Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів з 1/6 частини до 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача. В позові вказано, що шлюб між сторонами розірвано. [INFO] року народилась донька [PERSON], яка постійно проживає з позивачкою. Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 13.04.2006 року з відповідача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/6 зі всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дочкою повноліття. Позивачка зазначає, що такий розмір аліментів визначався з врахуванням того, що у відповідача на утриманні в той час перебувала неповнолітня дочка [PERSON] від іншого шлюбу, яка на даний час досягла повноліття. До 01.06.2014 року відповідач щомісячно сплачував аліменти в розмірі 300-600 грн., а після 01.06.2014 року припинив їх сплачувати. Донька фактично перебуває на утриманні позивачки. З віком дитини збільшуються витрати на її матеріальне забезпечення, харчування, побутовий догляд, позашкільне навчання. Позивачка зазначила, що її доходів не вистачає, крім цього вона несе витрати по експлуатації житла, в якому проживає з донькою. Відповідач можний сплачувати аліменти, має постійне місце служби та стабільний дохід. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просили суд збільшити розмір аліментів стягуваних на утримання доньки [PERSON] з 1/6 частини усіх видів доходів відповідача до 1/3 частини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено наступні обставини. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19.10.2004 року сторони є батьками [PERSON] [INFO]. Позивачка з донькою проживають за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою КП ,,Єдиний розрахунковий центр" від 01.12.2014 року та копією будинкової книги. Шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] Згідно рішення Івано-Франківського міського суду від 13.04.2006 року з відповідача на користь позивачки стягуються аліменти на утримання дочки [PERSON] - [INFO] в розмірі 1/6 від всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дочкою повноліття. Згідно копії трудової книжки, наданої позивачкою, остання на даний час не працює. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. За змістом ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 ,,Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до п. 23 вказаної постанови, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. За приписами ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При вирішенні спору щодо розміру аліментів їх мінімальний розмір відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Позивачем не надано суду доказів про рівень доходів відповідача, стан його здоров'я, сімейний стан відповідача, наявність чи відсутність у нього інших утриманців, про можливість для відповідача сплачувати аліменти в розмірі 30% усіх його доходів. Відповідно до п. 1 ст. 159 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі. Так позивачка не надала суду доказів щодо дійсного розміру аліментних платежів, яких їй, відповідно до її ж пояснень, не вистачає на утримання дитини, а лише вказала, що їх розмір становив від 300 до 600 гривень. Суду не надано доказів того, які у позивачки є дійсні витрати на утримання дитини. Хоча розмір дійсних витрат позивача та обґрунтування потреб дитини та їх вартості підлягає доказування позивачем. Відповідач зобов`язаний надавати матеріальну допомогу дитині. З урахуванням наведеного та реалізації принципу якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд вважає за можливе частково збільшити розмір стягуваних аліментів. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, до 1/4 частини усіх видів доходів, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України. Однак позивачем не обґрунтовано правові підстави для стягнення з відповідача аліментів розмірі 1/3 частини доходів відповідача. Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Однак позивачка не надала суду доказів щодо обгрунтування необхідності відступу від розумного розміру аліментів на утримання однієї дитини в розмірі 1/4 частини доходів відповідача до третини його доходу. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України ,,Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до положень ст.11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення. Згідно із ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.Тому судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного та

Outcome: partial