Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-02 00:00:00

03 березня 2016 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини. Вказала, що 07 вересня 2013 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб. 02 лютого 2016 року на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим в Ялтинському пологовому будинку вона народила хлопчика. В родині [PERSON] це вже друга дитина. Представники прикордонних сил Російської Федерації відмовились надати заявнику дозвіл на виїзд з тимчасово окупованої території. Тому, 05 лютого 2016 року вона зареєструвала факт народження дитини та отримала медичне свідоцтво про народження за зразком, який використовують на тимчасово окупованій території. Документом, що підтверджує факт народження дитини, є медичне свідоцтво про народження. Заявник не має бажання отримувати свідоцтво про народження дитини на території, не підконтрольній Україні. Оскільки заявник є переселенкою, то вона звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції з приводу реєстрації народження нею дитини. В задоволенні її звернення було відмовлено, тому що державні органи на території України не визнають документів, наданих «державними органами» на території не непідконтрольній Україні. Встановлення факту народження сина їй необхідно для здійснення реєстрації народження органом державної реєстрації актів цивільного стану. Просить суд встановити факт народження нею 02 лютого 2016 року хлопчика у Ялтинському міському пологовому будинку. Заявник [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала заяву, в якій просить справу розглянути без її присутності. Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином. Представник заінтересованої особи Дружківське міське управління юстиції у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином: телефонограмою від 03 березня 2016 року. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступне. 07 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON] у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції у Донецькій області зареєстрували шлюб, про що свідчить відповідний актовий запис № 251. Відповідно до довідки від 20 жовтня 2014 року № 142300507 [PERSON] є особою, яка перемістилась з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції з м. Донецька до м. Дружківка Донецької області. 02 лютого 2016 року о 10 годині 50 хвил. [PERSON] у Ялтинському пологовому будинку на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим народила хлопчика, що підтверджено медичним свідоцтвом про народження форми №103/о серії 35 № 018211 28 від 05 лютого 2016 року. Розясненням Дружківським міським відділом юстиції у Донецькій області від 23 лютого 2016 року №К-16-3/29 [PERSON] було повідомлено, що частиною 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року та ч.2 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10. 2000 року №52/5, підставою для державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/0), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024, що видається закладами охорони здоровя незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоровя державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма 103-1/0), форма якої затверджена наказом охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоровя за формою, встановленому у додатку 3 до Порядку підтвердженні факту народження дитини поза закладом охорони здоровя, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються до органу державної реєстрації актів цивільного стану, де реєструється народження. При відсутності вищевказаних підстав державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Наказом Міінстерства охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», затверджена Інструкцією щодо заповнення та видачі лікарського свідоцтва про народження (форма № 103/0). Форма медичного документа повинна відповідати наказу Мінстесртва охорони здоровя України від 08 серпня 2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народженні і смерті». Медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на тимчасово неконтрольованій території, вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження. Заявнику рекомендовано звернутися до суду за захистом своїх прав. Згідно з ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", якщо державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем проживання батьків чи одного з них, то за їх бажанням місцем народження дитини в актовому записі про народження може бути визначене фактичне місце її народження або місце проживання батьків чи одного з них. Державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження, а у разі народження дитини мертвою - не пізніше трьох днів. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. За відсутності закладу документа охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до статті 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Суд приходить до висновку, що факт народження заявником [PERSON] 02 лютого 2016 року у Ялтинському міському пологовому будинку на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим дитини чоловічої статі знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, а тому її заява підлягає задоволенню, тому що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, що надасть можливість отримати заявнику свідоцтво про народження дитини, видане державним органом України.

Outcome: approved