Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

10.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що її чоловік [PERSON] був серед засновників фермерського господарство «Агро», для здійснення фермерської діяльності якого йому надана у постійне користування земельна ділянка площею 45 га, розташована на території Баратівської сільської радиНовобузького району Миколаївської області. [INFO] [PERSON] помер. Посилаючись на те, що у видачі свідоцтва про право на спадщину на право постійного користування спірною земельною ділянкою приватним нотаріусом позивачу відмовлено з тих підстав, що спадкування права постійного користування земельною ділянкою законодавством не передбачено, просила визнати за нею вищезазначене право постійного користування земельною ділянкою у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області в судове засідання не з'явися, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, пред'явлений до сільської ради позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Третя особа без самостійних вимог - приватний нотаріус Новобузького районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання на виклик суду не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позовних вимог не надала. Дослідивши матеріали справи, суд приходе наступного висновку. Відповідно до довідки серії АБ № 487009 з Єдиного державного реєстру підприємств та організації України від 16.08.2012 року, 17 лютого 1995 року зареєстровано фермерське господарство «Агро», головою якого наразі є [PERSON] Судом встановлено, що до дня своєї смерті, що мала місце [INFO], головою і засновником вказаного фермерського господарства являвся [PERSON]. 18 січня 1995 року [PERSON], на підставі рішення 1 сесії 22 скликання Новобузької районної ради народних депутатів Новобузького району Миколаївської області від 22 липня 1994 року за № 10, отримав державний акт, серії МК № 682, на право постійного користування земельною ділянкою площею 45 га для ведення селянського (фермерського) господарства, яка розташована на території Баратівської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. [INFO] в с. Майорівка Новобузького району Миколаївської області [PERSON] помер (а.с. 7), після його смерті 29.11.2013 року заведено відповідну спадкову справу за № 55394557 (а.с. 19), і головою фермерського господарства став інший її засновник - [PERSON] (8, 9). Відповідно до п. 5.1.1 розділу 5 Статуту фермерського господарства «Агро» до земель господарства належать земельні ділянки передані господарству у приватну власність, у користування, що посвідчено відповідно Державними на право приватної власності на землю та постійного користування землею, виданими на ім'я голови господарства. Сама ж позивачка згідно з п. 1.4. Статуту також значиться серед засновників вказаного господарства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні позивачка [PERSON] є дружиною [PERSON] (а.с. 6), а відтак, в силу положень ст. 1261 ЦК України, спадкоємицею першої черги за законом після його смерті. З відкриттям спадщини після смерті чоловіка вона успадкувала належні йому житловий будинок та право на земельну частку (пай), а відтак, з прийняттям відповідної спадщини, вона, являючись засновницею та членом фермерського господарства «Агро», фактично реалізувала право користування спірною земельною ділянкою. Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, та ч. 2 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Згідно ч.1 ст. 23 Закону України "Про фермерське господарство" успадкування фермерського господарства (цілісного майнового комплексу або його частини) здійснюється відповідно до закону. Відповідно до пункту 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис). Із матеріалів справи вбачається, що спадкодавець [PERSON] набув право постійного користування спірною земельною ділянкою для ведення селянського (фермерського) господарства відповідно до діючого на час прийняття рішення (1993 рік) законодавства, а саме ст. 51 Земельного кодексу України в редакції 1990 року. Відповідно до норм Земельного кодексу України в редакції 1990 року, який діяв на час набуття спадкодавцем права постійного користування та норм діючого законодавства смерть особи користувача земельної ділянки не являється підставою припинення права користування земельною ділянкою. Враховуючи положення норм діючого законодавства про спадкування, за яким до складу спадщини відповідно до ст. 1218 ЦК України входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, спірна земельна ділянка являється матеріальною основою фермерського господарства «Агро» заснованого спадкодавцем, діяльність фермерського господарства не припинена, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 059485 від 07.08.2012 року, в своїй діяльності воно продовжує використовувати спірну земельну ділянку за цільовим призначенням, позивачка бере участь в діяльності фермерського господарства, прийняла спадщину, а тому є підстави для визнання за нею права постійного користування земельною ділянкою в порядку спадкування. У відповідності до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача, понесені останнім та документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1340 грн.

Outcome: approved