Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

12 лютого 2018 року до суду звернулася [PERSON] в особі свого представника з заявою, в якій просила встановити факт постійного проживання з спадкодавцем [PERSON] на час від- криття спадщини, посилаючись на наступні обставини. 09 лютого 2012 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої ввійшла земельна ділянка площею 2,43 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно державного акту на право прива- тної власності на землю серії ІІ-ОД № 082363. Вказану земельну ділянку вона має право успадку- вати як спадкоємець за заповітом, однак, у звязку з втратою шестимісячного строку надання заяви про прийняття спадщини та ненадання доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендо- вано звернутись до суду. Факт її постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини можуть підтвердити сусіди. Але встановити цей факт можливо тільки в судовому по- рядку. Представник заявниці у судовому засіданні доводи заяви підтримав. Представник Дмитрівської сільської ради у судове засідання не зявився, згідно надісланої до суду заяви, сільський голова проти задоволення заяви не заперечував, просив справу розглянути за відсутності представника сільської ради. Заслухавши пояснення та доводи представника заявниці, допитавши свідків, дослідивши мате- ріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення заяви [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] сусіди заявниці, підтвердили факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Показали, що приблизно за півроку до дня смерті [PERSON], яка настала 09.02.2012 р., його дочка [PERSON] забрала батька до себе та здійснювала за ним догляд, оскільки він самостійно не міг себе обходити.. З копій: паспорту серії КК № 239244 та з копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 392398 (а.с.3,6) видно, що [PERSON] народилась 23.09.1954 р. в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області, її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 289599 (а.с.8), батько заявниці [PERSON] помер 09.02.2012 р. в с.Дмитрівка Татарбунарського району Одеської області. Копією державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 082363 (а.с.9) підтверджується, що земельна ділянка площею 2,43 га, що розташована на території Дмитрівської сільської ради, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського вироб- ництва, передана у приватну власність [PERSON] Заповітом від 04.04.2007 р., посвідченим секретарем виконкому Дмитрівської сільської ради (копія на а.с.11), підтверджується, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробив заповідальне розпорядження, яким заповів заявниці державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 082363. Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі 17.04.2007 р. (а.с.10). Відмова нотаріуса (а.с.12) свідчить про неможливість заявниці отримати свідоцтво про право на спадщину після [PERSON], померлого 09.02.2012 р. з причини втрати нею шестимісячного строку для прийняття спадщини. З копії заяви, посвідченої 29.03.2018 р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріально- го округу [PERSON] (а.с.24-27), видно, що [PERSON] (рідна сестра заявниці та дочка померлого) відмовляється від прийняття спадщини після її батька [PERSON], який помер 09. 02.2012 р. Відповідно до ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про: встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із роз'яснень, викладених у п.п.2,23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30. 05.2008 р. «Про судову практику у справах спадкування», слідує, що виникнення права на спадку- вання залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постій- ного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщи- ни. За змістом ст.2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або під- ставою для їх обмеження. У судовому засіданні встановлено, що заявниця на час відкриття спадщини постійно проживала та здійснювала догляд за своїм батьком [PERSON] за адресою: Одеська область, Татарбунар- ський район, с.Дмитрівка, вул.Сільська (колишня Енгельса),2-Б, до його смерті, яка настала 09.02. 2012 р. А тому суд вважає можливим визнати факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини 09 лютого 2012 року. Встановлення вказаного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє реалізу- вати право на спадок. На підставі викладеного,

Outcome: approved