Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

11.09.2018 року позивач звернулася до суду із вимогою про стягнення з [PERSON] на свою користь грошових коштів в сумі 227902,60 гривень, а також понесених нею судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу [ADDRESS]. Оскільки у подальшому договір купівлі-продажу квартири, в частині продажу частки квартири [PERSON], був визнаний недійсним, позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь сплачені нею грошові кошти. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Представник позивача - адвокат [PERSON] подав до суду заяву в якій просив судовий розгляд справи проводити за його відсутності. Позов просив задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання потворно не з'явився, причин своєї неявки не повідомляв, однак належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, причини своєї неявки суду не повідомляли, про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача та третіх осіб неповажними та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247\~ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: встановлено що 29.09.2016 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу кв. 6 по вул. Заводській, 7 у м. Миколаєві. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 29.09.2016 року р. № 437. Відповідно до п. 1.2 договору купівлі-продажу, на момент його укладання квартира належала продавцям на праві спільної часткової власності у наступному порядку: - [PERSON] 11/12 часток квартири; - [PERSON] 1/12 частка квартири. Пунктом 2.1 договору купівлі-продажу квартири передбачено, що ціна продажу квартири складає 248621,00 гривень. Договір купівлі-продажу квартири був виконаний сторонами у повному обсязі. Виходячи з ціни продажу квартири, розміру часток продавців у праві спільної часткової власності на квартиру, [PERSON] від продажу належної йому частки квартири отримав від позивача 227902,60 гривень (248621,00 х 11/12). У подальшому, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] від 07.06.2017 року р. № 519, позивач продала кв. 6 по вул. Заводській 7 у м. Миколаєві Березка [PERSON]. 09.06.2017 року [PERSON]В звернуся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON], про визнання договору купівлі-продажу [ADDRESS] р. № 437 від 29.09.2016 року недійсним. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31.07.2018 року, справа № 487/3109/17, позовні вимоги [PERSON] були задоволені частково. Визнано недійсним зазначений вище договір в частині купівлі-продажу 11/12 часток [ADDRESS], укладеного між [PERSON] та [PERSON] Рішення суду набрало законної сили 31.08.2018 року. Наслідки недійсного правочину судом при розгляді цивільної справи № 487/3109/17 не застосовувались. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним" від 06.11.2009 року № 9, реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що оскільки укладений між сторонами договір купівлі-продажу квартири був визнаний частково недійсним, суд вважає необхідним задовольнити вимоги позивача щодо застосування наслідків недійсного правочину, а саме: про стягнення з відповідача на користь позивача сплачених останнім на виконання зазначеного договору грошових коштів у розмірі 227902,00 грн.

Outcome: approved