Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 07.08.1999року вона уклала шлюб з відповідачем. Рішенням Ульяновського районного суду від 24.11.2008 року шлюб між ними було розірвано. Під час перебування в шлюбі за спільні кошти 29.08.2005 року ними було придбано майно яке складається з житлового будинку по вул. Гоголя,31/42 м. Ульяновка Кіровоградської області, який у відповідності до довідки Ульяновської міської ради від 23.02.2010 року, вважається таким , що знаходився за старою адресою до перенумерації вул.К.Маркса 42/31 м.Ульяновка Кіровоградської області. Договір купівл-продажу даного будинку був оформлений на колишнього чоловіка позивача - [PERSON]. Після розірвання шлюбу, відповідач залишив домоволодіння і переїхав проживати в іншу місцевість. На даний час відповідач [PERSON] не визнає права власності на житловий будинок за [PERSON], не дивлячись на той факт, що в зазначеному будинку проживає позивач та її діти з 20.02.2004 року. В зв"язку з чим позивач вимушена звернутись до суду та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з погосподарськими будівлями та спорудами та на 1/2 частину земельної ділянки біля будинку . Представник позивача в судове засідання не з"явився, направив до суду заяву в якій просить позов задовольнити в частині визнання права власності на житловий будинок, в частині визнання права власності на земельну ділянку відмовився та розглянути справу у його відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, причину своєї неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 68 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Судом встановлено, що 07.08.1999 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] про що відділом реєстрації актів громадянського стану Ульяновського РУЮ було зроблено актовий запис за № 22. (а.с.8) . Рішенням Ульяновського районного суду від 24.11.2008 року шлюб між ними було розірвано ( а.с.9) Під час перебування в шлюбі за спільні кошти 29.08.2005 року ними було придбано майно яке складається з житлового будинку по вул. Гоголя,31/42 м. Ульяновка Кіровоградської області, який у відповідності до довідки Ульяновської міської ради від 23.02.2010 року, вважається таким, що знаходився за старою адресою до перенумерації вул.К.Маркса 42/31 м.Ульяновка Кіровоградської області. Договір купівл-продажу даного будинку був оформлений на колишнього чоловіка позивача - [PERSON] ( а.с.13). Після розірвання шлюбу, відповідач залишив домоволодіння і переїхав проживати в іншу місцевість. На даний час відповідач [PERSON] не визнає права власності на житловий будинок за [PERSON], не дивлячись на той факт, що в зазначеному будинку проживає позивач та її діти з 20.02.2004 року. 09 лютого 2011року набрав чинності Закон № 2913-VI, яким ст.61СК України доповнено частиною 5 такого змісту :обєктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Статтею 70 Сімейного кодексу України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно із ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі вищевикладеного, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved