Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

Позивач звернувся за вище вказаним позовом, мотивуючи тим, що 15 липня 2009 року між ним - [PERSON] та Липовецькою районною спілкою споживчих товариств, в простій письмовій формі було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: вбудовану кімнату III поверху літ."А" 1-26,площею 18,9 м.кв.;коридор 1-32,площею 2,7 м.кв., а всього нерухомого майна загальною площею 21,6 м.кв..адміністративного будинку по [ADDRESS], вартістю 12400 грн. В підтвердження укладання між сторонами договору- купівлі-продажу нерухомого майна,позивачем було сплачено до каси Липовецької райспожив спілки готівку в сумі 12400 грн.В даний час постало питання щодо виготовлення технічної документації на придбане майно на їм'я позивача,однак, як стало відомо, для цього потрібно щоб договір купівлі-продажу нерухомого майна був нотаріально посвідчений, що не було зроблено сторонами під час його укладання.В такому випадку позивач був вимушений звернутись до суду з позовом та просить визнати дійсним договір купівлі продажу та визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке знаходиться за вищевказаною адресою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що відповідно до умов договору купівлі-продажу від 15 липня 2009 року відповідач передав у власність вбудовану кімнату в адміністративному будинку, розташований за адресою м. Липовець Вінницької області. А покупець, тобто позивач, зобов'язався заплатити 12 400 грн. та прийняти об'єкт купілі-продажу.Сторони виконали умови договору та просить позов задовольнити у повному обсязі, судові витрати залишити на позивачеві. Представник відповідача [PERSON], що діє на підставі довіреності від 26 березня 2015 року в судовому засіданні позов визнав. Суду пояснив, що дійсно в 2009 році вони продали вбудовану кімнату в адміністративному будинку, про що оформили договір купівлі-продажу у простій письмовій формі. Дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд прийшов до наступних висновків, що позов підлягає задоволенню. Правовідносити, що є предметом спору регулюються ст. ст. 328-334, 655-657 Цивільним кодексом України. Так, з матеріалів справи, судом встановлено, що позивач [PERSON] та Липовецька районна спілка споживчих товариств, в простій письмовій формі уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: вбудовану кімнату 3 поверху літ."А" 1-26, площею 18,9 м.кв.;коридор 1-32,площею 2,7 м.кв., а всього нерухомого майна загальною площею 21,6 м.кв..адміністративного будинку по [ADDRESS] (а.с. 5). Згідно акта приймання - передачі основних засобів від 18 грудня 2009 року [PERSON] прийняв нерухоме майно, яке знаходиться за вищевказаною адресою, вартістю, згідно оцінки експерта - 12 400 грн. (а.с. 8). Позивачем було сплачено до каси Липовецької райспожив спілки кошти, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів № 668 від 26 серпня 2009 року в сумі 2400 грн., № 902 від 23 листопада 2009 року в сумі 5000 грн, № 970 від 18 грудня 2009 року в сумі 5000 грн., загальна сума виплати становить 12 400 грн. (а.с. 9). На даний час постало питання про виготовлення технічної документації на придбане нерухоме майно, однак потрібно було, щоб договір купівлі-продажу нерухомого майна був нотаріально посвідчений, що сторони не зробили під час укладання даного договору. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № ОС-188 від 12 лютого 2015 року ринкова вартість вбудованих нежитлових приміщень 3-го поверху літ."А" 1-26, площею 18,9 м.кв.;коридор 1-32,площею 2,7 м.кв., а всього нерухомого майна загальною площею 21,6 м.кв..адміністративного будинку по [ADDRESS], визначена порівняльним методичним підходом, складає: 69 946,00 (шістдесят дев'ять тисяч дев'ятсот сорок шість, 00 грн.) грн. (а.с 24-39). За договором купівлі-продажу, згідно ст. 655 ЦК України одна строна (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій строні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. З матеріалів справи було встановлено, що позивач сплатив кошти за нерухоме майно, яка була вказана в даному договорі, що знаходиться за вищевказаною адресою, однак сторони не врахували вимог, передбачених ст. 657 ЦК України та уклали договір купівлі-продажу у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Але відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домови\-лися щодо усіх істотних умов договору,що підтверджується письмо\-вими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Статтею 334 ЦК України передбачено, що право власності у набува\-ча майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором,який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору,не посвідченого нотаріально дійсним. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ІІК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності,якщо це правооспорюеться або не визнається Іншою особою. Заслухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши всі зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що [PERSON] прийняв у володіння нерухоме майно та сплатив за нього відповідну грошову суму, а в свою чергу відповідач передав дане майно у володіння та користування позивачу, про що представник відповідача в судовому засіданні не заперечував. На підставі ст.174 п.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову, визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання за позивачем права власності на нерухоме майно. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 220, 328, 334, 392, 655, 657 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved