Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеним вище позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким визнати відповідача, [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Хмельницького, б. 25, кв. 24. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 31/50 доля спірної квартири є її приватною власністю, інша частка квартири є неприватизованою та належить територіальній громаді м. Жовті Води. В зазначеній квартирі окрім неї та сина [PERSON] зареєстрований проживаючим її рідний брат [PERSON] В 2006 році відповідач [PERSON] забрав свої речі та добровільно покинув квартиру, виїхавши за межі квартири. З зазначеного часу відповідач не проживає у спірній квартирі, не користується нею, як житловою площею, витрати на утримання квартири не несе, комунальні послуги не сплачує, квартирою не цікавиться, його майна в квартирі немає. Фактично його реєстрація у спірній квартирі носить суто формальний характер. Реєстрація відповідача у квартирі створює їй перешкоди у користуванні належною їй часткою квартири, оскільки вона позбавлена можливості оформити житлову субсидію, на яку має право, так як при обчисленні субсидії враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, а відсутність відповідача позбавляє її можливості надати інформацію про доходи, що змусило її звернутись до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою судді від 05 травня 2018 року було вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження передбаченого ст. ст. 274-279 ЦПК України без виклику сторін. Поштовий конверт з вищезазначеною ухвалою та копією позовної заяви з додатками, направлений на адресу відповідача повернувся з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Згідно ч. 1 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів звязку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Матеріали справи також містять заяву представника третьої особи Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, в якій вона просить розглядати справу за наявними у справі документами та прийняти відповідне рішення. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 26.03.1997 року посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори [PERSON] є власницею 31/50 долі квартири №24, що складається: 1-6 жила кімната, 1-7 жила кімната та частина службових приміщень, жилою площею 34,8 кв.м, що знаходиться в [ADDRESS], загальною площею 51,6 кв.м. /а.с.8/ Інша частина квартири знаходиться у комунальній власності та належить територіальній громаді м. Жовті Води. Як вбачається з довідки про склад сімї, виданої відділом державної реєстрації Виконавчого комітету Жовтоводської міської ради у спірній квартирі окрім позивачки [PERSON], зареєстрований проживаючим її син [PERSON], [INFO] та брат [PERSON], [INFO]. /а.с.12/ Відповідно до акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 02 квітня 2018 року, складеного ОСББ «На Хмельницького» та підписаного сусідами [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідач [PERSON] фактично не проживає за місцем своєї реєстрації. /а.с.13/ Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки. Із роз'яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в у квартирі №[ADDRESS]посилається на те, що відповідач в спірній кімнаті не мешкає, а вона змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, так як при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідач, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, що є як приватною так і комунальною власністю, не виявив наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню і [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі №[ADDRESS]. При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 133,141 ЦПК України із відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 704 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved