Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

13 листопада 2014 року ПАТ комерційний банк «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, відсотків за користування кредитом та штрафу. Позивач обґрунтовував свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 16 січня 2006 року, укладеного між банком і [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконує, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року, враховуючи, що за наказом Червоногвардійського районного суду м.Макіївка Донецької області від 29 травня 2008 року з відповідача вже стягувалась заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 2298грн.51коп., за ним утворилася заборгованість за кредитом в сумі 1816грн.91коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 7759грн.19коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 363грн.88коп., а всього в розмірі 8141грн.47коп. У зв'язку з цим позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] на повторний виклик в судове засідання не явився, хоча належним чином був повідомлений про розгляд справи судом і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки. У зв'язку з наведеним суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступним підставам. Судом встановлено, що 16 січня 2006 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір без номеру, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 2000грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору він складається з заяви позичальника, Умов надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою (а.с.13-19). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Із пункту 6.5. Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] погодився з умовами та правилами надання банківських послуг, про що свідчать його підписи, факт отримання кредиту та користування кредитною карткою. Відповідач [PERSON] кредитні зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 30 вересня 2014 року, враховуючи, що за наказом Червоногвардійського районного суду м.Макіївка Донецької області від 29 травня 2008 року з відповідача вже стягувалась заборгованість за цим кредитним договором в розмірі 2298грн.51коп.(а.с.8), за ним утворилася заборгованість: за кредитом в сумі 1816грн.91коп., відсоткам за користування кредитом в сумі 7759грн.19коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 500грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 363грн.88коп., а всього в розмірі 8141грн.47коп., що стверджується розрахунком позивача, який відповідачем не спростований (а.с.9-12). Тому, на підставі ст.512,514,610,611,614 ЦК України з винного в невиконанні зобов'язання відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 8141грн.47коп. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Задовольняючи позов суд вважає за необхідне у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243грн.60коп.

Outcome: approved