Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що 25.12.2015 року він дізнався про існування договору підряду від 20 травня 2014 року, що був укладений між Приватним підприємством «ВИХІД-2» та [PERSON] . Позивач стверджує, що даний договір між Сторонами не підписувався та є фіктивним, а роботи за даним договором фактично не здійснювалися та не виконувалися Відповідачем, з огляду на таке: Як вказано в п. 1.1 Договору Замовник доручає, а Підрядчик зобов'язується на власний ризик виконати роботи на об'єкті Замовника, який знаходиться на території Преображенської сільської Ради Чаплинського району Херсонської області, а Замовник Зобов'язується прийняти ці роботи та оплатити ціну цього договору. Відповідно п. 1.2 Договору Підрядчиком повинні були виконані наступні роботи:Роботи з монтажу 9-ти теплиць;Роботи з будівництва гостьового будинку;Роботи з будівництва ангару для сільгосптехніки;Роботи з будівництва промислового холодильника;Роботи з будівництва побутових приміщень;Роботи з будівництва насосної;Роботи з будівництва водної магістралі;Роботи з будівництва поливної системи;Роботи з ремонту сільгосптехніки;Роботи з облаштування освітлення;Роботи з облаштування дороги, в'їзду та площадки.Роботи з облаштування дороги, в'їзду та площадки.Загальна вартість робіт за Договором становила 426 000 гри. Позивач вважає Договір таким, що підлягає визнанню недійсним з тих підстав,що відповідач не являвся суб'єктом підприємницької діяльності в момент підписання договору, а отже, він не мав права підписувати договори такого типу та виконувати роботу з монтажу та будівництва без реєстрації та отримання відповідних дозволів для здійснення будівельних робіт. Також, згідно витягу із ЄДР ЮО та ФОП станом на 20.05.2014 року Директором ПП «Вихід-2» являвся п. [PERSON], а не [PERSON] котрий, нібито, підписав договір від імені Позивача. Отже, з боку ПП «Вихід-2» документи підписувала особа без відповідних повноважень на підписання документів від імені Позивача, що прямо вказує на фіктивність правочину. Також, позивачеві не відомо, яким чином на даному документі з'явилася печатка, схожа на печатку позивача. Крім того позивач зазначає, що відповідач не працював на території позивача та не здійснював роботи за Договором. Тобто, відповідач не здійснював робіт за договором. не мав відповідних навичок, відповідної технічної бази, знань, фізичних можливостей та законодавчих дозволів для здійснення такої роботи за Договором, а правочин не був спрямований на створення та реальне настання правових наслідків. Позивач просить визнати недійсним договір Підряду від 20 травня 2014 року між Приватним Підприємством «ВИХІД-2» код ЄДРПОУ: 34759201 та фізичною особою [PERSON]. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач та його представники у судовому засіданні позовні вимоги не визнали,просили у позові відмовити,поскільки відповідач [PERSON] повністю виконав всі роботи згідно спірного договору,дані роботи були прийняті та схвалені згідно актів прийому-передачі.При укладені спірного договору не було порушено законодавство у сфері будівництва,поскільки на монтаж теплиць відповідна ліцензія не потрібна. Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси». Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі». Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу». Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини». У судовому засіданні було встановлено,що 20 травня 2014 року між Приватним підприємством «ВИХІД-2» та [PERSON] був укладений договір підряду,відповідно до якого відповідач взяв зобов»язання виконати наступні роботи:Роботи з монтажу 9-ти теплиць;Роботи з будівництва гостьового будинку;Роботи з будівництва ангару для сільгосптехніки;Роботи з будівництва промислового холодильника;Роботи з будівництва побутових приміщень;Роботи з будівництва насосної;Роботи з будівництва водної магістралі;Роботи з будівництва поливної системи;Роботи з ремонту сільгосптехніки;Роботи з облаштування освітлення;Роботи з облаштування дороги, в'їзду та площадки.Роботи з облаштування дороги, в'їзду та площадки.Загальна вартість робіт за Договором становить 426 000 гри.Згідно п 2.2. вказаного договору підряду замовник взяв на себе зобов»язання оплатити підрядчику ціну договору у повному обсязі на протязі 3 днів від дня прийняття виконаних підрядчиком робіт.Наведені обставини справи стверджуються у сдовому засіданні копією логовору підряду від 20.05.2014р,оригінал якого був оглянутий у судовому засіданні (а.с.28). Позивач згідно позовної заяви просить визнати недійсним вказаний договір підряду від 20.05.2014р з тих підстав,що вказаний він є фіктивним. На підставі п.1 ст. 215 ЦК Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно п. 3 ст.215 ЦКУ якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Згідно п. 5 ст. 203 ЦКУ правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У відповідності до п. 1 ст. 234 ЦКУкраїни фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Відповідно до п.2 ст. 234 ЦКУкраїни « фіктивний правочин визнається судом недійсним». Згідно п. 1, п.3 ст. 509 ЦКУ зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно п.1, п. З ст. 626 ЦКУ договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. За п.1 ст. 837 ЦКУ за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно п.2 ст. 837 Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно позовної заяви позивач як на підставу визнання недійсним договору підряду від 20.05.2014р посилається на ті обставини,що відповідач по справі не є суб»єктом підприємницької діяльності а отже, він не мав права підписувати договір підряду та виконувати роботу з монтажу та будівництва без реєстрації та отримання відповідних дозволів для здійснення будівельних робіт. Дані обґрунтування є безпідставними,поскільки згідно з ч. 1 ст. 865 Цивільного кодексу України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. З наведеної норми вбачається, що підряд є побутовим, якщо замовником виступає фізична особа й робота призначена для задоволення побутових та інших особистих потреб. Однак,згідно договору від 20.05.2014р замовником робіт є не фізична особа,а приватне підприємство, крім того,роботи,які необхідно було виконати відповідачу,не відносяться для задоволення особистих чи побутових потреб ,тому спірний договір не підпадає під визначення побутового підряду.Враховуючи викладене,суд вважає відсутність у відповідача на час укладання спірного договору від 20.05.2014р статусу приватного підприємця не тягне за собою визнання недійсним вказаного договору. З приводу відсутності у відповідача ліцензії на виконання робіт,то з даного приводу необхідно зазначити,що відповідно до п. 1 Порядку ліцензування господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єкту архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.12.2007р. №1396, встановлено загальні вимоги до ліцензування господарської діяльності, пов'язаної з будівництвом об'єкта архітектури, який за складністю архітектурно-будівельного рішення та (або) інженерного обладнання належить до IV і V категорії складності. Відповідно до ст. 32 Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності" усі об'єкти поділяються на І, II, III, IV, V категорії складності. Категорія складності об'єкта будівництва визначається відповідно до будівельних норм та державних стандартів на підставі класу наслідків (відповідальності) такого об'єкту будівництва. Відповідно до "Орієнтовного переліку об'єктів за класами наслідків Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України, зазначено, що об'єкти сільського господарства, парники та теплиці відносяться до будівель та споруд класу СС1 (І та II категорії складності).Зазначаючи про відсутність у відповідача ліцензії на проведення робіт,позивач не вказав,які саме роботи,зазначені у спірному договорі підлягають ліцензуванню та з даного приводу не надав до суду відповідних доказів. Згідно позовної заяви позивач вказує,що договір підряду від 20.05.2014р підлягає визнанню недійсним,поскільки був підписаний від імені приватного підприємства «Вихід-2» не уповноваженою особою. Як вбачається із договору підряду від 20.05.2014р від імені приватного підприємства «Вихід-2» договір підписав [PERSON] (а.с.28) Згідно витягу із ЄДР ЮО та ФОП станом на 20.05.2014 року Директором ПП «Вихід-2» являвся [PERSON](а.с.9-13). Однак,відповідно до ст.. 241 ЦК України «Правочин,вчинений представником з перевищенням повноважень,створює,змінює,припиняє цивільні права та обов»язки особи,яку він представляє,лише у разі наступного схвалення правочину цією особою.Правочин вважається схваленим ,зокрема у разі,якщо особа ,яку він представляє,вчинила дії,що свідчать про прийняття його до виконання.Наступне схвалення правочину особою,яку представляють,створює,змінює і припиняє цивільні права і обов»язки з моменту вчинення правочину». У судовому засіданні було встановлено,що згідно актів прийому виконаних робіт від 11.11.2014р та від 24.11.2014р (а.с.29-30),позивач прийняв виконану відповідачем згідно договору підряду від 20.05.2014р роботу на загальну суму 426000гр.Дані акти зі сторони позивача були підписані діючим на час їх підписання директором ПП «Вихід-2» [PERSON]І,що не заперечується у судовому засіданні представниками позивача.Дані акти у передбаченому законом порядку не були оскаржені.Обставини,викладені у даних актах були підтверджені у судовому засіданні представником відповідача [PERSON]Крім того,листом від 26.11.2014р (а.с.32) приватне підприємство «Вихід-2» підтвердило свої зобов»язання перед відповідачем щодо оплати виконаних ним робіт.Дана обставина також не була спростована позивачем у судовому засіданні. Щодо посилання представників позивача у судовому засіданні на ті обставини,що відповідач був працевлаштований у благодійній організації «Відкрите серце»,а тому не міг виконувати роботи ,зазначені у спірному договорі,то суд не може прийняти до уваги дані обґрунтування при вирішенні спору по суті,поскільки зазначені вище обставини не можуть свідчити про те,що вказані у договорі від 20.05.2014р роботи не могли бути виконані чи не були виконані відповідачем по справі і що спірний договір був фіктивним.Крім того,у судовому засіданні було встановлено,що відповідач по справі був звільнений із МБФ «Відкрите серце» з 01.12.2014р у зв»язку з прогулами без поважних причин ,що стверджується копією трудової книжки,оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні( а.с.33). Під час розгляду справи представники позивача зазначили,що на час укладання спірного договору від 20 травня 2014 року теплиці вже були збудовані.Однак з даного приводу суду не було надано відповідних доказів. Згідно умов спірного договору від 20.05.2014р відповідач по справі повинен був виконати роботи по монтажу 9 теплиць на території Преображенської сільської ради Чаплинського р-ну Херсонської області.Згідно акту прийому передачі виконаних робіт №2 від 24.11.2014р відповідач виконав роботи з монтажу 9 теплиць на території Преображенської сільської ради Чаплинського р-ну Херсонської області (а.с.30).Даний акт підписаний директором ПП «Вихід-2» [PERSON]І та посвідчений печаткою підприємства.Щодо доказів,які були надані позивачем на підтвердження тих обставин,що на час укладання спірного договору,теплиці вже були збудовані,то необхідно звернути увагу,що ні декларація про початок будівельних робіт,ні містобудівні умови та обмеження та робочий проект з електропостачання не містять відомостей про кількість змонтованих теплиць та їх площу.Із договору від 12.11.2012р вбачається,що сторони за договором домовились про доставку та монтаж теплиць у кількості дві штуки. Враховуючи викладені обставини справи,оцінивши всі надані та досліджені у судовому засіданні докази,суд вражає позов не доведеним та таким,що не підлягає до задоволення,у зв»язку з чим відмовляє позивачу у позовних вимогах про визнати недійсним договору Підряду від 20 травня 2014 року ,який був укладений між приватним підприємством «ВИХІД-2» та [PERSON]. На підставі ст. 203,215,234,241,837,849,865 ЦК України ,

Outcome: dismissed