Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 09.11.2002 року між нею та відповідачем укладено шлюб. У шлюбі народилось двоє дітей: дочка [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, більше двох років вони спільно не проживають. Діти проживають з нею та перебувають на повному її утриманні. Батько дітей у їх утриманні участі не приймає. Представник позивача в судовому засіданні обставини та вимоги позову підтримала, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні пояснив, що дійсною причиною розпаду сім"ї є поведніка дружини, яка зустрічається з іншим чоловіком. [PERSON] вимоги позову про розірвання шлюбу не заперечує. Щодо стягнення аліментів пояснив, що він є здоровою працездатною людиною, осіб які б перебували на його утриманні не має, в утриманні дітей він приймає участь, зокрема: оплачує щомісячно меншій дитині відвідування садка, купує продукти харчування, надає дітям гроші на кишенькові витрати. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що шлюб сторін існує формально, а фактично розпався. За час окремого проживання сторони не примирились. Збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Дружина та чоловік за змістом ст.55 СК України зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, з врахуванням того, що сторони шлюбним життям тривалий час не живуть, шлюб існує тільки формально, та враховуючи, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, у зв'язку із чим позов в цій частині підлягає задоволенню. Згідно вимог ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника, тощо, інші обставини, що мають істотне значення. Сторони є батьками двох малолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с.9,10). Діти проживають з матір"ю та перебувають на повному її утриманні. Дані обставини стверджуються поясненнями представника позивача, які повністю узгоджуються з довідкою сільського голови (а.с.11). Жодних належних й допустумих доказів про те, що відповідач приймає участь в утриманні своїх дітей, відповідачем не надано та не підтверджено. Суд встановив, що особи, які перебували на утриманні відповідача відсутні. Відповідач офіційно не працевлаштований, однак він є здоровою працездатною людиною (а.с.31-34). На переконання суду, відсутність стабільного заробітку відповідача не звільняє його від обов"язку утримувати власних дітей. За встановлених обставин, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у останнього інших утриманців, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved