Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-27 00:00:00

01.09.2020 до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування якої позивач вказувала, що їй на праві власності належать квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . У липні 2020 вона звернулась до нотаріальної контори з наміром продати належну їй квартиру, де дізналась, що на все її майно накладено арешт на підставі постанови Тернівського ВДВС від 01.11.2005. Виконавчий лист №2-2604 від 11.10.2002 про стягнення з неї аліментів в розмірі 1/3 частини доходів на користь [PERSON] 22.06.2007 був направлений для виконання до Металургійного ВДВС м. Кривого Рогу, де їй повідомили, що виконавче провадження № 4051085 з примусового стягнення аліментів 30.04.2009 було закінчено та знищено згідно з актом від 16.01.2013 на підставі розпорядження №14 від 02.01.2013, тому у знятті арешту їй було відмовлено. Ухвалою від 10.09.2020 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Ухвалою від 08.10.2020 розгляд справи було відкладено на 19.11.2020 в зв`язку з відсутністю у суду відомостей про належне повідомлення сторін про судове засідання. Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) направив суду відзив, в якому просив суд визнати його неналежним відповідачем та залучити до участі у справі як третю особу, посилаючись на положення ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» (вх.№ЕП-22949 від 03.12.2020, вх.№23079 від 07.12.2020, від 08.12.2020), а також ним направлено до суду заяву про розгляд справи за відсутністю свого представника (вх.№23078 від 07.12.2020). 11.12.2020 позивач подала уточнену позовну заяву, в якій відповідачем зазначила [PERSON] , а третьою особою без самостійних вимог на предмет спору Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), вх.№23468 від 11.12.2020. Ухвалою від 11.12.2020 прийнято уточнену позовну заяву, замінено первісного відповідача - Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) на [PERSON] ; залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), в зв`язку з чим відкладено розгляд справи на 28.01.2021. 31.12.2020 на адресу суду надійшла відповідь від КП «Долинське міське господарство» при Долинській міській раді вих.№1575/01-08 від 31.12.2020 про те, що [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (вх.№24881 від 31.12.2020, вх.№446 від 12.01.2021). Учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю, підтримку позовних вимог та згода на заочний розгляд справи (вх.№1726 від 28.01.2021). Відповідач [PERSON] подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та про визнання позову у повному обсязі (вх.№1727 від 28.01.2021). Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), будучи належним чином повідомленою про розгляд справи будь-яких заяв і клопотань суду не подала. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній доказами. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Хроленко М.В., придбала однокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] (копія, а.с.10). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №122916953 від 05.05.2018 вбачається, що позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину [NUMBER] , виданого 05.05.2018 приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Шадріною Л.Г., двокімнатна квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.11). Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на невизначене майно, все майно, що належить позивачу [PERSON] відповідно до постанови Тернівського відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції від 11.11.2005 накладено арешт нерухомого майна, який 11.11.2005 зареєстровано Шостою криворізькою державною нотаріальною конторою за №2588263 (а.с.13). Проте, відповідно до Інформації з Єдиного реєстру боржників від 18.08.2020 [PERSON] у вказаному реєстрі відсутня (а.с.15). Тернівський відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) листом №29999 від 20.07.2020 повідомив про те, що згідно з даними ЄДРВП та АСВП встановлено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-2604, виданого 11.10.2002 Тернівським райсудом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 ч. на користь [PERSON] на даний час на виконанні в Тернівському ВДВС у місті Кривому Розі не перебуває. За даними спец розділу ЄДРВП встановлено, що з 22.06.2007 у Металургійному ВДВС у місті Кривому Розі перебувало виконавче провадження №4051085 з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа, по якому виконавче провадження завершено (а.с.16). Постановою серії АА №953509 про арешт майна боржника та заборони на його відчуження від 01.11.2005 державним виконавцем Тернівського ВДВС Криворізького міського управління юстиції у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №2-2604 виданого 11.10.2002 Тернівським районним судом м. Кривого Рогу про стягнення аліментів постановлено накласти арешт на все майно, що належить [PERSON] з забороною його відчуження (копія, а.с.18). Листом №17.9.-28/59213 від 22.07.2020 Металургійний відділ державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) повідомив позивача про те, що в нього на виконанні перебувало виконавче провадження №4051085 з примусового виконання виконавчого листа №2-2604, виданого 11.10.2002 Тернівським райсудом м. Кривого Рогу про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/3 ч. на користь [PERSON] , яке 30.04.2009 закінчено. На підставі п.9.10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби виконавче провадження №4051085 знищено згідно акту про вилучення виконавчих проваджень за закінченням терміну зберігання від 16.01.2013 на підставі розпорядження №14 від 02.01.2013 начальника Дзержинського ВДВС Криворізького МУЮ. З приводу звільнення майна, належного [PERSON] , з-під арешту запропоновано звернутись до суду (а.с.19). З акту про знищення та акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 16.01.2013 вбачається, що відповідно до переліку вищевказане виконавче провадження було знищене за №20329 (копії а.с.51, 52-53, 54). Статтею 41 Конституції України гарантовано право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Положеннями статей 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на момент його закінчення, було передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно з ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції, чинній на час винесення постанови про закінчення виконавчого провадження, у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що підстави для продовження обтяження на майно відсутні, а тому права позивача [PERSON] підлягають судовому захисту. Згідно з частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» №1404-VIII від 02.06.2016 підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. Згідно з частиною 5 цієї статті у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Таким чином, наразі відсутні підстави, визначені ч. 4 ст. 59 Закону 1404-VIII, для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника, тому у даному випадку арешт з майна позивача, який став підставою для реєстрації обтяження за №2588263 від 11.11.2005 може бути знятий за рішенням суду. На підставі вищевикладеного, зважаючи на те, що на сьогодні боргові зобов`язання у [PERSON] відсутні, а тому на даний час відсутні законні підстави для арешту нерухомого майна позивача та неможливість зняття арешту в адміністративному порядку через знищення матеріалів виконавчого провадження, а накладення арешту на належне позивачу нерухоме майно порушує її право власності, оскільки позбавляє у повному обсязі користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, суд вважає, що наявні всі підстави для зняття арешту з усього належного позивачу майна. Відповідно до ч. 4 статті 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду наявні законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved