overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 березня 2006 року. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Позивач у підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не зійшлися характерами, у них різні інтереси та погляди на життя. Відповідач зловживав спиртними напоями, в стані алкогольного сп`яніння вчиняв сварки та скандали, іноді наносив побої, не поважав її як дружину. Протягом року сторони не підтримують шлюбні відносини. Відповідач в даний час відбуває міру покарання в місцях позбавлення волі. Все це привело до того, що позивач втратила до відповідача почуття поваги та взаєморозуміння. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, вимоги підтримала, наполягає на розірвання шлюбу. Відповідач у надісланій до суду заяві зазначив, що позов не визнає, на розірвання шлюбу не згідний. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав. Позивач на примирення не погоджується. Сторони тривалий час проживають окремо, не підтримують жодні відносини, не ведуть спільне господарство. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень позивача, що, у зв"язку з тим, що відповідач відбував міру покарання, вони фактично разом майже не проживали, тільки певні періоди. І в цей час відповідач поводив себе недостойно, випивав, ображав, не бажав працювати, матеріально сім"ю не забезпечував. На її зауваження змінити відношення до сім"ї не реагував, у нього на першому місці були товариші. Своєю поведінкою, вчинками негативно впливав на виховання їх малолітньої дочки. При таких обставинах, шлюб носить формальний характер, збереження його є неможливим і недоцільним, суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2010 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає з відповілачем. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 2019 року. Позивач посилаючись на те, що родиною вони вже не проживають, у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння в сім`ї, у поданій заяві просить суд розірвати шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечував. Позивач в\~судове засідання\~не з`явилася,\~ у\~своїй заяві\~просила суд\~розглянути справу\~у її\~ відсутність,\~позов підтримала. Не заперечувала проти винесення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач в судове засідання не з`явилася про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи, а саме рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке отримано нею особисто, також відповідач викликалася шляхом розміщення\~оголошення про\~виклик до\~суду на\~офіційному сайті\~"Судова\~влада України, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення , що відповідає вимогам ст.ст. 280-284 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Предметом даного позову є вирішення питання про розірвання шлюбу, що регулюється положеннями Сімейного Кодексу України. Відповідно до положень ст.112 СК України - суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10 грудня 2010 року Викнонавчим комітетои Гірської міської ради м. Первомайська, Луганської області, \~ актовий запис № 60. Подружні стосунки з відповідачем\~ припинені через відсутність взаєморозуміння, сім`я фактично розпалася, відновлення подружніх стосунків позивач не бажає. Від спільного подружнього життя сторони мають спільну неповнолітню\~дитину доньку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка мешкає\~з відповідачем. Спір щодо поділу майна наразі відсутній. \~ \~ \~ \~Таким чином, судом встановлено, що сім`я фактично розпалася, спільне господарство тривалий час не ведеться, примирення сторін не можливе і позивач не бажає цього. За таких обставин, враховуючи, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Вирішуючи позов таким чином, врахвуючи, те що відповідач не скористалася правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, згідно ст. 113 СК України, суд вважає необхідним залишити відповідачу прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.\~21,\~24,\~105,\~110,\~111,\~112 СК України, ст.ст.\~12,\~13,\~81,\~141,\~206,\~247,\~258 - 259,\~263 - 265,\~268,\~272 - 273,\~280 - 284,\~287 - 289,\~354-355 ЦПК України,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2008 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] Позивач у підтвердження заявлених вимог, посилається на те, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, протягом останніх місяців шлюбні відносини погіршилися. У їх стосунках відсутні порозуміння і повага, кожен з них має протилежні погляди на шлюб, сім"ю, через що постійно виникають сварки, свідком яких є малолітня дитина. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім"ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"і на почуттях взаємної поваги та взаємодопомоги. На даний час спільно не проживають і не ведуть спільне господарство. Все це привело до того, що позивач втратила до відповідача почуття поваги та взаєморозуміння. Ухвалою суду від 18.02.2015 р. сторонам надавався строк для примирення. У судовому засіданні позивач позовні вимоги, викладені у заяві, підтримала, наполягає на розірвання шлюбу. Відповідач позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав: Сторони на примирення не погоджуються, спільно не проживають, не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство. Строк, який їм надавався для примирення не приніс бажаних результатів, оскільки ніхто із них не вживав жодних заходів для примирення. Спору щодо місця проживання дитини немає. При таких обставинах шлюб носить формальний характер, збереження його є неможливим і недоцільним, суперечить інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 лютого 2011 р. Від шлюбу мають одну спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами були припинені з липня 2017 року. Спільне життя між ними не склалося. Примирення не можливе. Спільне господарство не ведеться. Спору про розділ майна, що є їх сумісною власністю не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. До початку судового засідання позивач надав до суду заяву у якій просить розірвати шлюб з відповідачем, справу розглянути у його відсутність. Дитину залишити на виховання матері, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач свого права на участь у судовому засіданні не використав, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-порталі "Судова влада України", про причини нез'явлення в суд не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-284 ЦПК України Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 Сімейного Кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому, суд приходить до висновку про те, що сім"я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір*ю в інтересах дитини. По справі винести заочне рішення. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2010 р. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами були припинені з 2014 року. Спільне життя між ними не склалося. Примирення не можливе. Спільне господарство не ведеться. Спору про розділ майна, що є їх сумісною власністю не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем. До початку судового засідання позивач надав до суду заяву у якій просив розірвати шлюб з відповідачем, справу розглянути у його відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач свого права на участь у судовому засіданні не використала, про час і місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, рекомендованим поштовим повідомленням, яке повернулося на адресу суду, як не вручене з приміткою "за закінченням встановленого строку зберігання", також відповідач викликалася через офіційний сайт судової влади України на 11.11.2019 р. та 28.11.2019 р., про причини нез`явлення в суд не повідомила, клопотань про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило, тому суд, зі згоди позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-284 ЦПК України Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлена про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 3 ст. 105 СК України, визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Тому, суд приходить до висновку про те, що сім"я позивача та відповідача існує лише формально і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім`єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки, відповідач не скористалася правом на вибір прізвища після розірвання шлюбу, відповідно до ст.. 113 СК України - тому суд залишає відповідачу шлюбне прізвище « [PERSON] ». На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 104, 105, 112,113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 1994 року. Від шлюбу сторонни мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі майже двадцяти років в сім"ї існує тяжкі психорлгічні обствини, протягом останніх 7 років, сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивачка зазначила, що у зв`язку з несумісністю характерів і діаметрально протилежними поглядами на життя, постійно виникали сварки, що негативно впливали на психічний стан кожного з сторін, та кожного разу спричиняли душевні страждання. Шлюбні стосунки з відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Позивачка у судове засідання з`явилася, просила позов задовольнити, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату та час судового засідання повідомлявся належним чином, не просив надати строк для примирення, подав до суду пояснення, вважав за необхідне присутність на судовому засіданні дітей, при з"ясування обставин справи, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання за відсутнсоті відповідача та ухвалити заочне рішення суду. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. У судовому засіданні позивач наполягала на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім»ї не можливе, також не вважає за необхідне проводити судове засіданя за присутності дітей та з"ясування відносин між подружжям, оскільки на думку суу вказане може бути психологічною трамвою по відношенню до дітей. Місце проживання та утримання дітей між сторонами не досягнуто, а тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 2008 року, актовий запис № 22. Від шлюбу є син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO]. Позивач подав до суду позов про стягнення аліментів, мотивуючи вимоги тим, що мати зобовязана утримувати дітей до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, настоює на позовних вимогах про стягнення з відповідачки аліментів. В судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, поштову кореспонденцію повернуто суду з відміткою "за зазначеною адресою не проживає". За зареєстрованою адресою проживання: [INFO], [PERSON] не проживає. Відповідно до положень ч. 3 ст. 76 ЦПК України, судову повістку вручено виконавчому органу Устинівської селищної ради. Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Під час розгляду справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого на підставі актового запису про народження є діти, матір"ю яких записана [PERSON] Згідно матеріалів справи діти перебувають на утриманні [PERSON], і відповідно до ст.180 СК України позовні вимоги про стягнення з [PERSON] аліментів підлягають задоволенню. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів враховуються обставини, передбачені ст.182 СК України, і суд вважає за необхідне в порядку ч.3 ст.181 цього Кодексу стягнути з відповідачки [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від доходу. Судові витрати по справі в порядку п.3 ч.1 ст.80, п.4 ч.3 ст.81 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 травня 1996 року. Від шлюбу сторонни дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різності характерів та поглядів на життя, через що між ними постійно виникали скандали та сварки, що призвело до втрати почуття любові, взаємоповаги та взаємопорозуміння, тому вони припинили спільне мешкання і вже на протязі п"яти років проживають окрему, не ведуть спільного госмподарства, мають різні бюджети, не підтримують ніяких подружніх стосунків, кожен з них живе своїм життям та не цікавиться один одним. Спору про поділ майна між ними не має. Оскільки, позивач вказує, що їх сім"я існує лише формально і поновити її неможливо, вона просить розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити, посилаючись при цьому на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, що підтверджується зворотніми повідомленнями які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Про причину неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність на адресу суду не подавав, як і пояснень чи заперечень на позовну заяву, а тому суд вважає за можливе проводити судове засідання згідно ст. 224 ЦПК України. Позивач проти цього не заперечувала. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, а тому позов підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу посилаючись на те, що примирення між ними не можливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.12.2008 року. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO] Позивач у підтвердження заявлених вимог про стягнення аліментів, посилається на те, що факитично від дня народження дитини проживають окремо з відповідачем. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає допомогу на утримання дитини, хоча є матеріально забезпеченим, працює. Тому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від його заробітку (доходів), але неменше, ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення ним повноліття. У судовому засіданні позивач, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, вимоги підтримала. Відповідач позов не визнав та пояснив, що позивач не бажає проживати за місцем його проживання, чинить йому перешкоди в спілкуванні з дитиною. Він працює неофіційно, стабільно отримує заробітну плату, але в мінімальному розмірі, періодично навідується до дитини, купує йому одяг, солодощі. Він не відмовляється допомагати утримувати дитину, але за умови, що речі будуть купуватися дитині за його участі, оскільки невпевнений, що кошти, які дасть позивачу будуть витрачатися за призначенням. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, вважає, що вимоги підлягають до часкового задоволення, виходячи з таких підстав: У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] народився [INFO] року і його батьками в свідоцтві зазначені сторони в справі. Відповідно до ч. 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, що сторони від дня народження дитини проживають окремо, перші три роки відповідач раз у два тижні, на вихідні дні, відвідував сім"ю, періодично давав кошти. Останній рік, тільки на День Миколая і на день народження купив синові подарунки, іншої допомоги не давав. Як зазначила позивач, що відповідач не орієнтується, який розмір одягу та взуття потрібно дитині. Одяг і взуття, які він придбав сину не завжди підходили по розміру. Оскільки, відповідач добровільно не виконує свої обов"язки по наданню утримання на сина, а має можливість, так як є працездатним, працює, інших утриманців немає та з врахуванням того, що він немає постійного місце роботи, працює неофіційно, отримує зарплату в мінімальний розмірі, тому стягнення аліментів на дитину визначити у розмірі 1/4 частки від його доходів, але неменше, ніж 30 відсотків для дитини відповідного віку.

Outcome: partial