Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому просила позбавити батьківських прав відповідачів по відношенню до їх сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, стягнути з [PERSON] , аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свій позов обґрунтовує тим, що 20 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб. Від зареєстрованого шлюбу у відповідачів народився син - [PERSON] , [INFO] , який є інвалідом дитинства, має діагноз синдром Дауна. Сім`я відповідачів розпалась в 2011 році, однак рішенням суду їх шлюб не розірвано, відповідачі продовжують проживати окремо. З часу фактичного припинення шлюбних відносин, неповнолітній син відповідачів [PERSON] проживає з позивачем [PERSON] (бабусею), [PERSON] (дідусем), [PERSON] (матір`ю), [PERSON] (дядьком) в [ADDRESS] , та знаходиться на повному матеріальному утриманні бабусі та дідуся. Відповідачі є не працюючими особами, матеріальної допомоги на утримання сина не надають, не цікавляться його здоров`ям, фізичним та духовним розвитком. Позивач неодноразово зверталась до служби в справах дітей Броварської міської ради з проханням провести профілактичні роботи з відповідачами. Згідно наказу Броварської міської ради Київської області № 01-10-188 від 24.09.2018 року, [PERSON] був взятий на облік, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з проживанням дитини у сім`ї в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. З часу постановлення дитини на облік в службу в справах дітей та центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Броварської міської ради, батьки неповнолітнього [PERSON] не зробили для себе жодних висновків і надалі продовжують нехтувати своїми батьківськими обов`язками. Починаючи із 26 березня 2018 року, працівниками служби та центру соціальних служб для сім`ї дітей та молоді з громадянкою [PERSON] неодноразово проводилася індивідуальна профілактично-роз`яснювальна робота, щодо належного виконання своїх батьківських обов`язків по догляду за неповнолітнім сином. Також [PERSON] працівники служби пропонували пройти обстеження у лікаря-нарколога Броварської ЦРЛ для подальшого лікування та реабілітації від алкогольної залежності у одному з реабілітаційних центрів України, оскільки [PERSON] не вважала себе особою залежної від алкоголізму, від проходження лікування відмовилась. Неповнолітній [PERSON] є учнем 8-Ж класу БСШ І-ІІІ ст. № 7, адміністрація школи також неодноразово починаючи із 2018 року, повідомляли Управління освіти і науки та службу у справах дітей Броварської міської ради, що учень [PERSON] має інвалідність та перебуває на індивідуальній формі навчання, позивач повідомила адміністрацію школи, що мати часто перебуває в нетверезому стані, б`є дитину. Кричить, та забороняю спілкуватися з бабусею. У зв`язку з таким байдужим відношенням до дитини постійним зловживанням спиртними напоями, у липні 2020 року позивач звернулась з заявою до Органу опіки та піклування Броварської міської ради про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , по відношенню до їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із вищенаведеним позивач звернулась до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 16 жовтня 2020 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київській області Радзівіл А.Г. від 17 березня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судовому засіданні частково підтримала позовні вимоги, а саме просила позбавити батьківських прав відповідачів по відношенню до [PERSON] , а аліменти стягувати лише тільки із матері [PERSON] , оскільки [PERSON] не рідний батько [PERSON] , а лише був записаний батьком у свідоцтві про народження дитини. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, відзив на позов та заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи у його відсутність до суду не подав. Представник третьої особи у судове засідання не з`явились, надали до суду заяву в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують, не заперечували щодо задоволення позову. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 20 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 513, зареєстрованого Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 7). Від спільного подружнього життя у відповідачів народився син: [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 256, відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8). Згідно довідки від 11 травняя 2019 року та актів обстеження житлово-побутових умов № 57 від 12 квітня 2019 року, № 301 від 24 вересня 2018 року, № 208 від 28 січня 2019 року, № 454 від 03 жовтня 2019 року, № 513 від 07 листопада 2019 року, № 48 від 05 лютого 2020 року, № 143 від 30 квітня 2020 року, складених працівниками служби у справах дітей, встановлено, що [PERSON] проживає з [PERSON] (бабусею), [PERSON] (дідусем), [PERSON] (матір`ю), [PERSON] (дядьком) в [ADDRESS] . Для дитини створені належні умови проживання, дитина має все необхідне для навчання та розвитку (а.