Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

01.02.2000 року [PERSON] було прийнято на посаду інженера програміста до адміністративного управління до Єнакієвського управління по газопостачанню та газифікації ВАТ «Донецькоблгаз», що підтверджується трудовою книжкою (наказ № 39/п від 01.02.2000 року). 01.04.2005 року [PERSON] було переведено на посаду інженера програміста до ОАРГ 30.06.2015 року [PERSON] було звільнено з Єнакієвського управління по газопостачанню та газифікації ПАТ «Донецькоблгаз» на підставі п.1 ст 36 КЗпП, що підтверджується трудовою книжкою. Заборгованість по заробітній платі складає в розмірі 13213,10 грн., що підтверджується довідкою про заборгованість від 27.09.2018 року № 7/1-2729, виданою ПАТ по газопостачанню та газифікації «Донецькоблгаз». Станом на теперішній час заборгованість по заробітній платі не виплачена. Ст.\~43\~Конституції України\~передбачено,\~що кожен\~має право\~на належні,\~безпечні і\~здорові умови\~праці,\~на заробітну\~плату,\~не нижчу\~від визначеної\~законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст.233 КЗпП України, уразі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд не приймає заперечення представника відповідача щодо недостовірності наданих до позовної заяви документів, бо їх недійсність нічим неспростована, а отже суд переконався, що позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем. Відповідно до норм ст.ст.115, 116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем по заробітній платі має довести саме роботодавець, а не позивач. Таким чином, вимоги позивача про стягнення заборгованості по заробітної плати в сумі 13213,10 грн. є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, суд зазначає наступне: Відповідно до\~статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність"\~гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Ч.2, 3 та 4 ст 137 ЦПК України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Верховний суд у справі № 826/1216/16 від 27.06.2018 року зазначив, що п 3.2 рішенням Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та субєкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими субєктами права. Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та розяснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. При цьому склад та розмір витрат, повязаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, повязаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Так, позивачем в підтвердження отримання правової допомоги було надано квитанцію № 80 від 06.09.2018 року про сплату гонорару адвокату в сумі 1600 грн., який складається з: 1)надання консультацій, складання запитів, вивчання наданих клієнтом документів один час 500 грн.; 2)вивчання законодавства та судової практики по даній категорії справ один час 500 грн.; 3)складання позовної заяви один час 500 грн.; 4)фактична подача позову до суду, складання опису затрат 15 хвилин 100 грн., що підтверджується описом затрат від 10.10.2018 року та договором про надання правничої допомоги від 10.10.2018 року, укладеним між [PERSON] та адвокатом [PERSON]. Крім того, посилання відповідача в своїх запереченнях щодо надання правової допомоги адвокатом [PERSON] не заслуговують на увагу, оскільки правова допомога позивачу була надана адвокатом [PERSON], що підтверджується наданими до матеріалів справи ордером, договором про надання правової допомоги, квитанцією № 80 про сплату гонорару адвокату. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивач витратив 1600,00 грн. на правову допомогу адвоката, тому відповідно до ст.137 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача дані витрати, підтверджені договором про надання правової допомоги, розрахунковими документами та розрахунком послуг адвоката. Крім того, відповідно до 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню в доход держави судовий збір у сумі 1921, 00 грн.

Outcome: approved