Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 02.07.2005 року Шарівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградській області, актовий запис №5. Позовні вимоги мотивує тим, що їхнє з відповідачем сімейне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, почуття взаємної любові та поваги втрачені, тому подальше збереження шлюбу є не можливим. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які за їх з відповідачем спільною домовленістю проживатимуть разом з нею, позивачем. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області суду від 08.04.2021 р. відкрито провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися, натомість надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому, позивач в своїй заяві зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, а відповідач, - що позовні вимоги визнає в повному обсязі. При цьому, сторони просять строк на примирення їм не надавати через його недоцільність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин суд ухвалює рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 02.07.2005 року Шарівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградській області, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.4). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), та сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] )(а.с.5-6). Відповідно до позовної заяви між сторонами відсутній спір про визначення місця проживання дітей. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами ст. 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати позивач просить залишити по фактично понесеним.

Outcome: approved