Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

12.10.2018 року [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про визнання [PERSON], такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.09.1996 року, посвідченого нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №4400 він є власником двокімнатної квартири [ADDRESS]. В цій квартирі па теперішній чає зареєстровані позивач та його прийомна онука [PERSON], однак фактично в квартирі проживає лише він. Відповідач в квартирі не проживає, починаючи з 2012 року в звязку з виїздом з Черкас в Росію до своєї матері. З 2012 року [PERSON] інколи дзвонила, пізніше звязок перервався. Йому відомо, що відповідач, проживаючи в Росії, створила сім'ю, має дитину, а інші подробиці її життя позивачу невідомі. Реєстрація відповідача в квартирі при її фактичному не проживанні, створює для позивача певні незручності. Зокрема є обставиною, що призводить до його невиправданих витрать оскільки в теперішній час стрімко зростає вартість комунальних послуг, і позивач, будучи пенсіонером, вимушений сплачувати комунальні послуги не тільки за себе, й за відповідача. Також ці обставини стали перепоною для оформлення позивачу житлової субсидії. А тому просив визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 38 в будинку №305 по вулиці Шевченка в місті Черкаси. Ухвалою суду від 05.11.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. Представник позивача [PERSON] [PERSON] в судове засідання надав заяву в якій просив розгляд справи провести без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримав та просив задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про день, час та місце судового засідання, подала до суду заяву в якій позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі та не заперечувала проти його задоволення. При цьому просила розгляд справи проводити без її участі. Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому може бути прийнято судом. Суд оголосивши заяви представника позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. На підставі договору купівлі-продажу квартири від 11.09.1996 року, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за № 4400 (а.с. 6), - [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відомості щодо укладення будь-яких правочинів відносно даної квартири в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні (а.с. 39). Відповідач [PERSON], [INFO] з 30.08.2002 року та по теперішній час зареєстрована за адресою [ADDRESS], що підтверджується відомостями Відділу реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 26.10.2018 року (а.с. 15) та Довідкою № 5541 від 11.09.2018 року (а.с. 7). В даній квартирі зареєстрований також позивач [PERSON]. [PERSON] опитування сусідів № 636 від 19.09.2018 року складеного [PERSON] (прож. [ADDRESS]), [PERSON] (прож. [ADDRESS]), [PERSON] (прож. [ADDRESS]) та посвідченого головою комітету самоорганізації населення мікрорайону «Припортовий» [PERSON] - [PERSON], [INFO] дійсно не проживає за адресою - [ADDRESS] з 2012 року і по теперішній час (а.с. 9). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем свої реєстрації за адресою [ADDRESS], вже понад рік не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію ним пільг по сплаті витрат, повязаних з утриманням житла. Договір найму житла між власником житла та відповідачем [PERSON] відсутній. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації у суду відсутні. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON]. підлягають задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved