Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

04.03.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказує, що з 28.04.2012 перебував в шлюбі з відповідачкою, від даного шлюбу [INFO] у них народився син [PERSON] . У подальшому, 15.01.2016 шлюб між сторонами було розірвано, після чого з 25.09.2015 син проживає разом з ним. Відповідачка участі у вихованні дитини не приймає, здоров`ям сина не цікавиться, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, ухиляється від матеріального утримання дитини, тобто повністю усунулася від утримання та виховання дитини. Тому позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав і стягнути аліменти у розмірі ј частини доходів відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на утримання неповнолітньої дитини, на користь батька дитини. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.03.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи по суті на 12-00 год. 19.04.2021, за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.04.2021 розгляд справи відкладено на 25.05.2021. 25.05.2021 розгляд справи відкладено на 25.06.2021. 25.06.2021 ухвалою суду залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - службу у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області та відкладено розгляд справи на 06.09.2021. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.09.2021р. призначенозаочний розгляд даної цивільної справи. Позивач в судове засідання не з`явився надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відзив до суду не подала. Представники третіх осіб у судове засідання не з`явилися, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] залишають на розсуд суду. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.04.2012 року (а.с.6), в період шлюбу у них народивсясин [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с. 8). Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 15.01.2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 7). Малолітній [PERSON] проживає спільно з батьком [PERSON] , який займаються його утриманням і вихованням. Дитина навчається у КЗ «НВК «ДНЗ-ЗОШ» № 291» КМР. Відповідачка проживає окремо ( а.с. 9, 10, 11, 12, 13, 39). Згідно висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 25.05.2021 р., зі слів [PERSON] за весь час, що дитина перебуває з ним мати, [PERSON] ніякої участі у вихованні дитини не приймає, здоров`ям сина не цікавиться, не піклується про його фізичний, духовний та моральний розвиток, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради було здійснено вихід за адресою місця проживання [PERSON] та обстежено умови проживання малолітнього [PERSON] . За результатами обстеження встановлено, що дитина забезпечена всім необхідним, для нього створені всі необхідні умови для проживання, фізичного та духовного розвитку. Поспілкуватися з матір`ю дитини та встановити обставини, що стосуються справи, спеціалістам служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради не вдалося, оскільки відповідачка проживає в м. Павлоград, Дніпропетровської області (а.с. 37-38). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації та обліку громадян виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області від 29.06.2021р. [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.54). Згідно листа служби у справах дітей Павлоградської міської ради вих. № 580 від 05.06.2021р., спеціалістами служби у справах дітей 02.07.2021р. перевірена адреса реєстрації [PERSON] і встановлено, що вона за даною адресою не проживає . В телефонному режимі спеціалісти служби зв`язалися з [PERSON] , та остання повідомила, що не проти позбавлення її батьківських прав відносно сина (а.с.56, 57, 58 ) Оцінка суду. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно із ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною 1 статті 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона або він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько, позбавлений батьківських прав, має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав, якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом (ст. 169 СК України). З урахуванням викладеного вище, враховуючи, що відповідачка участі у вихованні дитини не бере, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не створює належних умов для розвитку малолітньої дитини, тобто повністю усунулася від її утримання та виховання, соціальні звязки між дитиною та відповідачкою відсутні, - позов в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав підлягає задоволенню і відповідачку слід позбавити батьківських прав, що, на думку суду, є необхідним у демократичному суспільстві та повністю відповідає інтересам дитини. Разом з тим, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачки аліментів на утримання [PERSON] , суд приходить до наступного висновку. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ст. 181 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України та ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, передбачених законом підстав для звільнення відповідачки від обов`язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Оскільки відповідачка не виконує у відношенні свого малолітнього сина передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки по його утриманню, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому є необхідність у стягненні з неї аліментів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини 2 статті 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів з відповідачки на користь [PERSON] , на утриманні якого знаходиться дитина, у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, з [PERSON] підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. за вимогу про стягнення аліментів. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч. 6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. З урахуванням викладеного на підставі ст. ст.150, 164,180,183 СК України,

Outcome: approved