Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

04.02.2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом, яким просить визнати постанову відповідача про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27.01.2014 року неправомірною, крім того зобов'язати відповідача видати на її ім'я свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року. Свої вимоги мотивує тим, що 27.01.2014 року державним нотаріусом Бориспільської міської нотаріальної контори була винесена постанова, якою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька [PERSON], який помер [INFO] року, а саме на 1/9 частину квартири [ADDRESS] та на 1/6 частину квартири [ADDRESS], у зв'язку з тим, що надані дублікати свідоцтв про право на спадщину, на підставі яких її батько мав у власності вказане нерухоме майно, не зареєстровано згідно ст. 182 ЦК України в органах державної реєстрації. Позивач вважає, що дана постанова нотаріуса не відповідає вимогам закону, у зв'язку з тим, що вона являється спадкоємцем першої черги за законом. У встановлений законом строк звернулася з заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Для видачі свідоцтв про право на спадщину, нею до нотаріальної контори були подані дублікати вищевказаних свідоцтв про право на спадщину, що були видані замість втрачених. Дублікатом є другий примірник будь-якого документа, що має однакову з оригіналом юридичну силу. Крім того, позивач вважає, що у випадку смерті власника нерухомого майна, реєстрація прав на яке проведена згідно законодавства, яке діяло на момент його виконання, виконання такої нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину, проводиться без державної реєстрації таких прав за померлим власником у Державному реєстрі майнових прав на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом після отримання інформації з Реєстру відносно прав та обтяжень на об'єкти нерухомого майна, що входять у склад спадщини та права на які зареєстровані згідно законодавства, що діяло на момент виникнення вказаних прав та обтяжень. Таким чином позивач вважає, що має право на спадщину, що залишилася після смерті. З огляду на це, на її думку, відмова державного нотаріуса Бориспільської міської державної нотаріальної контори Пушняк М.О., що викладена в постанові від 27 січня 2014 року, є неправомірною та безпідставною, що змусило її звернутись до суду. В судове засідання позивач не з'явилась, однак від її представника [PERSON] надішла заява в якій вона просить справу слухати у її відсутність. На задоволенні позову наполягає та просить їх задовольнити. Бориспільська міська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилась, від завідувача контори Пушняк М.О. надійшла заява, в якій остання просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, обставини заперечення обґрунтовано викладені у постанові про відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину, крім того просить справу слухати у їх відсутність. Суд дослідив, оцінив та проаналізував всі зібрані докази у їх сукупності і дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 27 січня 2007 року 16-ю Київської державною нотаріальною конторою на ім?я громадянина [PERSON] видано свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частину квартири [ADDRESS], реєстровий № 6-189 ( а.с.7), 1/6 частину квартири [ADDRESS], реєстровий № 6-191 (а.с.9). Згідно з інформаційними довідками, виданими КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна» від 17.12.2013 року КВ-2013 № 37814 ( а.с.6) та № 37811( а.с.5), право власності на зазначене нерухоме майно зареєстроване за гр.[PERSON] на підставі вищевказаних свідоцтв. [INFO] року [PERSON] помер, що підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с.10). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1297 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно з спадкоємцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк з дня відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язується звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач [PERSON] являється єдиним спадкоємцем померлого батька [PERSON], який помер [INFO] року. Для видачі свідоцтв про право на спадщину нею до нотаріальної контори було подано дублікати вищезазначених свідоцтв, що були видані 16-ю Київської державною нотаріальною конторою 26 жовтня 2013 року за реєстровими №№ 3-918,3-920, замість втрачених. 27 січня 2014 року державний нотаріус, своєю постановою (а.с.4) відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на підставі того, що у спадкоємця відсутні документи на нерухоме майно, які необхідні при видачі свідоцтва про право на спадщину, так як у поданих дублікатів правовстановлюючих документів, що підтверджують перехід та виникнення у спадкодавця права власності на нерухоме майно, відсутня державна реєстрація такого речового права в Державному реєстрі речових прав. Відповідно до положень ст.ст.55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо: вчинення такої дії суперечить законодавству України; не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії; дія підлягає вчиненню іншим нотаріусом або посадовою особою, яка вчиняє нотаріальні дії; є сумніви у тому, що фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, усвідомлює значення, зміст, правові наслідки цієї дії або ця особа діє під впливом насильства; з проханням про вчинення нотаріальної дії звернулась особа, яка в установленому порядку визнана недієздатною, або уповноважений представник не має необхідних повноважень; правочин, що укладається від імені юридичної особи, суперечить цілям, зазначеним у їх статуті чи положенні, або виходить за межі їх діяльності; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла плату за її вчинення; особа, яка звернулася з проханням про вчинення нотаріальної дії, не внесла встановлені законодавством платежі, пов'язані з її вчиненням; в інших випадках, передбачених цим Законом. Нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, не приймає для вчинення нотаріальних дій документи, якщо вони не відповідають вимогам, встановленим у ст. 47 цього Закону, а саме: документи, викладені на двох і більше аркушах, що подаються для вчинення нотаріальної дії, повинні бути прошиті у спосіб, що унеможливлює їх роз'єднання без порушення цілісності, а аркуші пронумеровані і скріплені печаткою юридичної особи, яка видала документ; тексти нотаріально посвідчуваних правочинів, заяв, засвідчуваних копій (фотокопій) документів і витягів з них, тексти перекладів та заяв повинні бути написані зрозуміло і чітко, дати, що стосуються змісту посвідчуваних правочинів, повинні бути позначені хоча б один раз словами, а назви юридичних осіб та їх ідентифікаційний код за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців - без скорочень із зазначенням їх місцезнаходження. Прізвища, імена та по батькові фізичних осіб, їх місце проживання та ідентифікаційний номер за даними Державного реєстру фізичних осіб платників податків, крім уповноважених представників юридичних осіб, повинні бути написані повністю, а у випадках, передбачених законами; із зазначенням дати їх народження; для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства або містять відомості, що принижують честь, гідність та ділову репутацію фізичної особи або ділову репутацію юридичної особи, які мають підчистки або дописки, закреслені слова чи інші незастережні виправлення, документи, тексти яких неможливо прочитати внаслідок пошкодження, а також документи, написані олівцем. Дублікатом є другий примірник будь-якого документа, що має однакову з оригіналом юридичну силу. Отже, дублікат документа являє собою додатковий примірник документа з рівнозначною останньому юридичною силою. Фактично видача дубліката полягає у відтворенні тексту документа, дублікат якого видається, що спрямоване на відновлення такого документа у випадку неможливості використання останнього з певних причин. У нотаріальній практиці видача дубліката документа є окремою нотаріальною дією, що включена в перелік нотаріальних дій, вчинюваних нотаріусами відповідно до ст. 34 Закону України "Про нотаріат" і відповідно дублікат правовстановлюючого документа має силу оригінала. Згідно зі ст.182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ст. 16 вказаного Закону, державна реєстрація прав проводиться на підставі заяви власника, іншого правонабувача, сторони правочину, за яким виникло право, уповноваженої ними особи або державного кадастрового реєстратора у випадках, передбачених Законом. Відповідно до положень ч.4 ст.3 вказаного Закону, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом,тобто до 01.01.2013 року, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно зі ст. 25 ЦК України, здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання (ст. 30 ЦК України). Відповідно до роз'яснень які, викладені у листі Міністерства юстиції України від 15.01.2013 року № 13.1-17/46 встановлено, що у разі смерті власників об'єктів нерухомого майна, реєстрація прав на які проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, вчинення такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину, проводиться без державної реєстрації таких прав за померлим власником в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом після одержання інформації з Реєстрів щодо зареєстрованих прав та обтяжень на об'єкти нерухомого майна, що входять до складу спадщини та права на які зареєстровані відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення вказаних прав та обтяжень. Законодавство у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, передбачає можливість використання нотаріусом як спеціальним суб'єктом, на якого покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, Державного реєстру іпотек, Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про нотаріат», нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов'язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. У випадку необхідності одержання нотаріусом інформації щодо зареєстрованих прав та обтяжень на об'єкти нерухомого майна, що входять до складу спадщини, та права на які зареєстровані відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення вказаних прав та обтяжень, йому слід звертатися до органу державної реєстрації прав за отриманням інформаційної довідки з Державного реєстру прав. Позивач надала нотаріусу дублікати свідоцтв про право на спадщину за законом зазначене майно і інформаційні довідки, видані КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об?єкти нерухомого майна» від 17.12.2013 року КВ-2013 № 37814, які підтверджують той факт, що право власності на 1/9 частину квартири [ADDRESS] та на 1/6 частину квартири [ADDRESS], зареєстроване за гр.[PERSON] на підставі вищевказаних свідоцтв. З урахуванням наведеного, можна зробити висновок, що державний нотаріус Бориспільської міської державної нотаріальної контори безпідставно та неправомірно відмовив позивачу у видачі свідоцтв про право на спадщину. З цих підстав позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved