Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

02 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 23.04.2009 року близько 01-00год. на території кислово-конверторного цеху ПАТ «ММК імені Ілліча» з робітником ЦРМО-4 [PERSON] стався нещасний випадок, в результаті якого він отримав тяжкі тілесні ушкодження. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області на користь [PERSON] з ПАТ «ММК імені Ілліча» стягнуто моральну шкоду в розмірі 50000,00грн. та судовий збір в розмірі 229,40грн. 27.01.2014 року ПАТ «ММК імені Ілліча» виконав рішення суду в повному обсязі. Відповідальними особами, дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Кожний з робітників притягується до матеріальної відповідальності в розмірі прямої дійсної шкоди, однак не більше своєї середньої місячної заробітної плати. Підсумковий середній місячний заробіток всіх працівників, винних у спричиненні ПАТ «ММК імені Ілліча» матеріальної шкоди, складає 53162,27грн., що на 2932,87грн. перевищує дійсну шкоду. 21.05.2014 року відповідачам та [PERSON] направлені претензії, в яких запропонували погасити завдану з їх вини матеріальну шкоду у добровільному порядку, однак в теперішній час сплачує шкоду тільки [PERSON] На підставі викладеного позивач був вимушений звернутись до суду та просить стягнути з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 20366,68грн., з [PERSON]- 17734,84грн., з [PERSON]- 8620,64грн., та стягнути з них судовий збір в розмірі 467,22грн. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, пояснив, що для нарахування середньомісячної заробітної плати враховували виплати за останні два місяці роботи, що передують виконанню рішення суду ПАТ «ММК імені Ілліча», грошові кошти [PERSON] перераховані 27.01.2014 року. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, додатково пояснив, що на період розслідування перебував на посаді начальника цеху, прямої участі не приймав. З актом ознайомлений, його не оскаржував, вважає, що його прямої вини не має. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та пояснив, що вважав, що добровільно була стягнута сума середнього заробітку на момент нещасного випадку. Претензію позивача отримував у лютому, вважав, що все вирішиться та стягнень не буде. Співвідповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, підтвердив пояснення [PERSON], додатково пояснив, що претензію не отримував. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частин першої та другої статті 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Згідно зі ст.132 КЗпП України, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконання трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Відповідно до ч. 1 статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» N14 від 29.12.92 за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах. За вимогами інших осіб, що ґрунтуються на неналежному виконанні працівником своїх трудових обов'язків (відшкодування шкоди їх майну, здоров'ю, виплаченої пенсії, допомоги по соціальному страхуванню та ін.), в силу ст.441 ЦК (1540-06), відповідає підприємство, перед яким винний працівник несе матеріальну відповідальність у порядку регресу за нормами трудового законодавства. Як вбачається з п.8 Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.03.95р. за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП (322-08 ), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст.47 Закону України "Про телебачення і радіомовлення" ( 3759-12). Як вбачається з п.20 Пленуму судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст.233 КЗпП України річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд з позовом про її відшкодування. Цей строк застосовується і при зверненні із заявою прокурора. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 06.12.2013 року, яке набрало законної сили 17.12.2013 року, на користь [PERSON] з ПАТ «ММК імені Ілліча» стягнуто моральну шкоду в розмірі 50000,00грн. та судовий збір в розмірі 229,40грн. До суду позивач з вказаними вимогами звернувся 02.12.2014 року, тобто річний строк з дня виявлення заподіяної працівниками шкоди позивачем не пропущений. У п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року зазначено, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі статтями 130, 135-3, 137 КЗпП залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Зокрема, з'ясовувати: наявність прямої дійсної шкоди та її розмір; якими неправомірними діями її заподіяно і чи входили до функцій працівника обов'язки, неналежне виконання яких призвело до шкоди; в чому полягала його вина; в якій конкретно обстановці заподіяно шкоду; чи були створені умови, які забезпечували б схоронність матеріальних цінностей і нормальну роботу з ними; який майновий стан працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави стверджувати, що обов'язковими умовами для притягнення працівника до матеріальної відповідальності є наявність винних протиправних дій працівника, негативних наслідків у вигляді прямої дійсної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, а також причинного зв'язку між протиправними діями на наслідками. Зазначеним судовим рішенням встановлено, що причинами настання нещасного випадку є падіння позивача із щита укриття конвертора внаслідок обвалення гарнісажу з обривом навісної люльки, незадовільна організація безпечного виробництва робіт на ремонті конвертера №2 та відсутність контролю з боку керівників та спеціалістів ЦРМО-4 за виконання вимог Проекту організації робіт, невиконання вимог законодавства про охорону праці працівниками ЦРМО-4 ПАТ «Маріупольський металургійний комбінат імені Ілліча». За правилами ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Як вбачається з акту форми Н-5 від 07.05.2009 року та акту №38/1 форми Н-1, особами дії або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку є: [PERSON]- начальник ЦРМО-4, який не забезпечив належного контролю за організацією безпечного виробництва робіт по капітальному ремонту конвертора №2, чим порушив ст.14 ЗУ «Про охорону праці», р.ІІІ, п.1.14 Правил охорони праці в металургійній промисловості, п.1.12 Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті, п.п.10.35.1, 10.35.2 стандарту підприємства СТП 227- 10.03-2003 «Система управління охороною праці на комбінаті»; [PERSON]- заступник начальника ЦРМО-4, не забезпечив належного контролю за організацією безпечного виробництва робіт по капітальному ремонту конвертора №2, чим порушив ст.14 ЗУ «Про охорону праці», р.ІІІ, п.1.14 Правил охорони праці в металургійній промисловості, п.1.12 Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті, п.п.10.35.1, 10.35.2 стандарту підприємства СТП 227- 10.03-2003 «Система управління охороною праці на комбінаті»; [PERSON]- старший майстер ділянки №1 ЦРМО-4 (керівник ремонту конвертору №2 в змінах з 19-00год. до 07-00год.), не забезпечив безпечну організацію ремонтних робіт у відповідності з вимогами ПОР, чим порушив ст.14 ЗУ «Про охорону праці», р.ІІІ, п.1.14 Правил охорони праці в металургійній промисловості, п.1.12 Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті, п.п.10.37.1, 10.37.5, 10.37.6 стандарту підприємства СТП 227- 10.03-2003 «Система управління охороною праці на комбінаті»; [PERSON]- майстер ділянки №1 ЦРМО-4, не організував безпечне виробництво ремонтних робіт у відповідності з вимогами ПОР, чим порушив ст.14 ЗУ «Про охорону праці», р.XIV, п.1.27 Правил охорони праці в металургійній промисловості, р.ІІІ, гл.7, п.5 Правил охорони праці при ремонті обладнання на підприємствах чорної металургії, п.1.5, 4.1.14 Правил охорони праці при виконанні робіт на висоті, п.10.38.3 стандарту підприємства СТП 227- 10.03-2003 «Система управління охороною праці на комбінаті». Таким чином, для покладання на відповідачів цивільно-правової відповідальності мається сукупність усіх чотирьох необхідних умов, а саме: наявність шкоди; неналежне виконання функцій працівника, що призвело до шкоди; причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; вина заподіяння шкоди. 27.01.2014 року ПАТ «ММК імені Ілліча» у виконання рішення суду [PERSON] перераховано 50000,00грн., що підтверджується копією платіжного доручення №3307, а також 18.02.2014 року перераховано 229,40грн., що підтверджується копією платіжного доручення №6763. Отже, рішення Іллічівського районного суду від 06.12.2013 року позивачем виконано в повному обсязі. 21.05.2014 року на адресу [PERSON], [PERSON], [PERSON] направлені претензії, в яких позивач запропонував погасити завдану з їх вини матеріальну шкоду у добровільному порядку до 30.05.2014 року. В теперішній час [PERSON] сплачує спричинену шкоду в добровільному порядку. Відповідно до п.4 Пленуму Верховного суду України від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, завданої підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» при матеріальній відповідальності в межах середнього місячного заробітку він визначається відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 з наступними змінами, а саме виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди, а в разі, коли справа вирішується після звільнення працівника- виходячи з виплат за попередні два місяці роботи на даному підприємстві (в установі, організації). Згідно довідки головної бухгалтерії відділу обліку заробітної плати «ПАТ «ММК імені Ілліча» від 08.05.2014 року за №2/71455 середньомісячна заробітна плата за листопад - грудень 2013 р. [PERSON] складає 4240,00грн., [PERSON]- 21099,9грн., [PERSON]- 9353,86грн., [PERSON]- 18468,06грн. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що середньомісячна заробітна плата відповідачам нараховувалась відповідно до порядку зазначеного постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Однак, враховуючи вищевикладені норми Пленуму ВС, суд приходить до висновку, що середньомісячна заробітна плата повинна бути нарахована за жовтень- листопад 2013р., за останні два календарні місяці роботи, що передують вирішенню судом справи про відшкодування шкоди. Згідно довідок від 03.03.2015 року за №2/80589, №2/80592, 2/80590 середньомісячна заробітна плата за жовтень - листопад 2013р., [PERSON] складає 21222,08грн., [PERSON]- 19903,84грн., [PERSON]-12591,04грн. Сукупність середньомісячних заробітних плат винних у завданні шкоди позивачу складає 57956,96грн., що на 7727,56грн. перевищує дійсну шкоду (57956,96грн.-50229,40грн.). Винні повинні нести матеріальну відповідальність за завдану шкоду в розмірі прямої дійсної шкоди, однак не більше своєї середньомісячної заробітної плати, зменшеної на суму 1931,89грн. (7727,56грн./4=1931,89грн.). Таким чином, розмір матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню [PERSON] складає 19290,19грн. (21222,08грн.-1931,89грн.), [PERSON]- 17971,95грн. (19903,84грн.-1931,89грн.), [PERSON]- 10659,15грн. (12591,04грн.- 1931,89грн.). [PERSON] добровільно відшкодовує завдано шкоду та позивачем не заявлено вимог відносно нього. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «ММК імені Ілліча» підлягають задоволенню та з [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 19290,19грн., з [PERSON] в розмірі 17971,95грн., з [PERSON] в розмірі 10659,15грн. Також відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в розмірі 479,21грн., з якого на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 467,22грн. по 155,74грн. з кожного, та на користь держави 11,99грн. по 4,00грн. з кожного.

Outcome: approved