Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON], мотивуючи позовні вимоги тим, що 14.02.2009 року зареєструвала із ним шлюб у Вибранівській сільській раді Жидачівського району Львівської області, від якого у них 24.01.2010 року народилася дочка [PERSON], яка проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Одруження із відповідачем виявилось невдалим, оскільки у них різні погляди на життя та виховання дитини. Крім того відповідач багато часу проводив зі своїми друзями, зловживав спиртними напоями, ніде не працював і не приділяв належної уваги сім"і. З вересня 2015 року сторони спільно не проживають та не ведуть спільного господарства. За цей час ніхто із них не робив спроб, щоб відновити сімейні стосунки. За вказаних обставин, позивачка вважає, що їх шлюб носить формальний характер, так як вона втратила до відповідача почуття любові та поваги. У судовому засіданні позивачка [PERSON] перед наданням строку для примирення підтримала позовні вимоги із підстав, зазначених у позові. У судове засідання позивачка 15.09.2016 року не з"явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Вказала, що примирення за час, що надавався судом, між ними не досягнуто, а тому просила суд шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судове засідання 15.09.2016 року не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні 15.06.2016 року він позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Із свідоцтва про шлюб серія І-СГ №090936 , яке видано 14.02.2009 року Вибранівською сільською радою Жидачівського району Львівської області, вбачається, що цього дня зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Свідоцтвом про народження серія І-СГ №220193, яке видано 01.02.2010 року тією ж сільською радою, стверджено, що у сторін у справі 24.01.2010 року народилася дочка [PERSON] . Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, вони не спілкуються, не підтримують ніяких відносин, із вересня 2015 року не проживають спільно, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та втрату почуттів. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка піля реєстрації шлюбу змінила прізвище та у позовній заяві вказала, що бажає після розірвання шлюбу залишити набуте у шлюбі прізвище, тому вона вправі надалі іменуватись цим прізвищем. Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Дочка сторін, яка є малолітньою, проживає разом із позивачкою та відповідач проти цього не заперечує, а тому її слід залишити проживати із позивачкою.

Outcome: approved