с. 9,19,30,31,32,33,34,35). Відповідно до заключення № 90 від 12.09.2017 року та довідки від 19.03.2019 року, встановлено, що [PERSON] має хворобу дауна (а.с. 10,11). Згідно із довідки від 25 червня 2020 року вбачається, що [PERSON] вживає спиртні напої, відмовилась від амбулаторного лікування, діагноз „Синдром залежності від алкоголю" (а.с. 12, 13-14). Відповідно до повідомлень Броварської спеціалізованої школи І-ІІІ ст. № 7 від 19 вересня 2018 року та 08 вересня 2020 року, відомо, що адміністрація БСШ І-ІІІ ст. № 7 неодноразово зверталася до начальника управління освіти і науки Броварської міської ради та начальника служби у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради про те, що мати б`є сина, не дозволяє йому спілкуватися з бабусею, з`являється до школи в нетверезому стані, дитина не може приступити до індивідуального навчання через те що [PERSON] не приносить довідку ЛКК та не відповідає на телефонні дзвінки (а.с.15-16,17-18). Згідно до службових записок від 05.07.2019 року, 11.07.2019 року, відомо, що представники служби у справах дітей неодноразово приходили за місцем проживання [PERSON] , але її не було вдома, мати [PERSON] повідомлена, що коли донька з`явиться за місцем проживання, то необхідно повідомити про це працівників служби (а.с. 20,21,22). Відповідно до листа від 28 березня 2018 року, відомо, що [PERSON] неодноразово зверталась до служби в справах дітей Броварської міської ради з проханням провести профілактичні роботи з [PERSON] (а.с. 23-24). Згідно наказу Броварської міської ради Київської області № 01-10-188 від 24.09.2018 року, [PERSON] був взятий на облік, як дитина, яка перебуває у складних життєвих обставинах, у зв`язку з проживанням дитини у сім`ї в якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (а.с. 25). Відповідно до зобов`язання та заяви від 17 червня 2020 року, відомо, що [PERSON] зобов`язалась не вживати спиртні напої, відвідувати лікаря-нарколога, у разі невиконання зазначених зобов`язань не заперечує щодо відібрання у неї сина (а.с. 36, 37-38). Як вбачається із пояснень [PERSON] від 16 вересня 2020 року, в яких зазначено, що він вже понад дев`ять років проживає окремо, дитина є не його біологічним сином, тому вони спілкуються при випадкових зустрічах або по телефону, подальших планів щодо [PERSON] у нього немає, він не буде займатись утриманням та вихованням дитини, в подальшому планує нотаріально завірену згоду про позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON] (а.с. 39-40). Згідно із висновку Органу опіки та піклування Броварської міської ради Київської області від 27 жовтня 2020 року, за № 809, вбачається, що Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , по відношенню до їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з тим, що вони нехтують покладеними на них обов`язками щодо піклування та вихованню дитини (а.с. 64-69). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі "Мамчур проти України" (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. При цьому основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Згідно Положень, зазначених в Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, ч.1 ст. 3 під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постановою КМУ № 866 від 24.09.2008р. в п.8 зазначається, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. На підставі рішення … виконавчого органу міської, районної у місті ради служба у справах дітей разом з уповноваженим підрозділом органів Національної поліції, представниками закладу охорони здоров`я вживають заходів до відібрання дитини у батьків та тимчасово влаштовують її відповідно до пункту 31 цього Порядку. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. Під час розгляду справи судом із наданих доказів позивачем встановлено, що дійсно [PERSON] та [PERSON] належним чином не здійснювали своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не дбали про фізичний і духовний розвиток дитини, не цікавились навчанням дитини у школі, не здійснювала підготовку до самостійного життя. Суд, дійшов обґрунтованість висновку позивача та позовних вимог про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] по відношенню до сина: [PERSON] - [INFO] , та стягнення з [PERSON] - [INFO] , аліменти на утримання сина [PERSON] - [INFO] нау розмірі 1/4 частки усіх видів доходів, але не меньше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 2 ст. 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до її повноліття. Батьки зобов`язані забезпечити своїм дітям достатній рівень життя та несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законодавства України. Відповідно до п. 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ст. 141 СК України суд також стягує із [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 1681 грн. 60 коп., та з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial