Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-04 00:00:00

07 грудня 2019 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] громади села Петрівці в особі Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими побудовами в порядку спадкування за заповітом. Відповідно до ухвали судді від 10 грудня 2018 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] та [PERSON] в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] 08 лютого 2019 року подав заяву про залишення його позовних вимог без розгляду (а.с. 84). Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] громади села Петрівці в особі Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими побудовами в порядку спадкування за заповітом, залишити без розгляду. Ухвалою суду від 08 лютого 2019 року по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] громади села Петрівці в особі Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області про визнання права власності на житловий будинок з господарчими побудовами в порядку спадкування за заповітом залучено в якості співвідповідача [PERSON] . [PERSON] подав уточнену позовну заяву в якій просив, визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на Ѕ (одну другу) частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вулиці Заріччя, 2 (два) в селі Петрівці Миргородського району Полтавської області, що в цілому складається з житлового будинку А-1, прибудови а-1, сараю Б, навіс б, сараю гаражу В, сараю прибудови Г, убиральні Д, сараю прибудови е, літньої кухні Е, сараю- прибудови Є, погребу під будівлею є, погребу окремо збудованого Ж, літнього душу З, сараю (тимчасового) И, господарські споруди №1-7, після смерті, 09 червня 2017 року [PERSON] . Мотивуючи позовні вимоги, тим що 09 червня 2017 року в с. Петрівці, Миргородсьского району Полтавської області, померла його бабуся [PERSON] у віці 89 років. Він проживав окремо від своєї бабусі у м. Миргороді, але у міру своїх можливостей допомагав їй по господарству, доки вона була жива. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина, часом відкриття якої є день її смерті - 09 червня 2017 року. [PERSON], користуючись правом, передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, за час свого життя, 30 серпня 2016 року склала заповіт, як розпорядження на випадок своєї смерті, посвідченого секретарем Петрівцівської сільської ради Миргородського району, Полтавської області та зареєстрований у реєстрі за №24, у відповідності до якого [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право [PERSON] та [PERSON], у рівних долях. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обовязки [PERSON], що належали їй на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права на майно: домоволодіння, яке знаходиться в с. Петрівці, Миргородського району, Полтавської області, по вул. Заріччя, буд. 2 (попередня адреса вул. Пролетарська), на яке відсутній документ про право власності, але мається Рішення №5 виконавчого комітету Петрівцівської сільської Ради народних депутатів від 05.02.1997 року про визнання за нею права власності на даний будинок. Відповідно до витягів з погосподарських книг Петрівцівської сільської ради народних депутатів [PERSON] була головою господарства, що підтверджується витягом із погосподарської книги №7 за 2016-2020 р., особовий рахунок 5519, відкрито володіючи цим майном. На будинок є технічний паспорт на імя [PERSON] від 26.02.2013 року, згідно якого вказані роки побудови приміщень починаючи з 1940р.р., інших технічних паспортів чи документів не збереглося. 14 лютого 2018 року він замовив Технічний паспорт на будинок у ДКП «Миргородтехінвентаризація» на своє імя для оформлення права власності на будинок і господарські споруди, де маються дані про обєкти будинковолодіння, зокрема, дані про те, що житловий будинок був побудований у 1940 році, інші будівлі побудовані пізніше. На домоволодіння, яке знаходиться в с. Петрівці, Миргородського району, Полтавської області, по вул. Заріччя, буд. 2, з що складається з житлового будинку та господарських споруд, Виконавчий комітет Петріцівської сільської ради Миргородського району за своїм рішенням №5 надав дозвіл на оформлення права власності на даний будинок. На підтвердження цього мається відповідна Довідка №408 від 30.11.2018року Петріцівської сільської ради. Однак, через юридичну необізнаність [PERSON] не отримала свідоцтво про право власності у Петрівцівській сільській раді. В звязку зі смертю [PERSON], він особисто, у відповідності до ст. ст. 1268, 1269 ЦК України, звернувся до приватного нотаріуса Миргородської районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] в шестимісячний термін з часу відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини. Приватний нотаріус Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області [PERSON] винесла Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії 23.02.2018 оскільки вона не може видати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в с.Петрівці Миргородського району по вул. Заріччя, б. 2 з тих підстав, що відсутній документ на будинок, що підтверджує право власності. Оскільки свідоцтво про право приватної власності на нерухоме майно на померлу особу не видається, тому він змушений звертатися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с. 106). Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, заперечень щодо його задоволення не має (а.с. 105) Представник відповідача [PERSON] громади села Петрівці в особі Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області в підготовче засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Заперечень проти позовних вимог [PERSON] не має. ( а.с. 103). В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. 09 червня 2017 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КЕ № 353550 від 09.06.2017 року (а.с. 16). За життя, 30 серпня 2016 року [PERSON] склала заповіт, посвідченого секретарем Петрівцівської сільської ради Миргородського району, Полтавської області та зареєстрований у реєстрі за №24, яким заповіла все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде належати їй і на що вона за законом матиме право [PERSON] та [PERSON], у рівних долях (а.с. 17). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно померлої, у тому числі на будинковолодіння по вулиці Заріччя, 2 (два) в селі Петрівці Миргородського району Полтавської області. Спадкоємцем після смерті по заповіту є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 14 лютого 2018 року право власності на будинковолодіння по вул. Заріччя, 2 (попередня адреса вул. пролетарська, 2) в с. Петрівці Миргородського району Полтавської області не зареєстровано (а.с. 36). Відповідно до технічного паспорта від 14 лютого 2018 року зазначений житловий будинок складається з житлового будинку А-1, прибудови а-1, сараю Б, навіс б, сараю гаражу В, сараю прибудови Г, убиральні Д, сараю прибудови е, літньої кухні Е, сараю- прибудови Є, погребу під будівлею є, погребу окремо збудованого Ж, літнього душу З, сараю (тимчасового) И, господарські споруди №1-7, загальною вартістю 204345 грн. (а.с.31-35). Згідно з випискою з погосподарської книги №7 Петрівцівської сільської ради за 2016-2020 роки, житловий будинок належить [PERSON], як голові домогосподарства (а.с.29). Рішенням Петрівцівської сільської ради від 10.02.2016 року «Про перейменування вулиць села Петрівці та Кузьменко» вул. Пролетарська в с. Петрівці перейменована на вулицю Заріччя (а.с. 20). 23 лютого 2018 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON], із заявою про прийняття спадщини по заповіту. Постановою від 28 листопада 2018 року приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу [PERSON] відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON] на житловий будинок з надвірними побудовами, що знаходиться в с. Петрівці, вул. Заріччя, 2, Миргородського району, Полтавської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується копією вищезазначеної постанови (а.с.30). Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли цивільні правовідносини щодо спадкування, зокрема, щодо спадкування за заповітом, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно. Судом встановлено, що спадкодавець [PERSON] була власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по вул. Заріччя, (Пролетарська), 2 в с. Петрівці, Миргородського району, Полтавської області. Вказаний факт підтверджується доказами, дослідженими судом, зокрема: довідкою Петрівцівської сільської ради Миргородського району від 30.11.2018 в якій вказано, що [PERSON] надано дозвіл на оформлення права власності на домоволодіння, яке знаходиться в с. Петрівці, Миргородського району, Полтавської області, по вул. Заріччя, 2 (попередня адреса вул. Пролетарська), за рішенням №5 виконавчого комітету Петрівцівської сільської Ради народних депутатів від 05.2.1997 року; довідкою ДКП «Миргородтехінвентаризація» від 26.02.2013 року; технічним паспортом від 26.02.2013 на житловий будинок №2 вул. Пролетарська с. Петрівці, де власником вказана [PERSON] від 26.02.2013 року; випискою з погосподарської книги Петрівцівської сільської ради за 2016/2020 роки, згідно якої житловий будинок належить [PERSON], як голові домогосподарства; (а.с.9-13,17,20). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регламентують порядок набуття права власності на спадкове майно, зокрема, за заповітом, і регулюються Конституцією України, ЦК України та ЦПК України. Так, згідно із ст.ст.41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. [PERSON] людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Статтею 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у звязку з її смертю, тобто померла особа не може мати майна на праві власності. Статтями 328, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296 ЦК України встановлено загальні положення про право власності, порядок її набуття та припинення права власності, в тому числі, в порядку спадкування. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.3 ст.1223, ч.1 ст.1220 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. [PERSON] власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме сільська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі. Згідно з п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Відповідно до Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" від 02 червня 1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування* міни, купівлі-продажу. пожиттєвого утримування, спадкування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарським спорудами та будівлями підтверджений, а тому зазначений будинок з господарськими будівлями входить до складу спадщини після її смерті. Позивач є спадкоємцем по заповіту майна, яке належало померлій [PERSON] вчинив дії по прийняттю спадщини, тому він набув право на це майно в порядку спадкування. Це право відповідачем не оспорюється. Оскільки право позивача на оформлення її спадкових прав на житловий будинок померлої [PERSON] порушено, то воно підлягає судовому захисту. Позовні вимоги позивача не суперечить закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з розяснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved