Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» в особі відділення «Тернопільська регіональна дирекція» ПАТ «ВТБ Банк» звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення 729636,53 грн. боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 29 лютого 2008 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №314/17-40338, у відповідності до якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 130000,00 доларів США, а Позичальник зобов'язався повернути Банку наданий кредит не пізніше 28 лютого 2028 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних. Згідно договорів №1 про внесення змін до кредитного договору від 17 серпня 2009 року, №2 про внесення змін до Кредитного договору від 18 серпня 2010 року, №3 про внесення змін до кредитного договору від 27 вересня 2011 року до Кредитного договору вносились зміни, що стосуються реструктуризації кредитного боргу, зменшення на певний період процентної ставки за користування кредитом, запровадження комісійної винагороди за обслуговування кредиту, умови застосування підвищеного розміру процентів за користування кредитом, у випадку порушення Позичальником умов Кредитного договору тощо. Згідно Договору поруки №314/17-40338/3 від 27 вересня 2011 року [PERSON] поручився перед банком за виконання Позичальником зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникати на підставі цього в майбутньому. Позичальник, користуючись грошовими коштами, отриманими від Банку, свої зобов'язання за кредитними договором не виконує, а саме не сплачує проценти за користування кредитом, комісію за обслуговування кредиту, не погашає пеню за прострочення виконання зобов'язань, а тому станом на 21 лютого 2013 року заборгованість внаслідок неналежного виконання зобов'язань становить 84040,23 доларів США, крім того борг позичальника по комісії за обслуговування кредиту становить 52259,12 грн., що разом становить 729636,53 грн. В судому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та суду пояснив, що незгідний з розміром заборгованості поданим позивачем, оскільки позичальником [PERSON] частково погашено заборгованість по кредиту в розмірі 576 доларів США та заявив клопотання про застосування строку позовної давності відносно вимог про стягнення пені за порушення виконання кредитних зобов'язань. Представник відповідача в судове засідання призначене на 27 січня 2014 року не з'явився, подавши суду заяву про відкладення розгляду справи з підстав його відрядження, однак судом дана заява не може бути взята до уваги, оскільки до заяви не було додано відповідних документів, що підтверджують факт неможливості прибуття представника в судове засідання, тому суд вважає причини відсутності представника відповідача такими, що не є поважними та не слугують підставами для відкладення розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суду вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних обставин: Згідно статуту ПАТ "ВТБ Банк" (нова редакція) затвердженого Загальними зборами акціонерів ( протокол № 56 ) від 28.04.2011 року Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" є правонаступником ВАТ "ВТБ Банк". 29 лютого 2008 р. між Відкритим акціонерним товариством "ВТБ Банк" (надалі - Позивач, Банк) та [PERSON] (надалі - Позичальник) був укладений кредитний договір №314/17-40338 (надалі - Кредитний договір), у відповідності до умов якого Банк надав Позичальнику кредит в сумі 130000,00 дол. США, а Позичальник зобов'язалася повернути Банку наданий кредит не пізніше 28 лютого 2028 року, а також сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 12,5% річних та виконати інші зобов'язання у повному обсязі на умовах та в строки, визначені даним Договором. В якості забезпечення виконання вищезазначених кредитних зобов'язань, 27 вересня 2011 року між ВАТ "ВТБ Банк" та [PERSON] укладено Договір поруки №314/17-40338/3 за умовами, якого відповідач [PERSON] поручився перед банком за виконання Позичальником [PERSON] зобов'язань, що виникли на підставі кредитного договору або можуть виникати на підставі цього в майбутньому. Згідно п.1.3. Договору поруки сторони встановили, що зобов'язання Поручителя перед банком є безумовними і для їх виконання дотримання ніяких інших умов, крім передбачених цим договором та кредитним договором, не потребується. Згідно із статтею 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно статті 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. В силу статті 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за Кредитними договором та надав [PERSON] вищевказаний кредит. Однак, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, у зв'язку з чим у відповідності до укладених між сторонами Договору №1 про внесення змін до Кредитного договору від 17 серпня 2009 р., Договору №2 про внесення змін до Кредитного договору від 18 серпня 2010 року, Договору №3 про внесення змін до кредитного договору від 27 вересня 2011 року до Кредитного договору вносились зміни, що стосуються реструктуризації кредитного боргу, зменшення на певний період процентної ставки за користування кредитом, запровадження комісійної винагороди за обслуговування кредиту, умови застосування підвищеного розміру процентів за користування кредитом, у випадку порушень Позичальником умов Кредитного договору, тощо. Також 17 серпня 2009 р. до Іпотечного договору згідно Договору про внесення змін №1, також було внесено відповідні зміни. Згідно із п. 6.7 Кредитного договору (в редакції, викладеній договором про внесення змін №2 від 18 серпня 2010 р.), Банк має право вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, можливої неустойки, комісійної винагороди та/або інших можливих платежів у разі порушення позичальником зобов'язань, що випливають/випливатимуть з умов кредитних договорів/договорів забезпечення, що укладені/будуть укладені між Позичальником та Банком, в рамках надання Позичальникові кредитних коштів Банк має право вимагати від позичальника здійснити дострокове повернення Кредиту протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати відправлення позичальнику відповідного повідомлення Банку з вимогою дострокового повернення кредиту шляхом відправлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом доставки нарочним Позичальнику за вказаною адресою з відміткою про отримання. У випадку невиконання Позичальником вимоги про дострокове повернення Кредиту у зазначений в повідомленні строк, наступного дня вся сума кредиту та нарахованих процентів за користування Кредитом назнається простроченою та Банк має право здійснити заходи по примусовому стягненню цієї суми. Відповідно до п.8.1 Кредитного договору (в редакції, викладеній договором про внесення змін №1 від 17 серпня 2009 р.), у разі прострочення Позичальником зобов'язань з погашення Кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно умов договору, Позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банка пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених платежів. Згідно представленого позивачем розрахунку загальна сума боргу [PERSON] за Кредитним договором №314/17-40338 станом на 21 лютого 2013 р. становить 84040,23 дол. США, з яких: - 2186,65 дол. США - прострочена заборгованість по кредиту; 79156,63 дол. США - поточна заборгованість по кредиту; 196,41 дол. США - пеня за прострочений кредит; 1988,35 дол. США - прострочена заборгованість по процентах; - 706,10 дол. США - поточна заборгованість по процентах; 512,19 дол. США - пеня за прострочені проценти, що еквівалентно 677377,41 грн. (згідно офіційного курсу НБУ станом на 22 лютого 2013 р.) та комісія за обслуговування кредиту в сумі 52259,12 грн. з яких 37434,95 грн. - поточна комісія за обслуговування кредиту, 14824,17 грн. - прострочена комісія за обслуговування кредиту. Таким чином, позичальником [PERSON] були порушені умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, а тому в силу ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України в разі прострочення виконання чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення умов договору, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, яка підлягає до стягнення в повному обсязі. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 1 статті 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Згідно п. 2.6 Договору поруки, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за Кредитними договором, Поручитель зобов'язується виконати їх у строк/термін визначений у письмовій вимозі банку, направлений згідно п. 2.5 цього договору, шляхом перерахування коштів на рахунок Банку. У зв'язку із виникненням прострочки по платі за кредит, комісії, Банком на адресу відповідача 17 грудня 2012 р. було надіслано лист-вимогу із вимогою сплатити наявну заборгованість. Вказаний лист було повернуто на адресу відправника 22 січня 2013 р. у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Згідно ч. 2 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За умовами ч. 3 ст. 267 ЦК України встановлено правило, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Представником відповідача зроблено заяву про застосування до заявлених вимог про стягнення пені строку позовної давності в один рік. Дана заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Як вбачається із розрахунку заборгованості, поданого позивачем, пеня нарахована за більш ніж один рік. А відтак, судом застосовується позовна давність щодо стягнення пені, а саме пеня за порушення строків сплати відсотків та порушення строків сплати тіла кредиту стягується лише за один рік, який передував зверненню позивача до суду, з лютого 2012 року, в розмірі 413,76 доларів США та 184,98 доларів США відповідно. З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення решти суми пені за порушення кредитних зобов'язань з оплати тіла кредиту та відсотків в розмірі 109,67 доларів США, що еквівалентно 876,59 грн. Враховуючи вищенаведені обставини, оцінюючи зібрані по справі докази в їх повній сукупності, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, а позов до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача [PERSON] в користь позивача заборгованості за кредитним договором №314/17-40338 від 29 лютого 2008 року на загальну суму 728759,94 грн. та судових витрат в сумі 3441,00 грн. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити.

Outcome: partial