Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом Територіальної громади в особі Київської міської ради, третя особа: Перша Київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS]. За заповітом від 15.12.2005 року мати позивача заповіла все своє рухоме й нерухоме майно в Литовській Республіці та в Республіці Україна, яке вона матиме на день смерті рівними частинами, по половині своїм дітям - [PERSON] та [PERSON]. Даний заповіт посвідчений нотаріусом другого нотаріального бюро Расейнянського району [PERSON], зареєстровано в нотаріальному реєстрі за № АШ 2676 і є дійсним відповідно до ст.34 Договору між Україною та Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.07.1993 року. 03.02.2012 року позивач разом з своєю сестрою подав заяву про прийняття спадщини до [PERSON], нотаріуса 1 нотаріального бюро Расейнянського району Литовської Республіки. З моменту відкриття та прийняття мною спадщини і по даний час отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно, про яке йдеться, неможливо у зв"язку із відсутністю оригіналу документа, який встановлює право власності спадкодавця на спадкове майно - квартиру [ADDRESS]. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11 липня 2014 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на квартиру [ADDRESS], яка залишилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Підставою відмови став факт того, що спадкоємець не надав правовстановлюючий документ на квартиру [ADDRESS], який засвідчує право власності спадкодавця [PERSON], померлої [INFO] року. Враховуючи вказані обставини, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 13.10.2017 року відкрито провадження по справі. Разом з тим, 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 01.02.2018 року в судовому засіданні з урахуванням думки сторін з огляду на те, що на даний час законом визначений певний перелік процесуальних дій, які суд може вирішити лише в підготовчому судовому засіданні, але таке засідання у справі не призначалось, оскільки провадження у справі було відкрито до набрання чинності 15.12.2017 року змін до Цивільного процесуального кодексу України, ухвалою суду було призначено підготовче судове засідання у справі на 07.06.2018 року та витребувано у Першої київської державної нотаріальної контори спадкову справу № 378/2012 від 04.04.2012 року. 02.03.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просив суд ухвалити рішення згідно норм чинного законодавства та розглядати справу за відсутності представника відповідача. 24.05.2018 року на адресу суду надійшла копія спадкової справи № 78/22012 до майна померлої [INFO] року [PERSON]. 07.06.2018 року до участі у справі в якості третіх осіб за клопотанням представника позивача було залучено [PERSON] та [PERSON]. 14.09.2018 до суду надійшла позовна заява [PERSON] як третьої особи, що заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору. Позовні вимоги мотивовані тим, що вона разом з своїм братом [PERSON] є спадкоємецею після смерті своєї матері [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з квартири [ADDRESS], у зв'язку з чим просила визнати за нею право власності на ? частину спадкового майна після смерті [PERSON], померлої [INFO] року, яка складається з окремої 1-кімнатної квартири, загальною площею 36,9 кв.м за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 18.09.2018року позовну заяву [PERSON] як третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору прийнято до спільного розгляду у цивільній справі за позовом [PERSON] до територіальної громади в особі Київської міської ради, треті особи: Перша Київська державна нотаріальна контора, [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. 28.09.2018 року до суду надійшов відзив третьої особи - [PERSON], відповідно до якого остання зазначила, що позовну заява позивача [PERSON] та позовну заяву [PERSON] підтримує та просить задовольнити та просить проводити розгляд справи за її відсутності. 01.10.2018 року представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору [PERSON] -[PERSON] подала до суду відзив третьої особи із самостійними вимогами, відповідно до якого зазначила, що позов [PERSON] є обґрунтованим, у зв'язку з чим просила його задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні, з урахуванням думки учасників процесу, судом із занесенням до протоколу судового засідання було постановлено ухвалу про закриття підготовчого судового засідання у справі та призначено розгляд справи по суті. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити, вважала за можливе проводити заочний розгляд справи. Представник третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, позовні вимоги підтримала просила задовольнити. Представник відповідача та треті особи в судове засідання не з'явились про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи і перевіривши їх наявними у справі письмовими доказами, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що мати позивача та третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31.08.2011 року. Разом з тим, згідно з заповітом [PERSON], складеного 15.12.2005 року, остання заповіла все своє рухоме й нерухоме майно в Литовській Республіці та в Республіці Україна, яке матиме на день смерті, на яке матиме право, де б воно не було та щоб не складало залишає рівними частинами, по половині, своїм дітям: [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] уклала 21.06.2006 року шлюб з [PERSON], прізвище дружини після шлюбу - [PERSON]. При цьому, 03.02.2012 року позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору звернулись до [PERSON], нотаріуса 1 нотаріального бюро Расейнянського району, Литовської Республіки, з заявою про прийняття спадщини, про що у нотаріальному реєстрі є відповідний номер [NUMBER]. Відповідно до ст. 34 Договору між Україною і Литовською Республікою про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від 07.07.1993 року( Договір ратифіковано Постановою ВР N 3737-XII ( 3737-12 ) від 17.12.93 ) громадяни однієї [PERSON] Сторони прирівнюються в правах до громадян іншої [PERSON] Сторони, які проживають на її території, у відношенні здатності складання або скасування заповіту на майно, яке знаходиться на території іншої [PERSON] Сторони, чи прав, які мають бути там здійснені, а також у відношенні здатності набуття за спадщиною майна або прав. Майно чи права переходять до них за тих же умов, які встановлені для власних громадян [PERSON] Сторони, які проживають на її території. 04.04.2012 року позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору звернулись з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері до Першої Київської державної нотаріальної контори. Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотріальної контори Обиход В.М. від 11.07.2014 року відмовлено позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу, який засвідчує право власності спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року. Постановою державного нотаріуса Першої київської державної нотріальної контори Обиход В.М. від 11.07.2014 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] у зв'язку з ненаданням правовстановлюючого документу, який засвідчує право власності спадкодавця [PERSON], яка померла [INFO] року. Згідно довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації від 01.07.2014 року, згідно даними бюро, квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого 20 Київською державною нотаріальною конторою 06.07.1999 року № 4-5528, зареєстрованого КП «КМ БТІ та РПВ на ОНМ» 07.07.1999 року, в книзі д. 425-137 за реєстровим № 1821. Згідно листа Київського державного архіву від 06.09.2017 року на запит Першої Київської державної нотаріальною контори щодо видачі дублікату договору дарування квартири [ADDRESS], від шостого липня тисяча дев"ятсот дев"яносто девятого року, посвідченого Сердюк Н.А., державним нотаріусом Двадцятої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за №4-5528, своїм листом від 06.09.2012 року №143/02-05 надано відповідь щодо неможливості видати дублікат договору дарування у зв'язку із фактичною відсутністю реєстру для реєстрації нотаріальних дій Двадцятої Київської державної нотаріальної контори, в якому мав бути запис за реєстровим №4-5528 від 06.07.1999 року. Встановлено, що позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, як спадкоємці за заповітом після смерті матері не можуть зареєструвати своє право власності на спадкове майно, оскільки у них відсутній оригінал правовстановлюючого документу на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень, які містяться у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування», якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що позивач та третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, є спадкоємцями за заповітом, при цьому отримати дублікат провоустановлюючого документу на квартиру вони позбавлені можливості, тому позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved