Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

10 листопада 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із цим позовом до відповідачів про визнання за ним права на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві "Славутич", що знаходилося в межах території Партизанської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, в порядку спадкування після смерті матері [PERSON], померлої [INFO]. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на право на земельну частку (пай) у колективному сільськогосподарському підприємстві «Славутич», що належало батькові на підставі сертифікату серії МК № 0216009. Вона є такою, що спадщину фактично прийняла, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо прав на земельну частку (пай) нотаріусом їй було відмовлено у зв'язку із тим, що правовстановлюючий документ на вказане право було видане в 1998 році, тобто після смерті спадкодавця. За такого, вона була змушена звернутися до суду із цим позовом за захистом своїх спадкових прав, посилаючись що за життя мати набула право на земельну частку (пай) як член КСП «Славутич» та така, що була включена до списків осіб, що мають право на земельну частку, але одержати правовстановлюючий документ на вказане право не встигла у зв'язку з тривалим процесом паювання. Позивачка [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути у її відсутність. Відповідач Партизанська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області сого представника до суду не направила. Відповідач відділ Держземагентства у Жовтневому районі також звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглянути на розсуд суду, та без участі їх представника. Відповідач Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій просила справу розглянути без участі їх представника з прийняттям рішення на розсуд суду. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених позовних вимог судом встановлено, що за даними копії свідоцтва про народження позивачки [NUMBER], підтверджуються її родинні відносини із [PERSON] як доньки та матері (а.с. 10). За даними копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] померла [INFO], про що Партизанською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області було здійснено актовий запис про смерть за № 16 від 21 листопада 1994 року (а.с. 11). Згідно копії спадкової справи № 292/1996, позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна після смерті [PERSON] на підставі заповіту та на частину спадкового майна отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину від 26.12.1996 року. Підстави, з яких позивачка була змушена звернутися до суду із цим позовом підтверджуються роз'ясненням нотаріуса Жовтневої державної нотаріальної контори від 884/02-14 від 23.09.2014 року щодо неможливості видачі свідоцтва про право на спадщину щодо права на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] у зв'язку з видачею правовстановлюючого документу - сертифікату після смерті спадкодавця (а.с. 17). Вказане також слідує зі змісту сертифікату серії МК №0216009, який дійсно виданий на ім'я [PERSON] 31 березня 1998 року на підставі розпорядження Жовтневої РДА від 31.07.1996 оку № 408- р. (а.с. 16). За даними відділу Держземагентства у Жовтневому районі від 07.11.2014 року №6197/01-15, відповідно до «Книги реєстрації державних актів на право постійного користування землею» на підставі рішення виконкому Партизанської сільської ради народних депутатів від 24.09.1994 року № 13 зареєстрована земельна ділянка за КСП «Славутич» в межах території Партизанської сільської ради площею 5126,4 га серія МК № 00008 від 10.11.1994 року № реєстрації 19 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та до акту надано додаток № 1 «Перелік громадян - членів КСП «Славутич» та перелік пенсіонерів на одержання земельного паю, в якому громадянка [PERSON] має №119 (а.с. 18). Вирішуючи спір по суті, суд виходить за наступного. Відповідно до положень ст.5 Земельного кодексу України (1990 року), в редакції що діяла на час відкриття спадщини, земля може належати громадянам на праві колективної власності. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. З досліджених письмових доказів, та аналізу норм Земельного кодексу України, що діяв на час смерті спадкодавця, суд дійшов висновку, що [PERSON] була членом колективного сільськогосподарського підприємства «Славутич», та наряду з іншими членами цього підприємства, земля належала їй на праві колективної власності. Вказаний сертифікат лише посвідчував її право на земельну частку (пай) конкретного розміру без визначення її на місцевості. За такого суд вважає, що видача правовстановлюючого документу вже після смерті [PERSON] не може вплинути на обсяг її прав, як одного з учасників права колективної власності. Враховуючи викладене, та встановивши, що позивачка відповідно до положень ст. 534 ЦК України (в редакції 1963 року) прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], проте через вище наведені обставини позбавлена можливості оформити нотаріально свої спадкові права, тому на підставі ст. 16 ЦК України, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту шляхом визнання за нею права на земельну частку (пай) після смерті матері.

Outcome: approved