аліменти, є інвалідом 1,11,111 групи, він повинен враховувати цю обставину для зменшення їх розміру. Крім цього, закон виходить з того, що суд має також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, батьків, яких згідно з нормами, закріпленими СК України, він зобов»язаний утримувати. Відповідач, як встановлено у суді, аліменти на утримання дітей не платить, іншої матеріальної допомоги позивачці не надає, не має постійного місця роботи- перебивається тимчасовими заробітками. Обґрунтовуючи свої вимоги у позові позивачка вказала, що їй на даний час важко утримувати двох неповнолітніх дітей, крім того витрати на їх утримання збільшуються, відповідач постійного місця роботи не має, а відтак вона просить суд стягнути з відповідач аліменти в твердій грошовій сумі по 500,00 грн. в місяць на кожну дитину. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, заявлена позивачкою з урахуванням фактичних потреб дитини, фінансових та матеріальних можливостей батька, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає позов обгрунтованим. Такі висновки суду узгоджуються і з нормами ст.51 Конституції України, згідно якої батьки зобов»язані утримувати дітей до їх повноліття. За цих обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, суд має право присудити з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі, зважаючи на реальні потреби дітей. За цих безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, зваживши на матеріальні та духовні потреби дітей та враховуючи, що відповідач, будучи молодою та здоровою особою, ніде не працює, а відтак суд вважає за необхідне та справедливе відповідно до вимог ст.184 СК України присудити з неї аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500,00 грн. щомісячно з дня звернення до суду до їх повноліття з врахуванням специфіки роботи та проживання відповідачки. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, в даному випадку судові витрати слід стягнути з відповідачки на користь держави. Відповідно до вимог ст.ст.166,180,182,184,192 СК України та

Outcome: approved