Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про захист прав споживача та просить визнати, що відповідач неналежним розглядом його заяви від 01.09.2014 року та ігноруванням поданої 03.10.2014 року претензії порушив вимоги укладеного з відповідачем Типового договору, що є порушенням прав позивача, також просить стягнути з відповідача на відшкодування завданої моральної шкоди кошти, у розмірі визначеному судом; на підставі визнання ПАТ "ХАРКІВГАЗом" претензії від 03 жовтня 2014 року обґрунтованої, в частині сплачувати позивачу 50 гривень за кожен день надання послуги з газопостачання з порушенням ст. 29 п. 22 Типового договору; зобов'язати відповідача сплачувати позивачу 50 гривень за кожен день надання послуги з порушенням ст. 29 п. 22 Типового договору починаючи з 03 жовтня 2014 року по день прийняття судом рішення або по день усунення означеної недоліки. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.09.14 року він звернувся до Мереф'янської філії ПАТ "Харківгаз" з приводу усунення виявлених недоліків щодо надання послуг з газопостачання. Виявлені недоліки стосувались безпечного надання послуги з газопостачання, що гарантовані ст. 29 п.22 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, укладено з ПАТ "Харківгаз" 14.01.2012 року і який пролонговано на підставі ст. 41 до теперішнього часу. За час, який минув з дня прийняття заяви, до позивача приходив майстер з означеної філії ПАТ "Харківгаз" 18.09.14 року, який подивився "проблемні питання", і повідомив що керівництво прийме рішення за заявою та надасть відповідь. Тобто, при розгляді "проблемного питання" було відповідачем порушено ст. 29 п. 19 та ст. 10 вказаного Типового договору. 30.09.14 року на подану заяву позивач отримав відповідь де відповідач погодився частково усунути недоліки газопостачання, що і було зроблено 01.10.14 року, але головне питання щодо надання безпечної послуги було проігноровано. Це демонтаж закритої внутрішньої ділянки будинкового газопроводу. Відповідно ст. 6.4. СНіП 2.04.08.87 не допускається наявність ділянки внутрішнього будинкового газопроводу, що проходить в закритому вигляді по внутрішній частині житлового будинку. Наявність такої ділянки внутрішнього будинкового газопроводу суперечить ст. 29 ч.22 Типового договору і свідчить про те, що відповідач на дотримується Правил безпеки та Правил газопостачання. Відповідно ст. 30 п.1 Типового договору відповідач несе відповідальність за порушення вимог Правил газопостачання. Тому позивач вирішив надати до ПАТ "Харківгаз" претензію як те вимагає ст. 33 Типового договору. В претензії позивач виклав в довільній формі свої вимоги з посиланням на норми СНіП. Відповідно ст. ст. 33, 34 Типового договору ПАТ "Харківгаз" повинен був надіслати для вирішення питання виказаного позивачем в претензії свого представника, протягом 5 днів з дня отримання претензії, для складання відповідного акта та протягом 5 днів вирішити питання про усунення порушень або надати обґрунтовану вимогу. ПАТ "Харківгаз" проігнорував претензію, свого представника для складання відповідного акта до позивача не надіслав. Відповідно ст. 34 Типового договору позивач претензію вважає обґрунтованою. Відповідно ст. ст. 3,4 Правил надання послуг з газопостачання, що затверджені Кабміном України 14.04.04 року Постановою №476, постачання природного газу здійснюється відповідно до Правил безпеки систем газопостачання України. Послуги з газопостачання надаються споживачам на підставі укладених ними з газопостачальною організацією договорів про надання послуг з газопостачанню. Відповідно ст. 3.2 Правил безпеки систем газопостачання України, які затверджено Наказом ДК України по нагляду за охороною праці 01,10.97 року №354 Проектна документація на будівництво газопроводів ( ст. 1.1.2. абз. 2 житлових будинків повинна відповідати СНіП 2.04.08-87. За вказаної нормативної бази відповідач ПАТ "Харківгаз" не тільки не забезпечує вимоги укладеного Типового договору щодо безпечного надання послуг, а і свідомо ухиляється від усунення недоліків які свідчать по порушення безпечного надання послуг з газопостачання. За ради чого не надсилає представника, пише відписки на заяви, ігнорує претензії. Такими діями ПАТ "Харківгаз" порушує права позивача як споживача, що спричинило позивачу моральну шкоду яка підлягає відшкодуванню. За вказаних обставин, позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх прав. Відповідач надав суду письмові заперечення в яких в задоволенні позову просив відмовити посилаючись на його безпідставність, оскільки 18.09.2014 року представниками Височанської дільниці Мерефянського філіалу ПАТ "Харківгаз" було відвідане домоволодіння позивача і актом встановлено, що відсутня ізолююча муфта, кран потребує заміни, внутрішньо - будинковий газопровід з кв. 1 до кв. 2 вказаної будівлі проходить через стіну у футлярі, що відповідає правилам вимогам Державних будівельних норм України "Інженерне обладнання будинків і споруд", які затверджені наказом Держбуду України від 23 квітня 2001 р. № 101 і введені в дію с 01 серпня 2001 р. (далі - ДБН В.2.5.-20-2001) та ПБСГУ. Листом № 01-19/1043 від 24.09.2014 р. на заяву позивачу від 01.09.2014 р. (вх. № 198 від 01.09.2014 р.) повідомлялось про те, що газифікація кв. 1 та кв. 2 житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] відповідає проектній документації, яка знаходиться в архіві філії. Прокладка внутрішньо - будинкового газопроводу до кв. 2 не суперечить вимогам ДБН та ПБСГУ. Заміна крану газо - ізолюючої муфти на газовому вводі планувалась на найближчий час. Відповідно до наряду-допуску № 117 від 03.10.2014 р. на проведення газобезпечних робіт у газовому господарстві від 03.10.2014 р. зафіксовано проведення відповідачем у домоволодінні позивача демонтаж ізолюючої муфти, проведення заміни крану, встановлення ізолюючої муфти. Листом № 01-23/1160 від 27.10.2014 року позивачу на його заяви від 03.10.2014 р. (вх. № 230 від 03.10.2014 р. та № 231 від 03.10.2014 р.) повідомлялось про те, що прокладка внутрішньо - будинкового газопроводу до кв. 2 не суперечить вимогам ДБН, а саме: п. 4.23 та і Е 23., в яких передбачено, що газопроводи в місцях проходів через зовнішні стіни будинків слід прокладати в футлярах з урахуванням вимог п. 6.23. Крім того, Наказом № 101 від 23.04.2001 р. Державного комітету з будівництва, архітектури та житлової політики затверджені та введені в дію з 1 серпня 2001 року державні будівельні норми "Газопостачання" на заміну СНіП 2.04.08-87 та СНіП 3.05.02-88, схвалені науково-технічною радою Держбуду (рішення від 12.04.2001 N 21). Тобто посилання позивача на порушення відповідачем СНіП 2.04.08-87 є безпідставними та незаконним так як вказаний СНіП не діючий. Також зазначив, що відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди за відсутності факту заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не вказано за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду. Також зазначив, що спонукання відповідача на розгляд заяв і претензій позивача, а також сплата 50 грн. за кожен день ненадання послуги з газопостачання з порушенням норм Типового договору не передбачено діючим законодавством України в якості способу захисту прав. Позивач у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги просив їх задовольнити з підстав викладених у позові, що заперечень відповідача зазначив, що положення ДБН на які посилається представник відповідача стосується прокладки трас підземних газопроводів між населеними пунктами, а позивач має претензію щодо внутрішньо - будинкового газопроводу. Представник відповідача проти позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях. Суд заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши докази по справі встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 14 січня 2012 року укладений типовий договір про надання населенню послуг з газопостачання, про що свідчить вказаний договір. 01 вересня 2014 року позивач на адресу відповідача подав заяву в якій просив здійснити демонтаж закритої ділянки внутрішньо - будинкового газопроводу, який проходить в закритому вигляді по внутрішній частині житлового будинку, через стіну яка відділяє квартиру 1 від квартири [ADDRESS]. Листом № 01-19/1043 від 24 вересня 2014 року відповідач повідомив позивача про те, що газифікація квартири 1 і квартири 2 житлового будинку відповідає проектній документації, яка знаходиться в архіві філії. Прокладка внутрішньо будинкового газопроводу до квартири 2 не суперечить вимогам ДБН "Газопостачання" та ПБСГУ. 03 жовтня 2014 року позивач подав до відповідача претензію в якій просив здійснити демонтаж закритої ділянки внутрішньо - будинкового газопроводу, який проходить в закритому вигляді по внутрішній частині житлового будинку, через стіну яка відділяє квартиру 1 від квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту від 18 вересня 2014 року, що складений представником відповідача, обстежено домоволодіння за адресою: [ADDRESS] і було виявлено, що внутрішньо - будинковий газопровід із квартири 1 в квартиру 2 проходить через стіну в футлярі, що відповідає правилам ПБСГУ і ДБН. Листом № 01-23/1160 від 27 жовтня 2014 року відповідач повідомив позивача, що газифікація квартири 1 і квартири 2 житлового будинку відповідає проектній документації, яка знаходиться в архіві філії. Прокладка внутрішньо будинкового газопроводу до квартири 2 не суперечить вимогам ДБН "Газопостачання" та ПБСГУ, а згідно наряду - допуску № 117 від 03.10.2014 року в домоволодінні за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Високий, вулиця Українська, 117, виконано демонтаж наявної ізолюючої муфти, заміна крану, встановлено ізолююча муфта. Представник відповідача в якості доказів надав: поштові повідомлення про відправлення на ім'я позивача листів, наряд - допуск № 117 від 03.10.2014 року на ремонт газопроводу за адресою: Харківська область, Харківський район, селище Високий, вулиця Українська, 117. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог, на підставі доказів наданих сторонами. Статтею 16 ЦК України встановлені способи захисту цивільних прав та інтересів шляхом: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Суд, аналізуючи зміст заявлених вимог і надані докази приходить до висновку, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, оскільки позивач звернувся за захистом своїх прав у спосіб, що не передбачений нормами діючого законодавства, оскільки ст. 16 ЦК України не передбачає такого способу захисту прав як визнання певних обставин, такими що порушують його права, оскільки цивільне приватне право за своєю природою є суб'єктивним і тому суб'єкт, якому це право належить, сам суб'єктивно визначає чи мало місце порушення з урахуванням характеру допущених невизнання, оспорювання або порушення прав, тому враховуючи положення ч. 1 ст. 11 ЦПК України, за якими суд розглядає справи тільки в межах заявлених вимог, суд відмовляє у задоволенні вимоги про визнання, що неналежним розглядом заяви позивача та ігноруванням поданої позивачем претензії відповідач порушив вимоги укладеного з відповідачем Типового договору, що є порушенням прав позивача. Враховуючи викладене, відсутні підстави для задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди, до речі розмір якої позивач також не зазначив і у судовому засіданні вказав, що розмір такої шкоди визначається судом, та про стягнення грошових коштів, тому суд відмовляє в задоволенні і вказаних вимог. Таким чином суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог і судові витрати відносить за рахунок держави.

Outcome: dismissed