Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

06.07.2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 20.09.2001 року між [PERSON] , [PERSON] , діючою від свого імені та за згодою матері [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , діючою від свого імені , та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] з іншої сторони на Універсальній Біржі «Номінал» за № 0942-Н. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва Нікітіна Д.Г. від 26.07.2018 року відкрито провадження у справі, та призначено справу до розгляду. 10.12.2018 року позивач [PERSON] надала суду уточнену позовну заяву, пред`явивши вимоги до [PERSON] , [PERSON] , та зазначивши в якості третьої особи: Універсальну Біржу "Номінал". В судове засідання позивач не з`явилась, надала суду заяву, просила слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, надала згоду на ухвалення заочного рішення. В судове засідання відповідачі не з`явились, причини неявки суду не повідомили, про час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Заяв, клопотань, заперечень від відповідачів до суду не надходило. Суд вважає можливим постановити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного: Як встановлено в судовому засіданні, 20.09.2001 року [PERSON] , [PERSON] , діюча від свого імені та за згодою матері [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , діюча від свого імені , та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] з іншої сторони уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна. Згідно договору [PERSON] , діюча від свого імені , та від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] , діюча від свого імені та за згодою матері [PERSON] купили ( в рівних частках по 1/2 частки кожному) квартиру [ADDRESS] Даний договір був оформлений на Універсальній Біржі «Номінал» від 20.09.2001 року за № 0942-Н, а також 01.10.2001 року у МБТІ. Нотаріально даний договір не посвідчувався. [INFO] [PERSON] померла (копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] ). Позивач [PERSON] є донькою [PERSON] Після смерті [PERSON] , позивач звернулась до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області з заявою про прийняття спадщини після смерті матері. Однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір купівлі-продажу спірної квартири не був нотаріально засвідчений. Згідно із п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у 2001 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. У відповідності з ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 225 ЦК УРСР, право продажу майна, крім випадків примусового продажу, належить власникові. За змістом ч. 1 ст. 227 ЦК УРСР, чинного на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягнене дійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Згідно ст. 47 ЦК УРСР в редакції 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно із ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Тобто, діючі на час укладення договору купівлі-продажу між сторонами норми Закону передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. В силу ст. 220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved