Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

\~12 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права на спадщину за законом. Заявлені вимоги мотивує тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після смерті останнього залишилося спадкове майно житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований за адресою : [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем майна померлого за законом на 4/5 частки, оскільки інші спадкоємці відмовилися від своїх часток на його користь, який не може оформити свої спадкові права на 4/5 частки житлового будинку через відсутність відповідних правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємицею 1/5 частки є дружина померлого [PERSON] , яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, [INFO] померла. Після смерті останньої спадщину ніхто не прийняв. Позивач вважає, що добросовісно заволодів чужим майном і продовжує відкрито та безперервно володіти цим нерухомим майном оскільки з 2008 року проживає у будинку, здійснює поточний ремонт будинку, користується земельною ділянкою біля будинку. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями що розташований за адресою: [ADDRESS] у порядку спадкування за законом розміром 4/5 частки та у порядку набувальної давності розміром 1/5 частки. \~ \~ \~ \~У підготовче засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та вказав, що заперечень проти позову не має. Представник третьої особи в підготовче засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, подав до суду заяву в якій просила справу розглядати за її відсутності та вказала, що заперечень проти позову не має. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 198 ЦПК України підготовче судове засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 цього розділу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 4\~ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У відповідності до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані\~ докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Івановоселищенською сільською радою Глобинського району Полтавської області 04 лютого 2006 року. До складу спадкового майна входить житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Ів-Селищанською сільрадою Глобинського району Полтавської області 5 жовтня 1969 року. Згідно довідки №68 від 02 квітня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Івановоселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області за [PERSON] , який помер [INFO] згідно з записом в по осподарській книзі виконкому Івановоселищенської сільської ради на 2006-2010 роки особовий рахунок № [NUMBER] , лічиться житловий будинок побудований у 1970 році, розташований за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,06 га. Згідно довідки №67 від 02 квітня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Івановоселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , який помер [INFO] , на день смерті був зареєстрований та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] , в складі сім`ї: мати [PERSON] , [INFO] , дружина [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Івановоселищенською сільською радою Глобинського району Полтавської області 08 травня 2012 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Івановоселищенською сільською радою Глобинського району Полтавської області 02 серпня 2008 року. Відповідно до повідомлення Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області № 592/01-16 від 17 липня 2019 року, після померлої [INFO] [PERSON] та після померлої [INFO] [PERSON] спадкові справи не заводилися. Як вбачається, з довідки №198 від 31 липня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Івановоселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , яка народилася [INFO] , на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] і була єдиним членом сім`ї. [PERSON] (позивач) звернувся до Глобинської державної нотаріальної контори Полтавської області для оформлення спадкових прав та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на 4/5 частки житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель, розташований за адресою: [ADDRESS] , що належав померлому [INFO] [PERSON] . 11 липня 2019 року приватний нотаріус відмовила йому у видачі свідоцтва, оскільки позивачем не було подано правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності померлого на спадкове майно. Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи, після померлого [INFO] [PERSON] , Глобинською державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа № 350/06, заяву про прийняття спадщини по закону подав [PERSON] , який вже отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на 4/5 частки земельної ділянки площею 3,79 га., переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Івановоселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області та [PERSON] . [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовилися від прийняття спадщини після померлого батька на користь [PERSON] . Інших спадкоємців в порядку ст.1261 ЦК України немає. Спадкоємців, які б мали право на обов`язкову частку в спадщині, немає. Спадщина відумерлою не визнана. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] виготовленого ФОП [PERSON] 11 травня 2019 року, будівлі збудовані без істотних порушень діючих будівельних норм та правил. Фактів самовільного будівництва та перепланування не виявлено. Як вбачається, з довідки №192 від 11 липня 2019 року, виданої виконавчим комітетом Івановоселищенської сільської ради Глобинського району Полтавської області, [PERSON] , з 2008 року фактично користувався житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельними ділянками загальною площею 0,56 га. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. ст. 1217, 1218 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частиною 5 статті 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно\~до ч. 1 ст. 182 ЦК України,\~право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. На час будівлі спадкодавцем будинку (у 1970 році) питання набуття права власності регулювалися Указом Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків». Ці правові акти не пов`язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Запис в погосподарській книзі сільської ради про належність домоволодіння певній особі, був офіційним доказом права власності даної особи на це домоволодіння. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] за життя на передбачених законом підставах набув право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Приймаючи до уваги викладене, а також те, що позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину, суд дійшов висновку, що позов в частині визнання права власності на 4/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями в порядку спадкування за законом є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача в частині визнання за ними права власності на 1/5 частку житлового будинку за набувальною давністю суд встановив наступне. Відповідно до частин 1, 4\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Виходячи зі змісту ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю може виникнути з сукупності певних юридичних фактів: законності обєкту володіння, добросовісності володіння, відкритості володіння, давності володіння та його безперервності (тобто строку володіння), які повинен довести позивач. Право власності на стороні володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника. Володілець за давністю є незаконним володільцем, про що зазначено у ч.1ст. 344 ЦК України(особа заволоділа чужим майном). Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст.ст.15,16 ЦК, а також ч.4 ст.344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володінняі вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Отже, відповідно до вищевказних норм чинного законодавства України, набувачеві достатньо володіти чужим нерухомим майном протягом 10 років із дотриманням вимог, встановлених законом, набуває право власності на це майно. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої\~статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) Згідно з п. п. 1, 8\~Прикінцевих та перехідних положень зазначеного Кодексу\~він набирає чинності з 1 січня 2004 року, а правила\~статті 344 Цивільного кодексу України\~про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, перебіг строку володіння майном для визнання права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати тільки після 1 січня 2001 року. Отже, правила про набувальну давність можуть поширюватись на випадки, коли володіння майном (в тому числі нерухомим) почалося за три роки до набрання чинності\~ЦК України, тобто відлік строків, про які йдеться в частині першій\~статті 344 цього Кодексу, зокрема, 10-річного, може починатися з 01.01.2001 року, тому право на звернення до суду в порядку\~ст.344 ЦК України\~з вимогою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю виникає тільки після 1 січня 2011 року. Таким чином, позивач [PERSON] , добросовісно заволодів чужим майном\~1/5 часткою житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій [PERSON] і продовжує відкрито, безперервно володіти цим нерухомим майном по даний час, тобто більше десяти років, починаючи з 01.08.2008 по даний час, тому у відповідності до частин 1, 4\~статті 344\~ЦК України набув право власності на вказане нерухоме майно за набувальною давністю. Отже,з огляду на наведене,беручи до уваги неможливість оформлення своїх прав у іншому порядку,враховуючи визнання відповідачем позову, що не суперечить закону,не порушує законних прав чи інтересів інших осіб, суд вважає,що позов\~в частині визнання права власності на 1/5 частку житлового будинку з господарськими будівлями за набувальною давністю, є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved