Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

03.04.2020 року лікар - психіатр КНП «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси із заявою, в якій просить суд ухвалити рішення про надання [PERSON] , 1977 року народження, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , примусової амбулаторної психіатричної допомоги в умовах КНП "Міський Психіатричний Диспансер" ОМР. Ухвалою від 06.04.2020 року провадження у справі відкрито. В обґрунтування наданої заяви лікар - психіатр КНП «Міський психіатричний диспансер» [PERSON] посилається на те, що за відомостями, які одержані стосовно громадянки [PERSON] , 1977 року народження, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , є достатні підстави для надання їй амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. При цьому лікар-психіатр зазначає, що [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра КНП «МПД» ОМР перебуває з 2003 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма, не одноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні у Одеській обласній психіатричній лікарні №1, була інвалідом ІІ групи з 2004-2008 р.р., та з 09.07.2019 року знаходиться на добровільній амбулаторній психіатричній допомозі. За інформацією рідного батька [PERSON] пацієнтка протягом останніх півроку веде себе неадекватно, не працюючи та не маючи особистих фінансових коштів стала заводити сумнівні зв`язки з особами з кримінальним минулим, що призвело до фінансових боргів, які виникли в наслідок взяття кредитів у банках [PERSON] , що використовуються іншими особами в шахрайських цілях. Наявність тяжкого психічного розладу [PERSON] підтверджує висновок лікаря-психіатра КНП «МПД» ОМР [PERSON] від 21.03.2020 року. У судовому засіданні заявник лікар - психіатр КНП «МПД» ОМР [PERSON], який одночасно є представником КНП «МПД» ОМР, подану заяву підтримав у повному обсязі та просить суд її задовольнити. У судовому засіданні прокурор Одеської місцевої прокуратури №1 Скородинська О.І. не заперечувала проти задоволення заяви лікаря-психіатра. Особа, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, [PERSON] до судового засідання не з`явилась, повідомлялась, копію заяви та судову повістку не отримала, так як перебуває в розшуку. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника та прокурора Одеської місцевої прокуратури №1, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, [PERSON] , [INFO] , проживає за адресою: [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що батько [PERSON] - [PERSON] 20.03.2020 року звертався до начальника РВ поліції Київського району м. Одеси з заявою, в якій просив надати йому допомогу в захисті його доньки [PERSON] від представників кримінального світу, які, користуючись її психічною неадекватністю, намагаються оформити на неї в банках кредити з метою свого подальшого збагачення та заволодіння належною йому та його доньці нерухомістю. Окрім того [PERSON] 21.03.2020 року звертався до головного лікаря КУ МПД з заявою щодо призначення його доньці [PERSON] примусове амбулаторне психіатричне лікування. Згідно висновку дільничного лікаря-психіатра КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради [PERSON] від 21.03.2020 року, громадянка [PERSON] під наглядом лікаря-психіатра КНП «МПД» ОМР перебуває з 2003 року з діагнозом шизофренія, параноїдна форма, неодноразово знаходилась на стаціонарному лікуванні у Одеській обласній психіатричній лікарні №1, була інвалідом ІІ групи з 2004-2008 рр. З 09.07.2019 року знаходиться на добровільній амбулаторній психіатричній допомозі. 21.03.2020 року згідно заяви [PERSON] , 1946 року народження, - батька [PERSON] , [PERSON] заводить безпорядні зв`язки з особами з кримінальним минулим, оформляє для них на себе кредити в банках, не маючи при цьому своїх коштів та поводить себе у сім`ї, де мешкає разом з батьком, злобно та агресивно. З осені 2019 року від запропонованого медикаментозного лікування самочинно відмовилася. Враховуючи, що [PERSON] , 1977 року народження, відмовляється від добровільної амбулаторної психіатричної допомоги, детально вивчивши анамнез протікання тяжкого психічного розладу, на який страждає [PERSON] , 1977 року народження, що може привести до катастрофічних наслідків втрати соціально-сімейної адаптації, лікар-психіатр [PERSON] вважає необхідним призначити надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку. На підтвердження заявлених вимог лікарем-психіатром також суду надані: - лист головного лікаря Хмельницької обласної психіатричної лікарні №1 стосовно того, що 03.05.2019 року за направленням Старокостянтинівської центральної районної лікарні Хмельницької області була госпіталізована в Хмельницьку обласну психіатричну лікарню №1 [PERSON] , [INFO] , мешканка [ADDRESS] ; - усвідомлена згода особи на амбулаторну психіатричну допомогу підписана [PERSON] 09.07.2019 року; - епікриз історії хвороби за період 2005-2007 роки перебування [PERSON] на денному стаціонарі в Обласній клінічній психіатричній лікарні №1; - Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження 12020161480000779, слідує, що за заявою [PERSON] від 24.05.2020 року порушено провадження по ст.115ч.1 КК України; - лист начальника Таїровського ВП щодо проведення оперативно-розшукових заходів стосовно [PERSON] скерований до керівництва КНП «Міський психіатричний диспансер» Одеської міської ради від 27.05.2020 року. Відповідно до п. 9 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про надання особі психіатричної допомоги в примусовому порядку. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 341 ЦПК України заява про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку розглядається судом у такі строки з дня її надходження до суду: про госпіталізацію особи до психіатричного закладу - протягом 24 годин; про психіатричний огляд - протягом трьох днів; про надання амбулаторної психіатричної допомоги, її продовження та продовження госпіталізації - протягом десяти днів. Справа за заявою про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку чи про припинення надання амбулаторної психіатричної допомоги, госпіталізацію у примусовому порядку розглядається за присутності особи, стосовно якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, з обов`язковою участю прокурора, лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу, що подав заяву, та законного представника особи, стосовно якої розглядаються питання, пов`язані з наданням психіатричної допомоги. Статтею 4 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що психіатрична допомога надається на основі принципів законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до ч. ч. 1, 2 та ч. 3 ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу» психіатричний огляд проводиться з метою з`ясування: наявності чи відсутності в особи психічного розладу, потреби в наданні їй психіатричної допомоги, а також для вирішення питання про вид такої допомоги та порядок її надання. Психіатричний огляд проводиться лікарем-психіатром на прохання або за усвідомленою згодою особи; щодо особи віком до 14 років (малолітньої особи) - на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника; щодо особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, - на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків чи відсутності батьків або іншого законного представника психіатричний огляд неповнолітнього здійснюється за рішенням (згодою) органів опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров`ю у зв`язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 342 ЦПК України залежно від встановлених обставин суд ухвалює рішення про задоволення заяви або про відмову в її задоволенні, яке підлягає негайному виконанню. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Рішення про задоволення заяви лікаря-психіатра, представника психіатричного закладу є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. В статті 8 Європейської конвенції з прав людини визначено, що кожен має право на повагу до його приватного i сімейного життя, до житла і до таємниці кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права інакше ніж згідно із законом, і коли це необхідно в демократичному суспiльствi в інтересах національної i громадської безпеки або економічного добробуту країни, з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав i свобод інших осіб». В даному випадку питання щодо надання згоди на психіатричний огляд особи без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, є безумовним фактом втручання у приватне життя особи, а тому може бути здійснене лише у випадку доведеності необхідності такого втручання, та наявності законних підстав. За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що зібрані по справі докази та їх оцінка доводять наявність підстав для обґрунтованого припущення про наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу та необхідності примусового психіатричного огляду, в зв`язку з чим заява підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена.

Outcome: approved