Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

05 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Нововирківської сільської ради Білопільського району про визнання права власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 травня 2017 року помер його батько [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на все його майно, зокрема на домоволодіння №11 по вул. Пармузіної в с. Нові Вирки Білопільського району Сумської області, яке він побудував у 1969 році. За життя батько склав заповіт, яким все своє майно заповів йому. У встановлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на домоволодіння нотаріус відмовила у звязку з тим, що його батько за життя не зареєстрував вказане домоволодіння у відповідних державних органах та не отримав правовстановлюючих документів на нього. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] просить суд задовольнити його позов. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Нововирківської сільської ради Білопільського району в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду листа про розгляд справи без участі їх представника, з позовом згодні Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області в судове засідання також не зявився, завідувач нотаріальної контори [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін та 3-ї особи за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьком позивача [PERSON] був [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а. с. 6). 25 травня 2017 року батько позивача [PERSON] помер (а. с. 5). Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Нововирківської сільської ради Білопільського району від 19 травня 2017 року №260 та технічного паспорту на житловий будинок від 14 грудня 2017 року, згідно з записами в погосподарській книзі [PERSON] побудував у 1969 році житловий будинок за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Нові Вирки, вул. Пармузіної, 11. Земельна ділянка для житлового будівництва та ведення особистого селянського господарства за вказаною адресою приватизована [PERSON] (а. с. 15). Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №590855 від 01 червня 2010 року [PERSON] на підставі рішення 26 сесії 5 скликання Нововирківської сільської ради від 11 лютого 2010 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1025 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за адресою: с. Нові Вирки, вул. Пармузіної, 11 (а. с. 17). До дня смерті [PERSON] право власності на вказане вище домоволодіння не зареєстрував. Згідно з довідкою КП\~«Сумське міське бюро технічної інвентаризації» філіал\~«Білопільська госпрозрахункова виробнича дільниця» від 14 грудня 2017 року №1314\~домоволодіння за адресою: с. Нові Вирки, вул. Пармузіної, 11 на даний час ні за ким не зареєстровано (а. с. 10). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Нововирківської сільської ради Білопільського району 12 травня 2017 року, зареєстрований в реєстрі за №17, яким все своє майно заповів [PERSON], позивачу по справі (а. с. 13). Як вбачається з довідки Нововирківської сільської ради Білопільського району від 12 грудня 2017 року №252, [PERSON] до дня смерті 25 травня 2017 року проживав в [INFO]. Заповіт від його імені, що посвідчений виконкомом Нововирківської сільської ради 12 травня 2017 року за №17, не змінювався та не відмінявся. [PERSON] фактично прийняв спадщину після смерті батька шляхом спільного проживання зі спадкодавцем на день смерті, розпорядження спадковим майном (а. с. 30). Як вбачається зі спадкової справи, 02 серпня 2017 року до Білопільської районної державної нотаріальної контори надійшла заява [PERSON] про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], який помер 25 травня 2017 року, в порядку спадкування за заповітом (а. с. 36). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 02 лютого 2018 року державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №117, [PERSON] успадкував після смерті батька [PERSON] земельну ділянку площею 1,5000 га для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Нововирківської сільської ради, яка належала померлому на підставі державного акту на право на земельну ділянку серії ЯГ №032605 (а. с. 38). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказаний вище будинок, що залишився після смерті батька [PERSON], однак внаслідок того, що останній за життя не зареєстрував його у відповідних державних органах на себе, він позбавлений можливості оформити свої спадкові права у нотаріальній конторі (а. с. 20). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. У відповідності до ч. 2 ст. 1236 ЦК України \~заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На час побудови спірного домоволодіння діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка передбачала реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст та селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто фактично записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади, що підтверджують право приватної власності. Згідно з довідкою №76 від 20 грудня 2017 року та висновком начальника КП "Білопільське районне архітектурно-планувальне бюро" від 20 грудня 2017 року житловий будинок в с. Нові Вирки по вул. Пармузіної, 11 зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм та правил. Житловий будинок і надвірні будівлі знаходяться в межах земельної ділянки, не виходять за червону лінію вулиці, а також не знаходяться на суміжних земельних ділянках (а. с. 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги [PERSON] задовольнити та визнати за ним право власності на домоволодіння №11, яке розташоване по вулиці Пармузіної в с. Нові Вирки Білопільського району Сумської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved