Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 серпня 1967 року у Новоподільській сільській раді Березовського району Одеської області зареєстрували шлюб з відповідачем. Неповнолітніх дітей не мають. Одруження з чоловіком виявилося невдалим, оскільки відповідач систематично зловживав спиртними напоями, тому з 1972 року припинили спільне проживання. Відповідач відмовляється розірвати шлюб через органи ДРАЦС. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву, в якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не\~заперечувала проти\~ухвалення заочного\~рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. Згідно довідки Центральної сільської ради Снігурівського району Миколаївської області №479 від 19.12.2018 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. Виклик відповідача здійснено через оголошення на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України.Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 28 серпня 1967 року Новоподільською сільською радою Березовського району Одеської області між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис №33; свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане 28 серпня 1967 року (а.с.5). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. \~ \~ \~ \~Шлюбні відносини між подружжям припинені за втрати почуття любові і поваги один до одного; сторони припинили спільне проживання з 1972 року; відповідач відмовляється посвідчити розірвання шлюбу через органи РАЦС. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позовну заяву не надав, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.113 СК України\~позивач має право надалі іменуватися шлюбним прізвищем " [PERSON] ". На прохання позивачки, суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved