Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про виселення та про зобов»язання Вовковиївську сільську раду Демидівського району, Рівненської області зняти відповідача з реєстрації з належного їй приватного житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог позивачка вказала, що вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Крім позивачки за вказаною адресою зареєстрований її брат [PERSON]. Зазначений будинок позивачка успадкувала від своєї мами [PERSON], яка померла [INFO] року. На день смерті [PERSON] у помешканні по [ADDRESS] не проживав. Позивачка хоче проживати у вищевказаному будинку, однак її брат [PERSON] перешкоджає їй у реалізації її прав власника такого житла, проживання разом з ним в одному будинку стало зовсім нестерпним. Відповідач зловживає алкогольними напоями, часто влаштовує сварки та навіть бійки, принижує її перед сусідами та родичами. Їй неодноразово доводилось викликати міліцію аби захистити себе від його нападів. [PERSON] прописаний в будинку з 13 грудня 2014 року. В утриманні будинку, оплаті послуг за електроенергію та газ, відповідач участі не приймає, чим завдає значних матеріальних збитків. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Просять позов задовільнити та примусово виселети відповідача з житлового будинку по [ADDRESS], Демидівського району, Рівненської області, без надання іншого жилого приміщення та зобов»язати Вовковиївську сільську раду, Демидівського району, Рівненської області зняти відповідача з реєстрації з належного їй приватного житлового будинку. Крім того, позивачка пояснила, що даний будинок належить їй на праві власності. Вона прописала в своєму будинку рідного брата для того , щоб він міг отримувати пенсію. Однак на сьогодні вона не має змоги з ним спільно проживати, оскільки він створює нестерпні умови : зловживає спиртним, без її згоди розпоряджається її майном, влаштовує сварки, не пускає в будинок. Вона часто хворіє і хоче проживати в спокійних умовах. Був виподок, що дочка викликала поліцію. До адміністративної відповідальності брата не притягали за насильство в сім'ї, про те, шо він може бути виселений з будинку в примусовому порядку його ніхто не попереджав. Вона один раз зверталася в сільську раду, однак її не відомо, які заходи до нього вживалися. Відповідач [PERSON] позов не визнав, суду пояснив, що проживає в батьківському будинку разом із сестрою. При прийнятті спадщини він відмовився від своєї частини спадщини на користь сестри і тому вона на сьогодні є власником всього домогосподарства. За її згодою він прописався в цьому будинку. Іноді в нього з сестрою виникають суперечки з приводу господарських питань, однак це буває дуже рідко. Його жодного разу не притягали до відповідальності за насильство в сім'ї ні суд, ні поліція. В сільську раду його не викликали. Ніяких офіційних попереджень про те, що він може бути виселений з будинку без надання житла ніхто не надавав. Вважає, що не створює перешкод для проживання позивачці в будинку, оскільки проживає в літній кухні, де зробив собі ремонт. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON] вбачається , що відповідач [PERSON], будучи прописаним в будинку [PERSON] часто влаштовує там сварки, дебоші, що негативно впливає на стан здоров'я позивачки. Були випадки, коли він не пускав її в будинок. При цьому перебував в нетверезому стані. Свідок [PERSON] суду пояснив, що до нього , як сільського голови, зверталася жителька с. Вовковиї [PERSON] з приводу того, що її брат [PERSON] влаштовує вдома сварки, ображає її, без її згоди отримав замість неї зерно за оренду її пая і нічого її не дав, розпорядився всім на свій розсуд. Однак поговорити з [PERSON] не вдалося можливим , і це був один лише випадок. Ніяких офіційних попереджень про те, що він буде виселений з будинку не давали. Був один випадок, що на сімейну сварку до них приїжджали працівники поліції. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 16 квітня 2016 року виїжджав за заявою дочки [PERSON]- [PERSON] до них додому, з приводу неправомірної поведінки [PERSON] При виїзді було проведено бесіду з [PERSON], було зібрано первинні документи. До будь-якого виду відповідальності [PERSON] притягнуто не було. Про те , що він може бути виселений з будинку його не попереджали. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що знають добре [PERSON] Стосунки в сім'ї у нього нормальні з сестрою, іноді виникають суперечки по господарству. Про те, що він її б'є чи виганяє з хати їм не відомомо. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача, свідків , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Так судом встановлено, що позивачці на праві власності належить житловий будинок за адресою [ADDRESS]./а.с.5/. В даному будинку зареєстрований [PERSON]./а.с.9/. З пояснень позивачки, її представника, свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що відповідач створює умови неможливого з ним проживання: вчиняє сварки, дебоші , не пускає позивачку до хати. Позивачка та її представник поставили вимоги про те, щоб відповідач в добровільному порядку виселився з будинку і поїхав проживати до своєї дочки, однак він відмовляється. Тому позивачка звернулася до суду. Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім"ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно п.17 із змінами Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 р. « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», при вирішенні справ про виселення на підставі ст.116 ЖК осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Отже, виходячи з вимог ст.. 116 ЖК України та вище вказаної Постанови Пленуму, виселення наймача може відбутись лише тоді коли заходи запобігання та громадського впливу виявились безрезультатними, тобто відповідач повинен був бути офіційно попереджений про недопустимість такої поведінки в подальшому та можливість його виселення. Позивачкою та її представником не надано жодних доказів того, що відповідача в будь-який спосіб було попереджено про його виселення з будинку чи навіть припинення своєї поведінки, окрім бесіди, яка була проведена з ним працівником поліції з приводу заяви дочки [PERSON] За результатами даної заяви будь-які заходи впливу чи відповідальності до відповідача застосовані не були /а.с.15/. За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити. Враховуючи наведене, на підставі ст.116 Житлового кодексу України, п.17 із змінами Постанови Пленуму Верховного Суду України N 2 від 12.04.85 р. " Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України " ,

Outcome: dismissed