Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

01.10.2013 року позивачі звернулися до суду з позовом та просили ухвалити рішення, яким визнати дійсним договір купівлі-продажу №99/376 К від 02 серпня 1999 року квартири за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON], [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь». Свої вимоги мотивували тим, що 02 серпня 1999 року між ними та відповідачами [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 99/376 К, згідно якого відповідачі продали, а вони купили квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір був укладений на Одеській Універсальній Біржі "Вітязь". Позивачі вказують на те, що кожна із сторін виконала повністю цей договір, а саме вони як покупці сплатила раніше узгоджену грошову суму, а відповідачі звільнили квартиру від своїх речей, та передали ключі. Однак, під час укладання Біржового договору вони не знали про те, що договір купівлі-продажу нерухомості необхідно укладати саме в нотаріальній формі. У зв'язку з чим на теперішній час вони не можуть реалізовувати свої права власника по розпорядженню своїм майном, а саме квартирою, так як нотаріусами не визнається правомірність договору купівлі - продажу, укладеного на біржі нерухомості. Вказана обставина і стала підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України. Представник позивачів у судове засідання з`явився, позовну заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, просила його задовольнити. Крім того, повідомила, що відповідач [PERSON], який був її колишнім чоловіком, 22.08.2012 року помер. Представник третьої особи Одеської Універсальної Біржі «Вітязь» у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, заслухавши сторін, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 1963 року, який діяв на момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири. Судом встановлено, що 02 серпня 1999 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 99-376К, згідно якого відповідачі продали, а позивачі купили квартиру [ADDRESS]. Даний договір було укладено на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь» 26 серпня 1999 року позивачі зареєстрували вказаний договір купівлі-продажу у КП «ОМБТІ та РОН». Відповідно до п. 6 Договору вказана квартира продана з торгів за 9700 гривень, які отримані «Продавцями» до підписання цього договору та її новими власниками стали [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. (ст.11 ЦК України). Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У разі недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення одностороннього правочину такий правочин є нікчемним. Суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі (ст. 219 ЦК України). Разом з тим, у відповідності зі ст. 227 ЦК України в редакції 1963 року, що діяла на момент виникнення правовідносин, при укладені договорів купівлі-продажу нерухомого майна потрібна нотаріальна форма договору, якщо хоча б одна зі сторін договору є громадянин України. Згідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України (у редакції 1963 року) та ст. 220 ЦК України (у редакції 2003 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, а інша ухиляється від нотаріального посвідчення, суд вправі на вимогу однієї зі сторін визнати угоду дійсної. Крім того, у відповідності зі ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеної з моменту її реєстрації на біржі. Таким чином, сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу, у результаті яких наступили юридичні наслідки, а саме одна сторона продала, а інша сторона придбала квартиру [ADDRESS]. Отже, докази щодо виконання умов договору купівлі - продажу № 99/376 К від 02 серпня 1999 року ніким не спростовані та свідчать про те, що позивачі є добросовісними набувачем вказаної квартири, оскільки придбали її відповідно до діючого законодавства, уклавши договір купівлі-продажу, виконавши усі істотні умови договору, оплативши відповідачам вартість квартири [ADDRESS], зареєструвавши квартиру в КП «ОМБТІ та РОН», але вказаний договір нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За таких обставин, коли позивачі передали гроші за куплену квартиру, а відповідачі передали їм у відповідь квартиру та правовстановчі документи, а позивачі, відповідно їх прийняли, та розпочали користуватися квартирою то суд на підставі ст. ст. 224-225 ЦК УРСР (в ред.1963р.), які діяли на час домовленостей і існуючих правовідносин між сторонами, вважає, що відбулося повне виконання договору купівлі-продажу квартири і право власності позивачів на куплене нерухоме майно підлягає захисту шляхом визнання правочину дійсним. Крім того, згідно з ст. 328 ЦК України,України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON].10.2007 року вийшла заміж за [PERSON] після чого змінила прізвище на «[PERSON]», однак шлюбні стосунки не склалися в результаті чого 10 листопада 2009 року шлюб було розірвано. Згодом, 14 серпня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 480, після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]». Вказане підтверджується свідоцтвом про шлюб серії наявним в матеріалах справи. З урахуванням вищевказаного, оцінивши всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов законний та обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання дійсним договору купівлі-продажу № 99-376К нерухомого майна від 02 серпня 1999 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та відповідачами [PERSON] та [PERSON] на Одеській Універсальній Біржі «Вітязь». На підставі викладеного й

Outcome: approved