Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та, уточнивши 15.04.2015 року свої позовні вимоги, до Приватного акціонерного товариства "[PERSON] компанія "Україна" (далі - [PERSON]), про відшкодування шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 02.05.2014 року з вини відповідачки [PERSON], яка керувала автомобілем марки Volkswagen Touareg, реєстраційний номер [NUMBER] (далі - автомобіль Volkswagen), сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений автомобіль позивача марки Renault Master, реєстраційний номер [NUMBER] (далі - автомобіль Renault). Розмір завданих збитків позивачу за пошкоджений транспортний засіб склав 89 760,74 грн. У зв'язку з цим просив стягнути: з відповідачки [PERSON] - 39 760,74 грн. завданої майнової шкоди, 570 грн. витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження та 2 320 грн. витрат, пов'язаних з явкою до суду, з відповідача [PERSON], в якій був застрахований автомобіль Volkswagen, - 50 000 грн. страхового відшкодування та 1 600 грн. витрат з евакуації транспортного засобу з місця ДТП. Представник позивача в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених як у первісному позові, так і в уточненому. Відповідачі та ІІІ особа [PERSON], будучи належним чином повідомленими про день та час слухання справи, до суду не прибули та не направили жодних заяв чи клопотань. Під час розгляду даної справи іншим складом суду, відповідачка 24.03.2015 року та 01.04.2015 року направляла свої письмові заперечення, в обґрунтування яких зазначала, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту порушеного права та не надано належних та допустимих доказів для підтвердження заявленого розміру матеріальної шкоди. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи і надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 02.05.2014 року на автодорозі Доманове-Ковель-Чернівці-Тереблече 193 км+130м сталась ДТП за участю автомобіля Volkswagen, під керуванням [PERSON], відповідачки по справі, та автомобіля Renault, під керуванням [PERSON], позивача по справі, внаслідок чого автомобіль Renault отримав механічні пошкодження. Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 05.06.2014 року [PERSON] була визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на неї накладено адміністративне стягнення. Постанова суду є чинною та набрала законної сили. З огляду на наведене, вина відповідачки [PERSON] у вчиненні ДТП та заподіянні шкоди встановлена. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані положеннями Цивільного кодексу України про відшкодування шкоди, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон). Відомостей про страхування відповідальності відповідачки [PERSON] матеріали справи не містять і такі не були надані суду сторонами. В той же час, цивільно-правова відповідальність у частині заподіяння шкоди майну будь-якою особою внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen, застрахована [PERSON] згідно з полісом № АС/3946886 від 03.10.2013 року. Цивільно-правова відповідальність щодо відшкодування шкоди, завданої третім особам внаслідок експлуатації автомобіля Volkswagen, застрахована саме ІІІ особою [PERSON] Термін дії полісу визначено до 02.10.2014 року включно, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, визначено у 50\~000 грн., розмір франшизи 0 грн. Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. За змістом Закону настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. [PERSON] відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. З огляду на вищенаведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Якщо шкода була завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, вона відшкодовується винною особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом (ст.ст. 1187, 1188 ЦК України). Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (ст. 1194 ЦК України). Власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, зокрема й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала цю шкоду, у загальному порядку. На підтвердження завданих ДТП збитків автомобілю Renault, позивач надав суду два експертні автотоварознавчі дослідження від 30.05.2014 року та від 25.12.2014 року, відповідно до яких вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Renault, становить 115\~178,42 грн. (дослідження від 30.05.2014 року №297/14) та 89 760,74 грн. (дослідження від 25.12.2014 року №297/1/14). Вартість проведеного експертного товарознавчого дослідження склала 570,00 грн. і була сплачена позивачем, що підтверджується копією відповідної квитанції до прибуткового касового ордера № 297/14 від 30.05.2014 року. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON], який відповідає вимогам, встановленим Законом України «Про судову експертизу» та внесений до Державного реєстру атестованих експертів, пояснив, що в першому дослідженні сума матеріального збитку була визначена ним без врахування вартості придатних до вторинного використання справних запчастин автомобіля, оскільки проведення повноцінного відновлення автомобіля було б економічно недоцільним. Друге ж дослідження, а точніше доповнення до першого, було проведено за заявою власника автомобіля Renault, вже за мінусом залишків складових частин, придатних для вторинного використання. Зазначені висновки, як і пояснення самого експерта, відповідачами не спростовані та не заявлено будь-яких заяв чи клопотань на їх спростування, в тому числі й клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи. Жодного разу ні відповідачі, ні їх представники до суду не прибули, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній матеріалів та поданих позивачем доказів. Таким чином, дійсний розмір майнової шкоди, завданої позивачу становить 89\~760,74 грн. Виходячи з положень ст. 6 Закону, ДТП, в результаті якої позивачеві було заподіяно шкоду, є страховим випадком. Зазначену обставину відповідач [PERSON] не оспорила, а тому згідно ст. 22 Закону саме з неї слід стягувати шкоду, заподіяну майну позивача, у межах передбачених полісом, а саме 50\~000 грн., та згідно ст. 28 Закону витрати, понесені позивачем у звязку з евакуацією автомобіля Renault з місця ДТП, що підтверджується актом прийому виконаних робіт від 02.02.2014 року на суму 1600 грн. Відповідачка ж [PERSON], яка на момент вчинення ДТП на правовій підставі володіла транспортним засобом, яким завдана шкода, та винна у скоєнні ДТП особа, відповідно до вимог ст.ст. 1187, 1188 ЦК України зобовязана відшкодувати позивачеві шкоду в тій частині, що не охоплюється сумою страхового відшкодування, а саме 39\~760,74 грн., та сплатити 570,00 грн. вартості проведеного експертного автотоварознавчого дослідження. \~ Жодних страхових виплат ні винною особою, ні [PERSON] позивачу виплачено не було, незважаючи на його вимоги про відшкодування шкоди. За змістом ст. 85 ЦПК України, витрати, пов'язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників несуть сторони. Стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту). Доказів понесення передбачених законом витрат сторона позивача суду не надала, а тому вимога про стягнення 2 320,00 грн. витрат, повязаних з явкою до суду, задоволенню не підлягає, оскільки не підтверджується достатніми належними та допустимими доказами. З відповідачів також належить стягнути судові витрати, понесені позивачем при подачі позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial