Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

13 травня 2019 року до Корольовського районного суду м. Житомира надійшли матеріали вказаної заяви, в якій [PERSON] просить ухвалити рішення щодо встановлення факту прийняття [PERSON] , який помер [INFO] , спадщини після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник вказує на те, що [INFO] помер її чоловік, [PERSON] , батько якого, [PERSON] , [INFO] також помер. Після смерті останнього відкрилась спадщина на все належне йому майно. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно він заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках кожному. [PERSON] у своїй заяві зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем свого чоловіка, який за своє життя не встиг здійснити юридичне оформлення своїх спадкових прав після сметрі батька. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, [PERSON] отримала відмову, оскільки факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] не підтверджено. У зв`язку з чим, заявник не в змозі реалізувати належні їй спадкові права і змушена звернутись до суду із вказаною заявою. Ухвалою судді від 05 червня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] та призначено судове засідання. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялись. Сторони у судове засідання не з`явились. [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій свої вимоги вона підтримує повністю та просить їх задовольнити з підстав викладених у заяві. [PERSON] надіслала на адресу суду також заяву, в якій заявлені вимоги [PERSON] підтримує і просить їх задовольнити, справу розглянути за її відсутності. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані у справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви з наступних підстав. Відповідно до\~ст.16 ЦК\~Україна, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.ч.2, 4\~ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 встановлено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішення спору про право. В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 1974 року між [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , Василівською сільською радою Житомирського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис №8 (а.с.13, 15). Батьком [PERSON] був [PERSON] , який [INFO] помер. За життя [PERSON] склав заповіт, в якому все своє майно заповів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в рівних частках кожному. [PERSON] не встиг здійснити юридичне оформлення своїх спадкових прав після сметрі свого батька, оскільки [INFO] помер (а.с.14). Так як, його єдиним спадкоємцем є його дружина [PERSON] , остання звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка. Постановою за №76/02-31 від 25.05.2018 приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Кулініча Руслана Валерійовича (а.с.11), [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] не підтверджено. Відповідно до ч.1\~ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно п.5 ч.2\~ст.293 Цивільного процесуального кодексу України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з пунктом 5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України\~правила Книги\~шостої ЦК України\~застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз`яснень, даних в п.1\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008, відносини спадкування регулюються правилами\~ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила\~Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності\~ЦК України\~і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на зазначені нормативні положення, норми\~ЦК України\~застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми\~ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до\~ст.524 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року\~встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно\~ст.525 цього Кодексу\~є день смерті спадкодавця. За змістом ч.ч.1, 2 ст.549\~ЦК УРСР\~1963\~року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Із представлених суду доказів встановлено, що спадкоємець за заповітом [PERSON] після смерті свого батька з моменту відкриття деякий час, до моменту своєї смерті, проживав у житловому будинку, здійснював догляд прибудинкової території, обробляв земельну ділянку, отже, вступив у фактичне володіння та користування спадковим майном. Вирішуючи дану заяву по суті, суд враховує всі обставини і оцінює всі отримані докази з точки зору справедливості, добросовісності закріплених в\~ст.3 ч.1 п.п.5,6 ЦК України\~та неприпустимості позбавлення особи права на судовий захист, відповідно до ст.293 ЦПК України\~шляхом підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. На підставі досліджених доказів, суд приходить до висновку, що вимоги заяви [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч.7 ст.294 ЦПК України\~при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved