Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 04 лютого 2006 року перебувала з відповідачем в шлюбі, який розірвано рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 15 березня 2016 року та в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач, з яким з початку лютого 2016 року проживають окремо, не приймає участі в утриманні сина, а домовленості щодо сплати аліментів між ними не досягнуто. Вважає, що з відповідача, який працює в ТОВ «Гайдамацьке» та має прибутки у вигляді заробітної плати необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, оскільки обоє батьків зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей та забезпечувати їм належний рівень життя, необхідний для їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який з урахуванням віку дитини повинен бути не меншим, ніж встановлений законом прожитковий мінімум, а вона одна такого рівня забезпечити дитині не може. Позивачка, яка належним чином повідомлена особисто про час та місце розгляду справи згідно розписки (а.с.12,16), у судове засідання не зявилась. Згідно поданої до суду письмової заяви прохала розглядати справу за її відсутності, позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підтримала та прохала його задовольнити у розмірі 1/3 частини прибутку відповідача щомісячно (а.с.17). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.13,15) у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.18), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходів щомісячно до повноліття дитини. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив розглядати справу у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що сторони з що з 04 лютого 2004 року перебували в шлюбі, який зареєстровано відділом актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №10 (а.с.3), в період якого у них народилася спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.6), який після припинення сторонами сімейно-шлюбних відносин згідно довідки Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 2016 року проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.23). Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2016 року, яке набрало законної сили 26 березня 2016 року (а.с.4-5) шлюб між сторонами розірвано. Відповідач працює в ТОВ «Гайдамацьке», де отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати щомісячно, що підтверджується довідкою з місця роботи від 12 квітня 2016 року (а.с.21), в той же час добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці на період розгляду справи судом не надає, хоча зобовязаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто, в звязку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку за рішенням суду від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків по утриманню неповнолітніх дітей є рівними за законом, у частці від заробітку (доходу) відповідача, який має постійний дохід у вигляді заробітної плати, відповідно до вимог ст.183 СК України, положеннями ч.1 якої передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається\~судом, та згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України від дня предявлення позову до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття. В абзаці 3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.18), матеріальне становище платника аліментів, який має постійне місце роботи та щомісячний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.21); стану здоровя як відповідача, так і дитини; її віку і потреб та вважає необхідним у відповідності до ст.183 СК України стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення позивачки до суду та до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а зазначена частка від прибутків відповідача у грошовому виразі буде відповідати не менше ? частині встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір якого з 01 січня 2016 року для дитини віком 6 до 18 років становить 1455 гривень. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання дитини сторонами суду не надано, а судом не встановлено. Інших утриманців відповідач не має. Крім цього, в звязку із задоволенням позову суд відповідно до положень ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від сплати судового збору згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: approved