Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

08.11.2017 року позивач [PERSON] звернувся до Корабельного районного суду міста [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування 69/100 частини житлового будинка № 13, по вулиці Райдужній в місті Миколаєві. В обґрунтування позову позивач зазначив, що йому, [PERSON] належить на підставі договору дарування від 18.06.2003 року, 69/100 частини домоволодіння, яке розташоване у будинку № 13 по вулиці Райдужній в місті Миколаєві. В належному йому будинку зареєстрована, але, понад шести місяців не проживає його колишня дружина [PERSON] Шлюб з останньою було розірвано рішенням Корабельного районного суду міста [PERSON] від 12.05.2017 року, але ще на початку травня 2017 року відповідач зібрала свої речі і виїхала зі спірного приміщення. Відповідач не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані, перешкод для проживання у спірному будинку для відповідача позивач не створює, остання за власним бажанням та з власної волі не проживає за місцем своєї реєстрації. Посилаючись на викладене, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. Позивач, в судове засідання не зявився, проте надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач, повідомлена своєчасно та належним чином в судове засідання не зявилася, про причини неявки до суду не повідомила, заперечень проти задоволення позову до суду не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази додані до неї, взявши до уваги заяву позивача, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. 69/100 частини житлового будинку № 13 по вулиці Райдужній в місті Миколаєві належить [PERSON], на підставі договору дарування від 18.06.2003 року. Згідно довідки КП ДЄЗ Пілот від 30.10.2017 року № 2395 в спірному будинку зареєстровані позивач [PERSON], як власник та відповідач по справі [PERSON] Також, посадовою особою КП ДЄЗ "Пілот", а саме директором [PERSON] був посвідчений Акт про не проживання, громадянки [PERSON], [INFO], за адресою: місто Миколаїв, вулиця Райдужна, будинок № 13, про що підписалися сусіди, мешканці будинку № 8 по вулиці Райдужній в місті Миколаєві. Відповідач з травня 2017 року за місцем своєї реєстрації не проживає, не сплачує комунальні послуги, не підтримує будинок у належному стані. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном. Гарантуючи захист права власності, передбачене ст. 41 Конституції України, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. На підставі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, інше житлове приміщення, призначені та придатні для проживання в них (ст.ст. 379, 380ЦК України ). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців без поважних причин, а тому її слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням на підставі ст.71 ЖК України.

Outcome: approved