Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

Позивач ОСББ «ПРИП`ЯТЬ-30» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості з урахуванням 3 % річних та індексу інфляції в розмірі 12 724, 31 грн., витрати на правову допомогу. Вимоги позову мотивує тим, що відповідачі є власниками [ADDRESS] , у зв`язку з чим мають обов`язок своєчасно сплачувати внески у рахунок покриття витрат на експлуатацію та ремонт будинку, а також за утримання прибудинкової території. Обслуговування [ADDRESS] здійснюється позивачем. Відповідачі не сплачують внески на утримання будинку та прибудинкової території, у зв`язку з чим за період з 01.11.2016 по 01.07.2020 утворилась заборгованість в розмірі 11 218, 82 грн., а також 1 035, 45 грн. інфляційне нарахування, 470, 05 грн. з % річних. 06.08.2020 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. 14.09.2020 ухвалою суду постановлено здійснювати розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Зокрема, в судовому засідання 29.10.2020 [PERSON] приймав особисту участь. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позову не визнала, підтвердила факт несплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, однак вказала, що бажає сплачувати кошти напряму організаціям, які надають послуги. Будь-яких письмових пояснень, відзивів, клопотань, тощо до суду зі сторони відповідачів не надходило. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи відповідачі є власниками [ADDRESS] , а саме [PERSON] належить 5/6 частини квартири, [PERSON] - 1/6 частина квартири, що підтверджується свідоцтвом про право власності, свідоцтвом про право на спадщину, витягом з реєстру. ОСББ «ПРИП`ЯТЬ-30» діє на підставі Статуту, у відповідності до якого Об`єднання створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирних будинків [ADDRESS] , [ADDRESS] . Отже, позивач здійснює обслуговування [ADDRESS] . Відповідно положень ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обгрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Господарче забезпечення діяльності об`єднання може здійснюватися власними силами об`єднання (шляхом самозабезпечення) або шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Об`єднання відповідає за своїми зобов`язаннями коштами і майном об`єднання, від свого імені набуває майнові і немайнові права та обов`язки, виступає позивачем та відповідачем у суді. Майно об`єднання утворюється з: майна, переданого йому співвласниками у власність; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, не заборонених законом. Майно, придбане об`єднанням за рахунок внесків та платежів співвласників, є їхньою спільною власністю. Нормою ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління, ревізійна комісія об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. До виключної компетенції загальних зборів співвласників серед іншого відноситься: питання про використання спільного майна; затвердження кошторису, балансу об`єднання та річного звіту; визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Для керівництва поточною діяльністю об`єднання обирається правління. Правління має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених статутом. Правління є виконавчим органом об`єднання і підзвітне загальним зборам. Згідно ст. 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. За нормою ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, об`єднання за рішенням загальних зборів має право виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг. Положеннями ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; укладати договори; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно положень ст. ст. 14, 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», здійснення співвласником своїх прав не може порушувати права інших власників. Співвласник серед іншого зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням. З розрахунків наданих позивачем, вбачається, що відповідачі не своєчасно та не в повному обсязі сплачують внески на утримання будинку та прибудинкової території, а тому заборгованість останніх перед позивачем за період з 01.11.2016 по 01.07.2020 складає 11 218, 82 грн., а також 1 035, 45 грн. інфляційне нарахування, 470, 05 грн. з % річних. На підтвердження позовних вимог до суду надано розрахунок, довідку про укладені Договори з виконавцями послуг з утримання і експлуатації багатоквартирного будинку та утримання прибудинкової території, кошториси, затверджені загальними зборами ОСББ «ПРИП`ЯТЬ-30». Відповідачами не надано доказів на спростування обставин та розрахунків наданих позивачем. При цьому, відповідачами визнавався в судовому засіданні факт не сплати внесків, проте останніми не було наведено будь-яких правових обґрунтувань щодо безпідставності заборгованості, та не надано доказів на підтвердження необґрунтованості розміру внесків, тощо. За змістом ст. ст. 319, 322 ЦК України, власність зобов`язує. Власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Правовідносини, що виникають у сфері надання та споживання таких послуг, регулюються як нормами ЦК України, так і Законом України «Про житлово-комунальні послуги», а також іншими нормативно-правовими актами у галузі цивільного, житлового законодавства та актів, що регулюють відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 151 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Споживачі зобов`язані оплатити послуги, якщо вони фактично користувались ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного суду по справі 308/10167/15-ц від 12.03.2018. За приписами ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справі, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. З огляду на викладене до стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає заборгованість в розмірі з урахуванням 3 % річних та індексу інфляції в розмірі 12 724, 31 грн., а саме з [PERSON] , як власника 5/6 частини [ADDRESS] заборгованість в розмірі 10 603, 59 грн.; з [PERSON] як власника 1/6 частини [ADDRESS] заборгованість в розмірі 2 120, 72 грн. Зокрема, відповідно до п. 9, 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю, громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до посвідчень, відповідач [PERSON] є громадянином, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1, відповідач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи, у зв`язку з чим останні звільняються від сплати судового збору. Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. З огляду на вказане, судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим сторона звільнена від сплати судового збору, не звільняється від витрат на правову допомогу. Саме така позиція викладена в постанові Верховного суду України 6-1544цс17 від 18.10.2017. Щодо розміру витрат на правову допомогу, які підлягають до компенсації відповідачами, суд зазначає наступне. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. На підтвердження понесених витрат позивачем надано договір про надання правової допомоги від 24.06.2020, звіт про використаний час, Акт здачі-прийняття робіт, квитанції про сплату позивачем витрат на правничу допомогу в розмірі 6 030 грн. При цьому, щодо суми витрат заявлених до стягнення суд вказує наступне. Суд вважає розмір витрат на правничу допомогу в сумі 6 030 грн. завищеним, таким, що не відповідає складності справи та виконаним адвокатом робіт (наданих послуг), часу, витраченому адвокатом на написання відзиву, обсягу наданих адвокатом послуг та виконаних робіт у. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, беручи до уваги принципи співмірності та розумності судових витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу і стягнення з відповідачів на користь позивача суми витрат у розмірі 2 000 грн., а саме з [PERSON] - 1666, 67 грн., з [PERSON] - 333, 33 грн.

Outcome: partial