Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

03.03.2020 року до суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів в розмірі 5 000 грн. щомісячно та додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 1 200 грн., починаючи з 01.01.2020 року і до його повноліття (для оплати навчання). Позов мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем, мають сина [PERSON] , [INFO] , який знаходиться на її утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Також дитина відвідує заняття в англійській школі, танці «бойовий гопак», спортивну секцію, внаслідок чого позивач несе додаткові витрати, які просить стягувати на майбутнє. В судове засідання позивач не з`явилась, подала заяву слухання справи у її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про слухання справи у його відсутності, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 05.03.2020 року суддею Демінською А.А. залишено позовну заяву без руху. 15.07.2020 року у зв`язку із перебуванням судді Демінської А.А. у відпустці пов`язаною із вагітністю та пологами, справу передано судді Продану Б.Г. 20.07.2020 року позов залишено без руху. 03.08.2020 року позивачем подано заяву про усунення недоліків. 12.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. 18.09.2020 року справу призначено до слухання до суті. Вивчивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON] , [INFO] є відповідач, який нерегулярно та не в достатньому розмірі надає допомогу на утримання сина. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження дитини, письмовими поясненнями позивача та відповідача. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, розмір аліментів, що підлягає стягненню з відповідача на утримання малолітньої дитини, суд, відповідно до вимог СК України, визначає в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В решті позову слід відмовити, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, що [PERSON] має можливість сплачувати аліменти в розмірі 5 000 грн. щомісячно, а відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я, матеріальне, сімейне становище відповідача та позивача. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Також позивач зазначає, що особисто несе додаткові витрати на дитину, які полягають у відвідуванні [PERSON] занять в англійській школі, танців «бойовий гопак», спортивної секції, оплачує харчування в школі. Позивач особисто купує шкільне приладдя та забезпечує духовний розвиток сина та розвиток його здібностей, на що витрачаються додаткові кошти. Зокрема, позивач просить стягнути з відповідача додаткові витрати на утримання дитини в розмірі по 1 200 грн. щомісячно, починаючи з 01.01.2020 року і до його повноліття (для оплати навчання). Положеннями ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ), держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину у разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема у зв`язку з хронічною хворобою дитини, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У постанові від 13 вересня 2017 у справі N 6-1489цс17 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно якого СК України виходить з приниипу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Визначення особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Так, до особливих обставин, які викликають необхідність додаткових витрат на дитину закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року №З зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо. Так, позивач зазначає, що особисто несе додаткові витрати на дитину, які полягають у його духовному розвитку та розвитку його здібностей, оплаті гуртків та спортивних секцій, харчування у школі і просить стягувати такі витрати на майбутнє в сумі 1 200 грн. щомісячно до закінчення дитиною навчання. Суд вважає, що в цій частині позов також слід задоволити частково і стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені додаткові витрати на дитину, які підтверджені належними доказами, починаючи з 01.01.2020 року, як просить позивач, і до моменту постановлення рішення суду. Щодо стягнення таких витрат на майбутнє, то суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині, оскільки такі витрати можуть змінюватись, зокрема, як зрости так і зменшитись, що не дає можливості встановити сталу суму їх стягнення. Водночас, позивач не позбавлена права звернутись із позовом про стягнення вже фактично понесених витрат. Отже, відповідно до наданих позивачем платіжних документів, сума додаткових витрат з 01.01.2020 року до моменту ухвалення рішення склала 1 080 грн., а тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 540 грн. додаткових витрат на утримання дитини, що становить 50% від суми, яка підтверджена належними та допустимими доказами. В решті позову слід відмовити, оскільки позивач не заявляла вимоги про стягнення додаткових витрат за період до 01.01.2020 року. Крім того, стягненню на користь держави з відповідача підлягають судові витрати по справі, а саме судовий збір в сумі 840,80 грн. В решті позову слід відмовити. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином,

Outcome: approved