Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

12.11.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, які заявою від 22.12.2020 уточнив та просить встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме станом на 03.04.2019 року; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; транспортний засіб, автомобіль CHEVROLET Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю нотаріуса позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом. 18.08.2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зустрічними позовними вимогами, які заявою від 22.12.2020 року уточнили та просять: - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , з 2007 року по день його смерті [INFO] ; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0717 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 5110600000:01:044:0140; - встановити факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , з 2007 року по день його смерті [INFO] включно; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; 1/2 частку земельної ділянки площею 0,0717 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 5110600000:01:044:0140. Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.085.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, не заперечувала проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісними позовом в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення первісних та зустрічних позовних вимог. Позивачі за зустрічним позовом в судове засідання не з`явились, надали до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечували проти задоволення первісних позовних вимог та наполягали на задоволенні зустрічних позовних вимог. \~ \~ \~ \~ Вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 1/3 частку житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 13.12.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Єфіменко М.Д.; - транспортний засіб, автомобіль CHEVROLET Aveo, реєстраційний номер [NUMBER] , 2004 року випуску, номер шасі [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] ; - житловий будинок з надвірними спорудами, який розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельна ділянка площею 0,0717 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер земельної ділянки: 5110600000:01:044:0140, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ№315613, виданого 15.01.2009 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.04.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 56382625 від 03.06.2019 року, наданого приватним нотаріусом Гончаровою О.С., інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцем за законом відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.12.1993 року, виданим Ізмаїльським ЗАГС. Згідно ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Досліджуючи показання свідків [PERSON] та [PERSON] судом було встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , з 2007 року по день його смерті [INFO] включно, та встановлено факт проживання однією сім`єю [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , з 2007 року по день його смерті [INFO] включно. Отже [PERSON] та [PERSON] мають право на спадкування за законом як спадкоємці четвертої черги після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Встановлено, що між спадкоємцями за законом укладено угоду про зміну черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, згідно якої [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] одержують право на спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , в першу чергу. Інших спадкоємців, які заявили свої права на вищевказане спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено встановлено факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , разом із спадкодавцем [PERSON] , померлим [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме станом на 03.04.2019 року, що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Крім того, як встановлено в судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини також проживали разом із спадкодавцем, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину. Між спадкоємцями була досягнута згода щодо розподілу спадкового майна на підставі угоди, яка міститься в матеріалах справи. Письмовою відповіддю нотаріуса було роз`яснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачами вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісний та зустрічний позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved