Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

07.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача - [PERSON], [INFO], на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач обґрунтовує позов тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 07.11.2009 року. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбно-сімейні відносини між подружжям припинені, спільне господарство не ведуть, відповідач подав позов до суду про розірвання шлюбу. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Оскільки відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки добровільно не надає, тому позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправлення. Про причини неявки суд не повідомив. Про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 07 листопада 2009 року між позивачем [PERSON], [INFO], та відповідачем [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську Артемівського МРУЮ Донецької області, актовий запис № 482 (арк.с.7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06.09.2010 року (арк.с.8). Відповідач, являючись батьком дитини, зобов'язаний згідно ст. 180 СК України утримувати її до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає. Згідно ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дитину самостійно. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, проте має можливість утримувати дитину, так як здоровий та працездатний, аліменти на утримання інших дітей не виплачує, інших утриманців та непрацездатних батьків не має, а тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання їх дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved