Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що 16 березня 2015 року відповідач [PERSON] надала йому довіреність, якою уповноважила його здійснювати в її інтересах всі необхідні юридично значимі дії в ПАТ "УкрСиббанк" по всім питанням, що стосуються отриманого нею в цьому банку кредиту за договором про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2008 року, та надала йому право вносити від її імені на рахунок банку грошові кошти для погашення відсотків та частини кредиту згідно кредитного договору. На виконання доручення позивач [PERSON] в період часу з 24 березня по 02 жовтня 2015 року сплатив від імені відповідача [PERSON] заборгованість за договором споживчого кредиту в загальній сумі 54706 грн. В подальшому 04 лютого 2016 року відповідач [PERSON] відмовилась від договору доручення, скасувавши видану нею довіреність, внаслідок чого договір доручення припинився. На підставі викладеного, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь витрати, пов'язані з виконанням ним доручення, в сумі 54706 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позов. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. 16 березня 2015 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] в усній формі уклали договір доручення, відповідно до якого остання доручила позивачеві діяти в її інтересах та представляти її інтереси у всіх без винятку установах, на підприємствах та в організаціях незалежно від їх форми власності та підпорядкування, а також здійснювати всі необхідні юридично значимі дії в Публічному акціонерному товаристві "УкрСиббанк" по всім питанням, що стосуються отриманого нею в цьому банку кредиту за договором про надання споживчого кредиту № 11395183000 від 17 вересня 2008 року з приводу погашення відсотків, кредиту, комісії, пені чи інших платежів згідно кредитного договору, укладеного між нею та банком. У зв'язку із зазначеними повноваженнями відповідач [PERSON] надала позивачеві [PERSON] право вносити від її імені на рахунок банку грошові кошти без обмеження при цьому їх розміру для погашення відсотків та частини кредиту згідно кредитного договору, розписуватися за неї, одержувати та подавати довідки, заяви або інші документи, в тому числі документи, що підтверджують факт повного виконання нею зобов'язань перед АТ "УкрСиббанк". 16 березня 2015 року на підтвердження та на виконання умов укладеного усно договору доручення (відповідно до вимог ст.244 ЦК України) відповідач [PERSON] видала позивачеві [PERSON] довіреність серії НАМ № 434260 (л/с 5) на строк до 16 березня 2018 року. Ця довіреність посвідчена державним нотаріусом Другої Херсонської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 3-216. Суд звертає увагу на те, що при складанні довіреності від 16 березня 2015 року була допущена технічна помилка при написанні номеру договору про надання споживчого кредиту від 17 вересня 2008 року, а саме: замість № 11395183000 помилково вказано № 113951863000. При цьому, розбіжностей щодо змісту доручення між договором та довіреністю немає. Отже, така технічна помилка не впливає на суть доручення та не може бути підставою для визнання договору доручення недійсним. Таким чином, в установленому законом порядку між сторонами був укладений строковий договір доручення, на підставі якого довіритель видав довіреність. Згідно ч.1, ч.2 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя. Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного. Згідно ч.1 ст.1003 ЦК України у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненними. Згідно ч.1 ст.1004 ЦК України повірений зобов'язаний вчиняти дії відповідно до змісту даного йому доручення. Згідно ч.1, ч.2, ч.3 ст.1007 ЦК України д овіритель зобов'язаний видати повіреному довіреність на вчинення юридичних дій, передбачених договором доручення. Довіритель зобов'язаний, якщо інше не встановлено договором: 1) забезпечити повіреного засобами, необхідними для виконання доручення; 2) відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення. Довіритель зобов'язаний негайно прийняти від повіреного все одержане ним у зв'язку з виконанням доручення. Згідно ч.1, ч.3 ст.237 ЦК України п редставництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.238 ЦК України п редставник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Згідно ч.1 ст.239 ЦК України п равочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. Згідно ч.1, ч.3 ст.244 ЦК України представництво, яке грунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі. Згідно ч.1 ст.245 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. На виконання укладеного договору доручення позивач [PERSON] вніс від імені відповідача [PERSON] на рахунок АТ "УкрСиббанк" грошові кошти в загальній сумі 54736 грн. для погашення заборгованості відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 11395183000 від 17 вересня 2008 року, що підтверджується квитанціями: від 24 березня 2015 року № 58 на суму 7500 грн., від 21 квітня 2015 року № 28 на суму 7200 грн., від 21 травня 2015 року № 42 на суму 8000 грн., від 19 червня 2015 року № 47 на суму 8000 грн., від 31 липня 2015 року № 53 на суму 8030 грн., від 02 вересня 2015 року № 39 на суму 8003 грн., від 02 жовтня 2015 року № 19 на суму 8003 грн. (л/с 26 - 32). Таким чином, позивач [PERSON] належним чином виконував свої обов'язки повіреного за договором доручення. Виконання зазначених дій позивач [PERSON] здійснював за власний рахунок. Відповідач [PERSON], як довіритель, не надавала повіреному будь-яких грошових коштів для виконання договору доручення. 04 лютого 2016 року відповідач [PERSON] відмовилась від договору доручення, скасувавши видану нею довіреність від 16 березня 2015 року. Згідно п.2 ч.1 ст.248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. Згідно ч.1, ч.2 ст.249 ЦК України особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Згідно п.1 ч.1, ч.2 ст.1008 ЦК України договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі відмови довірителя або повіреного від договору. Довіритель або повірений мають право відмовитися від договору доручення у будь-який час. Таким чином, 04 лютого 2016 року було припинено договір доручення, укладений 16 березня 2015 року між сторонами. Згідно ч.1 ст.1009 ЦК України якщо договір доручення припинений до того, як доручення було повністю виконане повіреним, довіритель повинен відшкодувати повіреному витрати, пов'язані з виконанням доручення, а якщо повіреному належить плата - також виплатити йому плату пропорційно виконаній ним роботі. Це положення не застосовується до виконання повіреним доручення після того, як він довідався або міг довідатися про припинення договору доручення. В судовому засіданні достовірно встановлено, що після припинення договору доручення відповідач [PERSON] не виконала свої обов'язки довірителя та не відшкодувала позивачеві - повіреному [PERSON] витрати, пов'язані з виконанням доручення, в загальній сумі 54736 грн. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. За таких обставин суд приходить до висновку, що довіреність з надання відповідачем [PERSON] позивачеві [PERSON] повноважень щодо погашення заборгованості відповідача за договором про надання споживчого кредиту № 11395183000 від 17 вересня 2008 року була оформлена сторонами відповідно до вимог чинного законодавства. Позивач [PERSON] належним чином виконав свої зобов'язання, покладені на нього вказаною довіреністю, сплативши власними коштами кредитну заборгованість відповідача перед АТ "УкрСибБанк" на загальну суму 54736 грн. При цьому, відповідач [PERSON] ухилилась від відшкодування витрат повіреного, пов'язаних з виконанням доручення, що є порушенням прав позивача [PERSON], які підлягають захисту.\~\~ Таким чином, позивач [PERSON], як повірений, має право вимагати від відповідача [PERSON], як довірителя, відшкодування витрат, пов'язаних з виконанням доручення, в сумі 54736 грн. Разом з тим, позивач [PERSON] заявляє позовну вимогу про відшкодування витрат повіреного лише в сумі 54706 грн. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати, пов'язані з виконанням повіреним доручення, в сумі 54706 грн. Згідно ст.88 ЦПК України суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати по сплаті судового збору в сумі 551,21 грн.

Outcome: approved