Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

08.09.2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.09.2019 в розмірі 17608,65 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 26.09.2019 та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, ліміт якого банком в подальшому було збільшено до 14000 грн. Однак, взятих на себе зобов`язань відповідач не виконувала в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 19.05.2020 становить - 17608,65 грн. і яка складається із заборгованості за тілом кредиту 14000 грн., заборгованості за простроченими відсотками - 3608,65 грн. 09.09.2020 суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 18.09.2020. Ухвалою від 18.09.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 15.10.2020. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. В звязку з відсутністю даних про належне повідомлення відповідача про дату, час і місце розгляду даної справи судове засідання в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін було відкладено на 05.11.2020, про що належним чином повідомлено учасників справи. 05.11.2020 від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій остання вказує про те, що позовні вимоги визнає, однак в звязку з тим, що їй присвоєно 2 групу інвалідності загального захворювання просить суд розстрочити суму заборгованості строком на 18 місяців шляхом сплати такої на рахунок банку рівними частинами. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано, однак подано заяву про визнання позову та розстрочення суми заборгованості. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Між сторонами виникли правовідносини щодо належного виконання умов укладеного кредитного договору. Судом встановлено, що [PERSON] у 2019 році звернулась до АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами, й умов та правил кредитування, які погоджені з відповідачем, 26.09.2019 між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, ліміт якого банком в подальшому було збільшено до 14000 грн. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», яка підписана сторонами; також надано витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг (дані кредитодавця, основні умови кредитування інформація щодо реальної річної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту, порядок повернення кредиту додаткову інформація щодо кредиту). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 26.09.2019, [PERSON] було ознайомлено про умови кредитування та відповідальність невчасне погашення заборгованості (пеня штрафи та комісія), а.с. 8-11. Відповідач користувалась кредитною карткою, здійснювала погашення за наданим кредитом, однак допустила заборгованість, що свідчить про те, що при підписанні анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 26.09.2019 [PERSON] була ознайомлена з умовами кредитування у яких зазначений розмір відсотків за користування кредитом та настанням відповідальності за несвоєчасне погашення заборгованості. Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 26.09.2019, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , станом на 19.05.2020 заборгованість у відповідача перед позивачем становить 17608,65 грн. і яка складається із заборгованості за тілом кредиту 14000 грн., заборгованості за простроченими відсотками 3608,65 грн., а.с. 5. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором № б/н від 26.09.2019, в розмірі 17608,65 грн. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Зважаючи на подану заяву відповідачки про визнання позову, відсутності підстав для її неприйняття та вимушеної необхідності розстрочення суми заборгованості з огляду на те, що останній присвоєно 2 групу інвалідності загального захворювання, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення такої та можливого розстрочення відповідачці сплати суми заборгованості в розмірі 17608,65 грн., а саме шляхом слати такої в користь позивача в рівних частинах в розмірі 979 грн. строком на 18 місяців, оскільки стягнення повної суми боргу може поставити відповідачку у скрутне матеріальне становище, позбавити засобів до існування. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Разом з тим, ст. 142 ЦПК України врегульовано питання розподілу витрат у разі, зокрема визнання позову відповідачем. Так, ч. 1 ст. 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи наявність заяви відповідачки про визнання позову, яка подана до початку розгляду справи по суті, наявність в останньої 2 групи інвалідності, а тому згідно вимог ст. 142 ЦПК України та п. 9 ч. 1 ст. 5, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого ним судового збору, що становить 1051 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved