Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 17.10.2018 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис №416. Мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось, в останні роки між ними постійно виникають сварки, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, сім"я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. Також просить залишити їй прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 908,00 грн. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розгляд справи провести в її відсутність. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов не подав, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає в повному обсязі. згоден на розгляд справи в його відсутність. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 17.10.2018 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Коростенським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис №416. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, разом не проживають, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Сторони мають малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Відповідач не заперечив проти того, щоб дитина проживала з позивачем. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача , позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін, суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та роз`ясненнями п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років - визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років - визначається нею самою. Оскільки відповідачем позов визнано до початку розгляду справи по суті, то відповідно до ст.142 ЦПК України 50% сплаченого позивачем судового збору підлягає поверненню йому з державного бюджету, а решта понесених судових витрат на його сплату стягується з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved