Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Український фінансовий світ» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 22 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та громадянкою України [PERSON] був укладений договір № 032/021-Кс про надання споживчого кредиту. На підставі Кредитного договору від 22 січня 2014 року позивач надав відповідачу кредитні кошти (кредит), у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25% (процентів) річних, з комісійною винагородою за надання кредиту - 0,3% від суми кредиту(сплачується одноразово в день укладення кредитного договору), та комісійної винагороди за обслуговування кредитної справи - 0,5% від первісної суми кредиту (щомісячно). Строк повернення кредиту - згідно графіку, наведеному в Додатку № 2 до даного Договору до 21 січня 2015. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем здійснено лише часткову оплату кредиту, згідно з Кредитним договором. Відповідач в установлений Договором строк не виконав зобов'язань взятих за умовами Кредитного договору, щодо повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку Відповідача за Кредитним договором. У зв'язку з цим, у Відповідача виникла заборгованість по Кредитному договору, яка згідно із розрахунком загальної заборгованості за Кредитним договором, станом на 21 березня 2016 року, складає 1935,41 грн., у тому числі: - 735, 55 грн. - сума поточної заборгованості за кредитом. - 308, 37 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами. - 300, 00 грн. - сума комісії. - 591, 49 грн. - пені по кредиту, процентам та комісії. Виходячи з вказаного вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу споживчий кредит. Проте, відповідач порушив умови Кредитного договору у частині повернення кредиту, сплати процентів та сплати комісії. Стягнути з [PERSON], (РНОКПП [NUMBER]), на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ», (юридична адреса 83050, Донецьк, пр. Миру, 5-Б, код ЄДРПОУ 26444836, р/р 32073113801026 в головному управлінні НБУ по м. Києву і Київській області, МФО 300001; фактична адреса: м. Київ, пр-кт Московський, 16), заборгованість за договором № 032/021-Кс про надання споживчого кредиту від 22 січня 2014 року, в сумі 1935 грн. 41 коп., а також судовий збір. У судове засідання представник позивача Дорожинський О.А., який діє на підставі Довіреності № 17112015 від 18 листопада 2015 року (а.с.29,48) не з'явився. 14 червня 2016 року надав до суду Заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.47). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. У зв'язку з тим, що м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затвердженого розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 № 1085-р., при цьому, з 27.11.2014 припинено приймання поштових відправлень на/з територію(ї) Донецької та Луганської областей до/з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, у т.ч. до/з м. Горлівка (згідно з інформацією, розміщеною на офіційному веб-сайті УДППЗ "Укрпошта") (а.с.44). У відповідності до ч.5 ст. 74 ЦПК України « У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: - юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження ( місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців; - фізичним особам, які не мають статусу підприємців - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку - у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином». Відповідно до ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання ( перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі зобов»язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач повідомлений у встановленому порядку ( належним чином) про час і місце судового розгляду справи не використав наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача ( представника позивача), вважає можливим відповідно до правил ч.1 ст. 224 ЦПК України вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Відповідач [PERSON] своєчасно і належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, не використала наданого законом права на участь у судовому засіданні, тому суд, враховуючи згоду позивача (представника позивача), відповідно до положень частини першої статті 224 ЦПК України вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Як встановлено у судовому засідання та вбачається матеріалів справи, 22 січня 2014 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Український фінансовий світ» та громадянкою України [PERSON] був укладений договір № 032/021-Кс про надання споживчого кредиту. На підставі Кредитного договору від 22 січня 2014 року позивач надав відповідачу кредитні кошти (кредит), у розмірі 3000,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 25% (процентів) річних, з комісійною винагородою за надання кредиту - 0,3% від суми кредиту(сплачується одноразово в день укладення кредитного договору), та комісійної винагороди за обслуговування кредитної справи - 0,5% від первісної суми кредиту (щомісячно). Строк повернення кредиту - згідно графіку, наведеному в Додатку № 2 до даного Договору до 21 січня 2015. З моменту отримання кредитних коштів відповідачем здійснено лише часткову оплату кредиту, згідно з Кредитним договором. Відповідач в установлений Договором строк не виконав зобов'язань взятих за умовами Кредитного договору, щодо повернення кредитних коштів, що підтверджується випискою про рух коштів по рахунку Відповідача за Кредитним договором. У відповідності до ч. 1 ст. 526 ЦК України «Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору…» У відповідності до ч. 1 ст. 527 ЦК України «Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту».У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України «Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У зв'язку з цим, у Відповідача виникла заборгованість по Кредитному договору, яка згідно із розрахунком загальної заборгованості за Кредитним договором, станом на 21 березня 2016 року, складає 1935,41 грн., у тому числі: - 735, 55 грн. - сума поточної заборгованості за кредитом. - 308, 37 грн. - сума заборгованості за нарахованими процентами. - 300, 00 грн. - сума комісії. - 591, 49 грн. - пені по кредиту, процентам та комісії. Виходячи з вказаного вбачається, що позивач свої зобов'язання за договором виконав та надав відповідачу споживчий кредит. Проте, відповідач порушив умови Кредитного договору у частині повернення кредиту, сплати процентів та сплати комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 629 ЦК України чітко встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. ст. 549, 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У відповідності до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за 2 півріччя 2013 року від 01.02.2014 року « У разі встановлення в договорі різних видів цивільно-правової відповідальності за різні порушення його умов одночасне застосування таких заходів відповідальності не свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення ( Постанова судових палат у цивільних та у господарських справах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13)». Таким чином суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» слід стягнути заборгованість за Кредитом в сумі 1935,41 грн., задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України „ Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати ". У відповідності до п. 35 Постанови №10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року « Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»: «вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати». Відповідно до п/п 1 пункту 1 частини 2 ст. 4 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI «Про судовий збір» з позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду. Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25 грудня 2015 року № 928-VІІІ мінімальна заробітна плата станом на 01 січня 2016 року складала 1378,00 грн. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с.38). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача про стягнення заборгованості з [PERSON] З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., який підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача і тому з відповідача слід стягнути на користь позивача Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Український фінансовий світ» витрати по сплаті ним судового збору, у розмірі 1378 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved