Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

06.02.2014 року позивач звернувся з позовом до суду та просив ухвалити рішення, яким: визнати дійсним договір № 23676 від 21.12.1998 року купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] на 7/25 частин житлового будинку під [ADDRESS] у м. Одесі, що зареєстрований Одеською товарною біржею в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю, реєстраційний №23676 від 21.12.98 року та зареєстрований 10.01.99 року в КП "ОМБТІ та РОН" за №14468, стр.86, кн.97 доп.; визнати спадковим майном після смерті [INFO] року [PERSON] 7/25 частин житлового будинку під [ADDRESS] у м. Одесі, що складаються з: в літері "А": 3-1-кухня, пл.10,7 кв. м; 3-2 житлова кімната, пл.19,5 кв. м.; 3-3 - веранда, пл.5.2 кв. м.; 3-4 вбиральня, пл.,1.3. кв. м., 7/25 підпілля -1; 7/25 №1-7 парканів, воріт; 1,3,4 мостіння, розташованих на загальної земельної ділянці, площею 657 кв. м.; визнати у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] року [PERSON] за [PERSON] право власності на 7/25 частин житлового будинку під [ADDRESS] у м. Одесі, що складаються з: в літері "А": 3-1-кухня, пл.10,7 кв. м; 3-2 житлова кімната, пл.19,5 кв. м.; веранда, пл.5.2 кв. м.; 3-4 вбиральня, пл.Л.З. кв. м., 7/25 підпілля -1; 7/25 №1-7 парканів, воріт; 1,3,4 мостіння, розташованих на загальної земельної ділянці, площею 657 кв. м. Свої вимоги мотивував тим, що 21.12.1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу 7/25 житлового будинку за адресою [ADDRESS]. Вказаний договір був зареєстрований Одеською товарною біржою. [INFO] року [PERSON] помер після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно. Однак, після звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва та роз'яснив право звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивача у судове засідання не з`явився, 26.02.2014 року надав до канцелярії суду заяву, в якій позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив розглянути справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Одеської товарної біржі у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 21 грудня 1998 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 23676, згідно п. 1 якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив 7/25 частин, які складають загальну площу 199,10 кв.м., корисною площею 199,1 кв.м. складається з 7 кімнат, житловою площею 101,9 кв.м. за адресою [ADDRESS]. Даний договір було укладено на Одеській товарній біржі. 10 січня 1999 року [PERSON] зареєстрував вказаний договір купівлі-продажу у КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до п. 5 Договору 7/25 часток будинку продано за 25 940 гривень, які отримані «Продавцями» до підписання цього договору та його новим власником став [PERSON]. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, на думку суду, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала 7/25 часток будинку за адресою [ADDRESS]. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № 23676 від 21 грудня 1998 року ніким не спростовані та свідчать про те, що [PERSON] є добросовісними набувачем вказаної частини домоволодіння, оскільки придбав її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачу [PERSON] вартість 7/25 часток будинку за адресою [ADDRESS]., зареєструвавши його в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли [PERSON] передав гроші за куплену частку домоволодіння, а відповідач [PERSON] передав йому у відповідь правовстановчі документи, а [PERSON], відповідно їх прийняв, та розпочав користуватися то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу нерухомого майна і право власності [PERSON] на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Однак, [INFO] року [PERSON] помер про, що Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за № 2065. У відповідності зі ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. В судовому засіданні встановлено, що на час смерті [PERSON] його спадкоємцем є двоюрідний брат [PERSON], що підтверджується матеріалами справи, а саме: свідоцтвом про народження [PERSON], [PERSON], [PERSON], свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON], архівної довідки від 24.08.2012 року, виданою Державним архівом Тамбовської області. Як вбачається з копії спадкової справи, витребуваної судом з Третьої одеської державної нотаріальної контори, позивач є єдиним спадкоємцем померлого. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Право на успадкування частини зазначеного домоволодіння [PERSON] регулюється ст. 1266 ЦК України, згідно з якої двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Цивільним кодексом України, а саме ст. 1270 встановлюється шестимісячний термін з моменту відкриття спадщини для її прийняття, що й було зроблено спадкоємцями. У визначений законом строк, а саме 14 вересня 2010 року [PERSON] звернувся до Третьої одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті двоюрідного брата [PERSON]. Однак, державний нотаріус Третьої одеської державної нотаріальної контори листом № 4974/02 - 14 від 09.09.2013 року повідомила його про те, що свідоцтво про право власності на спадщину на вказане домоволодіння не може бути видане, оскільки до купівлі-продажу вище зазначеної частки житлового будинку зареєстрований на біржі по довіреності, тобто оформлений не належним чином, що не відповідає ст. 8 Закону України «Про товарну біржу». Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Отже, суд доходить до висновку, що позивач у встановлений законом строк звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, є єдиним спадкоємцем померлого, що є підставою для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, що на законних підставах належало померлому [PERSON] в порядку спадкування за законом, так як іншої можливості оформити своє право на спадкування позивач не має. Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. З урахуванням викладеного, суд вважає, що є всі підстави для задоволення позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - Одеська товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі продажу. На підставі викладеного й

Outcome: approved