Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивачка, [PERSON], звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON], ГУ ДМСУ в Закарпатській області в особі Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області про визнання права на виготовлення проїзного документа дитини для виїзду за кордон, надання дозволу на виготовлення проїзного документа дитини та надання дозволу на виїзд дитини за кордон без нотаріально-посвідченої згоди батька. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з громадянином [PERSON], вона проживала у фактичному шлюбі. Від їх спільного проживання у них народилася одна дитина - син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. З часу розірвання фактичних шлюбних відносин, батько дитини, [PERSON], участі у вихованні дитини та її утриманні не бере. На сьогоднішній день у неї є практична та фінансова можливість взяти дитину у тимчасову закордонну поїздку для відпочинку. Враховуючи те, що для виїзду за кордон необхідно виготовити проїзні документи дитини, вона звернулася до Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області із заявою про виготовлення необхідних документів, однак їй було відмовлено, оскільки для виготовлення на ім'я дитини проїзного документа на виїзд за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини. Отримати дану згоду на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон від батька дитини вона не може, так як відповідач [PERSON] відмовляється надати дозвіл на виготовлення проїзного документа сину [PERSON] для виїзду за кордон та дозвіл для виїзду останнього за кордон. Зважаючи на встановлені норми чинного законодавства України, вважає, що відповідач [PERSON] безпідставно відмовляється надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон, виключно з метою належного її оздоровлення та належного розвитку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дитини, а виключно власними егоїстичними, матеріальними мотивами. Оскільки вирішити дане питання іншим правовим шляхом не являється можливим, просила позов задовольнити. Визнати за нею [PERSON] право на виготовлення проїзного документа дитини, [PERSON], [INFO] для виїзду дитини за кордон без нотаріально посвідченої згоди батька дитини, [PERSON]. Надати дозвіл ГУ ДМС України в Закарпатській області на виготовлення та видачу проїзного документа дитини [PERSON], [INFO], підготовку та виготовлення всіх інших документів, необхідних для його виїзду за кордон, без нотаріально посвідченої на це згоди батька дитини, [PERSON]. Надати дозвіл на виїзд за кордон неповнолітньому [PERSON], [INFO], мешканцю [ADDRESS] без нотаріально посвідченої на це згоди його батька - [PERSON]. Позивачка, [PERSON], в судове засідання, не з'явилася, однак надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. Відповідач, [PERSON], в судове засідання не з'явився, однак надіслав електронне повідомлення, в якому просив розглянути справу без його участі. Позов визнає. Представник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, однак начальник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області - Андрусяк Ф.Ф. надав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Сторони, [PERSON] та [PERSON] проживали у фактичному шлюбі. За час спільного проживання у сторін народилася одна дитина син [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] від 13.06.2014 року. Судом встановлено, що неповнолітній, [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. З позовної заяви, вбачається, що батько неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] - [PERSON] безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, виключно з метою належного її оздоровлення та належного розвитку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дитини, а виключно власними егоїстичними, матеріальними мотивами. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до п.2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved