Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-18 00:00:00

06 серпня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області (далі відповідач) з вимогою про визнання права власності на земельну ділянку. Позов обґрунтувала тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить земельна ділянка розміром 4,50 га, розташована на території Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області. Спадщину після померлої [PERSON] прийняв її син [PERSON] - рідний брат позивача, який отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, але право власності на неї не оформив. [PERSON] помер [INFO]. Позивач є спадкоємцем за законом після померлого, у зв'язку із чим вона звернулася до Бахмацької районної державної нотаріальної контори, але їй було відмовлено в оформленні права власності на земельну ділянку, так як, спадкодавець за життя не отримав правовстановлюючого документу на вказану земельну ділянку. У судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з'явились, представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Судом на підставі частини другої статті 197 Цивільно процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановленні такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.3) [PERSON] помер [INFO]. Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11 жовтня 2012 року (а.с.4) підтверджується, що [PERSON] успадкував після померлої [INFO] матері [PERSON] земельну ділянку розміром 4,50 га надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Красилівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, яка належала померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯА № 758768 (а.с.8). За інформацією відділу Держземагентства у Бахмацькому районі Чернігівської області від 06 серпня 2014 року (а.с.10) [PERSON] після отримання свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку згідно державного акту ЯА № 758768 за відміткою про перехід права власності від [PERSON] до відділу Держземагентства не звертався. Свідоцтвами про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та серії [NUMBER] (а.с.5) підтверджується, що померлий [PERSON] був рідним братом позивача, яка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] після реєстрації шлюбу (свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.7)). Відповідно до інформації з Бахмацької районної державної нотаріальної контори та витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи) спадкова справа до майна померлого [PERSON] відкрита за заявою позивача. Витягом з технічної документації нормативно-грошової оцінки земельної ділянки від 30 липня 2014 року № 06-15/8242 (а.с.9) підтверджується вартість спірної земельної ділянки. Позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірну земельну ділянку, оскільки державний акт на право приватної власності на землю не був зареєстрований на ім`я [PERSON] в відділі Держкомзему у Бахмацькому районі Чернігівської області (лист Бахмацької районної державної нотаріальної контори від 07 серпня 2014 року № 1616/02-14 (а.с. 19)). З встановленого випливають наступні висновки. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року „Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1225 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. За змістом статей 1216; 1217; 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до пункту „г" статті 81, частини першої статті 131 Земельного кодексу України (далі ЗК України), громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину (п. б) ч. 2 ст. 126 ЗК України). Таким чином, оскільки [PERSON] за життя було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку після померлої матері [PERSON], якій земельна ділянка належала відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю, суд приходить до висновку, що [PERSON] набув її у власність, а позивач успадкувала право власності на спірну земельну ділянку. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з викладеного та враховуючи, що позивач прийняла спадщину в установленому законом порядку після померлого [INFO] брата [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану вище земельну ділянку в нотаріальній конторі не може в зв'язку з тим, що спадкодавець за життя не отримав Державний акт на право приватної власності на землю, порушене право позивача підлягає захисту, а позовні вимоги задоволенню. Спір про право власності на зазначену земельну ділянку підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Крім того, судом враховується, що відповідач позовні вимоги визнав, що відповідно до частини четвертої статті 174 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки для цього наявні законні підставив, а визнання позову є безумовним і не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача).

Outcome: approved