Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

10.03.2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтувавши позовні вимоги тим, що 01.04.1998 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 2619, а саме житлового будинку № 94, що знаходиться по вул. Т.Г.Шевченка в с. Кам.Міст Первомайського району Миколаївської області та відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю. Отже, [PERSON] стала власницею вказаного вище житлового будинку. Вказаний житловий будинок належав продавцю на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого виконкомом Кодимської сільської ради народних депутатів, 13.07.1991 року, реєстровий № 91, зареєстрований Первомайським МБТІ, реєстр № 91, книга 1 від 26.07.1991 р. Сторони домовилися, що вартість житлового будинку складає 1558,00 грн. та за оформленням вказаної угоди звернулися до Первомайської філії Південної Товарної Біржі. Проте, при зверненні до нотаріуса для укладення договору дарування, позивач дізналася, що являється власницею вище вказаного житла на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. Так, згідно вимог ст. 27 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Мінюсту № 18/5 від 14.06.1994 р., обовязковому нотаріальному посвідченню підлягають договори про відчуження (купівля-продаж, міна, дарування, довічне утримання) жилого будинку, іншого нерухомого майна (статті 227, 242, 244, 426 Цивільного кодексу) Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (ст.220 ч.2 ЦК України), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, законом передбачено право сторони вимагати визнання угоди дійсною, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди. На сьогоднішній день оформити укладену між позивачкою та [PERSON] угоду в нотаріуса не можливо, оскільки вказана біржова угода була зареєстрована в Первомайському МБТІ в книзі 1, стор. 46, реєстраційний № 91 від 21.04.1998 р., про що свідчить довідка КП «Первомайське МБТІ» № 120/04-02-03 від 23.02.2016 р. Тобто, вже проведена державна реєстрація права власності на нового власника та неможливо отримати витяг з державного реєстру прав власності на нерухоме майно на колишнього власника. В зв'язку з цим, відповідно до ст.16 ЦК України, єдиним правовим способом захисту її прав буде визнання в судовому порядку за нею права власності на вказаний житловий будинок. Так, позивач вважає, що між нею та продавцем, договір купівлі-продажу нерухомого майна № 2619 від 01.04.1998 року є вчиненим та виконаним в повному обсязі, оскільки, відповідачка являлася законною власницею житлового будинку, то ніяких перешкод в розпорядженні майном у неї не було і вона мала право його відчужувати, тобто продавати. Згідно ст. 224 ЦК УРСР, за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу між сторонами були виконані. За домовленістю між ними, житловий будинок № 94, що знаходиться по вул. Т.Г. Шевченка в с. Камяний Міст, Первомайського району, Миколаївської області, був проданий, продавцю були переданні гроші в розмірі 1558,00 грн., а покупцем прийнято вказаний вище житловий будинок. Представник позивачки в судове засідання надав заяву в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Представник Первомайської філії Південної Товарної Біржі у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, надані суду докази, суд приходить до наступного висновку. В судовому засіданні був встановлений факт укладення між [PERSON] та [PERSON] договору купівлі-продажу нерухомого майна жилого будинку № 94 по вул. Леніна (яка в подальшому перейменована на вул. Т.Г.Шевченка) в с. Кам.Міст Первомайського району Миколаївської області, який 01.04.1998 року за № 2619 був посвідчений Первомайською філією Південної товарної біржі. Згідно цього договору [PERSON] передала відповідачці по справі гроші в рахунок повного розрахунку за будинок, а остання в свою чергу отримала гроші та передала позивачці даний будинок в управління та користування, звільнивши його. Таким чином сторони на момент укладення договору досягнули згоди щодо істотних умов договору. Нотаріальне посвідчення договору неможливе через те, що право власності на будинок зареєстроване в Первомайському МБТІ за позивачем. Згідно ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на той час, угода може бути визнана дійсною, якщо вона фактично відбулась. Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилась від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Таким чином, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, так як між сторонами відбулося фактичне повне виконання умов цього договору, що згідно ст. 220 ч. 2 ЦК України дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст. 316, 328 ЦК України визнання за позивачем права власності на будинок.

Outcome: approved