Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У травні 2016 р. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі - Банк) звернулось з вказаним позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 10.12.2012 р. у розмірі 11 370,78 грн. Від [PERSON] заяви про визнання позову або заперечень проти позову не надходило. Судом з'ясовано, що між Банком та [PERSON] було укладено договір б/н від 10.12.2012 р., що підтверджується анкетою-заявою [PERSON] від 10.12.2012 р. про приєднання до Умов та Правил надання банківський послуг у ПриватБанку (далі - Заява) та Довідкою про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", відповідно до умов якого [PERSON] отримав платіжну картку Кредитка "Універсальна" 55 днів пільгового періоду" з встановленим кредитним лімітом у розмірі 30 00,00 грн. з такими умовами кредитування: сплата відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, сплата щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50,00 грн. та на більше залишку заборгованості, строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним, сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості (а. с. 7, 8). Як вбачається з Заяви, [PERSON] був ознайомлений та погодився з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, та погодився, що ці документи разом з Заявою та Пам'яткою клієнта становлять між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Пунктами 2.1.1.5.5 та 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що клієнт ([PERSON]) зобов'язаний: погашати заборгованість за кредитом, відсоткам за його використання, з перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії; у випадку невиконання зобов'язань за договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі - простроченого кредиту). Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що у разі порушення клієнтом ([PERSON]) строків платежу за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 30 днів, клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Зобов'язань за договором б/н від 10.12.2012 р. з погашення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та сплати комісії [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2016 р. виникла заборгованість за вказаним договором у розмірі 11 370,78 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 4 780,14 грн., заборгованості з відсотків за користування кредитом у розмірі 5 472,98 грн., заборгованості з комісії у розмірі 100,00 грн., штрафу у розмірі 500,00 грн. (фіксована складова) та 517,66 грн. (процентна складова)., що підтверджується розрахунком заборгованості (а. с. 6). Доказів, які спростовували обставини, наведені у попередньому абзаці, [PERSON] не подав. Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи викладене, Суд, приходить до висновку, що позовна вимога Банку до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 11 370,78 грн. ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з [PERSON] на користь Банка у якості відшкодування судових витрат підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 1 378,00 грн. (судовий збір, а. с. 2).

Outcome: approved