Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" про стягнення суми страхового відшкодування та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 08 липня 2015 року під час подорожі поблизу м. Берлін (респ. Німеччина) їхній син - [PERSON] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув. Через два тижні було дозволено репатріацію тіла сина та доступ до автомобіля, яким він керував. Репатріація тіла [PERSON] була організована та сплачена ними самостійно. Через деякий час в автомобілі в документах виявили договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном від 12 січня 2015 року серії 1633/111 № 001658, котрий укладений їхнім сином з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна». За умовами основної частини Договору [PERSON] був застрахований на наступних умовах: строк дії Договору: з 12.01.15р. по 11.01.16р., країна: Еuгора, вид страхування: медичні витрати, нещасний випадок, страхова сума на одну особу: 30 000 еurо. Згідно договору страховик ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та Страхувальник уклали даний Договір добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордоном про наступне: Страховик, відповідно до Закону України «Про страхування», «Правил добровільного страхування медичних витрат», зі змінами та доповненням «Правил добровільного страхування від нещасних випадків» зі змінами і доповненнями, «Особливих умов добровільного страхування багажу під час подорожі» від 20.07.2009 року, зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у відповідності до умов Договору, а Страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених Договором, та виконувати інші умови Договору. Позивачі вважають, що з урахуванням ст.ст.1261 та 1268 ЦКУ, пунктів 3.2, 3.6.2 Договору вони, як батьки [PERSON], є спадкоємцями за законом та вигодо набувачами в рамках правовідносин за цим Договором, а тому відповідно до Договору та Цивільного кодексу саме вони є вигодо набувачами на отримання страхового відшкодування, і згідно п.п. 1.4, 3.1.1, 3.2, 3.3.1, 3.3.2, 3.3.2.3, 3.6.2, 3.6.2.3 Договору основної частини Договору Відповідач зобовязаний виплатити страхову суму розмірі 30 000 (тридцять тисяч) euro. За таких обставин, позивачі змушені звернутися до суду з відповідним позовом та просять визнати подію, що мала місце 08 липня 2015 року, страховим випадком відповідно до Договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном від 12 січня 2015 року серії 1633/111 № 001658 та Закону; стягнути з Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на їхню користь страхову суму в розмірі 30 000,00 euro, 3% річних у розмірі 765,62 euro, 3 000,00 euro пені а також компенсацію понесеної моральної шкоди по 5 000,00 euro кожному. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засідані позов підтримали у повному обсязі з мотивів, наведених у позовній заяві, просять задовольнити позовні вимоги повністю. Представник додатково пояснив, що відповідно до ч. 15 ст. 20 ЗУ «про туризм» якість туристичних послуг має відповідати договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються ЗУ «Про захист прав споживачів». А при вирішенні спорів про захист прав споживачів слід враховувати, що тягар доказування обставин, які звільняють від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобовязання, в тому числі і за спричинену шкоду, лежить на продавцеві (виготівникові). До фактів, які підлягають доказуванню у справах про захист прав споживачів, насамперед, слід віднести: чи мало місце придбання продукції (замовлення послуги); чи надавалась інформація про товар (послугу) і яка саме; відомості про властивості товару та відповідність їх потребам споживача та вимогам встановлених нормативів; чи мало місце використання товару; чи мало місце заподіяння шкоди, що завдана життю, здоров'ю або майну споживача.» Обовязковість страхування від нещасного випадку (в т.ч. смерті) при виїзді за кордон передбачена п.1 ст.15 Візового кодексу, ст.16 ЗУ «Про туризм». Факти надання [PERSON] візи для виїзду за кордон та багаторазові виїзди [PERSON] за кордон підтверджують реальне існування у [PERSON] належним чином оформленого страхування від нещасного випадку (в т.ч. смерті). В іншому випадку [PERSON] не отримав би візи для виїзду за кордон та не зміг би виїжджати за кордон. При цьому позиція Відповідача, що укладеним Договором не передбачено страхування від нещасного випадку, а є страхуванням виключно медичних витрат, не підтверджується жодними фактичними даними чи документами: жодних платіжних документів щодо оплати [PERSON] виключно страхування медичних витрат Відповідачем не надано; доводи Відповідача, що сума сплаченого страхового внеску, здійснена [PERSON] при підписанні Договору, стосується лише страхування медичних витрат не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до ст. 10 ЗУ «Про страхування»: «Страховий платіж (страховий внесок, страхова премія) - плата за страхування, яку страхувальник зобов'язаний внести страховику згідно з договором страхування. Страховий тариф - ставка страхового внеску з одиниці страхової суми за визначений період страхування. Страхові тарифи при добровільній формі страхування обчислюються страховиком... Конкретний розмір страхового тарифу визначається в договорі страхування за згодою сторін.». А тому, сума страхового платежу, здійснена [PERSON], ніяким чином не доказує, що Договір укладений виключно для страхування медичних витрат; Відповідачем не надано жодних підтверджуючих даних, які свідчили б про донесення [PERSON] інформації, що Договір укладається виключно на страхування медичних витрат без страхування від нещасного випадку; Відповідачем не надано жодних підтверджуючих даних, які свідчили б про донесення [PERSON] інформації, що відсутність страхування від нещасного випадку при укладенні Договору комплексного страхування позбавляє останнього права на отримання візи та виїзду за кордон. Таким чином, Відповідачем не доведено, що укладений Договір стосується страхування виключно медичних витрат без страхування від нещасного випадку. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав повністю, просив відмовити у його задоволенні з тих підстав, що репатріація тіла [PERSON] особи здійснюється лише за погодженням із Спеціалізованою Службою Страховика (Страховиком), однак, по заявленому випадку від 08.07.2015 р. повідомлення до Страховика надійшло 28.07.2015 р.; репатріація тіла [PERSON] особи була організована та сплачена Позивачами самостійно, без будь-якого погодження зі Страховиком, до моменту звернення до Відповідача. Згідно пп. 5.2.2.1. п. 5.2.2. Договору, Страховик має право відмовити у здійсненні страхової виплати (страхового відшкодування) у випадках, передбачених цим Договором та законодавством України. Позивачі помилково вважають, що Договір поширює свою дію також на ризик «нещасний випадок», оскільки страховий платіж у розмірі 373,14 грн. згідно нормативно затверджених тарифів Страховика, є базовим страховим платежем виключно за обовязкову опцію/ризик «медичні витрати». За опції «нещасні випадки» та «багаж», які є додатковими, страховий платіж не було здійснено, а тому, в силу вимог Закону України «Про страхування», по вказаним страховим ризикам Договір не забезпечував страхового покриття, єдиним застрахованим ризиком за договором є «медичні витрати». Посилання Позивачів на розділ 3 загальної частини Договору «Умови добровільного страхування від нещасних випадків під час подорожі» є безпідставним, оскільки дана опція не застрахована по Договору. Так, згідно затверджених Страховиком базових страхових тарифів по добровільному страхуванню від нещасних випадків під час подорожі, страховий тариф для багаторазових подорожей зі строком дії договору 365/90 становить 0,998 % від страхової суми. Страховий платіж в такому випадку становив би 299,40 євро (30 000 євро х 0,998 %), а не 373,14 грн. Крім того, зі змісту п.п. 5.3.10, 5.3.11. Договору вбачається, що розмір страхової суми зазначається в основній частині Договору окремо по кожному виду страхування. Для добровільного страхування від нещасних випадків встановлюється страхова сума в розмірі від 500 грн. до 10 000 грн., і така в Договорі не зазначена. Страхова сума 30 000 євро передбачена лише для ризику «медичні витрати». Окрім того, згідно чинного законодавства та пп. 3.6.1.11. п. 3.6.1., п. 3.6.2. Договору, у випадку смерті застрахованої особи страхова виплата здійснюється спадкоємцям/вигодо набувачам, на підтвердження чого надається свідоцтво про право на спадщину. Позивачами не надано доказів того, що вони є єдиними спадкоємцями першої черги за законом, а також що спадкодавець (Страхувальник) постійно проживав разом зі спадкоємцями (позивачами) на час відкриття спадщини, мотивуючи це тим, що вони є спадкоємцями за законом і вважаються такими, що прийняли спадщину. Таким чином, Позивачами не доведено належними та допустимими доказами, що вони є вигодо набувачами за Договором. Але, оскільки умова Договору щодо надання Страховику свідоцтва про право на спадщину стосується здійснення страхової виплати за ризиком «нещасний випадок», а дана опція не застрахована за Договором, то вказана обставина не має значення для ухвалення рішення у справі та не підлягає доказуванню. Незаконними і необґрунтованими представник відповідача вважає також і вимоги Позивачів про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 10 000 євро, оскільки, ані законом, ані нормами Договору не передбачено такого виду відповідальності страховика, як відшкодування моральної шкоди. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що 12.01.2015 року вона, як страховий агент ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» уклала з [PERSON] договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном TOURIST № 1633/111/001658. Договір було укладено згідно діючих тарифів, а страховий платіж в сумі 373,14 грн. сплачений згідно обовязкової опції страхування добровільне страхування медичних витрат. У графі «нещасний випадок» договору вона повинна була поставити прочерки, однак, в силу особливостей почерку, в момент написання страхової суми слово «EURO» не вмістилось в першу колонку «медичні витрати» і вона внесла його в другу колонку - «нещасний випадок». Заслухавши сторони, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи й оцінивши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений [PERSON] та [PERSON] позов задоволенню не підлягає, оскільки сторона позивачів, не довела своїх позовних вимог в повному обсязі, що є їх обов'язком відповідно до засад змагальності процесу за ст. 10 ЦПК України. Так, відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, та враховуючи положення цивільно-процесуального законодавства позивач повинен довести підставу позову, тобто обставини, з якими він, як з юридичними фактами, пов'язує свою матеріально-правову вимогу, а суд повинен з'ясувати обставини, які пов'язані саме з предметом спору, встановити характер правовідносин, зумовлених фактами, що мають місце, та правові норми, якими врегульовані ці правовідносини -\~ст. 214 ЦПК України. При цьому, факти та підстави позову, які підведені під гіпотезу певної норми матеріального права, вказують на юридичну природу спірних правовідносин, що являється предметом позову. Згідно з ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичної чи юридичної осіб, поданим відповідно до цього\~кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 08 липня 2015 року під час подорожі поблизу м. Берлін Республіки Німеччина син позивачів [PERSON] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої загинув, що підтверджується дозволом на поховання (а.с.11-12). Сторонами не заперечується, що репатріація тіла [PERSON] була організована та сплачена позивачами самостійно, без погодження із Страховиком. 12.01.2015 року [PERSON] та ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було укладено договір комплексного страхування подорожуючих за кордоном серії 1633/111 № 001658 (а.с. 13). Даним договором передбачено багаторазові подорожі у період його дії: з 12.01.2015 року по 11.01.2016 року, країна Європа, страхова сума на одну особу 30\~000 euro. Згідно умов договору страховик ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» та Страхувальник уклали даний Договір добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордоном про наступне: Страховик, відповідно до Закону України «Про страхування», «Правил добровільного страхування медичних витрат», зі змінами та доповненням «Правил добровільного страхування від нещасних випадків» зі змінами і доповненнями, «Особливих умов добровільного страхування багажу під час подорожі» від 20.07.2009р., зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у відповідності до умов Договору, а Страхувальник зобов'язується сплатити страховий платіж на умовах, визначених Договором, та виконувати інші умови Договору. Таким чином, між сторонами виникли правовідносини, що регулюються нормами страхового права, оскільки згідно ч. 1 ст. 16 ЗУ «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Однак, на підставі того, що страхова сума на одну особу (30\~000 euro) у договорі вписана у дві графи «медичні витрати» та «нещасний випадок», позивач стверджує, а відповідач не погоджується з тим, що дія даного договору поширюється на два види страхування «медичні витрати» і «нещасний випадок». Так, з основної частини договору добровільного комплексного страхування подорожуючих за кордоном серії 1633/111 № 001658 вбачається, що у графі «медичні витрати» вказано: «30\~000», у графі «нещасний випадок» - «EURO». Однак, позивачами не надано будь-яких доказів, які б дали можливість припустити чи вважати, що дія даного договору поширюється саме на два види страхування: «медичні витрати» і «нещасний випадок». У даному договорі відсутня конкретна страхова сума на вид страхування «нещасний випадок», хоча з базових страхових тарифів вбачається, що вона коливається від 500 грн. до 10\~000 грн. (а.с.125) і саме від неї залежить розмір страхового тарифу, який повинен був сплатити [PERSON], і яка, з рештою, повинна була бути вказана і в рядку «загальний страховий платіж». Натомість, страховий платіж розрахований на одну особу за вид страхування «медичні витрати» на страхову суму 30 000 euro становить 373,14 грн., яка і була сплачена та вказана у договорі у рядку «загальний страховий платіж». Показання свідка [PERSON] збігаються із обставинами, викладеними у пояснювальній записці, яка міститься у матеріалах справи про те, що у графі «нещасний випадок» договору вона повинна була поставити прочерки, однак, в силу особливостей почерку, в момент написання страхової суми слово «EURO» не вмістилось в першу колонку «медичні витрати» і вона внесла його в другу колонку - «нещасний випадок» (а.с.110). Окрім того, як вбачається із базових страхових платежів по добровільному страхуванню медичних витрат під час подорожі за договором комплексного страхування подорожуючих за кордоном TOURIST, затверджених наказом голови правління ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» № 88 від 26.05.2014 року, страховий платіж розрахований на одну особу за вид страхування «медичні витрати» на страхову суму 30\~000 euro становить 373,14 грн. (а.с.113), який і був сплачений [PERSON] Згідно базових страхових тарифів по добровільному страхуванню від нещасних випадків під час подорожі за договором комплексного страхування подорожуючих за кордоном TOURIST, страховий платіж розрахований на одну особу за вид страхування «нещасний випадок» становить 0,998 % від страхової суми, причому даний тариф використовується для всіх географічних зон при страховій сумі від 500,00 грн. до 10\~000,00 грн. включно (а.с.125). У договорі відсутні будь-які відомості щодо страхової суми за видом страхування «нещасний випадок», щодо розрахованого розміру страхового платежу відповідно до базових страхових платежів/тарифів за Договором комплексного страхування подорожуючих за кордоном, та щодо розміру страхового платежу, який повинен був сплатити [PERSON] для забезпечення страхового покриття страхового ризику «нещасний випадок». Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а судом не здобуто доказів на підтвердження того, що дія договору поширюється на два види страхування «медичні витрати» і «нещасний випадок». Таким чином, суд прийшов до висновку, що дія договору комплексного страхування подорожуючих за кордоном серії 1633/111 № 001658 поширюється на один вид страхування - «медичні витрати», а тому подія, що мала місце 08.07.2015 року не може бути визнаною страховим випадком відповідно до Договору серії 1633/111 № 001658 так, як не була оплачена відповідним страховим платежем. У звязку із вищенаведеним, вимоги позивачів про стягнення з відповідача страхової суми у розмірі 30\~000,00 EURO, 3 % річних у розмірі 765,62 EURO, 3\~000,00 EURO пені є безпідставними, тому задоволенню не підлягають, а заявлений розмір моральної шкоди не підлягає задоволенню у звязку з його недоведеністю. Судові витрати також слід віднести за рахунок позивачів.

Outcome: dismissed