Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

08.05.2021 року (згідно поштового штемпеля) [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 24.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис № 2514 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 17051,37 грн. Вказано, що заборгованість нарахована за Кредитним договором AG9166749 від 02.05.2019 року, укладеним між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Дінеро», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору № 22-08/19 та Додаткової угоди № 2 про відступлення права вимоги від 30.09.2019 року, є Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал». Вказаним виконавчим написом запропоновано стягнути з [PERSON] за період з 30.09.2019 року по 20.02.2021 року суму заборгованості у розмірі 17051,37 грн, у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 5500,00 грн, сума заборгованості за відсотками та комісіями - 11551,37 грн, за вчинення виконавчого напису - 1000,00 грн. 11.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом Олександром Олександровичем було відкрито виконавче провадження № 64802751 на підставі виконавчого напису, та звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи заявника, в рамках виконавчого провадження № 64802751. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, у нотаріуса на час його вчинення були відсутні документи, які б свідчили про безспірність заборгованості, кредитних договір не був нотаріально посвідчений та були відсутні правові підстави для вчинення такої нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідача безпідставно стягнуті з позивача кошти за виконавчим написом, стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача. Ухвалою суду від 03 червня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У визначений судом строк представником відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в порядку ст. 178 ЦПК України відзив на позовну заяву не поданий. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. правом на подачу до суду пояснень не скористався. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Позивачем [PERSON] до суду направлено заяву про розгляд справи у його відсутність. У своїй заяві позовні вимоги підтримав повністю. Суд визнав можливим розглянути справу у відсутність учасників справи за наявними в матеріалах справи документами, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду. Дослідивши докази, з`ясувавши усі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, 24.02.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Тарасом Володимировичем було вчинено виконавчий напис № 2514 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 17051,37 грн за Кредитним договором AG9166749 від 02.05.2019 року (копія виконавчого напису - а.с.12). На підставі виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Канцедалом О.О. 11.03.2021 року було відкрито виконавче провадження № 64802751 (копія постанови про відкриття виконавчого провадження - а.с.13-14). На підставі виконавчого напису із заробітної плати відповідача було стягнуто 911,69 грн (копії звітів про здійснені відрахування та виплати ТОВ «АЛЛО» - а.с.15,16). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі N 754/9711/14-ц зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до п. 2.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Згідно з п. 3.1. Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Остаточне рішення адміністративного суду набрало чинності 22 лютого 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Такий висновок міститься в Постанові Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), який суд застосовує до даних спірних правовідносин. Судом встановлено, що відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» нотаріусу для вчинення виконавчого напису не надані первинні документи на підтвердження безспірності заборгованості, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, суд звертає увагу на те, що кредитний договір нотаріально не посвідчений. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню ( постанова Верховного Суду від 23.06.2020 у справі N 645/1979/15-ц). Судом встановлено, що серед документів наданих Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» нотаріусу для вчинення виконавчого напису оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, не надано, що свідчить про недотримання умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. На спростування твердження щодо відсутності нотаріального посвідчення кредитного договору, відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до суду нотаріально посвідчений договір не надано. Приватним нотаріусом Литчук Т.В. пояснень з цього приводу суду не надано, у зв`язку з чим, суд не має можливості пересвідчитись у нотаріальному посвідченні кредитного договору. За вказаних обставин суд приходить до висновку, про відсутність нотаріального посвідчення кредитного договору, а відповідно і про відсутність підстав для вчинення виконавчого напису нотаріуса. Приймаючи таке рішення суд керується практикою ЄСПЛ щодо обґрунтованості судових рішень. Так, у справі «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89) ЄСПЛ наголосив на тому, що згідно статті 6 Конвенції рішення судів достатнім чином містять мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя (рішення у справі «Hirvisaari v. Finland», заява № 49684/99; від 27 вересня 2001 р., пункт 30). Разом з тим, у рішенні звертається увага, що статтю 6 параграф 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення, може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи (рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain», заява серія A № 303-A; від 9 грудня 1994 р.; пункт 29). Враховуючи порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Литчук Т.В. № 2514 від 24.02.2021 року, таким, що не підлягає виконанню. За встановлених обставин оспорюваний виконавчий напис суд визнає таким, що не підлягає виконанню. Оскільки на підставі виконавчого напису нотаріуса, який визнається судом недійсним, з позивача [PERSON] було безпідставно стягнуто 911,69 грн, вказані кошти підлягають стягненню з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь позивача. В частині розподілу судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У позовній заяві позивач просить стягнути судові витрати з відповідача. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем понесені судові витрати у вигляді судового збору в загальному розмірі 1816,00 грн (454,00 грн - судовий збір за заяву про забезпечення позову, 454,00 грн - судовий збір за вимогою про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та 908,00 грн за вимогою про стягнення безпідставно стягнутих коштів). Розмір витрат по сплаті судового збору підтверджується ( копії квитанцій - а.с.7, 26). Ухвалою суду від 26 квітня 2021 року у справі № 365/173/21 задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову до подання позовної заяви та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 2514 від 24.02.2021 року. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. На підстав викладено, визначити строк дії заходів забезпечення позову, вжитих згідно ухвали суду від 26 квітня 2021 року, протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням суду законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved