Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

10 травня 2016 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким виділити позивачу в користування житлову кімнату в квартирі [ADDRESS], що позначена на плані квартири згідно технічного паспорту за №5 площею 17,4кв.м; виділити відповідачам у справі в користування житлову кімнату в квартирі [ADDRESS], що позначена на плані квартири згідно технічного паспорту за №6 площею 17,4кв.м; приміщення коридору, що позначений на плані квартири згідно технічного паспорту за №1 площею 4,1кв.м; ванну кімнату, що позначена на плані квартири згідно технічного паспорту за №3 площею 2,0кв.м; кухню, що позначена на плані квартири згідно технічного паспорту за №4 площею 5,9кв.м; вбиральню, що позначена на плані квартири згідно технічного паспорту за №2 площею 1,1кв.м, в квартирі №28 на вул. Липинського, 5 у м. Львові залишити у спільному користуванні усіх співвласників квартири. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив про те, що на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року по цивільній справі № 466/5345/15-ц визнано мирову угоду укладену між сторонами та визнано за ним право власності на 3/6 ідеальних часток квартири № 28 на вул. Липинського, 5 у м. Львові квартири, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачі по справі на підставі цієї ж Ухвали є співвласниками по 1/3 ідеальній частці спірної квартири кожен. Відповідно до технічного паспорту, що виготовлений 27.01.2016 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», квартира складається: з двох житлових кімнат по 17,4кв.м, коридору 4,1кв.м, ванної кімнати площею 2,0кв.м, кухні 5,9кв.м, вбиральні 1,1кв.м, балкону площею 0,8кв.м. Загальна площа квартири складає 48,7кв.м, житлова площа 34,8кв.м. На даний момент між сторонами не вирішено питання встановлення порядку користування квартирою. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі в судовому засіданні проти позову заперечили, оскільки такий порядок користування є неможливий, адже як вбачається з технічного паспорту на квартиру № 28 у житловому будинку № 5 на вул. Липинського, у м. Львові дві житлові кімнати є суміжними і потрапити в кімнату, яку згідно позовної заяви пропонується передати їм, можна лише з кімнати, яка пропонується в користування позивачу. Встановлення порядку користування квартирою, про який вказано у вимогах позивача порушує права відповідачів, як щодо нерівнозначного розміру по розподілу житлової площі із розрахунку на одну особу, так і щодо характеристики розташування кімнат, які є суміжними і у зв'язку з чим, при використанні позивачем прохідної кімнати, відповідачі не зможуть потрапити житлову зону квартири та використовувати житлову кімнату за її цільовим призначенням. Заслухавши учасників процесу, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до технічного паспорту, що виготовлений 27.01.2016 р. ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» квартира за адресою: м. Львів, вул.Липинського, 5/28 складається: з двох житлових кімнат по 17,4кв.м, коридору площею 4,1кв.м, ванної кімнати площею 2,0кв.м, кухні площею 5,9кв.м, вбиральні 1,1кв.м., балкону площею 0,8кв.м. Загальна площа квартири складає 48,7кв.м, житлова площа 34,8кв.м. На підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2015 року по цивільній справі № 466/5345/15-ц визнано мирову угоду укладену між сторонами та визнано за [PERSON] право власності на 3/6 ідеальних часток спірної квартири. Ппав власності позивача на цю частку зареєстровано, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідачі по справі на підставі цієї ж ухвали є співвласниками квартири [ADDRESS] по 1/6 ідеальній частці кожен. Отже загальна частка відповідачів у квартирі становить 3/6. Судом встановлено, що на даний момент між сторонами не вирішено питання встановлення порядку користування квартирою. Відповідачі користуються всією квартирою, не погоджуються на виділення в користування позивачу жодної з житлових кімнат, мотивуючи це тим, що вони не матимуть в такому випадку можливості користуватися всією площею спірної квартири. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. У ч.3 ст.319 ЦК України закріплено принцип забезпечення усім власникам рівних умов здійснення своїх прав. У відповідності до ч.1 ст. 55 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Отже, учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому. Позивачу на праві власності належить 3/6 (або 1/2) частина квартири, а всім трьом відповідачам в сукупності на праві власності також належить 3/6 (або 1/2) частина квартири. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 6 постанови від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» якщо виділ частки будинку в натурі і неможливий, суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Наявність двох житлових кімнат у квартирі з однаковою житловою площею, на переконання суду, дозволяє позивачу та відповідачам визначити порядок користування квартирою відповідно до розміру їх часток у праві власності та не створювати перешкод один одному. При цьому суд також приймає до уваги ту обставину, що у кімнаті під №5 мешканцями квартири встановлено деревяну перегородку, що відділяє прохід у кімнату під №6. Позивач просить виділити йому у користування саме кімнату №5, зобовязуючись при цьому не винити відповідачам перешкод у користуванні кімнатою №6. Суд не приймає заперечення відповідачів, які мотивовані ущемленням їх прав при запропонованому позивачем варіанті встановлення порядку користування квартирою, оскільки виділення їм у користування окремої кімнати рівної площі та залишення у спільному користуванні співвласників квартири кухні, коридору, ванної кімнати та вбиральні відповідає їхнім часткам у вказаній квартирі, не порушує їх прав та інтересів, забезпечуючи цим рівність прав співвласників у користуванні майном відповідно до розміру частки. При ухваленні рішення суд враховує правові позиції Європейського Суду з прав людини - Пункт 1 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод - гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла, що охоплює, насамперед, право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Неприпустимість порушення права особи на житло була констатована Європейським судом з прав людини, зокрема, від 16 травня 2013 року в справі "Максименко та Герасименко проти України" за заявою № 49317/07. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про встановлення порядку користування квартирою №28 на вул.Липинського,5 в м.Львові за яким : - виділити в користування [PERSON] житлову кімнату, позначену в технічному паспорті під №5 площею 17,4м кв.; - виділити в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON] житлову кімнату, позначену в технічному паспорті під №6 площею 17,4м кв. У спільному користуванні сторін залишити кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню. Оцінюючи зібрані по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Між сторонами слід встановити запропонований позивачем порядок користування квартирою.

Outcome: approved