Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

11.12.2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що між ним та ПАТ «Дельта Банк» 24.11.2014 року укладено договір банківського вкладу № 009-21060-241114. Сума вкладу склала 10050 Євро. 28.11.2014 року у зв'язку з сімейними обставинами [PERSON] відповідно до вимог п.1.10 договору звернувся до банку з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу у Євро та виплату коштів. Згідно відмітки банку залишок коштів на рахунку станом на дату отримання банком заяви склав 10050 Євро, дата перерахування коштів/виплата готівкою - 03.12.2014 року, дата закриття рахунку - 03.12.2014 року. Однак при зверненні до банку з проханням видати кошти, йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю коштів в касі банку, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь по договору банківського вкладу 10050 Євро. 05.01.2015 року на адресу суду надійшла апеляційна скарга відповідача на ухвалу про відкриття провадження у справі та справа була направлена до суду апеляційної інстанції. 05.03.2015 року справа повернута до суду першої інстанції для розгляду по суті, оскільки апеляція відповідача була повернута апелянту у зв'язку з неусуненням недоліків апеляційної скарги. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених в позовній заяві. В останнє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що на задоволені позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справ був повідомлений належним чином. На адресу суду надійшли заперечення, в яких представник відповідача спочатку просив суд відмовити в задоволенні позву за необгурнтованістю, а потім відмовити з тих підстав, що на даний час діє тимчасова адміністрація та стягнення коштів суперечить чинному законодавству. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 24.11.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу № 009-21060-241114, за умовами якого банк відкриває клієнту вкладний (депозитний) рахунок № [NUMBER]. Сума вкладу склала 10050 Євро. Строк дії договору до 22.02.2015 року. Відповідно до п.1.11 у випадку, якщо вкладник письмо заявляє про бажання достроково припинити дію цього договору або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку , зазначеного в п.1.3 договору, дія цього договору вважається припиненою достроково, а банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку за ставкою: 0,01 % річних. Відповідно до п.2.1 договору він набуває чинності з моменту його підписання сторонами, скріплення печаткою банку та внесення владником суми Вкладу, та діє до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов'язань за цим договором. За ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ст.1077 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Згідно п.1.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ 12.11.2003 року № 492, зареєстровано в Мінюсті України 17.12.2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам, за договором банківського вкладу - вкладні (депозитні) рахунки. Поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. В судовому засіданні встановлено, що уклав договір банківського вкладу (депозиту) в Євро 24.11.2014 року та перерахував кошти у розмірі 100050 Євро, що підтверджується договором та заявою про переказ коштів (а.с.9-10). 28.11.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта Банк» з заявою про припинення дії договору депозитного вкладу № 009-21060-241114 від 24.11.2014 року (а.с.11). Разом з тим позивач подав заяву про закриття рахунку фізичної особи № [NUMBER] (а.с.12). Згідно відмітки банку на заяві станом на 28.11.2014 року залишок коштів на рахунку станом на дату отримання банком заяви склав 10050 Євро, зазначені кошти перераховані на поточний рахунок відповідача 03.12.2014 року. Зазначені обставини не спростовувались відповідачем та підтверджуються випискою по угоді (а.с.45). Проте отримати грошові кошти з поточного рахунку позивач не може, позбавлений можливості вільно розпоряджатися коштами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За приписами ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Доводи відповідача щодо обмеження банків у видачі готівкових коштів в іноземній валюті, не можуть застосовуватися до спірних правовідносин, оскільки постанова НБУ є підзаконними нормативно-правовими актами і суперечать умовам договору та вимогам ст. 1074 ЦК України. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Договір відповідно до ст.629 ЦК є обов'язковим для виконання сторонами. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідачем було порушено умови укладеного між сторонами договору, а тому вимоги позивача про повернення грошових коштів з його поточного рахунка є обґрунтованими. Судом також встановлено, що на підставі постанови правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким запроваджено тимчасову адміністрацію строком на три місяці з 03.03.2015 року по 02.06.2015 року, розпочато з 03.03.2015 року процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, що вбачається з копії вказаного рішення, яку додано до письмових заперечень відповідача. У відповідності до положень ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. За такими договорами виплата коштів здійснюватиметься за списками вкладників, які формує уповноважена особа Фонду. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього Закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Судом встановлено і вказано вище в рішенні, що банк порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами ще до запровадження в банку тимчасової адміністрації. Крім того, Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає клієнту банку звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті. Початок процедури ліквідації банку, як юридичної особи, не означає, що юридичну особу вже припинено і що банк не повинен виконувати зобов'язання, що виникли в правовідносинах, стороною яких є позивач. Доказів того, що позивачу повернуті кошти з його поточного рахунку, суду також не надано. Позивач просить суд стягнути кошти з відповідача в іноземній валюті в сумі 10050 Євро. Згідно зі ст.99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а ст.192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Також за ст.533 ЦК використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Оскільки, поточний рахунок позивачу відкрито банком саме в Євро, суд вважає, що стягнення з відповідача на користь позивача коштів в Євро не суперечить приписам діючого законодавства. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що позивачем обрано спосіб захисту його прав, який не відповідає вимогам діючого законодавства, з посиланням на Постанову Верховного Суду України від 02.09.2014 року у справі № 3-80гс14. Так, у вказаній справі вирішувалося питання за позовом відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Черкаси до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про стягнення надлишково сплачених коштів, які були перераховані на рахунок фізичної особи, як страхове відшкодування. У даному випадку позивач просить стягнути з відповідача кошти, які є його власністю і були ним внесені на його поточний рахунок, відкритий у ПАТ «Дельта Банк», тобто, правовідносини сторін виникли в межах договору між банком та клієнтом. На підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про захист його прав як споживача. На час ухвалення судом даного рішення діє тимчасова адміністрація банку, яка в силу п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved