Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 17.05.2013 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається із: житлового будинку № 12, загальною площею 74,3 кв.м., житловою площею 51,70 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с.Мала Сквирка, Білоцерківського району Київської області, вул.Бессарабська; земельної ділянки площею 0,564 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та передана для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства; права на земельну частку (пай) розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса, яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0076070, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією 1996року та зареєстрованим 26.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 186. [PERSON] 09.08.2012 року залишила заповіт яким, заповіла відповідачу [PERSON], земельну частку (пай), розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах , що перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, а все інше належне їй майно заповіла своєму сину [PERSON] та своєму онуку [PERSON], позивачам по справі. В передбачений законом шестимісячний строк позивачі прийняли спадщину. 28.12.2014 року приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON] позивачам були видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом , після померлої [PERSON], по 1/2 частці кожному на житловий будинок №12 з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться за адресою: с.Мала Сквирка, Білоцерківського району Київської області, вул. Бессарабська. Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 0,564 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та передана для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства та на земельну частку (пай) розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку пай серії КВ № 0076070, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією 1996 року та зареєстрованим 26.12.1996 р. в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №186, позивачам було відмовлено, оскільки померла [PERSON] не зареєструвала своє право власності на майно в установленому законом порядку. Позивачі, збільшивши та уточнивши в суді свої позовні вимоги, просили в судовому порядку визнати за ними право власності, по ? частині, за кожним на земельну ділянку площею 0,564 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та передана для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства та на земельну частку (пай) розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку пай серії КВ № 0076070, в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON], яка померла 17.05.2013 року. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] підтримав уточнений позов . Яблунівська сільська ради Білоцерківського району Київської області до суду представника не направила, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена, до суду надійшов лист в якому Яблунівська сільська рада позов визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у відсутності їх представника. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день і час розгляду справи належним чином повідомлений, його представник [PERSON] направив до суду заяву про визнання позову від 15.06.2017 року, просив справу розглядати у відсутності відповідача [PERSON] та його представника. Третя особа Приватний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON] до суду не з"явилася, про день і час розгляду справи була належним чином повідомлена. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так, по справі встановлено, що 17.03.2013 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.11.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 2-2132 [PERSON] є спадкоємцем всього майна свого чоловіка [PERSON], який помер 13.05.2007 року та отримала у спадщину право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Щорса Яблунівської сільської ради Білоцерківського району, розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0076070, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією в 1996 році та зареєстрованим 26.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №186, а також, [PERSON] отримала у спадщину право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.Щорса Яблунівської сільської ради Білоцерківського району, розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, посвідченого сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН №368858, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією в 27.12.2002 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №856 та перереєстрованого на імя померлого [PERSON] Білоцерківською районною державною адміністрацією 05.03.2003 року, а також, отримала у спадщину земельну ділянку площею 0,564 га, яка розташована на території Яблунівської сіслької ради та належала померлому [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю ІІІ КВ № 049974, виданого Яблунівською сільською радою 01.09.1998 року та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 302, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 05.03.2008 року та від 22.11.2008 року. Відповідно до копії заповіту від 09.08.2012 року, посвідченого секретарем Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 49, [PERSON], заповіла брату свого померлого чоловіка [PERSON] відповідачу [PERSON], земельну частку (пай), розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, а все інше належне їй майно, де б воно не знаходилось, та з чого б воно не складалось заповіла своєму сину [PERSON] та своєму онуку [PERSON], тобто позивачам у справі. Зазначене підтверджується копією заповіту (а.с.10). Згідно копії спадкової справи за № 39/2013, наданої приватним нотаріусом Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON], 10.08.2013 року [PERSON] та [PERSON] 09.08.2013 року звернулися з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Відповідно до Інформаційної довідки за Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 10.08.2013 року у Спадковому реєстрі є інформація про чинний заповіт [PERSON] Судом встановлено, що позивачі частково оформили свої спадкові права, та для оформлення спадщини у вигляді земельної частки (пай) позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай), розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах, яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради та на земельну ділянку площею 0,564 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, і була передана для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства. Також, в свою чергу, відповідач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON] з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на іншу земельну частку (пай), розміром 2.24 в умовних кадастрових гектарах , яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 368858, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією, зареєстрований 27.12.2002 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за №856. Дані факти підтверджуються матеріалами справи. Судом, також, встановлено, що 08.02.2014 року державний нотаріус Білоцерківського районного нотаріального округу в Київській області [PERSON] винесла постанову в якій відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом, на земельні ділянки площею 0,564 га, та розміром 2.24 в умовних кадастрових гектарах, які знаходяться на території Яблунівської сільської ради, оскільки спадкодавець [PERSON] за життя не зареєструвала вищевказані свідоцтва про право на спадщину за законом в Управлінні Держземагенства у Білоцерківському районі Київської області, а також нею не було отримано Державний акт на право власності на земельну ділянку. Наведене підтверджується копією постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.02.2014 року. Та крім того, встановлено, що між спадкоємцями виник спір з приводу спадкового майна, оскільки спадкодавець мала дві ідентичні за розміром земельні ділянки, які знаходяться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району в колективній власності КСП ім. Щорса. При вирішенні спору суд виходить з наступного. За ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Як роз»яснено в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися за правилами позовного провадження. За ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як роз»яснено в п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування /зі збереженням її цільового призначення/ при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогоспо дарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Згідно до ст.2 цього Закону Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купів лі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлю ючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). Власнику однієї чи більше земельної частки (паю) в межах земель, що перебувають у користуванні одного сільськогосподарського підприємства, видається один державний акт на право власності на земельну ділянку. Власникам земельних часток (паїв), яким земельні ділянки виділені в натурі (на місцевості) єдиним масивом, видається державний акт на право власності на земельну ділянку, який посвідчує їх право спільної часткової власності чи спільної сумісної власності. Отже, аналіз вищенаведених правових норм дає підстави стверджувати, що право громадянина на земельну частку /пай/ посвідчується відповідним сертифікатом до виділення часток /паїв/ в натурі /на місцевості/, а після цього - власнику земельної частки /паю/ видається державний акт на право власності на земельну ділянку згідно законодавства, що діяло станом на день виникнення права у спадкодавця на вказану земельну частку /пай/. Одним із документів, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину. З 01.01.2013 року з моменту введення в дію Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» змінено порядок оформлення правовстановлюючих документів на земельні ділянки. Як передбачено в ст.15 Закону України « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», правовстановлюючим документом на земельну ділянку є не державний акт, а свідоцтво про право власності на нерухоме майно та витяг з Державного реєстру прав про зареєстровані права та/або їх обтяження. Таким чином встановлено, що в даному випадку, спадкодавець [PERSON] мала право на земельну ділянку площею 0,564 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та передана для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства та право на земельну частку (пай) розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах , що перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0076070, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією 1996 року та зареєстрованим 26.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 186. Але за життя [PERSON] не зареєструвала у встановлему законом порядку своє право власності на вищевказані земельну ділянку та земельну частку ( пай). За ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обовязку у виді втрати права на спадщину. А тому суд, з урахуванням наведеного та визнання відповідачами позову, приходить до висновку, що за позивачами [PERSON] та [PERSON], як спадкоємцями за заповітом, можливо визнати право власності, по 1 \\2 частині за кожним, земельної ділянки площею 0,564 га, яка розташована на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, та передана для обслуговування будівель і господарських споруд, ведення особистого підсобного господарства в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON], яка померла 17.05.2013 року, а також визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності, по 1 \\2 частині за кожним, земельної частки (паю), розміром 2,24 в умовних кадастрових гектарах , що перебуває у колективній власності КСП ім. Щорса яка знаходиться на території Яблунівської сільської ради Білоцерківського району Київської області та посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0076070, виданим Білоцерківською районною державною адміністрацією 1996 року та зареєстрованим 26.12.1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 186, в порядку спадкування за заповітом після померлої [PERSON], яка померла 17.05.2013 року. На підставі вищевикладеного та ст.ст. 182,328,1216,1217,1218,1223,1225, 1268, ,1296 ЦК України, , ст.ст. 81,120, 125,126,202 ЗК України, Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/», Закону України «Про державний земельний кадастр», керую чись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved