Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду із названим позовом, посилаючись на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема на земельні ділянки, розташовані на території Вікторівської сільської ради Миронівського району Київської області. За життя померлий розпочав оформлення технічної продукції на земельні ділянки, проте отримати свідоцтв про право власності на земельні діляки не встиг. Він та його сестра [PERSON] є єдиними спадкоємцями за законом першої черги після смерті батька. Проте сестра у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини. Позивач в межах шестимісячного строку звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки. У зв'язку з цим він змушений звернутися до суду та просить визнати за ним право на завершення приватизації та одержання свідоцтв про право власності на земельні ділянки, розташовані на території Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області, в порядку спадкування після смерті батька. У судове засідання позивач не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує з підстав, викладених у позовній заяві. Представник Владиславської сільської ради сільський голова Лясківська Т.М. у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Частиною 1 статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом та заповітом відповідно достатті 1217 ЦК України. У відповідності до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частиною 1 статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим 18 травня 2015 року виконавчим комітетом Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області /а.с.6/. Позивач є спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька, що підтверджується матеріалами спадкової справи /а.с.54-78/. У встановлений законом строк позивач звернувся до приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального округу Шепітко В.В. із заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки /а.с.13/. Сестра позивача [PERSON] у встановленому законом порядку відмовилася від прийняття спадщини, про що подала нотаріусу відповідну заяву /а.с. 57/. Позивач спадщину частково оформив, зокрема отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, що належав його батькові [PERSON] /а.с. 70/, а також свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,0035 га /а.с. 76 зі зворотної сторони/. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовано положеннями ЗК України в частині виникнення права на земельні ділянки та ЦК України в частині виникнення права на прийняття спадщини. Згідно ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Відповідно до положень ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об'єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Судом також встановлено, що на підставі рішення вісімнадцятої сесії шостого скликання Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області від 31.05.203 №217-18-VI [PERSON] надано дозвіл на проведення інвентаризації земельних ділянок, які знаходилися у його користуванні: по [ADDRESS], [ADDRESS], [ADDRESS] для виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та ведення особистого селянського господарства на території Владиславської сільської ради Миронівського району Київської області по [ADDRESS], [ADDRESS], по [ADDRESS] орієнтовною площею 0,1150 га, у тому числі 0,0300 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0850 га - для ведення особистого селянського господарства. За життя [PERSON] розпочав процедуру виготовлення технічної документації із землеустрою, уклавши договір із ТОВ «Земприватцентр» №ТД-727, проте землевпорядна організація не завершила виготовлення документації до його смерті, а тому [PERSON] не отримав за життя свідоцтво про право власності на вищевказані земельні ділянки. Пунктом 4.20 гл. 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 282/20595, передбачено, що видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Витягу з Державного земельного кадастру. У матеріалах справи міститься відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, що полягають у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказане майно. Вказана обставина підтверджуються листом приватного нотаріуса Миронівського районного нотаріального кругу Шепітко В.В. №1190/02-4 від 02.12.2015 та матеріалами спадкової справи померлого [PERSON] №207/2015. За положеннями ч.ч. 9, 10 ст. 79-1 ЗК України земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз'яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 Земельного Кодексу, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця. Померлий [PERSON] розпочав процедуру приватизації земельних ділянок відповідно до чинного законодавства України, проте помер, не завершивши її та не отримавши правовстановлюючого документа ці земельні ділянки. Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлому на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок його смерті. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, який є спадкоємцем померлого за законом. Враховуючи ті обставини, що позивач успадкував право на одержання земельних ділянок у власність, яке мав спадкодавець, та в установленому порядку не може завершити процедуру приватизації і одержати правовстановлюючий документ на вказане майно, то успадковане право позивача підлягає захисту в судовому порядку. У статті 16 Цивільного кодексу України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 даного Кодексу визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до Законів України "Про державний земельний кадастр" та Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на земельну ділянку не видаються, а тому за позивачем в порядку захисту його спадкових прав необхідно визнати право на завершення приватизації та отримання свідоцтва про право власності на земельні ділянки. На підставі викладеного, ст.ст. 373, 1216, 1218, 1223, 1225, 1270, 1296, 1297 ЦК України, ст.ст. 25,79-1,125,152,158 ЗК України,

Outcome: approved