Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту прийняття спадщини, в якій просить суд встановити факт прийняття [PERSON] [INFO], спадщини, яка відкрилась після смерті [INFO] її матері [PERSON]. Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка на день смерті проживала в [ADDRESS] та після смерті якої відкрилася спадщина на все її майно та майнові права, які мати мала за життя, а саме право на земельну частку (пай) розміром 2,35 умовних кадастрових гектарах по КСП «50-річчя ВЛКСМ» на території Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області. Позивачка - [PERSON], як спадкоємець першої черги на той час не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак вважає, що фактично прийняла спадщину, оскільки вступила в управління та володіння спадковим майном, а саме здійснила поховання матері, відбула всі необхідні обряди, облаштувала могилку, на протязі усього часу підтримує будинок в належному технічному та санітарному стані, обробляла земельну ділянку. Таким чином вважає, що вона прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. У судове засідання сторони не з"явилися, проте надали до суду заяви, в яких заявниця заявлені вимоги підтримала, а відповідач їх визнав та просять справу розглянути у їх відсутності. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] у віці 73 років померла [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER], виданим 24 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №38. Із довідки виконкому Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 20.03.2017 року за № 263 вбачається, що на день смерті [PERSON] [INFO] проживала у [ADDRESS]. Разом з нею на день смерті і протягом 6-ти місяців з дня смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав і не був зареєстрований (а.с. 6) Згідно довідки виконкому Перемозької сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 24.06.2015 року за № 251 вбачається, що [PERSON], [INFO] прийняла спадщину після померлої матері [PERSON], яка помера [INFO] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном (ас 7) Після смерті [PERSON], померлої [INFO], відкрилась спадщина у тому числі на належну їй за час життя земельну частку (пай) розміром 2,35 умовних кадастрових гектарах, що підтверджується повідомленням з управління Держземагентства у Ніжинському районі (а.с. 11) Також [PERSON] зазначала, що з заявою про прийняття спадщини після смерті матері не зверталась. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Згідно зі ст. 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Визначаючи якими правовими нормами слід керуватися при вирішенні зазначеного спору (зокрема, нормами ЦК Української РСР в ред.1963 року чи ЦК України в ред.2004 року), суд виходить з наступного. Відповідно до п. п. 4 та 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України від 01 січня 2004 року, норми цього кодексу застосовуються до правовідносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто з 01 січня 2004 року. Правила Книги 6 цього кодексу застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання цим кодексом чинності. Пленум Верховного Суду України в абз. 3 п. 1 постанови N 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах по спадкування" роз'яснив, що у разі відкриття спадщини до 01 січня 2004 року застосуванню підлягає чинне на той час законодавство, зокрема Цивільний кодекс Української РСР, якщо строк на її прийняття закінчився до 01 січня 2004 року. Таким чином, строк прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився [INFO], тобто до набуття чинності Цивільним кодексом України в ред.2004 року, тому застосуванню для вирішення заявленого позову підлягають норми Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який з 01 січня 2004 року втратив чинність, але був чинним на момент виникнення та існування спірних правових відносин. Відповідно до ст. ст. 525 та 526 ЦК України в ред.1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а місцем її відкриття - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Статтею 524 ЦК України в ред.1963 року встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкування за законом здійснюється у разі відсутності заповіту. Судом встановлено, що заповіту [PERSON], яка померла [INFO] не складала, тому позивачка [PERSON], як дочка померлої є спадкоємицею її спадкового майна за законом першої черги. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв (ч. 1 ст. 548 ЦК України в ред.1963 року). Так, за змістом ч. 1 ст. 549 ЦК України в ред.1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину: якщо він фактично вступ в управління або володіння спадковим майно; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. При цьому, такі дії мають бути вчинені протягом шести місяців з моменту смерті спадкодавця (ч. 2 ст. 549 ЦК України в ред.1963 року). Згідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Враховуючи вищевикладене, у суду не виникає сумнівів, що [PERSON] прийняла спадщину, що відкрилася після смерті [INFO] її матері [PERSON], тобто фактично вступила у володіння спадковим майном, а тому заява підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved