Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

02.02.2021 року позивач [PERSON] звернулась у Сколівський районний суд Львівської області із позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача - служби у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 18.02.2021 року, після отримання судом інформації про місце проживання (перебування) відповідача, який не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання. Ухвалою суду від 18.03.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 30.08.2008 року перебувала у шлюбі з [PERSON] . Від зазначеного шлюбу у сторін народилось троє дітей, а саме: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 31.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. [PERSON] зазначає, що діти проживають разом з нею в будинку її матері [PERSON] та знаходяться на повному її утриманні. Згідно виконавчого листа № 453/1411/16-ц, виданого Сколівським районним судом Львівської області від 21.02.2017 року присуджено до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 600 грн. щомісячно на кожну дитину, однак відповідач уникає сплати аліментів. Згідно розрахунку заборгованості по аліментах, здійсненого державним виконавцем Сколівського РВ ДВС від 23.12.2020 року, сума заборгованості [PERSON] по сплаті аліментів перед [PERSON] станом на листопад 2020 року становить 81 453.81 грн.. Позивач зазначає, що [PERSON] негативно впливав на здоров`я, виховання та розвиток дітей, оскільки неодноразово, будучи в нетверезому стані, влаштовував сварки в їх присутності. Після розлучення Відповідач неодноразово приходив вночі до будинку, де проживає разом з дітьми [PERSON] , влаштовував скандали під приводом того, що хоче бачитися з дітьми, у зв`язку з чим [PERSON] змушена була викликати працівників поліції. Внаслідок таких неправомірних дій відповідача позивач звернулася в службу у справах дітей для визначення [PERSON] годин для побачень з дітьми. Головою Сколівської районної державної адміністрації Львівської області було видано розпорядження № 123 від 05.05.2017 року, відповідно до якого [PERSON] було встановлено графік для побачень, а саме щодня з 09.00, до 19.00 год. Однак [PERSON] графіку, визначеного у вищезазначеному розпорядженні, не дотримувався та не навідувався до дітей. Даний факт підтверджується заявами свідків: [PERSON] , місце проживання: буд. [ADDRESS] та [PERSON] , місце проживання: буд. [ADDRESS] . Враховуючи те, що відповідач, як батько, не проявив бажання щодо виховання своїх дітей в сімейному оточенні, а також належним чином не виконував батьківські обов`язки протягом тривалого часу, на підставі зібраних доказів, позивач просить позов задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак її представник - адвокат Маципура Г.І. попередньо подала до суду клопотання про розгляд справи без її участі та участі її довірительки. Позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - Служба у справах дітей Стрийської районної державної адміністрації Львівської області у судове засідання явку свого представника не забезпечила, попередньо подавши клопотання про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги підтримують та просять такі задовольнити. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутність сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку доказам у справі, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру. Відповідно до вимог ст.165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки і піклування, прокурор, а також сама дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 2008 року по 2017 рік. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.03.2009 року Кам`янською сільською радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 2 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.10.2010 року Кам`янською сільською радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 5 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 13.10.2015 року Кам`янською сільською радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 4 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] та [PERSON] . 31.01.2017 року заочним рішенням Сколівського районного суду Львівської області позов [PERSON] задоволено та розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 30 серпня 2008 року Кам`янською сільською радою Сколівського району Львівської області на підставі актового запису № 3, залишено позивачці після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] ». Кам`янською сільською радою Сколівського району Львівської області було складено Акт обстеження житлово-побутових умов № 166 від 24.12.2020 р., в якому встановлено наступне: на час проведення обстеження умов проживання виявлено, що мати з дітьми проживає в батьківській хаті, яка складається з двох кімнат, кухні і коридору, поточний ремонт зроблений, водопостачання проведено, необхідна побутова техніка є, діти доглянуті. Зі слів матері, батько [PERSON] з дітьми не проживає, у вихованні дітей участі не бере, аліментів не сплачує. Відповідно до Висновку Стрийської РДА № 02/18/463 від 29.06.2021 року, на підставі ч.2 ст. 141, ч.2 ст. 150, ч.2 ст. 157, п.2 ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України, Орган опіки та піклування Стрийської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити громадянина [PERSON] батьківських прав відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В довідці № 142, від 21.12.2020 року, виданої Опорним навчальним закладом «Сколівська академічна гімназія при Національному університеті «Львівська політехніка» імені Героя України Героя Небесної сотні Олега Ушневича Сколівської районної ради» вказано, що батько учня 4 класу Кам`янського ЗЗСО-І-ІІ-ст.-філії [PERSON] - [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, не відвідує батьківські збори, життям дитини у класного керівника не цікавиться. Також у довідці № 143 від 21.12.2020 року, виданій Опорним навчальним закладом «Сколівська академічна гімназія при Національному університеті «Львівська політехніка» імені Героя України Героя Небесної сотні Олега Ушневича Сколівської районної ради» вказано, що батько учня 6-го класу Кам`янського ЗЗСО-І-ІІ-ст.-філії [PERSON] - [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, не відвідує батьківські збори, життям дитини у класного керівника не цікавиться. З довідки № 570 від 18.12.2020 року, виданої сімейним лікарем Феденко Н.Р. , вбачається, що [PERSON] хворіє на бронхіальну астму в стадії неповної ремісії,а також зазначено, що батько дитини до лікаря не звертається та не цікавиться станом здоров`я. Головою Сколівської районної державної адміністрації Львівської області було видано розпорядження № 123 від 05.05.2017 року про встановлення порядку побачення батька [PERSON] з дітьми, відповідно до змісту якого [PERSON] встановили графік для побачень з дітьми щодня з 09.00, до 19.00 год. Попри те, даного графіку відповідач не дотримувався і не відвідував дітей. Сколівським відділенням поліції Стрийського відділу поліції було надано відповідь від 12.01.2021р. за вихідним № Л-23/62/01-21 на письмову заяву [PERSON] , у якій Сколівське ВП Стрийського ВП ГУ НП у Львівській області надало інформацію щодо багаторазових звернень [PERSON] на лінію 102 в період часу з 01.01.2016 року по 23.12.2020 року щодо протиправної поведінки [PERSON] . Відповідно до статтей 11, 15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені статтею 150 Сімейного кодексу України та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інше. Згідно статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Верховний Суд в постанові від 24.10.2018 року по справі №761/2855/17 також вказав, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Зокрема, відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як зазначено у пункті 52 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України», держава має позитивний обов`язок вживати виважених і послідовних заходів зі сприяння возз`єднанню дітей зі своїми біологічними батьками, дбаючи при досягненні цієї мети про надання їм можливості підтримувати регулярні контакти між собою. Однак, реалізація таких обов`язків держави вимагає від Відповідача активних дій, які б свідчили про його бажання скористатись такою допомогою держави. Однак, як вже зазначалось вище, відповідач самоусунувся від виховання власних дітей, не бажає з ними спілкуватись та дбати про них. Відповідно до ч. 1 ст. З Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року ратифікованою Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 1 ст. 9 Конвенції, визначення компетентними органами, що розлучення дитини з батьками необхідне в якнайкращих інтересах дитини може бути необхідне у випадку, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до Положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, принципово визначено, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Частиною 6 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" встановлено, що батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний та духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Ті ж самі принципи закріплені вищезазначеною Декларацією прав дитини, відповідно п. 6. та п. 7 якої проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Дитина повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Якнайкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, хто відповідає за її освіту і навчання; ця відповідальність лежить насамперед на її батьках. Під час розгляду даної справи судом встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати свої батьківські обов`язки відносно синів, зокрема, цікавитися своїми дітьми, їх життям, потребами, матеріально допомагати, дбати про їх культурний та духовний розвиток, спілкуватися з ними, сприяти в отриманні дітей освіти, свідомо ухиляється від виконання таких обов`язків, оскільки жодних об`єктивних перешкод для виконання ним батьківських обов`язків судом не встановлено. Відповідач фактично самоусунувся від виховання та утримання дітей, не виявляє у відношенні дітей батьківської турботи, що вказує на нехтування ним як своїх батьківських прав так і батьківських обов`язків. Доказів протилежного відповідачем до суду подано не було. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно синів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , ґрунтуються на нормах чинного законодавства і підлягають до задоволення.

Outcome: approved