Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

09 жовтня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Тридубської сільської\~ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на 1/2 частку земельної ділянки площею 3.12 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі - [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В підготовче засідання позивач не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Тридубської сільської\~ради Кривоозерського району Миколаївської області в підготовче засідання не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено,\~що [INFO] померла\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~даними свідоцтва\~про смерть\~серії [NUMBER] ,\~виданого Тридубською\~сільською ради Кривоозерського\~району Миколаївської\~області03 листопада 2005 року(а.с.6). Згідно даних заповіту, посвідченого Кругловою Л.М., секретарем виконкому Тридубської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області 01 липня 2005 року, зареєстрованого в реєстрі за №86, [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частках(а.с.7). Вказаний заповіт зареєстровано у Спадковому реєстрі за №42217177 та він є чинним на день смерті спадкодавця(а.с.19). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3.12 га, кадастровий номер: 4823984200:02:000:0272, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Тридубівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК №095722, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 04 грудня 2003 року(а.с.9). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається із спадкової справи №69/06(а.с.21-32), позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.21). В оформленні спадщини на 1/2 частку земельної ділянки площею 3.12 га, після смерті [PERSON] , державним нотаріусом йому відмовлено, оскільки 14 грудня 2007 року за реєстровим номером 2554 іншому спадкоємцю [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частку вищевказаної земельної ділянки і кадастровий номер 4823984200:02:000:0272 ділянки - анульовано(а.с.5). Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на 1/2 частку земельної ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved