Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь 1600 гривень невиплаченої заробітної плати, 1000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що з 22 жовтня 2013 року по 12 лютого 2014 року працювала барменом - офіціантом в кафе - барі "Лєна", що належить відповідачеві та знаходиться у смт.Брошнів-Осада, вул.22 Січня, 81а. За взаємною домовленістю її оплата праці становилаі 80 гривень за день. Робочий день тривав з 11 до 23 години, а при наявності клієнтів і довше, без вихідних та обіду на перерву. Крім того, на роботу вона приходила на годину швидше, щоб прибрати, помити посуд, принести дров та розпалити пічку. Заробітна плата виплачувалась щотижнево по 100, 200 та іноді 500 гривень, однак не в повному обсязі, тому утворювалась певна заборгованість. 12 лютого 2014 року, при проведенні перевірки в даному кафе, працівниками міліції було виявлено ряд грубих порушень трудового законодавства, у зв'язку з чим діяльність підприємства була призупинена, а кафе зачинено. За даним фактом було відкрито кримінальне провадження. Цей день став її останнім робочим днем. Впродовж роботи вона щоденно вела облік матеріальних цінностей та здачі виручки у зошиті, в якому відображала і виплачену заробітну плату. Ці записи перевіряв відповідач та затверджував їх своїм підписом. На час звільнення сума невиплаченої їй заробітної плати складала 1600 гривень, яку вона не отримала до цього часу. Вироком Рожнятівського районного суду від 25 квітня 2014 року [PERSON] визнаний винуватим у грубому порушенні законодавства про працю та засуджений за ст. 172 ч. І КК України. На момент розгляду кримінального провадження [PERSON] відшкдував у добровільному порядку завдані збитки по цивільному позову прокурора і оплатив у відповідні державні фонди внески нараховані на заробітну плату, а заборговану заробітну плату не сплатив і сплачувати відмовляється. Затримкою виплати заробітної плати їй заподіяно моральну шкоду, яку вона оцінює в 1000 гривень. Ця шкода полягає в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відповідача щодо неї, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків, порушення нормального ритму життя, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, а саме: вона змушена заощаджувати на предметах першої необхідності, продуктах харчування, ліках тощо, змушена позичати гроші для того щоб утримувати двох дітей. Через стресовий стан у неї порушився сон, вона втратила душевний спокій. Зважаючи на такі обставини, за захистом своїх прав вона була змушена звернутися до суду та понесла витати на отримання правової допомоги у розмірі 500 гривень. Відповідач позову не визнав та пояснив, що дійсно позивачка працювала у належному йому кафе «Лєна» барменом-офіціантом без укладення трудового договору, з оплатою праці за якість і кількість виконаної роботи. Він зарплату виплачував за домовленістю сторін, вважає що повністю з нею розрахувався, на час звільнення з роботи вона ще залишилася йому винною, тому що після припинення роботи він встановив недостачу товарно - матеріальних цінностей у барі. Не заперечує, що вироком Рожнятівського районного суду визнаний винуватим у грубому порушенняі законодавства про працю, який не оскаржував. Після постановлення вироку будь-які кошти позивачці не платив. Вислухавши сторін та вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. З 22 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] працювала барменом-офіціантом у приватного підприємця [PERSON] без оформлення трудового договору. Трудові відносини припинила 12 лютого 2014 року. На той час невиплачена їй заробітна плата становила 1600 гривень. На час розгляду кримінальної справи судом [PERSON] повністю визнав заявлений до нього прокурором цивільний позов та сплатив до відповідних державних фондів внески нараховані на заробітну плату позивачки, в розмірі 2721 гривні 06 копійок, що підтверджується вироком Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2014 року (а.с.3,4). Відповідно до положень ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. За таких обставин суд вважає доведеним факт перебування позивачки у трудових відносинах з відповідачем та порушення останнім трудового законодавства і невиплати на час постановлення вироку 1600 гривень заробітної плати, оскільки це встановлено вироком суду, що набрав законної сили. Відповідач у судовому засіданні підтвердив, що після постановлення вироку не сплатив позивачці будь яких коштів в рахунок невиплаченої заробітної плати, а тому факт невиплати заробітної плати на даний час суд вважає доведеним. Інші подані позивачкою та досліджені судом докази не мають суттєвого значення для прийняття рішення по суті спору, а тому суд не вбачає необхідності давати їм оцінку при постановленні даного рішення. Доводи відповідача про наявність у позивачки боргу перед ним через недостачу товаро-матеріальних цінностей не є предметом даного спору, не досліджувалися та не враховуються судом при постановленні даного рішення. Відповідно до частини 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно змісту ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідач не виплатив належну позивачці заробітну плату у день звільнення та не проводить її виплату по сьогоднішній час, заперечуючи наявність боргу, таким чином порушуючи її законні права на отримання заробітку. За змістом статті 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31 травня 1995 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Аналізуючи досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що у зв»язку з тривалою невиплатою відповідачем позивачці заробітної плати остання терпіла відповідні моральні страждання, оскільки змушена була прикладати додаткові зусилля для організації свого життя, вишукувати кошти на придбання необхідних предметів першої необхідності, що призвело до порушення життєвих звязків та погіршення матеріального становища сім'ї позивачки. Враховуючи характер правопорушення, вимоги розумності та справедливості, глибину та тривалість моральних страждань позивачки суд приходить до висновку, що розмір спричиненої їй моральної шкоди у 1000 гривень достатньо обґрунтований, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до повного задоволення. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати на отримання правової допомоги у розмірі 500 гривень, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв"язку з повним задоволенням позовних вимог. Відповідно до закону при подачі позову позивачка звільнена від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому судовий збір у доход держави слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved