Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

у грудні 2018 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 29.03.2016 між ним та відповідачем було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої позичальник отримала кредит у розмірі 12295,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконує, а тому утворилася заборгованість. Погашення заборгованості за кредитом має здійснюватись щомісячно з 1 по 25 число кожного місяця. Оскільки зобов'язання за договором позичальник належним чином не виконує, а тому станом на 13.11.2018 року має заборгованість. У зв'язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 14069,34 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач направив клопотання про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення суду (а.с.40). Відповідач подала заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, заперечень проти позову не надала (а.с.57). Виходячи з викладеного, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 29.03.2016 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором б/н від 29.03.2016 р., банк надав позичальнику кредит у розмірі 12295,70 грн на строк 24 місяці, з 30.12.2015 р. по 31.12.2017 р., шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 9827,59 грн. в обмін на зобов'язання позичальника по поверненню коштів та сплаті відсотків у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у визначені у Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання банкові грошових коштів щомісячно в сумі 491,77 грн. для погашення заборгованості по кредиту, що складається з заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього платежу повинна бути не пізніше 31.12.2017 р. (п.2.1 Генеральної угоди) (а.с.6). Вказаним договором було реструктуризовано заборгованість відповідача по кредитному договору б/н від 29.03.2016 р (а.с.6). Пунктами 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.2, 1.7 Генеральної угоди встановлено, що сторони узгодили по Договору 1, зокрема: зменшити розмір заборгованості, який виник в період надання клієнту кредиту, а саме відсотків 314,2 грн, комісію на 35,83 грн., пеню на 0,0грн, штраф на 637,15 грн., заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 10427,59 грн. Дата кінцевого погашення заборгованості по Договору 1 - 31.12.2017 р. З метою забезпечення виконання зобов'язання по договору, клієнт зобов'язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку в розмірі 600,0 грн. Дана Генеральна угода в частині розділу «Реструктуризація заборгованості» діє протягом терміну дії Договору 1 (а.с.84). Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 31-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 987,18 грн. (а.с.84). Згідно п.2.8. Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки (а.с.84). За умовами договору (п.1.1.3.2.11 Умов) Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості чи іншої заборгованості, яка виникає у клієнта зважаючи на невиконання зобов'язань (а.с. 13). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 13.11.2018 р. заборгованість за даним кредитним договором перед банком становить 14069,34 грн., з яких: 6250,98 грн. - заборгованість за кредитом; 1197,79 грн. - заборгованість за процентами; 2750,33 грн. - нарахована комісія та пеня; 3870,24 грн. - штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди (а.с. 4). Таким чином, ставлячи питання про одночасне стягнення пені та штрафу, банк просить застосувати до боржника подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Вказаний висновок викладений у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015р. Пунктом 2.2 Генеральної угоди (стягнення штрафу) та п.2.8 (стягнення пені) визначено стягнення за порушення зобов'язань по погашенню кредиту. Таким чином, оскільки умовами Генеральної угоди передбачено першочергове стягнення неустойки у вигляді штрафу (п.2.2 Ген. Угоди),а тому суд уважає, що вимоги позивача про стягнення пені (п.2.8 Ген. Угоди) є безпідставними. За таких обставин, ураховуючи, що відповідач не виконав свої зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором в установлені договором строки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки, на що він розраховував при укладенні договору, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку з чим з відповідачана користь позивача необхідно стягнути заборгованість за Генеральною угодою без номеравід 29.03.2016 р., яка виникла станом на 13.11.2018 р., у розмірі 11319,01 грн., що включає: 6250,98грн. - тіло кредиту; 1197,79 грн. - відсотки; штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди - 3870,24 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 1417,56 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial