Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 01 березня 2007 року між [PERSON] (надалі - „Відповідач 1") та Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» був укладений Кредитний договір № CM-SME А00/009/2007, згідно умов якого Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 440 000.00 доларів США, зі строком погашення до 28.02.2014 року, зі сплатою 5,00% відсотків річних та FIDR (де FIDR це відсоткова ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній валюті кредиту, що розміщенні у банку на строк 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). Згідно з умовами договору купівлі-продажу кредитного портфелю від « 18» березня 2011 року та договору відступлення права вимоги від « 18» березня 2011 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» у відповідності ст.ст. 512, 514,1077 - 1079,1082,1084 Цивільного кодексу України відступило, а TOB «ОТП Факторинг Україна» (надалі - «Позивач») прийняло право вимоги за кредитним договором CM-SME А00/009/2007 від 01 березня 2007 р. укладеним з [PERSON], та договором іпотеки № РМ- SME А00/009/2007 від « 03» березня 2007 р. укладеним з ТОВ «Паладій». Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до Відповідача за кредитним договором CM-SME А00/009/2007 від 01 березня-20ДО р. укладеним з [PERSON], та договором іпотеки № PN від березня 2007 р. укладеним з ТОВ «Паладій». В зв'язку з тим, що Відповідачем 1 не було дотримано зазначених вище умов Кредитного договору, Позивач на підставі п. 1.9. Кредитного договору було здійснено вимогу дострокового виконання Відповідачем 1 його зобов'язань за Кредитним договором в повному обсязі. Так, Відповідачу 1 було направлено повідомлення №558 від 07.08.2013 р. про погашення заборгованості за Кредитним договором. Зазначена вимога підлягала виконанню протягом 30 (тридцяти) календарних днів. Проте і після цього Відповідач своїх зобов'язань за Кредитним договором не виконав та відповідні суми не сплатив. Для забезпечення повного та своєчасного виконання Відповідачем 1 його зобов'язань перед Позивачем за Кредитним договором, 03.03.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та TOB «Паладій» (надалі «Відповідач 2») був укладений Договір іпотеки №PM-SME-A00/009/2007 (майнова порука), що посвідчений у цей день приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 956. Предметом договору іпотеки є нерухоме майно (надалі - «Предмет іпотеки»), а саме: будівля спортивно-оздоровчого комплексу заг.пл. 1175,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить ТОВ «Паладій». 11 квітня 2012 року Луцьким міськрайонним судом винесено незаконне рішення, яким визнано договір іпотеки №PM-SME А00/009/2007, посвідчений 03 березня 2007 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON], в реєстрі за №956-припиненим. Зобов'язано приватного нотаріуса вилучити реєстрацію про накладення заборони та реєстрацію іпотеки на об'єкт іпотеки, а саме: будівлю спортивно-оздоровчого комплексу заг.пл. 1175,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить ТОВ «Паладій». 05 червня 2012 року Апеляційним судом Волинської області апеляційну скаргу ТОВ «ОТП факторинг Україна» було відхилено. На підставі вищезазначених судових рішень приватним нотаріусом [PERSON] були внесено записи про вилучення обтяження іпотекою в реєстр обтяжень нерухомого майна, а також в Державний реєстр іпотек нерухомого майна, а саме; будівлю спортивно-оздоровчого комплексу заг.пл. 1175,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить ТОВ «Паладій». Однак, згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України, з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2012 року касаційну скаргу ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволено частково, а саме скасовано рішення судів першої та апеляційної інстанції в частині визнання договору іпотеки недійсним, а справу направлено на новій розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді, рішенням Луцького міськрайонного суду від відмовлено у задоволенні позову в частині визнання недійсним договору іпотеки №PM-SME-A00/009/2007 (майнова порука). Отже, на сьогоднішній день є дійсним Договір іпотеки №PM-SME-A00/009/2007 (майнової поруки), що посвідчений 03.03.2007 року приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним номером 956. Однак згідно усного повідомлення приватного нотаріуса Луцького міського нотаріального округу [PERSON] вона на даний час не має можливості поновити записи про обтяження заборони на відчуження нерухомого майна та запису стосовно обтяження в реєстрі іпотек. Таким чином, позивач на підставі заявленої вимоги вправі звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від того за ким на праві власності на сьогоднішній день зареєстрована нерухоме майно. Відповідно до п. 6.1. Договору іпотеки, у випадку невиконання чи неналежного виконання Відповідачем 1 умов кредитного договору, Позивач має право задовольнити всі фактичні вимоги. Просить у рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» за кредитним договором №CM-SME А00/009/2007 від 01 березня 2007 р. у розмірі 4 809 947,75 гривень звернути стягнення на предмет іпотеки нерухоме майно, а саме будівлю спортивно-оздоровчого комплексу заг.пл. 1 175,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить ТОВ «Паладій» (м. Луцьк, вул. Мамсурова, буд. 2а, код 31011625) шляхом продажу на прилюдних провадження з початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; На період до продажу іпотечного майна зобов'язати ТОВ «Паладій» (м. Луцьк, вул. Мамсурова, буд. 2а, код 31011625) передати в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» нерухоме майно, а саме будівлю спортивно-оздоровчого комплексу заг.пл. 1175,3 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з [PERSON] та ТОВ «Паладій» на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 3 441,00 гривень судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляли, від них до суду не надходило заяви про розгляд справи у їх відсутності. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом при розгляді справи встановлено, що 01 березня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME А00/009/2007 (а.с. 10-17). Відповідно до умов укладеного між сторонами кредитного договору ЗАТ «ОТП Банк» зобов'язувався надати [PERSON] кредит у сумі 440 000 доларів США. А [PERSON] зобов'язалась прийняти, належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання, як вони визначені в цьому договорі. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Судом встановлено, що 07.05.2007 року з метою забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № CM-SME А00/009/2007 від 03 ерезня 2007 року, між ЗАТ «ОТП Банк» та ТзОВ «Паладій» було укладено договір іпотеки № РM-SME А00/009/2007 (а.с. 18-23). Відповідно до умов укладеного іпотечного договору ТзОВ «Паладій» передало банку в іпотеку нежитлове приміщення будівлі-спортивно-оздоровчого комплексу, загальною площею 1 175,3 кв.м, що знаходиться [ADDRESS] яке належить на праві приватної власності ТзОВ «Паладій». Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Судом при розгляді справи встановлено, що [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № CM-SME А00/009/2007 від 03березня 2007 року не виконала. В результаті чого в неї станом на 29.11.2013 року виникла заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в сумі - 4 809 947,75 гривень, з яких сума простроченої заборгованості за кредитом - 2 329 481,36 гривень, сума прострочених відсотків за користування кредитом - 185 524 гривень, сума пені за прострочення зобов'язань - 2 294 942,39 гривень. Відповідно до ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Вимога, встановлена частиною першою цієї статті, не перешкоджає іпотекодержателю здійснювати свої права, визначені статтею 12 цього Закону, без попереднього повідомлення іпотекодавця, якщо викликана таким повідомленням затримка може спричинити знищення, пошкодження чи втрату предмета іпотеки. Ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення на предмет стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувала негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. Аналогічна умова міститься в договорі застави. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави. Судом встановлено, що 07.08.2013 року за вихідними № 558, 556, 557 позивач направляв відповідачам досудові (іпотечні) вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SME А00/009/2007 від 03 березня 2007 року (а.с.57-59). Дані вимоги залишені відповідачами без задоволення. Приймаючи до уваги викладене та враховуючи, що [PERSON] належним чином свої зобов`язання за кредитним договором № CM-SME А00/009/2007 від 01 березня 2007 року не виконала. В результаті чого в неї станом на 29.11.2013 року виникла заборгованість перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в сумі - 4 809 947,75 гривень, з яких сума простроченої заборгованості за кредитом - 2 329 481,36 гривень, сума прострочених відсотків за користування кредитом - 185 524 гривень, сума пені за прострочення зобов'язань - 2 294 942,39 гривень. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки. При цьому банк направив відповідачам досудові (іпотечні) вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SME А00/009/2007 від 03 березня 2007 року. Строк виконання вимоги банку настав 09.07.2012 року, проте відповідачем дану вимогу виконано не було. Таким чином банк набув право звернення на предмети іпотеки. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VІ передбачено, що при зверненні до суду із позовною заявою майнового характеру, сплачується ставка судового збору в розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, що в гривневому еквіваленті становить становить 229,40-3 441 гривень. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 441 гривень (а.с. 2). А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 3 341 гривень.

Outcome: approved