Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-26 00:00:00

09.02.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок по вул.Східна,40 в с.Розношенське Благовіщенського району Кіровоградської області. Позовні вимоги мотивував тим, що з 2006 року він проживав у будинку по вул.Польова,6, який належав його матері, але внаслідок пожежі у 2007 році, будинок згорів, де згоріли його речі та заощадження. Після чого, за спільні кошти громади села та фінансової допомоги Розношенської сільської ради йому було придбано житловий будинок у громадянки [PERSON], який знаходиться по вул.Східній (Радянській) 40, та який вона отримала в спадок після смерті сестри. З того часу, а саме з 2007 року, зазначений будинок знаходиться у фактичному володінні позивача, він відкрито володіє та користується ним понад 10 років. Позивач у судове засідання не з"явився, подавши заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - Розношенської сільської ради у судове засідання не з"явився, подав клопотання, яким не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні, згідно копії технічного паспорту на житловий будинок (а.с.8-10) [PERSON] належало домоволодіння по вул.Східна (до перейменування - вул.Радянська),40. Зазначене домоволодіння у 2007 році за спільні кошти громади села та фінансової допомоги Розношенської сільської ради було придбано [PERSON], оскільки його будинок, в якому він проживав - згорів. Позивач [PERSON] з 2007 року по теперішній час (понад 10 років) вільно відкрито володіє даним будинком. Приймаючи рішення, суд керується наступним. На підставі ст.344 ЦК України набувальна давність - одна з підстав набуття права власності. Частина 1 статті 344 Цивільного кодексу України передбачає, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито й безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років або рухомим майном протягом 5 років, набуває права власності на нього. Суб'єктом набувальної давності може бути як фізична, так і юридична особа. Відповідно до ч.4. ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Згідно п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Згідно п. 11 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Згідно п. 13 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Окрім того, у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на житловий будинок. На підставі наведеного,

Outcome: approved