overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому зазначив, що 18.09.2015 року уклав з відповідачем усний договір на виготовлення меблів, а саме шафи - купе та комоду. В той же день на виконання умов договору ним було передано відповідачу грошові кошти в сумі 500 доларів США, що на той час становило 10799 гривень за курсом НБУ. Відповідач після отримання коштів зобов"язався виконати замовлення до 01.10.2015 року, про що написав розписку. Про те, станом на 01.10.2015 року, відповідач зобов"язання не виконав, меблі виготовлені та поставленні не було, неодноразові звернення з усною вимогою про поставку меблів або повернення коштів залишились без задоволення. Спочатку відповідач обіцяв виконати умови договору, а в подальшому почав уникати спілкування. Враховуючи дані обставини просить рішенням суду розірвати договір виконання послуг укладений між ним та [PERSON] та стягнути з останнього 13230 гривень, еквівалент 500 доларів США за курсом НБУ на день звернення до суду з даним позовом. В судове засідання сторони не з"явились, письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності, у зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виникли правовідносини, що регулюються положеннями глави 61 Цивільного кодексу України, Законом України "Про захист прав споживачів" . 18.09.2015 року відповідач отримав від позивача 500 доларів США на виготовлення меблів: шафи - купе та комоду, про що склав власноручно розписку. Строк виконання замовлення сторонами обумовлено до 1.10.2015 року. В зазначений у розписці строк меблі виготовлено не було. Правовідносини з приводу виготовлення речі на свій ризик однією стороною (підрядником) за індивідуальним завданням другої сторони (замовника), яка зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу, є договором підряду (ст.837 ЦК України). Договір між сторонами було укладено в усній формі, що сторонами не оспорено, та мав бути виконаний до 01.10.2015 року. Відповідач в наданій суду заяві зазначив, що позовні вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. За змістом ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. В п.11 Пленум Верховного суду України в постанові №14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" роз"яснив, що у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. За таких обставин, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, а тому може бути прийнято судом, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню. Судові витрати, відповідно до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

Публічне Акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" в особі представника Сафір Федора Олеговича звернувся до суду з позовом до [PERSON], про стягнення боргу за кредитним договором №,/у від 18.10.2011 року, свій позов мотивуючи тим, що 18 жовтня 2011 року ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та громадянин [PERSON], уклали кредитний договір, згідно з умовами договору ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" 18.10.2011 року відповідачу позивач надав кредит у національній валюті гривні в сумі 300,00 грн., а відповідач зобов'язався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, тим самим виконати свої зобов'язання згідно укладеного договору. Кредит [PERSON], отримав та свої зобов'язання передбачені кредитним договором не виконав. Заборгованість за кредитним договором на 30.06.2015 року склала 7408,09грн. В судове засідання представник позивача ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" за довіреністю Сафір Ф.О. не з'явився надав суду заяву в якій просить суд провести розгляд справи за його відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення суду, підтримує заявлені позовні вимоги і просить суд їх задовольнити. [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги визнав, та не заперечував проти їх задоволення. Суд заслухавши відповідача та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав . Матеріалами справи встановлено і не заперечується сторонами, що 18.10.2011 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" і [PERSON], укладався кредитний договір №,/у від 18.10.2011 року (а.с.6-31). Відповідно до розрахунку ціни позову заборгованість по кредитному договору на 30.06.2015 року склала 7408,09грн (а.с.4-5). Враховуючи вищевикладеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-08 00:00:00

У жовтні 2018 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлючого документу. Свої вимоги мотивує тим, що при укладанні 02.12.1993 року заповіту, посвідченого Першою Миколаївською державною нотраіальною конторою, допущено помилку в написанні її імені - "[PERSON]" замість правильного "[PERSON]". Посилаючись на викладене, заявник просив суд встановити факт належності вищезазначеного договору, оскільки іншим чином спір вирішити неможливо. Заявник надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі. Заінтересовані особи у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємин сторін. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. 2 грудня 1993 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого належний йому жилий будинок з господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS], заповдає [PERSON], [PERSON]. в рівних частинах, де ім'я заявника вказано як "[PERSON]". 18 листопада 1995 року [PERSON]. обружилась з [PERSON], після чого змінила прізвище на "[PERSON]" (Свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис №1669) Згідно копії паспорту заявника, її ім'я вказано як "[PERSON]". Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Таким чином, суд вважає встановленим, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується доведеність заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

ПАТ "Альфа-Банк" звернулося із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. На обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 07.10.2014 Закрите акціонерне товариство "Альфа-Банк" та [PERSON] уклали кредитний договір № 500961539. Закритим акціонерним товариством "Альфа-Банк" 19.08.2009 року було приведено у відповідність до ЗУ "Про акціонерні товариства" назву організаційно-правової форми шляхом перейменування Закритого акціонерного товариства "Альфа-Банк" в Публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк". Відповідно до умов вищевказаного договору позивач зобовязується надати відповідачеві кредит у сумі 29698, 31 грн. Відповідно до умов договору відповідач зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту. Позивач свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачеві кредит у сумі 29698,31 грн., що підтверджується випискою з особового рахунку відповідача. У порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 08.08.2015 року має прострочену заборгованість за кредитом - 29698 грн., за відсотками - 2827,51 грн., по комісії - 3064,88 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Крім того, у звязку з систематичним порушенням боржником своїх обовязків зі сплати кредиту відповідно до норм чинного законодавства та діючого кредитного договору йому було нараховано неустойку. Станом на 08.08.2015 року розмір неустойки становить: штраф - 1400 грн. Відповідно до умов договору у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем будь-яких обовязків, встановлених договором, в т.ч. у разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць, позивач має право вимагати дострокового виконання зобовязання з повернення кредиту за договором. На виконання умов договору відповідачу була направлена вимога про досудове врегулювання спору, але на дату подання позовної заяви вимога не виконана. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в терміни, установлені договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідачки 27985 грн. 30 коп., посилаючись на те, що 04.10.2010 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк" та отримала кредитну картку "Універсальна". 19.12.2013 року Відповідачці було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку "Gold" та отримала кредит у розмірі 4000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку "Gold" зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Свої зобовязання Банк виконав, а відповідачка свої зобовязання не виконує, в результаті чого заборгованість по кредитному договору станом на 20.04.2015р. становить вищевказану суму, яка складається з самої суми заборгованості за кредитом в розмірі 15872,43грн., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 9627,13 грн., заборгованості за пенею та комісією в сумі 676,92 грн., а також штрафи у розмірі 500,00 грн. та 1308,82 грн. Оскільки добровільно відповідачка погасити заборгованість не бажає і просить стягнути борг в судовому порядку. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилась, не повідомивши про причини своєї неявки, в звязку з чим суд, за згоди представника позивача, викладеного у письмовій заяві, ухвалює заочне рішення. Представник позивача надав письмову заяву з проханням розглянути справу за його відсутності. Перевіривши матеріали справи, суд знаходить що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав: Судом встановлено, що між Банком та [PERSON] на підставі укладеного 04.10.2014 р. договору існують правовідносини про кредитування відповідачки (а.с.8-34). З наданого розрахунку, вбачається, що відповідачка, станом на 20.04.2015 року має загальну заборгованість перед Банком в сумі 27985 грн. 30 коп. (а.с. 6-7). Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, заявлений позов базується на вимогах закону, є повністю обґрунтованим ,а тому і підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідачки на користь позивача і понесені тим витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

01.12.2014 до Заводського районного суду міста Миколаєва надійшов цивільний позов ПАТ "КБ "Приватбанк", яким представник позивача Сафір Ф.О. просив суд ухвалити рішення про стягнення з відповідача на користь ПАТ "КБ "Приватбанк" 19 222.99 грн. заборгованості за кредитним договором №б/н від 14.11.2005, а також 243.6 грн. витрат понесених позивачем при сплаті судового збору. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до укладеного 14.11.2005 договору, відповідач отримав кредит у розмірі 3 000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за його користування 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач, в порушення умов укладеного договору не належним чином виконував взяті зобов'язання по поверненню кредитних коштів та сплати процентів за його користування, в зв'язку з чим допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 30.09.2014 склала 19 222.99 грн., яку представник позивача просить стягнути на користь ПАТ "КБ "Приватбанк". В судове засідання представник позивача - Заливчий Я.В. не з'явився, надав суду заяву, якою просив провести розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю, позов просив задовольнити. Позивач повідомлявся про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, в тому числі в порядку, передбаченому частиною дев'ятою статті 74 ЦПК України. Проте в судове засідання не з'явився. Врахувавши думку представника позивача, висловлену у заяві про розгляду справи за його відсутності, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з заявою в якій просить встановити факт перебування її в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO]. Представник заявниці за довіреністю [PERSON] подала до суду заяву про уточнення вимог заявниці і просить встановити факт належності [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 20 січня 1957 року Дрімайлівської сільською радою Ніжинського району Чернігівської обл. Встановлення даного факту їй необхідно для отримання пільг. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що 20 січня 1957 року між нею і [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] року її чоловік помер. Оскільки за життя він мав право на пільги, тому і їй після його смерті передбачені пільги. Проте на даний час Управління Пенсійного фонду не може призначити їй пільги, так як у свідоцтві про шлюб рік народження її чоловіка вказано "1926" замість вірного "1925". В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі і просила її задовольнити. З управління Пенсійного фонду України в м. Ніжині та Ніжинського району до суду надійшла письмова заява в якій управління не заперечує проти задоволення заяви [PERSON] і просить розглянути справу у відсутність його представника. Вислухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. В матеріалах справи є копія свідоцтва про смерть [PERSON], який помер [INFO] року у віці 83 роки ( а.с.5 ). В матеріалах справи є копія свідоцтва про одруження, яким підтверджується реєстрація шлюбу, запис зроблено на російській мові, між "[PERSON]" 1926 року народження та "[PERSON]" 1928 року народження (а. с. 6). В матеріалах справи є копія посвідчення № [NUMBER], виданого Ніжинським райсоцзабезом [PERSON] 1925 року народження (а.с.7). Копією свідоцтва про народження (а.с.9) підтверджується, що [PERSON] народився [INFO] року. З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до переконання, що в свідоцтві про одруження серії [NUMBER] виданого Дрімайлівською сільською радою Ніжинського району Чернігівської обл. було помилково записано рік народження [PERSON] "1926" замість "1925". Тому суд вважає необхідним задовольнити заяву [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

13 листопада 2019 року Центральним районним судом м.Миколаєва ухвалено рішення по справі №490/1256/19. Згідно ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Як вбачається з матеріалів цивільної справи, [PERSON] пред`явив позов з однією вимогою майнового характеру (стягнення матеріальної шкоди у сумі 19341,78 грн.) та однією вимогою немайнового характеру (стягнення моральної шкоди у сумі 20000,00 грн.). При подачі позову [PERSON] було сплачено судовий збір у сумі 768,40 грн., як за одну вимогу. Рішенням суду від 13.11.2019 року позов [PERSON] до ТОВ "Добробут", третя особа - ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задоволено частково. Стягнуто на користь [PERSON] з ТОВ "Добробут" 19341,78 грн. матеріальної шкоди та 3000 грн. моральної шкоди. Стягнуто на користь [PERSON] з ТОВ "Добробут" 768,40 грн судового збору. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ст.141 ЦПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі, та стягнення з ТОВ «Добробут» на користь держави судовий збір у сумі 300,00 грн. та з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 468,40 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог судового збору у розмірі 768,40 грн. - щодо вимог про стягнення моральної шкоди .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

В серпні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просив встановити факт належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви посилався на те, що 12 грудня 1988 року виконавчим комітетом Устивицької сільської Ради народних депутатів на її ім'я видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього спорудами, який розташований в [ADDRESS], яке зареєстроване в колективному підприємстві Полтавське БТІ "Інвентаризатор" у реєстровій книзі за №237 від 12 грудня 1988 року. Під час оформлення документів допущено помилку при написанні її імені в свідоцтві зазначено «[PERSON]», а правильно: «[PERSON]». Зазначена обставини не дозволяє заявнику розпоряджатися своєю власністю, а тому заявник просив встановити факт належності йому зазначеного документу. В судовому засіданні представники заявника, заяву підтримали повністю, просили її задовольнити на підставі викладених у ній обставин. Заінтересована особа - Устивицька сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, в судове засідання не прибула, надіслала до суду листа з клопотанням розглянути справу за її відсутності (а.с. 22). Суд, заслухавши пояснення представників заявника, свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення. Встановлено, що 12 грудня 1988 року, виконавчим комітетом Устивицької сільської Ради народних депутатів на ім'я [PERSON] видано Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок з приналежними до нього спорудами, який розташований в [ADDRESS], яке зареєстроване в колективному підприємстві Полтавське БТІ "Інвентаризатор" у реєстровій книзі за №237 від 12 грудня 1988 року, свідоцтво видано на підставі рішення виконавчого комітету Великобагачанської районної Ради народних депутатів від 13 липня 1988 року (а.с. 5). Заявник [PERSON], [INFO], підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданим 21 вересня 1998 року Великобагачанським РВ УМВС України в Полтавській області (а.с. 14), а також свідоцтвом про народження на ім'я [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в своїх поясненнях зазначив, що проживають за адресою: [ADDRESS], добре знали свою сусідку, яка проживала поряд з ними по [ADDRESS] з 1980 року, зазначали, що звати її "[PERSON]", 1941 року народження. Вона отримала від селищної ради земельну ділянку і побудувала на ньому будинок, а нещодавно поїхала до дітей в інший район. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт належності правовстановлюючого документу - Свідоцтво про право особистої власності на житловий будинок, заявнику [PERSON], в якому при його видачі було допущена помилка при написанні імені: записано "[PERSON]", а правильно "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу - трудової книжки серії [NUMBER] , заповненої у 1983 році, в якій помилково вказано її прізвище, ім`я, по батькові « [PERSON] » замість дійсного « [PERSON] », та рік народження «1963» замість дійсного «1964». Встановлення зазначеного факту їй потрібно для призначення пенсії. У судове засідання [PERSON] не з`явилася, вказала у заяві про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримує із мотивів, викладених у ній. Представник заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області до суду не з`явилась, подала до суду заперечення у справі, з яких вбачається про залишення заяви [PERSON] без розгляду, оскільки наявний спір про право. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши та оцінивши докази у справі, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Теребовлянським районним відділом Управління МВС України в Тернопільській області 09 жовтня 1998 року, [PERSON] , [INFO] , прізвище, ім`я, по батькові її зазначено як « [PERSON] », рік народження «1964». У трудовій книжці серії [NUMBER] , заповненій у 1983 році, ім"я та по батькові заявника вказано як " [PERSON] " замість дійсних " [PERSON] ", а рік народження заявника помилково вказано як "1963" замість дійсного "1964". Пунктом 6 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки забезпечує їй реалізацію прав на пенсію. Оскільки зі змісту заяви заявника не вбачається спору про право, спір про призначення пенсії між нею та заінтересованою особою на час розгляду цієї справи ще не виник, особа самостійно обирає спосіб захисту свого права, суд вважає, що підстав для залишення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, без розгляду, немає. Враховуючи наведене, суд вважає, що трудова книжка серії [NUMBER] , заповнена у 1983 році, в якій помилково вказано її ім`я, по батькові « [PERSON] », та рік народження « 1963 », дійсно належить [PERSON] , [INFO] .

Outcome: approved