Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

03.06.2020 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання його такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] з підстав не проживання останнього у будинку за місцем реєстрації. Свої вимоги [PERSON] мотивує тим, що зазначений будинок належить йому на праві приватної власності, в ньому, окрім позивача та інших, зареєстрований відповідач, який є його рідним братом та фактично не проживає в будинку з 1995 року, речей, що належать відповідачу [PERSON] в будинку немає. Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою суду від 19.06.2020 позовна заява прийнята до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є питання про право користування житловим приміщенням - будинком, який розташований за адресою: [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] на підставі договору дарування частини житлового будинку від 01 жовтня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Трубніковою В.В., зареєстрований за №34-3667(а.с.11). З акту обстеження матеріально-побутових умов від 02.06.2020 складеного депутатом міської ради за адресою: [ADDRESS] вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає в зазначеному будинку з 1995 року (а.с.16). Факт реєстрації у вказаному будинку відповідача, підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 02.06.2020 №1008 (а.с.15). Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі викладеного, оскільки відповідачем не надано до суду доказів поважності причин його відсутності за місцем реєстрації понад один рік, суд вважає, що відповідач підлягає визнанню таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Питання розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved