Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

02.03. 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до Маркушівської сільської ради Хмільницького району, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.02.2010 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,55 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маркушівської сільської ради. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом являється його дружина [PERSON], яка спадщину прийняла відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. 16.02.2012 року померла [PERSON], після смерті якої залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,61 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маркушівської сільської ради, а також майно яке належало її чоловікові [PERSON] Крім позивача спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON] та [PERSON], які спадщину не приймали та на неї не претендують. Являючись спадкоємцем першої черги за законом, позивач прийняла спадщину шляхом вступу у фактичне володіння та управління майном, однак позбавлена можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Зазначені обставини змусили її звернутись до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони по справі не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити. Відповідач, треті особи проти задоволення позовних вимог не заперечували, просили розгляд справи провести у їх відсутність Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що 26.02.2010 року помер [PERSON] (а.с.5), а 16.02. 2012 року померла [PERSON] (а.с.6), батько та мати позивача (а.с.12,13,14). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки площею 2,55 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Маркушівської сільської ради, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ВН № 024430 (а.с.8). На день смерті [PERSON] разом з ним проживала та була зареєстрована його дружина [PERSON], яка доглядала його, вела з ним спільне господарство, відтак вважається такою, що прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки, площею 2,61 га, призначеної для ведення товарного, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії І-ВН № 024431 (а.с.9). Крім того, факт належності спадкодавцям земельних ділянок, що розташовані на території Маркушівської сільської ради також підтверджується листом Управління Держгеокадастру у Хмільницькому районі № 01.03.2017 року № 33-28-99.2-316/2-17 (а.с.7). Відповідно до довідки Маркушівської сільської ради № 126 від 24.02.2017 року (а.с.11) після смерті [PERSON] спадкоємцями по закону являються [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з довідки Маркушівської сільської ради № 127 від 24.02.2017 року (а.с.10), [PERSON] до дня смерті проживала в [INFO], разом з нею проживала її дочка [PERSON], яка доглядала її, провела поховання, а також до сьогоднішнього дня використовує спадкове майно за цільовим призначенням, відтак зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] прийняла спадщину відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Втім позивач не може реалізувати своє право на спадщину в нотаріальному порядку, в звязку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Про втрату правовстановлюючих документів свідчать оголошення в газеті "Життєві обрії" (а.с.21). Згідно інформації, наданої державним нотаріусом Хмільницької нотаріальної контори [PERSON], спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] в Хмільницькій нотаріальній не заводились. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом встановлено, що отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину позивач не має змоги, так як відсутні оригінали Державних актів на право приватної власності на землю, що в свою чергу і зумовило позивача звернутися до суду з даним позовом. Згідно зі статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Отже, оскільки право спадкодавця на земельні ділянки згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ВН № 024430 та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії І-ВН № 024431 не припинилося після смерті спадкодавця, хоча відповідні правовстановлюючі документи і були втрачені, суд приходить до висновку, що в порядку спадкування вказане право має бути визнане за спадкоємцем, який прийняв спадщину. Крім того, інші спадкоємці у визначений законом строк спадщину не прийняли та на неї не претендують За таких обставин суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved