Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

07.11.2017 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, яким просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь позивача для утримання трьох дітей, стверджуючи, що він утримує двох старших дітей що отримують вже пісшяшкільну освіту, і згоден сплачувати аліменти на молодшу неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , - щомісячно, в розмірі 1 / 4 частини усіх доходів позивача, але не менш, ніж 50 % прожиткового мінімуму, встановленого законом для дитини відповідного віку, - з дня звернення позивачем до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто, - до [INFO], стверджуючи, що з нього наказом Болградського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року було стягнуто на користь відповідачки аліменти для утримання їхніх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , - на кожного в розмірі 50 відсотків встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що становить 930 (дев`ятсот тридцять) гривень щомісячно і до досягнення кожним з дітей повноліття, але з 01.09.2018 року син [PERSON] проживає постійно з ним, позивачем та перебуває на його, позивача, утриманні, дочка [PERSON] лише формально перебуває на утриманні матері, оскільки навчається у Болгарії , і він, позивач, позивач допомагає їй матеріально Тому, вважає позивач, з нього мають утримуватися аліменти лише в розмірі 1 / 4 частини його доходів на сина [PERSON] , [INFO] . який є малолітнім і проживає з відповідачкою. Представник позивача та його адвокат у судовому засіданні підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити, надавши докази того, що позивач дійсно утримує своїх двох старших дітей майже в повному обсязі, мати дітей також допомагає цим старшим двом дітям матеріально, але це й відповідає вимогам Закону - батько й матір в рівній мірі піклуються про дітей і матеріально їх утримують. Стосовно стягнення аліментів на наймолодшого сина, що проживає з матір`ю - відповідачем - позивач не заперечує. Відповідач у судовому засіданні вказала, що дійсно, позивач допомагає старшим дітям, та надала на підтвердження докази своєї матеріальної допомоги двом старшим дітям, які дійсно є також вагомими, з чим погодилися представники позивача. Проте й відповідач погодилася з вимогою позивача щодо стягнення з нього на її, відповідача користь, аліментів лише для утримання наймолодшого сина, який проживає з нею, відповідачем. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - з відомостей, наданих позивачем, - сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний (рішення Болградського районного суду Одеської області, спр. №497/2824/15-ц від 25.12.2015 року, а.с.8); - від цього шлюбу у сторін народилися спільні діти - дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 21.04.2001 року, а/з 63), якій наразі вже виповнилося 18 років, син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 17.09.2002 року, а/з 50), та син [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 10.01.2012року, а/з01), з чого вбачається, що відповідач є батьком дітей (а.с.5-7); - згідно судового наказу Болградського районного суду Одеської області від 30.05.2018 року у цивільній справі №497/881/18, з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] , були стягнуті аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , - на кожного в розмірі 50 відсотків встановленого Законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, - 930 (дев`ятсот тридцять) гривень щомісячно і до досягнення кожним з дітей повноліття. Проте, з наданих суду сторонами доказів вбачається, що син сторін - [PERSON] - навчається у Київській області, матеріально його підтримує батько - позивач, що оплачує гуртожиток, навчання за контрактом, надає допомогу дитині коштами на продукти, одяг, тощо, хоча й відповідач також надала суду докази, що придбала для сина [PERSON] одяг і передавала кошти, але її матеріальні витрати на цю дитину підтверджені доказами на меншу суму, ніж витрати позивача. Крім того, сторонами надані докази матеріального утримання їхньої спільної дочки [PERSON] , ніхто не заперечував, що вона з матір`ю - відповідачем не проживає, а станром на теперішній час проживає і навчається у Р. Болгарія . Відповідно до положення ст.3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства"передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 7 ст. 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 161 ЦПК України боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Верховний Суд України в постанові від 05 лютого 2014 року в справі №6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тількист.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України ,розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили. Таким чином, з урахуванням фактичних обставин справи, враховуючи рівність прав та обов`язків батьків щодо виховання та утримання дитини, виходячи з закріплених ч.9 ст.7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд вбачає зміну матеріального стану у платника аліментів, тобто у позивача, а тому вважає, що його вимоги щодо зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved