Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

Позивачка звернулася до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В позові зазначила, що 06.07.2005 року між ними було укладено шлюб. Проживали однією сім`єю, вели спільне господарство з моменту реєстрації шлюбу і до 21.03.2018 року. Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 09.11.2018 року шлюб між ними розірвано. Рішенням встановлено, що шлюбні стосунки припинено 21.03.2018 року. Після розірвання шлюбу 19.12.2018 року прізвище позивача змінено з [PERSON] на [PERSON] . Під час зареєстрованого шлюбу ними придбано наступне майно, що є спільною сумісною, власністю подружжя: Квартира [ADDRESS] , придбана 12.03.2018 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., зареєстровано в реєстрі за № 1616, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер 40072895 від 12.03.2018 року. Автомобіль Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.01.2018 року №03-01/2018 року. Вартість автомобіля на час придбання складає 463 600 грн. Відповідач відчужив автомобіль без згоди позивачки після фактичного припинення шлюбних стосунків - 21 липня 2018 року. Під час зареєстрованого шлюбу, [PERSON] було отримано в борг у [PERSON] кошти в сумі 10 000 доларів США, які було витрачено на облаштування належного сторонам будинку. Борг третій особі повернуто особисто позивачкою за рахунок власних коштів після фактичного припинення шлюбних стосунків - 19.06.2018 року . Відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на час подання позову, 10 000 доларів США складає 267 600 грн. На підставі договору дарування від 25.01.2005 року сторони по справі набули у власність по 1/2 частині кожний, житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] . На час придбання вартість будинку становила 111 703 грн. Даний будинок, за час проживання у шлюбі, саме внаслідок спільних коштів і спільної праці сім`ї, було відбудовано, облаштовано. і продано сторонами по справі 15.11.2017 року за суму 808 020,0 грн. Збільшення вартості будинку майже в 8 разів за час перебування його у власності сторін по справі, свідчить про значні вкладення сім`ї як коштами так і спільною працею. Також, на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, сторони по справі, під час зареєстрованого шлюбу, шляхом оформлення у власність земельної ділянки, що знаходилась в їх користуванні, набули право власності по 1/2 частині кожний, на земельну ділянку, розташовану за адресою [ADDRESS] , яка була продана сторонами по справі 15.11.2017 року за суму 1 346 700,0 грн. Кошти, витрачені на придбання як спірної квартири, так і автомобіля, сторонами по справі були набуті внаслідок продажу належного їм спільного майна. Враховуючи проживання саме з позивачкою спільної неповнолітньої дитини, неможливість спільного користування квартирою внаслідок негідної поведінки відповідача як відносно позивачки так і неповнолітньої дитини сторін по справі, позивачка просить виділити [PERSON] та залишити в її власності квартиру [ADDRESS] , придбану 12.03.2018 року за договором купівлі- продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк 1.1., зареєстровано в реєстрі за №1616, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер 40072895 від 12.03.2018 року, вартістю 471 660,0 грн. Виділити [PERSON] та залишити у його власності грошові кошти в розмірі 463 600 грн., отримані від продажу автомобіля Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , придбаний та зареєстрований на ім`я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.01.2018 року № 03-01/2018 року. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 133 800,0 грн. в рахунок відшкодування 1/2 частини витрат, понесених нею за рахунок особистих коштів після фактичного припинення шлюбних стосунків, на виконання зобов`язання за договором позики, укладеного між [PERSON] та [PERSON] в інтересах сім`ї під час зареєстрованого шлюбу. Та стягнути з [PERSON] судовий збір у сумі 6 055,0 грн. 17.04.2019 року ухвалою суду відкрито провадження та призначено підготовче засідання на 05.08.2019 року. 05.06.2019 до суду надійшов відзив [PERSON] в якому він зазначив, що квартира [ADDRESS] дійсно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а саме: визнання за позивачем права власності на 1/2 частину спірного майна. Під час шлюбу автомобіль Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, був реалізований за згодою подружжя та в інтересах сім`ї, оскільки відповідач є єдиною особою, яка забезпечувала родину, а на час перебігу страшної хвороби рак-лімфома, не міг матеріально забезпечувати сім`ю, потребував грошових коштів на лікування та сплачував борги, які залишилися у зв`язку з укладанням договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 12.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., зареєстрованого в реєстрі за № 1616. У період шлюбу у 03.01.2018 року, але за особисті грошові кошти відповідача, які він отримав від продажу 1/2 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу було придбано автомобіль Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, кузов № [NUMBER] , який було зареєстровано на нього. Даний автомобіль є особистою приватною власністю відповідача. Не відповідає дійсності свідчення та не мають бути задоволені вимоги позивача щодо відшкодування 1/2 частини витрат понесених позивачем за рахунок особистих коштів на виконання зобов`язання за договором позики. Жодного доказу про те, що позивач за рахунок особистих коштів сплатила [PERSON] зобов`язання за договором позики у позові відсутні. Припущення позивача не можуть бути взяті судом до уваги, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт отримання і строки повернення позики підтверджуються Договором позики грошових коштів. Звертаємо увагу, що у позивача відсутній оригінал розписки та оригінал договору позики, що виключає наявність витрат понесених позивачем за рахунок особистих коштів на виконання зобов`язання за договором позики. Не відповідають дійсності, не здоровому глузду та не витримують ніякої критики додані до позовної заяви довідка про надання інформації ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСНОЇ ГРОМАДСЬКРОЇ ОРГАНІЗАЦІЇ "ОБ`ЄДНАННЯ ПСИХОЛОГІВ ТА ПСИХОАНАЛІТИКІВ "ВЗАЄМОДІЯ" за вux. № 101 від 06.03.2019 року та висновок спеціаліста-психолога за результатами проведеного психологічного обстеження [PERSON] , [INFO] , від 11.03.2019 року, оскільки ініційовані позивачем тільки у зв`язку з меркантильним інтересом та з метою тиску на відповідача при розгляді даної справи. 05.06.2019 року відповідач [PERSON] подав зустрічний позов в якому зазначив, що під час перебування у шлюбі сторонами за спільні кошти придбали квартиру [ADDRESS] , за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., зареєстрованого 12.03.2018 в реєстрі 1616. Позивач за первісним позовом укладав договір з письмової згоди чоловіка - Відповідача за первісним позовом. Квартира була зареєстрована на позивача за первісним позовом. Жодних домовленостей щодо володіння, користування та розпорядження спільним майном сторони не укладали. Позивач просить в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] (ІПН [NUMBER] ) право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . 12.08.2019 року [PERSON] надіслала відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідачем по справі у відзиві на позовну заяву не заперечується факт придбання квартири [ADDRESS] , яка є предметом позову, за спільні кошти сім`ї у спільну сумісну власність подружжя. Таким чином, спір щодо включення даного майна в перелік об`єктів, що підлягають поділу між подружжям, між сторонами по справі відсутній. Позивач підтримує варіант поділу, зазначений нею в позовній заяві. Відповідач у справі заперечує щодо включення автомобіля Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, та грошових коштів, отриманих ним внаслідок його відчуження, в перелік об`єктів, що підлягають поділу між подружжям. Підставами заперечень зазначає придбання автомобіля за особисті кошти і відчуження зі згоди дружини в інтересах сім`ї. На підтвердження факту придбання автомобіля за особисті кошти відповідач зазначає, що автомобіль було ним придбано за рахунок коштів, отриманих від продажу належної йому частки будинку. Дані твердження не відповідають дійсності і спростовуються наступним: До позовної заяви позивачем приєднані копії договору купівлі-продажу автомобіля та рахунку №03/01 від 03.01.2018 року, відповідно до змісту якого саме [PERSON] особисто здійснила розрахунок за придбання спірного автомобіля. Наявність документального підтвердження оплати вартості автомобіля торговій мережі саме позивачем по справі спростовує твердження відповідача щодо придбання майна за особисті кошти, та підтверджує як спільність дій подружжя так і спільність коштів при придбанні майна. Будь яких доказів на підтвердження розрахунку за автомобіль особисто і за рахунок особистих коштів відповідачем не надано. На підтвердження факту продажу автомобіля під час шлюбу та в інтересах сім`ї відповідач посилається виключно на факт розірвання шлюбу рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя лише 09.11.2018 року, і саме з цих підстав вважає, що на час продажу ним автомобіля, а саме на липень 2018 року шлюб існував. Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 09.11.2018 року встановлено факт фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами по справі саме 21 березня 2018 року, тобто за чотири місяці до продажу автомобіля відповідачем. Факт припинення шлюбних стосунків до продажу автомобіля, окрім рішення суду, підтверджується також змістом та датою подання позовної заяви про розірвання шлюбу, яка була подана до суду саме відповідачем 18 травня 2018 року, і в якій він зазначає, що на час подання позову шлюб фактично розпався, сторони мешкають окремо і спільного господарства не ведуть. Дані докази повністю спростовують твердження відповідача щодо продажу автомобіля в інтересах сім`ї, так як фактично сім`ї не існувало, сторони припинили шлюбні відносини. Автомобіль відповідачем було продано виключно з метою приховування його від поділу, кошти з продажу відповідачем спірного автомобіля було витрачено ним на придбання нового автомобіля, яке неможливо включити в обсяг спільного майна що підлягає поділу, внаслідок його придбання після фактичного припинення шлюбних стосунків. Кошти відповідачем з продажу автомобіля не могли бути витрачені на погашення боргів за квартиру, як зазначає відповідач, так як боргів не було, розрахунок за квартиру було здійснено особисто позивачем по справі [PERSON] в день укладення договору за рахунок належних їй коштів від продажу спільного майна, яких було більш ніж достатньо для повного розрахунку за майно, про що свідчить порівняння вартості проданої та вартості придбаної нерухомості. Єдині боргові зобов`язання у сім`ї існували перед [PERSON] , однак борг було погашено позивачем особисто за рахунок особистих коштів після фактичного припинення шлюбних стосунків, що підтверджується розпискою [PERSON] , приєднаною до справи. Позивач погоджується з твердженнями відповідача щодо відсутності у нього з 2017 року доходу і необхідності значних витрат на лікування. Дійсно, саме позивач по справі [PERSON] , включно з 2017 року, внаслідок хвороби чоловіка, особисто забезпечувала сім`ю, всі придбання за цей період були здійснені виключно за її доходи і за рахунок її особистої праці, так як будь-які кошти отримані чоловіком як внаслідок підробітку, так і внаслідок продажу спільного майна, витрачалися ним виключно на своє лікування, тобто на його особисті потреби. Однак, так як чоловік не мав доходу по поважним причинам, внаслідок хвороби, вважає майно, придбане за цей час, хоч і за належні їй кошти, справедливо віднести до спільного майна подружжя та провести його поділ. Позивачка та її представник адвокат Середа А.А. в судовому засідання підтримали позов та просили його задовольнити у повному обсязі. Відповідач та його представник адвокат Черкашин І.І., у судовому засідання просили задовольнити зустрічний позов. Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що 06.07.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим 06 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького районного управління юстиції Запорізької області. Актовий запис № 09 від 06 липня 2005 року. (а.с.15) Рішенням Хортицького районного суду міста Запоріжжя від 09.11.2018 року (ЄУН 337/2044/18, пр. № 2/337/1211/2018) шлюб між сторонами було розірвано, та судом встановлено, що між сторонами фактично припинено шлюбні стосунки 21.03.2018 року. (а.с. 16) Після розірвання шлюбу 19.12.2018 року прізвище позивача змінено з [PERSON] на [PERSON] . (а.с. 17) Від спільного подружнього життя вони мають доньку [PERSON] [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] від 27.07.2005. (а.с. 18) 12.03.2018 року сторонами під час зареєстрованого шлюбу було придбано квартиру [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 12.03.2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І., зареєстровано в реєстрі за № 1616, право власності на яку зареєстровано за [PERSON] в цілому на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, номер 40072895 від 12.03.2018 року. [PERSON] підписав заяву, що договір укладається дружиною в інтересах сім`ї, на що він дає свою згоду, яка нотаріально завірена нотаріусом. (а.с.22-26) Крім того, 03.01.2018 року сторони придбали автомобіль Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, кузов № [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , зареєстрований на ім`я [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03.01.2018 року № 03-01/2018 року. Вартість автомобіля на час придбання складала 463 600 грн. Платником по рахунку №03/01 від 03.01.2018 року зазначена [PERSON] . (а.с.27-31) Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за змістом вказаної норми щодо майна, придбаного під час шлюбу, діє презумпція його спільності для подружжя, дока один з них не доведе його придбання за особисті кошти. Частиною 2 та 3 статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». Сторони та їх представники не заперечували, що квартиру дійсно придбали під час шлюбу. Однак відповідач посилався, що він придбав автомобіль за власні кошти після продажу будинку, та продав його в інтересах сім`ї. Статтею 63 СК України визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ст.368 ЦК України майно, придбане подружжям в період шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором між ними чи законом. Згідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Майно може належати на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Доводи відповідача про те, що автомобіль придбаний ним за власні кошти, є безпідставними, оскільки жодних належних і допустимих доказів на підтвердження зазначеної позиції суду не було надано. Позивачка надала рахунок №03/01 від 03.01.2018 року по оплаті за автомобіль, де платником зазначена саме позивачка [PERSON] . Таким чином, оскільки квартира була придбана у власність під час перебування сторонами у зареєстрованому шлюбі, на підставі ст.61 СК України вона є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі, а тому вказане майно подружжя підлягає поділу. Відповідно до частини 1 та 3 статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Позивачка просила залишити в її власності