Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

У травні 2018 року заявник звернулася до суду з заявою про встановлення факту перебування на утриманні, обгрунтовуючи заявлені вимоги тим, що будучи неповнолітньою, з літа 1999 року проживала у [PERSON], який помер 23 травня 2005 року, та весь цей час перебувала на його утриманні. Після смерті [PERSON] вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадкових прав, однак їй було відмовлено через відсутність юридично підтвердженого факту її перебування на утриманні спадкодавця. Вказане є перешкодою для реалізації її права на спадщину. Просить суд визнати факт перебування її під час неповноліття не менш п"яти років на утриманні спадкодавця [PERSON], який помер 23 травня 2005 року. У судовому засіданні заявник заяву підтримала. Суду пояснила, що у 1998 році вона була неповнолітньою, її батьки поїхали на заробітки, а її залишили на виховання діду. Однак коло діда вона не стала жити. Її забрав до себе товариш сім"ї [PERSON] та опікувався нею до дня смерті, одягав, забезпечував всім необхідним. Мати інколи пересилала їй незначні кошти, однак їх не вистачало для проживання. В основному вони проживали на пенсію [PERSON] та його тимчасових підробітків. Після його смерті вона залишилася проживати у належній йому квартирі, яку вона не може переоформити за непідтвердження факту перебування на утриманні померлого. Представник заінтересованої особи письмовою заявою просила про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечувала. Дослідивши докази по справі, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 23 травня 2005 року в м.Миколаєві помер [PERSON], що підтверджується копіями актового запису про смерть №614 від 14 червня 2005 року та повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00020259889, сформованого 31 травня 2018 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції (а.с.29-31). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на квартиру №3 по пров.Шкільному, 5 в м.Снігурівка Миколаївської області, яка належала померлому на праві власності згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 30 жовтня 2003 року, що підтверджено витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №2125335 від 28 листопада 2003 року, номер запису 108 в книзі 1а; (а.с.7-9). Згідно з листа завідувача Снігурівською державною нотаріальною конторою Миколаївської області [PERSON] від 31 травня 2018 року №1113/01-16 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 30 травня 2018 року №52085259, спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася (а.с.34-35). 12 квітня 2018 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] надано роз'яснення, що для закликання до спадкоємства у порядку ст.1265 ЦК України, як утриманцю спадкодавця, який не був членом його сім'ї, але не менше як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом існування, необхідно встановити факт перебування на утриманні спадкодавця (а.с.6). Статтею 315 ЦПК України\~визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду від 31.05.1995 року № 5, встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди якщо допомога, яка надавалася, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заробітку, пенсії, стипендії інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи яка надавала\~\~утримання. Отже, судом може бути встановлено факт перебування фізичної особи на утриманні померлого, що має значення для одержання свідоцтва про право на спадщину, призначення пенсії чи відшкодування шкоди за умови, що утримання було повним або допомога, яка надавалась утриманцю, була постійним і основним джерелом засобів до існування навіть коли утриманець (заявник) мав заробіток, одержував пенсію, стипендію тощо. Повне утримання означає відсутність у члена сім'ї інших джерел доходів, окрім допомоги померлого. Якщо, крім допомоги, що надавалася померлим, особа мала інші джерела доходів, то слід встановити, чи була допомога годувальника постійним і основним джерелом засобів до існування. Постійний характер допомоги означає, що вона була не одноразовою, а надавалася систематично, протягом певного періоду часу, і що померлий взяв на себе обов'язок щодо утримання цього члена сім'ї. Основне значення допомоги слід з'ясовувати шляхом порівняння розміру допомоги з боку померлого та інших доходів. Вирішення питання залежить від співвідношення розмірів допомоги та інших одержуваних доходів. Утримання може полягати у систематичній грошовій допомозі у вигляді грошових переказів, продуктових чи речових посилок тощо. Ні отримання непрацездатною особою пенсії, ні її окреме проживання від спадкодавця не можуть бути перешкодою для визнання факту перебування на утриманні. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України). Заявник фактично проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини більше пяти років, що підтверджується актом депутата Снігурівської міської ради Миколаївської області від 03 квітня 2018 року, згідно з яким [PERSON] (зміна прізвища на [PERSON] підтверджується копією з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05 квітня 2018 року №00019900664 на а.с.11) з 1999 року мешкає за адресою: м.Снігурівка Миколаївської області, пров.Шкільний, 5 кв.3, та до повноліття перебувала на утриманні у [PERSON] (а.с.12). З показань свідків [PERSON] та [PERSON] встановлено, що дійсно [PERSON] з 1999 року проживала постійно коло [PERSON], на той час вона була шкільного віку. Свідок [PERSON] суду показала, що є матір"ю заявниці, у 1998 році вони з чоловіком поїхали на заробітки, доньку залишили на діда. Однак у них виникали конфлікти й донька пішла жити до [PERSON], який займався її утриманням. Вона щомісяця пересилала незначні кошти доньці, бо були фінансові труднощі, однак їх було недостатньо. Дід також ніяк не допомогав. Як слідує із свідоцтва про народження серії IV-ФП №252424, виданого 11 листопада 1987 року, [PERSON], [INFO], її батьками є [PERSON] та [PERSON], станом на 1999 рік мала вік 12 років (а.с.10). Таким чином, на момент смерті спадкодавця, заявниця була неповнолітньою, з 1999 року проживала з ним по день його смерті, власних доходів не мала, отримувала незначні грошові кошти від батьків, однак дохід померлого був для неї основним і постійним джерелом існування. Встановлення факту перебування на утриманні спадкодавця не менше п'яти років на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення на посвідчення спадкових прав. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог та необхідність у звязку із цим встановлення факту перебування заявника на утриманні померлого [PERSON]

Outcome: approved