Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

03 лютого 2021 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просить надати дозвіл на реєстрацію місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] без письмової згоди батька [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона з 26 вересня 2008 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] . Рішення суду від 26.10.2016 шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу син проживають разом з нею в квартирі, яка є власністю позивача, дитина знаходяться на її утриманні. Відповідач стосунки з дитиною не підтримує, допомоги не надає, заборгованість по аліментамстаном на 01.12.2020 становить 103526,91 гривень. Позивач зверталась до Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради з заявою про реєстрацію сина за її фактичним місцем проживання. Проте, їй було відмовлено з підстав відсутності у неї письмової згоди батька на реєстрацію за новим місцем проживання. У зв`язку з цим вона змушена була звернутися до суду із заявою про надання дозволу реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання без згоди батька. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 26 лютого 2021 року відкрито провадження, розгляд указаної цивільної справи вирішено проводити у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Роз`яснено учасникам їх право та строки на подачу відзиву на позов та відповіді на відзив. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 13 квітня 2021 року було закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивача адвокат Лисакова О.О. не з`явилась від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, на задоволені вимог позивача [PERSON] наполягає. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради Мамаєва С.В. надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, з урахуванням прав та законних інтересів малолітньої дитини.Також суду надано висновок виконавчого комітету Маріупольської міської ради, щодо доцільності надання дозволу на реєстрацію дитини без згоди батька. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 вересня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 жовтня 2016 року, шлюб розірвано, рішення набрало законної сили 12.12.2016 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в графі батьки записані: [PERSON] , [PERSON] . Згідно довідки Лівобережного ВДВС м. Маріуполя віл 03.12.2020 № 17.1-23/21327, заборгованість [PERSON] по аліментам за виконавчим листом 265/6231/17 від 01.11.2017 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Маріуполя Донецької області станом на 01.12.2020 складає 103526,91 гривень. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24.12.2004 року, [PERSON] має у власності квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки ОСББ «Ліга» від 20.04.2019 року [PERSON] мешкає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 02.06.2021 року з метою соціального захистку дитини, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Маріупольської міської ради від 18.05.2021 року, вважається можливим надання дозволу на реєстрацію малолітнього [PERSON] , [INFO] , без згоди батька, за адресою [ADDRESS] . Згідно частини першої статті 4 ЦПК України та ст.15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Підставою позову є фактичні обставини, з наявністю або відсутністю яких закон пов`язує виникнення чи припинення матеріально-правових відносин сторін. Відповідно до ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Як передбачено ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження начального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно з ч.1 ст.242 ЦК України батьки є законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей. Згідно з вимогами частини 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» від 02.03.2016 року №207, передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Відповідно до п.26 цих Правил у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Як встановлено, між сторонами існує спір, оскільки відповідач не надає письмової згоди на реєстрацію неповнолітнього сина. Вирішуючи питання щодо надання дозволу позивачці на реєстрацію дитини за її фактичним місцем проживання, суд враховує, що саме позивачка, як матір дитини, має переважне право перед іншими особами на особисте виховання, її вимоги зводяться на отримання дозволу на реєстрацію малолітнього сина за фактичним місцем проживання її та дитини, а без письмової згоди батька вона не може вчинити ці дії. Згідно з вимогами ст.155 Сімейного кодексу України, здійснення батьківських прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. При цьому, згідно до приписів ч. 2-4 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Крім того, відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закон України «Про охорону дитинства»). При цьому, як визначено ст.3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. При цьому, переміщення або утримування дитини розглядаються як незаконні, якщо: при цьому порушуються права піклування про дитину, що належать будь - якій особі, установі або іншому органу, колективно або індивідуально, відповідно до законодавства держави, у якій дитина постійно мешкала до переміщення або утримування; та у момент переміщення або утримування ці права ефективно здійснювалися, колективно або індивідуально, або здійснювалися б, якби не переміщення або утримування. Отже, сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків у всіх правах і обов`язках відносно своїх дітей. Законодавством визначено права та обов`язки батьків щодо виховання дитини, при цьому пріоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, що вони повинні бути непорушними в незалежності від стосунків батьків між собою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що реєстрація дитини за його фактичним місцем проживання та фактичним місцем проживання його матері повністю відповідає інтересам дитини, а відсутність згоди батька порушує її право на вільне пересування, відпочинок, оздоровлення та навчання, тому позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судовий збір, згідно зі ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved