Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

13 квітня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до СП ТОВ «Світловодськпобут» про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 09 січня 2010 року, укладеного між [PERSON] та СП ТОВ «Світловодськпобут». Крім того, зобов`язати відповідача припинити нарахування плати за послуги з централізованого опалення квартири [ADDRESS] та зняти раніше нараховану заборгованість з початку опалювального періоду 2018 року, тобто з 01 жовтня 2018 року. В обґрунтуванні позовних вимог посилається на те, що 09 січня 2010 року між нею та СП ТОВ «Світловодськпобут» було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води у квартирі [ADDRESS] . Свої зобов`язання за вказаним договором позивач виконувала у повному обсязі та своєчасно сплачувала за надані послуги за встановленими тарифами, натомість свої зобов`язання за договором відповідач не виконував, оскільки якість послуг з теплопостачання була неякісною, а гаряче водопостачання взагалі було відсутнє. Тому, у зв`язку з неналежним наданням відповідачем їй послуг з централізованого опалення та відсутністю гарячого водопостачання в м. Світловодську Кіровоградської області вже понад 20 років, вона вирішила встановити індивідуальне опалення в своїй квартирі, та звернулася з відповідною заявою до виконавчого комітету Світловодської міської ради. Рішенням Міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири (приміщення) від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, викладені в пункті 2 Протоколу засідання Міжвідомчої комісії Виконавчого комітету Світловодської міської ради для розгляду питань щодо відключення від мереж централізованого опалення за № 1 від 20 лютого 2015 року їй надано дозвіл на відключення вищевказаної квартири від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. 26 вересня 2018 року рішенням Міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж централізованого опалення та ГВП було затверджено акт від 22 липня 2018 року про відключення її квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП. Звернувшись до абонентського відділу позивач дізналася, що їй незаконно продовжують нараховувати плату за послуги, які вона фактично не отримує з початку опалювального періоду 2018 року. 17 березня 2020 року позивач зверталася до відповідача з письмовою заявою про розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення та припинення нарахування плати за вказані послуги з підстав відключення її квартири від центральної мережі теплопостачання. Незважаючи на звернення позивача, відповідач продовжує нараховувати плату за послуги з централізованого опалення. Враховуючи викладені обставини, позивач змушена звернутися до суду з даною позовною заявою. Ухвалою від 16 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, надано відповідачу 15 денний термін на подання відзиву, а в разі його подання, позивачу - 15 денний термін для подання відповіді на відзив. 04 серпня 2020 року представник відповідача подав відзив на позов в якому просить відмовити в задоволенні позову повністю. В обґрунтуванні відзиву вказує на те, що дійсно 09 січня 2010 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» та [PERSON] було укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Зазначає, що позивач самовільно здійснив відключення квартири від централізованого опалення, оскільки на законодавчому рівні передбачено можливість відключення від мереж централізованого опалення будинків, а не квартир чи окремих приміщень. Права та обов`язки за договором про надання централізованого опалення підлягають зміні після надання споживачем до теплопостачальної організації комісійного акту про відключення від мереж централізованого опалення цілого будинку, який затверджений міжвідомчою комісією. Крім того зазначає, що позивачем не надано доказів щодо порушення умов договору зі сторони відповідача, а також не надано рішення співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] щодо відключення будинку в цілому від централізованого опалення. Також посилається на те, що рішення, на підставі якого позивачу було надано дозвіл на відключення було скасоване постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року. Крім цього, відповідач вважає, що нарахування по особовому рахунку позивача платежів за послуги СП ТОВ «Світловодськпобут» не встановлює для позивача будь-яких обов`язків. 05 серпня 2020 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій вона вважає доводи представника відповідача необґрунтованими з огляду на те, що вона здійснила відключення своєї квартири від мереж центрального опалення та гарячого водопостачання не самовільно, оскільки на момент відключення квартири від мереж ЦО та ГВП вона мала діючий дозвіл, наданий Міжвідомчою комісією виконавчого комітету Світловодської міської ради. Нарахування відповідачем плати за послуги теплопостачання, які вона фактично не отримує, порушує її права як власника житлового приміщення. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідач СП ТОВ «Світловодськпобут» є постачальником послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води в м. Світловодську, зокрема надає послуги з теплопостачання в багатоквартирному будинку [ADDRESS] . 09 січня 2010 року між СП ТОВ «Світловодськпобут» (Виконавець) та [PERSON] (Споживач) був укладений Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, згідно з умовами якого Виконавець зобов`язується надавати споживачеві вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення, а Споживач - своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки та на умовах, передбачених договором та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, що затверджені Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 7.1 Договору. Договір укладений строком на 5 (п`ять) років роки та вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання або необхідність перегляду. На ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] .(а.с.5) Згідно витягу з Протоколу №1 засідання Міжвідомчої комісії Виконавчого комітету Світловодської міської ради для розгляду питань щодо відключення від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання від 20 лютого 2015 року та Додатку №2 до протоколу «Реєстр громадян, які подали заяви щодо надання дозволів на відключення від мереж ЦО та ГВП», [PERSON] надано дозвіл на відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання. (а.с. 6) Актом про відключення квартири від внутрішньо будинкових мереж ЦО і ГВП від 22 липня 2018 року, затвердженого Рішенням міжвідомчої комісії з розгляду питань відключення від мереж ЦО ГВП Протокол №8 від 26 вересня 2018 року підтверджено, що квартира [PERSON] , що розташована за адресою: [ADDRESS] , відключена від централізованого опалення, шляхом видимого розриву зварюванням приєднань радіаторів, заварюванням стояків, ізолювання стояків та заварюванням уводів в ГВП у квартиру. (а.с.7) Згідно довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» №302 від 04 жовтня 2018 року, заборгованість [PERSON] по особовому рахунку № [NUMBER] за спожиту теплову енергію станом на 01 жовтня 2018 року відсутня. (а.с.8) Копією заяви [PERSON] від 17 березня 2020 року підтверджується факт звернення останньої до СП ТОВ «Світловодськпобут» з проханням розірвати Договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 09 січня 2010 року, що укладений між нею та СП ТОВ «Світловодськпобут», у зв`язку із встановленням у її квартирі індивідуального опалення, та припинити нарахування плати за послуги та зняти раніше нараховану заборгованість з початку опалювального сезону, тобто з 01 жовтня 2018 року. (а.с.9) З довідки СП ТОВ «Світловодськпобут» №56 від 26 травня 2020 року встановлено, що заборгованість [PERSON] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , по особовому рахунку № [NUMBER] за спожиту теплову енергію станом на 01 травня 2020 року становить 15639 грн. 57 коп. Дана обставина свідчить про те, що відповідач нараховує позивачу заборгованість за спожиту теплову енергію, оскільки заборгованість за спожиту теплову енергію станом на 01 жовтня 2018 року була відсутня. (а.с.26) Факт відсутності договірних відносин між сторонами у справі, сторони не заперечували. Вирішуючи спір по суті справи, суд виходить з наступного. Правовідносини, що існують між сторонами, регулюються нормами ЦК України, Законом України «Про теплопостачання», Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (далі по тексту - Правила користування тепловою енергією), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі по тексту - Правила надання послуг), Порядком відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово - комунального господарства України від 22 листопада 2005 року № 4 (далі по тексту - Порядок відключення від мереж ЦО і ГВП). Частиною 1 статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинній на момент виникнення спірних відносин) визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Ч. 6 ст. 26 цього ж Закону передбачено, що у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугою виконавця/виробника споживач має право розірвати договір у порядку, встановленому законом. Згідно ст. 24 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії має право на вибір одного або декількох джерел теплової енергії чи теплопостачальних організацій, якщо це можливо за існуючими технічними умовами. У п. 39 Правил користування тепловою енергією передбачено право споживача вибирати теплопостачальну організацію, а також відмовитися від послуг теплопостачальної організації, про що попереджає письмово теплопостачальну організацію в строк, передбачений договором. Пунктами 24, 25, 26 Правил надання послуг визначено, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у разі, коли технічна можливість такого відключення передбачена затвердженою органом місцевого самоврядування відповідно до Закону України "Про теплопостачання" схемою теплопостачання, за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування, будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Процедура відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води (далі - ЦО і ГВП) житлового будинку при відмові споживачів від послуг ЦО і ГВП визначена Порядком відключення від мереж ЦО і ГВП. Пунктом 1.2 цього Порядку передбачено, що для реалізації права споживачів на відмову від отримання послуг ЦО і ГВП орган місцевого самоврядування або місцевий орган виконавчої влади створює своїм рішенням постійно діючу міжвідомчу комісію для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж ЦО і ГВП (далі - Міжвідомча комісія), призначає голову та затверджує її склад, затверджує положення про роботу комісії. Для вирішення питання відключення житлового будинку (будинків) від мереж централізованого опалення його власник (власники) повинен (повинні) звернутися до Комісії з письмовою заявою про відключення від мереж ЦО і ГВП. ( п. 2.1) Якщо заявником є власник, наймач (орендар) окремого приміщення, Комісія має право не розглядати його заяву до прийняття рішення про відключення від мереж централізованого теплопостачання всього будинку. Про відмову у розгляді заяви Комісія повідомляє заявника у десятиденний строк. ( п.2.2.3) При позитивному рішенні Комісії заявнику надається перелік організацій, до яких слід звернутися для отримання технічних умов для розробки проекту індивідуального (автономного) теплопостачання і відокремлення від мереж ЦО і ГВП. (п. 2.2.1) Відключення приміщень від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП виконується монтажною організацією, яка реалізує проект, за участю представника власника житлового будинку або уповноваженої ним особи, представника виконавця послуг з ЦО і ГВП та власника, наймача (орендаря) квартири (нежитлового приміщення) або уповноваженої ними особи. ( п. 2.5) По закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж ЦО і ГВП (додаток 4) і в десятиденний термін подається заявником до Комісії на затвердження.( п. 2.6) Після затвердження акта на черговому засіданні Комісії сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. (п.2.7) Таким чином, встановлені у справі обставини, а саме: звернення позивача до Міжвідомчої комісії із заявою про надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення належної йому квартири, надання Міжвідомчою комісією дозволу позивачу на таке відключення при наявності технічної можливості встановлення індивідуального опалення, розробленням за замовленням позивача робочого проекту із зазначенням у ньому технічної можливості встановлення індивідуального опалення, відключення приміщення позивача від централізованого опалення монтажною організацією та встановлення індивідуального опалення, затвердження Міжвідомчою комісією акта про відключення квартири від внутрішньобудинкових мереж ЦО і ГВП, свідчать про те, що позивач належним чином реалізував своє право на відмову від надання послуг центрального опалення та вільний вибір джерела теплової енергії. За таких обставин відсутні підстави вважати, що позивач здійснив самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води. Окрім цього, як встановлено в ході судового розгляду, рішення Міжвідомчої комісії щодо надання дозволу на відключення квартири (приміщення) від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання, викладені в пункті 2 Протоколу засідання Міжвідомчої комісії Виконавчого комітету Світловодської міської ради для розгляду питань щодо відключення від мереж централізованого опалення за № 1 від 20 лютого 2015 року скасоване постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2019 року. При цьому, суд звертає увагу, що позивач реалізувала дозвіл на відключення своєї квартири від мереж ЦО і ГВП 26 вересня 2018 року, тобто в період чинності відповідного рішення - індивідуального акту суб`єкта владних повноважень, яким цей дозвіл їй було надано, та зазначає наступне. Пунктом 19 частини першої статті 4 КАС України визначено термін індивідуальний акт, як акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який (яке) стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Індивідуально-правові акти як результати правозастосування адресовані конкретним особам, тобто є формально обов`язковими для персоніфікованих (чітко визначених) суб`єктів; вміщують індивідуальні приписи, в яких зафіксовані суб`єктивні права та/чи обов`язки адресатів цих актів; розраховані на врегулювання лише конкретної життєвої ситуації, а тому їх юридична чинність (формальна обов`язковість) вичерпується одноразовою реалізацією. Крім того, такі акти не можуть мати зворотної дії в часі, а свій зовнішній прояв можуть отримувати не лише в письмовій (документальній), але й в усній (вербальній) або ж фізично-діяльнісній (конклюдентній) формах. Отже, акт застосування норм права (індивідуальний акт) містить індивідуально-конкретні приписи, що є результатом застосування норм права; адресується конкретним суб`єктам і створює права та/чи обов`язки лише для цих суб`єктів; регулює конкретну життєву ситуацію; дія акта застосування норм права закінчується у зв`язку з припиненням існування конкретних правовідносин. Зазначене відповідає правовому висновку Великої палати Верховного суду від 18 вересня 2019 року у справі № 2040/6074/18 . Крім наведеного, суд звертає увагу, що Конституційний Суд України в рішенні від 16 квітня 2009 року (справа № 1-9/2009 про скасування актів органів місцевого самоврядування) дійшов висновку, що ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені після їх виконання. Також, суд враховує, що нормативно-правові акти можуть бути оскаржені широким колом осіб (фізичних та юридичних), яких вони стосуються. Індивідуальні ж акти можуть бути оскаржені лише особами, безпосередні права, свободи чи охоронювані законом інтереси яких такими актами порушені. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного суду України від 28 лютого 2017 року у справі № 21-3829а16. Таким чином, відключення [PERSON] квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення проведено на підставі діючого на час відключення відповідного рішення постійно діючої міжвідомчої комісії виконкому Світловодської міської ради, створеної місцевим органом виконавчої влади, тому таке відключення є правомірним, та не може вважатись самовільним. Затвердивши 26 вересня 2018 року згідно п. 2.6 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП акт про відключення від мереж ЦО і ГВП від 22 липня 2018 року, Міжвідомча комісія створила умови для настання наслідків, визначених п. 2.7 Порядку відключення від мереж ЦО і ГВП, а саме для перегляду сторонами умов Договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Частинами 1, 2 ст. 651 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У пункті 29 Договору від 09 січня 2010 року закріплено, що він може бути розірваний достроково, зокрема, у разі зникнення потреби в отриманні послуги або відмови споживача від користування послугами виконавця відповідно до діючого порядку, законодавства України, норм та правил. (а.с.6) При цьому, ч.2 ст.653 ЦК України визначено, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Отже, в укладеному договорі сторони передбачили можливість його дострокового розірвання у разі зникнення потреби в отримані послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця, що також відповідає положенням Законів України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року, «Про теплопостачання». Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України є припинення дії, яка порушує право. З огляду на викладене, встановивши факт припинення користування позивачем послугами відповідача з часу затвердження постійно діючою Міжвідомчою комісією виконкому Світловодської міської ради Акту про відключення квартири позивача від мереж ЦО та ГВП, тобто з 26 вересня 2018 року, та відсутності заборгованості за надання централізованого теплопостачання на час відключення, суд вважає, що є правові підстави для розірвання договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 09 січня 2010 року, зобов`язання відповідача припинити нарахування плати за свої послуги та зняття раніше нарахованої заборгованості з початку опалювального періоду 2018 року, тобто з 01 жовтня 2018 року, оскільки в укладеному договорі сторони передбачили можливість його дострокового розірвання у разі зникнення потреби в отриманні послуг або відмови споживача від користування послугами виконавця. Зазначене відповідає правовому висновку, який висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 14 лютого 2020 року у справі №401/799/18. Оцінивши кожен з аргументів, наведених сторонами у заявах по суті на підтвердження своїх доводів та заперечень, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] , а тому їх слід задовольнити у повному обсязі. Оскільки, позивач при зверненні з даним позовом до суду відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» не сплачував судовий збір, з відповідача в порядку ст.141 ЦПК України, за розглянуті дві позовні вимоги немайнового характеру, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 1681 грн. 60 коп.

Outcome: approved