Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Засупоївської сільської ради Яготинського району Київської області, третя особа: [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в котрому зазначено, що [INFO] року померла її прабабуся [PERSON]. Після смерті останньої залишилося спадкове майно за заповітом у вигляді житлового будинку та земельної ділянки площею 0,2491 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельної ділянки площею 0,1381 га, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України вона є спадкоємицею майна померлої за заповітом. Третя особа по справі - донька померлої [PERSON] також є спадкоємицею померлої відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України. В передбачений законодавством термін вона звернулася до приватного нотаріуса Яготинського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі за № 51284601. Третя особа [PERSON] в свою чергу написала відмову від прийняття обов'язкової частки в спадщині. Однак, як з'ясувалось на даний час одержати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, яка призначена для ведення особистого селянського господарства, вона не може, в зв'язку з тим, що площа земельних ділянок, яка вказана у правовстановлюючому документі не співпадає з площею, яка зазначена у витягах ДЗК. Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, зареєстрованому в Міністерстві юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296 /5 на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки спадкоємцеві на запит нотаріуса видається витяг який містить всі відомості про земельну ділянку, в тому числі і кадастровий номер ділянки. Так, згідно державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] виданого 11 грудня 2002 року на підставі рішення 1 сесії 24 скликання Засупоївської сільської ради народних депутатів від 18.04.2002 року №10, [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,3872 га, із них 0,1381 га - для ведення особистого селянського господарства; 0,2491 га - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що розташовані по [ADDRESS]. Кадастрові номера земельних ділянок на час виготовлення та видачі державного акту виготовлені не були. 11 травня 2018 року під час отримання нею кадастрових номерів на вищевказані ділянки землевпорядною організацією при виготовленні технічної документації було з'ясовано, що фактична площа земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства є меншою від розмірів вказаних у державному акті і становить 0,1142 га. При цьому, дана ділянка складається із двох окремих ділянок, розміром 0,0998 га та 0,0144 га, та кожній з яких був визначений окремий кадастровий номер. Таким чином, розбіжність у площі земельних ділянок не дають їй можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Пунктом п. 4.15 глави 10 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Просила визнати за нею право власності на спадкове майно. В підготовче засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернулася до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у його відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в підготовче засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності, позов визнав. Третя особа в підготовче засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглядати справу у її відсутності, проти позову не заперечувала. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що представник відповідача позов визнав та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Так, обставини, зазначені позивачкою, підтверджуються матеріалами справи, в тому числі Витягами з Державного земельного кадастру про земельні ділянки. Враховуючи, що в силу ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved