Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1972 року по 20.05.2013 року він працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водія автотранспортних засобів. На день звільнення адміністрація ВАТ "ХБК" з позивачем не розрахувалась. Заборгованість по заробітній платі складає 5798,48 грн. Позивач в позові зазначає, що рішенням суду від 17.02.2015 року по справі №666/262/15-ц стягнуто з відповідача на його користь середній заробіток в сумі 10862,04 грн., однак на теперішній час заборгованість по заробітній платі відповідачем не погашена. Позивач вважає, що відповідно до ст.116 КЗпП України відповідач повинен виплати їй середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку. На підставі викладеного, просить суд стягнути з ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на її користь середній заробіток за весь час затримки виплати заробітної плати в сумі 16152,36 грн. Позивач в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам\~ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що з 19.01.1972р. по 20.05.2013р. позивач перебував у трудових відносинах з Відкритим акціонерним товариством «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді водія транспортного відділу, що підтверджується відомостями з трудової книжки. 20.05.2013р. [PERSON] було звільнено з посади в зв"язку з ліквідацією підприємства на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №31-К від 20.05.2013р). Відповідно довідки № 4/34/25-5-19501 від 20.05.2013р., виданої ВАТ «ХБК» заборгованість по заробітній платі ВАТ «ХБК» [PERSON] на день звільнення 20.05.2013р., складає 5798,48 грн. Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона у справі №666/262/15-ц від 17.02.2015р. стягнуто з ВАТ «ХБК» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 10862,04 грн. за період з 21.05.2014р. по 17.02.2015р. Позивачу на теперішній час не виплачено заборгованість по заробітній платі; середньоденна заробітна плата позивача складає 56,28 грн. відповідно середній заробіток за весь час затримки становить 16152,36 грн., що вираховується із розрахунку: середньоденна заробітна плата х кількість робочих днів за час затримки, де середньоденна заробітна плата складає 51,56 грн. без урахування обовязкових платежів, а кількість робочих днів затримки за період з 18.02.2015р. по 31.03.2016р. 287 днів. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням в цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо яких встановлені ці обставини. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином - оскільки позивачу при звільненні не були виплачені належні їй суми від підприємства в день звільнення з вини відповідача та погашення заборгованості по заробітній платі на час розгляду справи відповідачем не здійснено, порушене право позивача на отримання належних їй сум при звільненні у встановлені законом строки - підлягає судовому захисту. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за весь період затримки розрахунку, що відповідає вимогам ст.117 КЗпП України, відповідно позов підлягає задоволенню. Крім того - оскільки позивача звільнено від сплати судового збору, він підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог, що відповідає вимогам ч.3 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved