Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 20.02.2014 року звернулася до суду з зазначеною позовною заявою та просила суд визнати за позивачем право власності на житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області А-1 площею 59 кв.м. з господарчими спорудами: літня кухня-сарай Б площею 32,3 кв.м., вбиральня В площею 1, кв.м., погріб «Гп/д» площею 26,9 кв.м., огорожа 1, 2, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача вказувала на те, що [INFO] року померла мати позивача, після смерті якої відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі й на житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області А-1 площею 59 кв.м. з господарчими спорудами: літня кухня-сарай Б площею 32,3 кв.м., вбиральня В площею 1, кв.м., погріб «Гп/д» площею 26,9 кв.м, огорожа 1, 2. Вказаний житловий будинок за життя [PERSON] придбала на підставі договору купівлі-продажу будинку від 14.02.1984 року та заповіла позивачу. Але при зверненні представника позивача до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вище вказане домоволодіння після смерті [PERSON], померлої [INFO] року було відмовлено, оскільки майно належало померлій, але не було зареєстровано згідно законодавства, яке діяло на момент його оформлення. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримувала, просила задовольнити (а.с.18,79). Представник відповідача Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.45,62). Представник третьої особи - Криворізького районного управління юстиції Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с.49). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 01.02.2003 року, яка біла матір'ю позивача, що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження (а. с. 14,23). За життя 28.03.2000 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Лозуватською сільською радою криворізького району Дніпропетровської області за реєстровим номером 55, яким все своє майно, в тому числі і житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області заповіла [PERSON] (а.с.81). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спірне домоволодіння А-1 під [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області площею 59 кв.м. з господарчими спорудами: літня кухня-сарай Б площею 32,3 кв.м., вбиральня В площею 1, кв.м., погріб «Гп/д» площею 26,9 кв.м, огорожа 1, 2. (а.с.24,26-30). Спірне домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 0,53 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП КВ 003973, виданого 15.04.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 3566 (а.с.68). Вказаний житловий будинок з господарськими спорудами [PERSON] за життя 14.02.1984 року придбала у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку (а.с.24), але своє право на нерухоме майно у відповідних органах не зареєструвала. Рішенням виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району № 160 від 25.11.2013 року вказаному домоволодінню присвоєно поштову адресу [ADDRESS] Тому, при зверненні позивача до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] постановою нотаріуса від 04.12.2013 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки майно належало померлій, але не було зареєстровано згідно законодавства, яке діяло на момент його оформлення (а.с.8). В силу статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Оскільки в даному випадку спірні правовідносини мали місце в 2003 році, спадщина у вигляді грошового вкладу після смерті [PERSON] була прийнята 25.11.2003 року її сином [PERSON] (а.с.32), то в силу п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року та положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР 1963 року, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як таким, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремими державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч. 1 ст. 525 ЦК УРСР 1963 року, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Частиною 1 статті 549 ЦК УРСР 1963 року чітко визначено, що спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він вчинив одну з двох дій, а саме: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Отже, позивач прийняв спадщину після померлої [INFO] року [PERSON] за фактом володіння спадковим майном, на підставі ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, оскільки крім володіння будинком, документами на будинок, отримав 05.11.2003 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади померлої (а.с. 32, 42). Як вбачається з довідки Криворізької районної державної нотаріальної контори від 28.03.2014 року (а.с.42), що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] не видавалося (а.с.42,43), 25.03.2013 року з заявою про прийняття спадщини за фактом володіння спадковим майном звернувся [PERSON], окрім нього з заявами більше ніхто не звертався, заповіт нотаріальною конторою не посвідчувався, а посвідчувався 28.03.2000 року Лозуватською сільською радою, який є чинним (а.с.42,44,81), заведена спадкова справа № 54295932 (а.с.43). Як вбачається із довідки КП ДОР «Криворізьке БТІ» від 05.05.2014 року та інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна (а.с.50,52-53) відомості щодо нерухомого майна за адресою [ADDRESS] відсутні. Оскільки виправити вказані недоліки, а саме зареєструвати спірне домоволодіння на даний час у позасудовому порядку не виявилось можливим, позивач на підставі ст. 16 ЦК України звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 15.04.2014 року, та згідно з наказом від 09.08.2012 року № 404 «Про внесення змін до інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» розширено перелік змін, які не належать до самочинного будівництва, а саме не вважаються самочинним будівництвом індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, на територіях сільських рад, побудовані до 05.08.1992 року. Як видно із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] який складений станом на 15.01.2014 року, домоволодіння складається з житлового будинку А-1 площею 59 кв.м. з господарчими спорудами: літня кухня-сарай Б площею 32,3 кв.м., вбиральня В площею 1, кв.м., погріб «Гп/д» площею 26,9 кв.м., рік побудови 1930 (а.с.30). В той час як відповідно до договору купівлі-продажу спірного будинку від 14.02.1984 року між [PERSON] та [PERSON] жила площа будинку складає 25 кв.м, з надвірними спорудами - сараєм (а.с.24). Тому житловий будинок та споруди відповідно до ст.. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 15.04.2014 року та згідно з наказом від 09.08.2012 року № 404 «Про внесення змін до інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» не є самочинними. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з загальних засад цивільного законодавства згідно ст. 3 ЦК України є судовий захист цивільного права та інтересу, а Законом України „Про судоустрій і статус суддів" визначено, що метою здійснення правосуддя є захист прав, свобод та законних інтересів людини і громадянина, тому суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства та захисту права, повинен сприяти учасникам цивільних правовідносин, які звернулися до суду у відповідності до ст. 3 ЦПК за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у реалізації ними цих прав. З огляду на вище викладені обставини, приймаючи до уваги, що [PERSON] за життя фактично набула право власності на спірне домоволодіння, але його не зареєструвала у встановленому порядку, судом встановлено також і те, що домоволодіння не є самочинним, тому суд вважає за необхідне визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року право власності на житловий будинок [ADDRESS] Криворізького району Дніпропетровської області А-1 площею 59 кв.м. з господарчими спорудами: літня кухня-сарай Б площею 32,3 кв.м., вбиральня В площею 1, кв.м., погріб «Гп/д» площею 26,9 кв.м., огорожі 1,2, яке розташоване на земельній ділянці площею 0,53 га (а.с.67,68), вартістю станом на 20.01.2014 року 59 120 грн. (а.с.21). На підставі викладеного,

Outcome: approved