квартиру [ADDRESS] , придбану 12.03.2018 року, врахувати проживання саме з позивачкою спільної неповнолітньої дитини та неможливість спільного користування квартирою внаслідок поведінки відповідача як відносно позивачки так і неповнолітньої дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Аналізуючи наявні в справі докази в їх сукупності, суд встановив відсутність підстав для відступу від рівності часток сторін у праві власності на квартиру, а отже частки подружжя у спірному майні є рівними, оскільки позивачкою не надано належних і допустимих доказів на підтвердження існування підстав для відступлення від засад рівності часток. Такий поділ майна суд вважає найбільш правильним та таким, що максимально відповідає інтересам обох сторін. Згідно до ч. 4 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідач [PERSON] заперечував проти грошової компенсації та подав зустрічний позов про визнання за ним права власності на 1/2 частку квартири. Відповідно до ст.57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Автомобіль Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, придбано за договором купівлі-продажу на ім`я [PERSON] 03.01.2018 року, кошти за придбання автомобіля сплачені, відповідно до рахунку №03/01 від 03.01.2018 року платником [PERSON] , що підтверджує спільність дій і спільність коштів сторін по справі при придбанні даного автомобіля. 20.07.2018 року відповідач [PERSON] уклав договір купівлі-продажу автомобіля Citroen С4 Cactus, 2017 року, тобто після фактичного припинення шлюбних стосунків між подружжям та за відсутністю письмової згоди дружини, за ціною 377 172,35 грн. що підтверджується зазначеним договором. (а.с. 117-118) Вказана обставина сторонами не оспорювалась. Таким чином, спірне майно було реалізовано та отримано грошові кошти відповідачем. Частина четверта статті 65 СК України передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. У випадку коли при розгляді вимог про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Згідно роз`яснень, викладених у п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Враховуючи, що автомобіль Citroen С4 Cactus, 2017 року випуску, був придбаний під час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, був відчужений відповідачем після фактичного припинення шлюбних стосунків між подружжям та за відсутністю письмової згоди дружини, за ціною 377 172,35 грн., позивачка має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім`ї майна, тобто грошові кошти отримані від реалізації цього майна підлягають поділу. Отже з [PERSON] на користь [PERSON] , підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 188 586,18 грн., отримані від продажу автомобіля CITROEN С4 Cactus, 2017 року випуску. Крім того, позивачка посилалась, що під час зареєстрованого шлюбу, [PERSON] було отримано в борг у [PERSON] кошти в сумі 10 000 доларів США, які було витрачено на облаштування належного їм будинку. Так як під час шлюбу борг сторони не повернули, після фактичного розірвання шлюбних стосунків, а саме 19.06.2018 року, позивачка за власні кошти, на вимогу позикодавця повернула [PERSON] борг у повній сумі, для підтвердження чого надала розписку. Відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ на час подання позову 10 000 доларів США складає 267 600 грн. Згідно зі ст. 65 СК України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Верховний Суд у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 490/6024/16-ц зазначив, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Внаслідок укладення кредитного договору чи договору позики у подружжя виникає зобов`язання в інтересах сім`ї у вигляді повернення кредитних коштів, виконання якого подружжя здійснює як солідарні боржники. В судовому засіданні [PERSON] заперечував факт отримання позики, посилаючись, на відсутність оригіналу договору позики. Позивачка на підтвердження укладеного договору позики надала розписку від 19.06.2018 року, в якій зазначено, що [PERSON] отримав від [PERSON] і [PERSON] , (згодом закреслено [PERSON] ) 10 000 доларів США, які надавав їм в борг на будівництво будинку. В розписці не зазначено, коли саме надавалися кошти в борг, хто саме брав кошти в борг та на який термін. У матеріалах справи відсутні будь які докази, які б підтверджували, що укладався договір позики, що він дійсно укладався [PERSON] , та був укладений в інтересах сім`ї, а кошти отримані в борг за договором позики фактично були використані в інтересах сім`ї на будівництва будинку. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. З огляду на зазначене, суд вважає, що сам по собі факт наявності розписки, про повернення боргу після фактичного припинення шлюбних відносин не дає безумовних підстав стверджувати, що дійсно кошти були отримані у борг та витрачені на інтереси сім`ї, та, що борг повернуто за особисті кошти позивачки. Тому позовні вимоги про стягнення боргу за наданою розпискою про повернення боргу з відповідача, задоволенню не підлягають. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя набутого за період шлюбу, підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial