Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з позовом у якому просить стягнути із [PERSON] в порядку регресу кошти в сумі 5 924 грн. 08 коп. та судові витрати. Вимоги мотивує тим, що 05 лютого 2009 року між позивачем та ТОВ «Гарант» було укладено договір, поліс № АС/9551695 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу Мерседес-Бенц, р.н. [NUMBER]. 12 травня 2014 року в м. Києві на вул. Електротехнічній відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Хундай, р.н. [NUMBER], яким керувала [PERSON], та забезпечений транспортний засіб Мерседес-Бенц, р.н. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Відповідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 01.07.2014 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення відповідачем Правил дорожнього руху. Внаслідок ДТП було пошкоджено автомобіль Хундай, р.н. [NUMBER], що був застрахований згідно Договору № 030105/4002/0000204 добровільного страхування наземного транспортного засобу від 03 грудня 2013 року в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Уніка», яка відповідно до платіжного доручення № 000296 від 12.06.2014 року виплатила [PERSON] страхове відшкодування за ремонт вказаного автомобіля в розмірі 6 434,08 грн. У зв'язку з цим 04 серпня 2014 року АТ «Страхова компанія «Уніка» звернулося до АТ «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 6 434,08 грн. 05.09.2014 року співробітниками АТ «Просто-страхування» було складено страховий акт № 97550, відповідно до якого страхове відшкодування складає 5 924,08 грн. Дана сума була виплачена позивачем відповідно до платіжного доручення № 25372 від 09.09.2014 року. Позивач просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування, посилаючись на те, що [PERSON] всупереч вимогам Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди до АТ «Просто-страхування» не звертався. Представник позивача в судове засідання не з'явився, суду надано заяву з проханням розглянути справу у відсутності представника ПрАТ «ПРОСТО-страхування», у заяві вказав, що позов підтримує, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно постанови Деснянського районного суду м. Києва від 01.07.2014 року, [PERSON], 12.05.2014 року о 17 год. 25 хв. в м. Києві по вул. Електротехнічна, 18, керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] перед початком руху не переконався, що це буде безпечно та розпочав рух заднім ходом, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, своїми діями [PERSON] порушив п. 10.1., 10.9 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. (а.с. 54). Вказаною постановою відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у розмірі 340 грн. Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Між позивачем та ТОВ «Гарант» 27.03.2014 року було укладено договір страхування, поліс № АС/9551695, відповідно до умов якого забезпечено відповідальність власника автомобіля «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] (а.с. 4). В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Хюндай» д.н.з. [NUMBER] зазнав матеріальної шкоди в наслідок його пошкодження у розмірі 6583,35 грн., згідно висновку за звітом № 2809/2490 від 27.05.2014 року ТОВ «Юніверсал Асістанс - Україна» (а.с. 31-38). 12 червня 2014 року АТ «Страхова компанія «УНІКА» виплатило [PERSON] страхове відшкодування за пошкодження автомобіля Хундай, р.н. [NUMBER], у розмірі 6 434 грн. 08 коп., згідно платіжного доручення № 000296 від 12.06.2014 року (а.с. 55). Відповідно ст. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку із виплатою відшкодування, 04.08.2014 року АТ «Страхова компанія «УНІКА» звернулося до АТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про перерахування страхового відшкодування в розмірі 6 434 грн. 08 коп. (а.с. 7). 05 вересня 2014 року співробітниками АТ «ПРОСТО-страхування» було складено страховий звіт № 97550 (а.с. 6). Відповідно до платіжного доручення № 25372 від 09.09.2014 року АТ «ПРОСТО-страхування» здійснило на користь ПАТ СК «Уніка» виплату страхового відшкодування у розмірі 5 924 грн. 08 коп. (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. На підставі ст. 27 Закону України "Про страхування" та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов"язана з використанням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Згідно пп. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди. Пунктом 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 також роз'яснено, що у разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується завдавачем шкоди. Як убачається із матеріалів справи, відповідач до позивача із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди, згідно вимог чинного законодавства не звертався. Беручи до уваги вищевикладене позов знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає задоволенню, у зв»язку з чим на користь позивача в порядку регресу із відповідача необхідно стягнути страхове відшкодування в сумі 5 924 грн. 08 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України також на користь позивача підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved