Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 25.07.1973 року по 01.06.2012 рік знаходилася у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе". В зв'язку з важкими умовами праці вона отримала професійне захворювання, в результаті якого висновком МСЕК від 03.12.2014 року йому вперше встановлено 40% стійкої втрати професійної працездатності безстроково. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання № 133 від 17.10.2014 року причиною захворювання стало проведення робіт в умовах підвищених рівнів шуму, пилу. Вважає, що відповідач повинен відшкодувати моральну шкоду в розмірі 12 000 грн. за те, що професійне захворювання спричиняє їй страждання, порушує нормальні життєві звички, постійно хворіє, ніде не працює. Представник позивача- [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просить позов задовольнити Представник відповідача Грек В.В. позовні вимоги не визнала та просить відмовити у задоволенні позову, пояснюючи, що чинне законодавство не передбачає порядку стягнення моральної шкоди з товариства, а також зазначає, що моральна шкода позивачу виключно з вини відповідача завдана не була, жодних доказів на підтвердження своїх позовних вимог позивач не надав, остання виконувала роботу добровільно, усвідомлюючи при цьому можливі негативні наслідки для свого здоров'я. . Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] з 25.07.1973 року по 01.06.2012 рік знаходилася у трудових відносинах з ПАТ „Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе", що підтверджується копією трудової книжки. (а.с.4-5). 17.10.2014 року було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання № 133 за формою П-4, в якому зазначено, що воно у 25.07.1973 року по 01.06.2012 виникло у зв'язку з неефективністю використання засобів індивідуального захисту, недосконалістю технологій. Причина професійного захворювання - токсико-пиловий, шум (а.с.7). Перебуваючи на обстеженні та лікуванні в клініці Харківського НДІ гігієни та профзахворювань, позивачу було встановлений діагноз: «ХОЗЛ II ст. токсичної етнології у фазі нестійкої ремісії, Емфізема легень II ст., Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне.Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість із значним ступенем (3 ст.) зниження слуху професійного характеру від довготривалої дії шуму на виробництві. (Основний діагноз). Стабільна стенокардія напруги ІІ ф.кл. Дифузний і постінфарктний (2009 р.) кардіосклероз. Гіпертонічна хвороба ІІІ ст. СН І. Дисциркуляторна енцефалопатія (гіпертонічна + атеросклеротична) ІІ-ІІІ ст. з ХНМК, переважно в вертебро-базилярному басейні. Розповсюджений остеохондроз хребта з сенсорними порушеннями. Хронічний фарингіт, ремісія. Пресбіопія, гіпертонічна ангіопатія сітківки. (Супутній діагноз) (а.с.9) Згідно довідки МСЕК від 20.11.2014 року внаслідок первинного огляду позивачу встановлено 40 % стійкої втрати професійної працездатності безтерміново (а.с.10-12). Відповідно до ст.ст. 1,3,21,43 ч.4, 46 ч. 1 Конституції України , Україна як соціальна держава, зміст і спрямованість діяльності якої визначають права і свободи людини та їх гарантії, проголосила право громадян на належні, безпечні і здорові умови праці, соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної , часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника тощо. Так, ПАТ «Сумське НВО ім. М.В. Фрунзе» створило неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою працездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. Положеннями 2 ст.4 Закону України „ Про охорону праці" встановлено, що державна політика в галузі охорони праці базується зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров'я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних , безпечних умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування шкоди особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. Згідно ст. 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законом порядку. У статті 237-1 даного кодексу зазначено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно до ст. 1167 ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведеного, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню частково, сума 6 000 грн. буде достатньою для компенсації позивачу фізичного болю, фізичних та душевних страждань, які вона зазнала в результаті професійного захворювання. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь держави у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial