Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] (фермерського) господарства "Скорпіон", в якому просить визнати недійним договір оренди землі від 25 грудня 2008 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] (фермерським) господарством "Скорпіон", який зареєстровано Запорізькою регіональною філією Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" 03 серпня 2009 року за № 040927400035, та скасувати державну реєстрацію вказаного договору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що їй на праві власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 8,9284 га., яка розташована на території Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області. Вказану земельну ділянку [PERSON] отримала у власність після смерті її сестри [PERSON], яка померла 27 серпня 2010 року. В даний час земельну ділянку використовує Селянське (фермерське) господарство "Скорпіон" на підставі вищевказаного договору. Як стверджує позивач [PERSON] не могла підписати оспорюваний договір оренди землі, оскільки в квітні 2007 року вона перенесла інсульт, внаслідок чого у неї була паралізована права сторона тіла. Крім того договір не містить всіх істотних умов, а саме нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. Також позивач [PERSON] зазначає, що орендна плата в договорі встановлена у меншому розмірі, ніж передбачено Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 19 серпня 2008 року № 725/2008, а також підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Представники відповідача [PERSON] (фермерського) господарства "Скорпіон" [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, та пояснили, що оспорюваний договір підписувала [PERSON] особисто. Починаючи з 25 грудня 2008 року і по 05 лютого 2015 року жодних претензій ні від [PERSON] ні, після смерті останньої, від [PERSON] до господарства не надходило. [PERSON] з 2008 року по 2009 рік, а [PERSON] з 2010 року по 2013 рік, отримували орендну плату. Також пояснили, що в договорі передбачено всі істотні умови, які були встановлені законодавством на момент укладення договору. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, а також вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про відмову в задоволенні позову. У відповідності до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а у відповідності до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2, 4 ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 8,9284 га., яка розташована на території Любицької сільської ради Новомиколаївського району Запорізької області, що посвідчено державним актом на право приватної власності на землю, серії ЯИ № 267534, виданим головою Новомиколаївської районної державної адміністрації Запорізької області 08 червня 2012 року. Вказану земельну ділянку [PERSON] отримала у власність після смерті її сестри [PERSON], яка померла 27 серпня 2010 року. В даний час земельну ділянку використовує Селянське (фермерське) господарство "Скорпіон" на підставі договору оренди землі від 25 грудня 2008 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (фермерським) господарством "Скорпіон", який зареєстровано Запорізькою регіональною філією Державного підприємства "Центр Державного земельного кадастру" 03 серпня 2009 року за № 040927400035. Вказаний договір укладено на 10 років, строком до 31 грудня 2008 року (п. 3.1 3.2 договору). Посилаючись на ту обставину, що [PERSON] не підписувала оспорюваний правочин, ні позивач [PERSON], ні її представник [PERSON], беззаперечних доказів цього суду не надали. Так посилання на те, що [PERSON] у квітні 2007 року перенесла інсульт, внаслідок якого у неї була паралізована права сторона тіла, не було підтверджено належними доказами, зокрема медичною документацією. Судом не приймаються як докази два виписні епікрізи із історії хвороби [PERSON], оскільки їх зміст, через нерозбірливий почерк, не зміг бути досліджений в судовому засіданні а ні судом, а ні позивачем та її представником, які їх надали. Пояснення свідків [PERSON] та [PERSON], які підтверджували вищевказаний факт, в силу ст. 59 ЦПК України, не є допустимими доказами, а тому не мають доказового значення у справі. Крім того суду не було надано доказів того, що [PERSON], навіть будучі паралізованою з правої сторони тіла, та не володіючи правою рукою, не могла підписати оспорюваний договір лівою рукою. Не зважаючи на роз'яснення сторонам змісту ч. 3 ст. 10, ч. 2 ст. 27 ЦПК України, належних доказів існування обставин, на які посилається позивач у позовній заяві, суду надано не було. Таким чином суд вважає не доведеним факт того, що оспорюваний договір [PERSON] не підписувався. Що стосується посилання позивача та представника позивача на те, що оспорюваний договір не містить всіх істотних умов, а саме нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, а також на те, що розмір орендної плати встановлено у меншому рівні, ніж передбачено Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 19 серпня 2008 року № 725/2008, а також підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, то при вирішення вказаного суд виходить з наступного. Статтею 15 Закону України "Про оренду землі", в редакції яка діяла на час укладення оспорюваного договору, встановлено, що істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Таким чином зазначення нормативно-грошової оцінки земельної ділянки, яка передається в оренду, не являється істотною умовою договору оренди землі, і її відсутність не тягне за собою визнання договору недійсним . Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 02 лютого 2002 року № 92/2002 (з подальшими змінами), встановлено, що одним із пріоритетних завдань пореформеного розвитку аграрного сектора економіки забезпечення підвищення рівня соціального захисту сільського населення, зокрема шляхом запровадження плати за оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення, земельних часток (паїв) у розмірі не менше 3 відсотків визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки, земельної частки (паю) та поступового збільшення цієї плати залежно від результатів господарської діяльності та фінансово-економічного стану орендаря. Підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, який набрав чинності з 01 січня 2011 року, а підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 у редакції яка зазначена у позові з 01 квітня 2014 року, встановлено орендну плату у розмірі не менше трьох відсотків нормативної грошової оцінки. Пунктом 4.1. оспорюваного договору оренди земельної ділянки встановлено розмір орендної плати в сумі 2500 гривень на рік. Як вбачається із листа Управління Держземагенства у Вільнянському районі Запорізької області від 24 вересня 2015 року середня вартість одного паю (ріллі), станом на 2008 рік, становить 83545 грн. 17 коп. Таким чином три відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки становлять 2506 грн. 36 коп. Суд приймає до уваги, що за оренду земельної ділянки [PERSON] (фермерським) господарством "Скорпіон" за 2009 рік було сплачено орендну плату в сумі 2600 грн., за 2010 рік 3400 грн., за 2011 рік 3900 грн., за 2012 рік 4100 грн., за 2013 рік 4100 грн., тобто у розмірах значно більших, ніж передбачено договором та вищевказаними нормативними актами. Пунктом 4.5 оспорюваного договору визначено, що розмір орендної плати переглядається один раз на два роки у разі, зокрема, зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, у тому числі внаслідок інфляції, в інших випадках передбачених законом. Відповідно до п. 12.1 вказаного договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв'язується у судовому порядку. Таким чином недотримання у договорі оренди землі мінімального розміру орендної плати, передбаченого Указом Президента України "Про невідкладні заходи щодо захисту власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)" від 02 лютого 2002 року № 92/2002 (з подальшими змінами), та підпунктом 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України, не може бути підставою для визнання такого договору не дійсним, а може бути підставою для перегляду її розміру, відповідно до ст. 23 Закону України "Про оренду землі".

Outcome: dismissed