Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-12 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "ВАП-Асистанс" (надалі - ПАТ «ВАП-Асистанс») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту та стягнення судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 13.06.2012 року ТОВ ФК «Магістр» і [PERSON], уклали договір про надання споживчого кредиту № 130612/01 за умовами якого відповідачка отримала кредит в сумі 7000 грн. зі строком повернення кредиту до 31.10.2012 року зі сплатою 189 процентів річних. 05.06.2013 року відповідно до договору уступки права вимоги (договору факторингу) № ФК 02/06/13 ТОВ «ФК Магістр» відступило приватному акціонерному товариству «ВАП-Асистенс» своє право грошової вимоги до фізичних осіб-позичальників. 05.06.2013 року ТОВ «ФК Магістр» повідомило [PERSON], про відступлення права вимоги та про необхідність сплати заборгованості по кредиту новому кредитору. Враховуючи, що відповідач не виконав належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором, у зв'язку з чим в нього виникла заборгованість, позивач просив стягнути на його користь заборгованість за кредитом в сумі 15373,13 грн., а саме: заборгованість за кредитом в сумі 6656,66 грн., заборгованість зі сплати процентів в сумі 4820,34 грн., пеня 3896,13 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про розгляд справи у їх відсутність, Позовні вимоги підтримують в повному об"ємі. Не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з'явилася двічі. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином, що підтверджується розписками про вручення судових повісток. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язків. Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушення зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Судом встановлено, що одним із видів погашення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як встановлено судом, 13.06.2012 року ТОВ «ФК Магістр» та [PERSON] уклали договір про надання споживчого кредиту за № 130612/01. За умовами даного договору ТОВ «ФК Магістр» передало [PERSON] гроші в кредит в сумі 7000 грн., шляхом перерахування коштів на поточний рахунок останньої. Відповідачка взяла на себе зобов'язання повернути кредит до 31.10.2012 року відповідно до графіку повернення, сплаті відсотків за користування кредитом в розмірі 198 %. Згідно п. 1.1.5 договору кредит повинен був повертатися рівними частинами щотижня, з розрахунку 604,10 грн., з яких 350 грн. - сума щотижневого платежу за користування кредитом, 254,10 грн. сума платежу за кредитом. Як встановлено судом, відповідачка свої зобов'язання за договором не виконувала, здійснила виплату повернення кредиту один раз 20.06.2012 року в сумі 605 грн. Відповідно до п. п. 8.1, 8.2 договору, за несвоєчасне погашення кредиту та процентів за користування кредитом позичальник сплачує первісному кредитору пеню за прострочений кредит у розмірі 5% від суми простроченої заборгованості за кредитом. Розрахунок виконується з четвертого календарного дня після дати відповідного прострочення чергового платежу за п. 1.2.1 договору. Якщо прострочена заборгованість погашена до четвертого календарного дня з дати виникнення простроченої заборгованості - розрахунок первісним кредитором не виконується та пеня за прострочений кредит та проценти за користування кредитом не стягується. Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності - загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки (ст. 257 ЦК України). Ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Як зазначено в договорі позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту щотижня в розмірі передбаченому графіком, сплачувати проценти, а також встановлена відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів за користування ним. Пунктом 31 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Перебіг строку позовної давності щодо сплати пені почався 27.06.2012 року. Позивач за захистом свого права звернувся в лютому 2014 року. Таким чином, щодо вимог сплати пені строк позовної давності сплинув 27.06.2013 року. Позивач не надав суду доказів про те, що пропустив строк позовної давності з поважних причин. Аналізуючи викладене, суд дійшов висновку, що з відповідачки слід стягнути на користь позивача заборгованість по кредитному договору в сумі 11477,70 грн., з яких 6656,66 грн., заборгованість за кредитом, 4820,34 грн., заборгованість за відсотками на користь ПАТ «ВАП-Асистанс», так як відповідно до договору уступки права вимоги від 05.06.2013 року за № ФК 02.06.2013 ТОВ «ФК Магістр» відступило право грошової вимоги до фізичної особи ПАТ «ВАП-Асистанс». Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved