Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

13.03.2020 позивач звернувся в суд із зазначеним позовом, у якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з ньогов користь відповідачок на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08.11.2019 у справі №454/959/19 та судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 03.10.2019 у справі №459/2734/19 та просить стягувати з нього аліменти на двох дочок у розмірі по 1/6 на кожну. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачкою [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , на яку з нього стягуються аліменти за рішенням суду у розмірі ј частини його доходів. Від шлюбу із відповідачкою [PERSON] у нього народилась дочка [PERSON] , 2019 р.н., на яку з нього також стягнуто аліменти у розмірі ј частини його доходів. Вказав, що він являється пенсіонером, інвалідом 3 групи, у нього на утриманні перебуває син відповідачки [PERSON] від першого шлюбу [PERSON] , 2011 р.н.. Вважає, що сукупний розмір аліментів на двох дітей повинен становити не більше 1/3 частини його заробітку. Тому просить позов задовольнити. Ухвалою від 07.04.2020 провадження у даній справі відкрито та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 29.04.2020 відповідачка [PERSON] подала відзив на позовну заяву, в якому вказала, що відповідач не надав суду доказів свого матеріального стану, зокрема про розмір пенсії, заробітної плати, погіршення стану здоров`я, тощо, а також зазначила, що останній не має обов`язку утримувати дитину відповідачки [PERSON] , оскільки дитина ним не усиновлена і це є обов`язком батька, який не позбавлений батьківських прав. Зазначила, що дочка [PERSON] потребує додаткових витрат у зв`язку із захворюванням очей, а також для розвитку здібностей в сфері вокалу. 04.05.2020 позивач подав відповідь на відзив, у якій вказав, що його сімейний та матеріальний стан змінився, [INFO] у нього народилась донька від другого шлюбу, на яку він також сплачує аліменти у розмірі ј частини своїх доходів. Крім того він є інвалідом 3 групи, періодично потребує лікування. Також на його утриманні перебуває батько, який є пенсіонером та постійно потребує лікування. Зазначив, що він працює у ПТ «Ломбард Донкредит ТзОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія» та розмір його доходу не є значним. Вважає, що розмір аліментів по ј на двох дочок є непосильним. Просить позовні вимоги задовольнити. 08.05.2020 відповідачка [PERSON] подала суду заперечення на відповідь на відзив. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов заперечила. Вказала, що позивач працює офіційно, має дохід, дитиною не цікавиться, не приймає участі у додаткових витратах. Вказала, що відповідачка [PERSON] являється його дружиною з якою вони спільно проживають та мають дитину. Вважає, що остання стягує з позивача аліменти на доньку для зменшення розміру аліментів, які стягуються в її користь. Вона працює в Центрі обслуговування закладів освіти, розмір заробітної плати не значний, інших доходів немає, дитина перебуває на її утриманні. Вислухавши пояснення відповідачки [PERSON] , оцінивши докази по справі, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що на підставі рішення Сокальського районного суду Львівської області від 08.11.2019 у справі №454/959/19 з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на дочку [PERSON] , 2008 р.н., у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до досягнення повноліття. Згідно із копією судового наказу Червоноградського міського суду Львівської області від 03.10.2019 у справі №459/2734/19 з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на дочку [PERSON] , 2019 р.н., у розмірі 1/4 частини із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць до досягнення повноліття. З довідки обласної МСЕК №3 №002263 від 25.04.2019 позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності 55%. Даних про подальше проходження медичного огляду та встановлення групи інвалідності відповідачем не надано. Копією індивідуальної програми №177 стверджується, що позивач проходить програму реабілітації інваліда. З копії епікризу виписного з медичної карти стаціонарного хворого №8269 позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 27.09.2019 по 02.10.2019 у зв`язку із перенесеною черепно-мозковою травмою у 2015 році. З наведеного слідує, що позивач потребує додаткових витрат на періодичне лікування у зв`язку із травмою та втратою працездатності. З довідки про доходи від 24.04.2020 встановлено, що позивач працює фахівцем департаменту охорони безпеки ПТ «Ломбард Донкредит ТзОВ «Інтер-Ріелті» і Компанія» та отримує дохід, розмір якого станом на березень 2020 року становить 9000 грн. в місяць. Крім того позивачем надано копію пенсійного посвідчення його батька, однак не надано інших підтверджуючих доказів, з ким він проживає, його матеріальний стан, що він не має доходів, потребує лікування та перебуває на його утриманні. Тому суд не бере до уваги твердження про наявність на утриманні позивача його батька пенсійного віку. Також позивач вказав про наявність на його утриманні неповнолітнього сина відповідачки [PERSON] , однак суду не надано доказів про наявність в останнього обов`язку такого утримання, оскільки позивач не усиновив дитину та батько дитини не позбавлений батьківських прав. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положенням ч.1 ст.183 ЦПК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи вищенаведене, виходячи з принципів розумності та справедливості, обставин, що мають істотне значення, якими в даному випадку суд вважає інтереси та потреби дітей, беручи до уваги матеріальний стан та доходи сторін, суд дійшов висновку про можливість стягнення з позивача аліментів на двох дітей у розмірі 1/3 частини (по 1/6 на кожну дитину) із усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку в місяць, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення ними повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дітей зі сторони його батька, враховуючи їх потреби, та зможе забезпечити право на рівень життя, достатній для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Таким чином, слід змінити розмір аліментів, визначених рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 08.11.2019 та судовим наказом Червоноградського міського суду Львівської області від 03.10.2019, припинити нарахування і стягнення аліментів за виконавчими листами, виданими на підставі цих судових рішень та відкликати такі з дня набрання чинності цим рішенням.

Outcome: approved