Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

06.07.2021 року Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить АТ «Альфа-Банк», а саме: квартиру, загальною площею (кв.м.): 50, житловою площею (кв.м.): 27,6, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що накладений ухвалою, серія та номер: №2-3923/2010 р., виданий 10.03.2010, видавник: Київський районний суд м. Одеси, а також стягнути витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку товариство «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк»,\~та [PERSON] було укладено кредитний договір № 692/Ф03.14/095. У забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, як вказує представник позивача, 04.03.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено\~іпотечний договір,\~за умовами\~якого іпотекодавець\~передала в\~іпотеку іпотекодержателю\~у якості\~забезпечення позичальником\~основного зобов`язання\~закредитним договором №692/Ф03.14/095 від 04.03.2008 року двокімнатну квартиру,\~загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2005 року Представник позивача зазначає, що у зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , АТ «Альфа-Банк», який є правонаступником АТ «Укрсоцбанк», було змушено розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно, і 15.01.2020 року право власності на майно було зареєстроване за АТ «Альфа-Банк», що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак, як стверджує представник позивача, АТ «Альфа-Банк» стало відомо, що реалізувати майно на даний час неможливо, оскільки ухвалою, серія та номер: №2-3923/2010 р., виданий 10.03.2010, видавник: Київський районний\~суд м.\~Одеси було накладено арешт на нерухоме майно відповідача та заборона на його відчуження. З урахуванням викладеного, оскільки накладення арешту та заборона відчуження позбавляє АТ «Альфа-Банк» у повному обсязі користуватися правами власника майна, АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду із відповідним позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді\~Київського районного\~суду м.\~Одеси Петренка\~В.С.\~від 08.07.2021\~рокубуло прийнято позовну\~заяву до\~розгляду та\~відкрито провадження\~по цивільній\~справі за\~позовною заявоюАкціонерного товариства «Альфа-Банк» до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Розгляд справи\~призначено в\~порядку загального\~позовного провадження.Призначено підготовче засідання. Крім того, ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 08.07.2021 року було задоволено клопотання представника Акціонерного товариства «Альфа-Банк» про витребування доказів. Витребувано з канцелярії Київського районного суду м. Одеси\~належним чином завірену копію ухвали Київського районного суду м. Одеси\~від 10.03.2010 року по справі №2-3923/2010, якою було накладено арешт на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . У підготовчому засіданні 22.09.2021 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні 08.11.2021 року, за клопотанням представника позивача, до участі у справі було залучено в якості співвідповідача - [PERSON] як особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, оскільки за її клопотанням про забезпечення позову, яке було подане під час розгляду її позову про стягнення боргу за договором позики, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10 березня 2010 року було накладено арешт на спірне майно, яке звільнити з-під арешту просить АТ «Альфа-Банк» у даній справі. У судове засідання 06.12.2021 року представник позивача не з`явився, однак надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі - [PERSON] та [PERSON] про час та місце судових засідань повідомлялися належним чином, зокрема, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, відповідно до ч.11 ст.128 ЦПК України, у судові засідання не з`явились, про поважність причин відсутності не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 04.03.2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] укладено іпотечний договір, за умовами якого іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення позичальником основного зобов`язання за кредитним договором № 692/Ф03.14/095 від 04.03.2008 року двокімнатну квартиру,\~загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 27,6 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та належить іпотекодавцеві на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 03.03.2005 року. Відповідно до п.п. 4.1, 4.5 іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів, зокрема, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». У зв`язку\~з невиконанням\~відповідачем [PERSON] умов кредитного договору та наявності заборгованості, 30.10.2018\~року державним\~реєстратором Одеської\~філії КП\~«Реєстрація нерухомості»\~Одеська обл.\~Шарандак О.І.\~було прийнято\~рішення про\~державну реєстрацію\~права власності\~АТ «Укрсоцбанк»\~на квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що підтверджено\~Витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майнопро реєстрацію права власності. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків»,\~банк або банки (далі разом або окремо - Банк, що приєднується) мають право здійснити реорганізацію шляхом приєднання до іншого банку (далі - Банк-правонаступник, а разом Банк, що приєднується, та Банк-правонаступник - Банки-учасники) за спрощеною процедурою, визначеною цим Законом та нормативно-правовими актами Національного банку України та Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку. Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків Банку, що приєднується, виникає у Банку-правонаступника з моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника. З моменту, визначеного передавальним актом, затвердженим загальними зборами Банку, що приєднується, та Банку-правонаступника, Банк-правонаступник набуває усіх прав і обов`язків щодо погашення грошових зобов`язань чи податкового боргу банку, що приєднався до нього, у зв`язку з чим Банк, що приєднується, вважається юридичною особою, у якої відсутня заборгованість зі сплати податків, зборів та обов`язкових платежів 10.09.2019 року рішенням загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та загальних зборів учасників Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». 15.10.2019 року Рішенням № 5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк», які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати, визначеної у Передавальному актів, а саме з 15.10.2019 року. Протоколом № 4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт. 15.01.2020 року право власності на іпотечне майно було зареєстроване за АТ «Альфа-Банк» як правонаступником АТ «Укрсоцбанк», підстава для державної реєстрації: передавальний акт, серія і номер: б/н, виданий 11.10.2019, видавник: АТ «Альфа-Банк» та АТ «Укрсоцбанк», підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 50706169 від 18.01.2020 року, приватний нотаріус Чапський А.Е., Одеський міський нотаріальний округ, Одеська обл.. Разом з тим, з інформації з Державного реєстру речових права на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна вбачається, що на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2010 року по справі № 2-3923/2010 було накладено арешт на квартиру, загальною площею (кв.м.): 50, житловою площею (кв.м.): 27,6, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що реалізувати іпотечне майно на даний час неможливо, Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернулося до суду з відповідним позовом. Судовим розглядом також встановлено, що в провадженні Київського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа №2-3923/2010 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 10.03.2010 року по справі № 2-3923/2010, за клопотанням [PERSON] про забезпечення позову, було накладено арешт на наступне нерухоме майно: квартиру [ADDRESS] , належної [PERSON] на праві власності, шляхом заборони оформлення угод щодо відчуження вказаного майна до розгляду судом справи. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 31.05.2010 року позов [PERSON] було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 238\~492,00 грн. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, шо власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321\~Цивільного\~кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦКУ держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено що,\~у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії\~або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15. 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Стаття 81 ЦПК України\~передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до\~п.\~2\~Постанови Пленуму\~Вищого Спеціалізованого\~Суду України\~від 03.06.2016\~року №\~5\~«Про судову\~практику в\~справах про\~зняття арешту\~з майна»\~позов про\~зняття арешту\~з майна\~може бути\~пред`явлений\~власником,\~а також\~особою,\~яка володіє\~на підставі\~закону чи\~договору або\~іншій законній\~підставі майном,\~що не\~належить боржнику\~(речове\~право на\~чуже майно).\~Позови на\~захист майнових\~прав малолітніх\~та неповнолітніх\~дітей боржника\~(засудженого)\~можуть бути\~пред`явлені\~їхніми законними\~представниками,\~а у\~випадках,\~встановлених законом,\~органами та\~особами,\~яким надано\~право захищати\~права,\~свободи чи\~інтереси інших\~осіб (статті\~3,\~45\~ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3\~Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року № 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження). У даному випадку судом, за клопотанням представника позивача, було залучено до участі у справі в якості співвідповідача - [PERSON] як особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства\~«Альфа-Банк»\~до [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~звільнення майна\~з-під\~арешту підлягає задоволенню, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача - [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 2 270, 00 грн. При цьому, вирішуючи питання про стягнення судового збору лише з відповідача - [PERSON] , суд виходить з того, що відповідачем - [PERSON] права Акціонерного товариства «Альфа-Банк» порушені не були, а також те, що позивачем не заявлені вимоги про стягнення витрат по сплаті судового збору з відповідача - [PERSON] , у зв`язку з чим, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідача - [PERSON] .

Outcome: approved