Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за [PERSON] право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою с. Роїще, Чернігівського району, вул. Овражна, 53, як за спадкоємцем першої черги за законом після померлого 24.02.2013 року [PERSON] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину вищевказаного будинку, як за членом колгоспного двору, мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав [PERSON], як голові колгоспного двору відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок. Членом колгоспного двору була позивач [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцем за законом якого є позивач [PERSON]. Свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане померлому, як голові колгоспного двору, проте позивач [PERSON] має право на відповідну частку житлового будинку, як член колгоспного двору - це позбавляє можливості успадкувати будинок в нотаріальній конторі. В судове засідання позивачі не з»явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач – Роїщенська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі та зазначили про визнання позовних вимог. Залучений до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] в судове засідання не з"явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Овражна, 53 в с. Роїще Чернігівського району, Чернігівської області був колгоспним двором, головою якого був [PERSON], що володів будинком, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 05 жовтня 1990 року. Членом колгоспного двору була [PERSON], оскільки з 01.07.1990 року проживала та була зареєстрована в даному будинку, що підтверджується довідкою Роїщенської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.8). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до ст. 17 Закону України РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім»ї, є їх спільною сумісною власністю. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України “Про власність”, кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України “Про власність” 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] - всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. 24 лютого 2013 року помер [PERSON], про що виконкомом Роїщенської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 25 лютого 2013 року зроблений актовий запис № 06. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є [PERSON], який є сином померлого спадкодавця відповідно до свідоцтва про народження (а.с.8), та який звернувся до нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Спадкоємці за законом на майно померлого [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини. Інших спадкоємців, як за заповітом так і за законом немає. Зазначені обставини підтверджуються копієї спадкової справи. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивачів шляхом задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved