Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із названим позовом до суду,мотивуючи це тим, що згідно з рішенням Радомишльського районного суду від 20 травня 2011 року з нього утримуються аліменти на користь відповідачки [PERSON] в розмірі 1/3 частина всіх видів його заробітку (доходу) на утримання сина [PERSON], [INFO] обгрунтування свого позову зазначив, що на даний момент він працює в ПП « Безпечні системи» і його заробітна плата є мінімальною, станом на вересень місяць складає 1036, 21 грн, а також те, що за рішеннями Радомишльського районного суду з нього стягуються аліменти в розмірі, що загалом становить більше половини його заробітної плати, після сплати аліментів в нього не залишається коштів на своє утримання і ставить його у вкрай скрутне матеріальне становище, тому просив суд зменшити розмір аліментів з 1/3 частини всіх видів його заробітку до 1/4 частини всіх видів його заробітку. В судове засідання позивач не з»явився,надіслав до суду заяву в якій посить слухати справу без його участі. В судове засідання відповідачка не з»явилась,про день та час слухання справи була належним чином повідомлена. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 ч.2 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршання або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до роз»яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 17 постанови № 3 від 15 травня 2006 року « Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину, за жодних обставин, не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. Отже мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої в Україні з вересня 1991 року «держави - учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей». З матеріалів справи вбачається, що за рішенням Радомишльського районного суду від 20 травня 2011 року з позивача на користь відповідачки [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку до повноліття дитини . Зважаючи на те, що позивач працює, отримує заробітну плату, а тому суд вважає, що отримання позивачем заробітної плати в розмірі мінімальної заробітної плати не є підставою для зменшення розміру аліментів, які він зобов»язаний сплачувати на утримання дітей, на виконання рішення суду. Позивач є працездатною особою, не має інвалідності, а тому має всі можливості матеріально утримувати дітей, що є його обов"язком. Доказів, які б свідчили про зміну сімейного стану, та про те, що за станом свого здоров"я позивач не може працювати, а тому його дохід є недостатнім для сплати аліментів , що утримуються за рішенням суду в судовому засіданні не надав. Судом також враховано матеріальне становище відповідача, стан її здоров»я, а також вік дітини та потреби дітей даного віку. За наведених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про зменшення розміру аліментів, які він зобов»язаний виплачувати на утримання своєї дитини, а звідси заявлені ним вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed