Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі продажу нерухомого майна квартири, загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м, розташованої за адресою: 51928, Дніпропетровська область, місто Кам'янське, проспект Наддніпрянський, будинок 1 "Д", квартира 22, що був укладений 30 серпня 1999 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 30 серпня 1999 року на Товарній біржі "Дніпродзержинська" за № 275, та зареєстрований Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації, із внесенням відомостей у реєстрову книгу № 129 за реєстровим номером № 21629. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначила, що 30 серпня 1999 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: однокімнатної квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпродзержинськ (зараз м. Кам'янське), пр-т 50 років СРСР (зараз пр-т Наддніпрянський), 1"Д"-22, загальною площею 38,7 кв.м, житловою площею 21,0 кв.м, відповідно до біржевої угоди, зареєстрованої на товарній біржі "Дніпродзержинська" 30 серпня 1999 року за № 275. 31 серпня 1999 року, згідно вимог діючого на той час законодавства, договір купівлі-продажу нерухомого майна, як правовстановлюючий документ, був зареєстрований Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації і відомості про неї, як про власника квартири, внесені в реєстрову книгу № 129 за реєстровим номером № 21629. За умовами договору купівлі-продажу від 30 серпня 1999 року, зазначена квартира належала продавцю на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 травня 1998 року, виданого Третьою Дніпродзержинською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-2462 та зареєстрованого в Дніпродзержинському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі 129 за № 21629 від 09 червня 1998 року. Придбана квартира по пр-ту 50 років СРСР (зараз пр-т Наднніпрянський) , 1"Д-22, була продана їй відповідачем за 7000 грн., які були передані нею продавцю під час підписання договору. Після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, квартира була прийнята нею у власність і з того часу вона стала володіти та користуватися нею на свій розсуд, зареєструвала там свого онука. Зараз вона має намір переоформити придбану квартиру на онука, але через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та відсутність будь-яких відомостей про відповідача та його місцезнаходження, не має можливості це здійснити самостійно, у зв'язку з чим вимушена звернутися до суду за захистом свого права власності на придбану квартиру. Вважає, що нею було добросовісно придбане право власності на квартиру, так як при укладенні договору купівлі-продажу продавцем та покупцем квартири були виконані всі умови договору купівлі-продажу, заплачена вартість придбаного майна, вона прийняла нерухоме майно у власність та здійснила державну реєстрацію придбаного об'єкту нерухомого майна, стала володіти та користуватися ним за його призначенням. Ні вона, як покупець, ні [PERSON], як продавець, не ухилялися від нотаріального посвідчення договору, але вказаний договір не був нотаріально посвідчений внаслідок запевнень представника товарної біржі, що вказаний правочин не потребує нотаріального посвідчення, так як стаття 5 закону України "Про товарну біржу" передбачає перелік біржових операцій, до якого також включений договір купівлі-продажу, а відповідно до ч. 2 ст. 9 Житлового кодексу України з доповненнями 1993 року квартира (будинок) може бути придбана на біржових торгах. 21 серпня 2018 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не зявилися, позивач подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач причину неявки суду не повідомив, відзив не подав, про місце та час розгляду справи відповідно до ст. 128 ЦПК України повідомлений належним чином. Представник третьої особи причину неявки суду не повідомив, про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи у відсутність відповідача та представника третьої особи на підставі наявних у справі даних та доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, біржовою операцією визнається угода, якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно ч. 1 ст. 45 ЦК України (в редакції 1963 року), недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 47 ЦК України (в\~редакції 1963\~року), нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності (право оперативного керування) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачене законом чи договором. \~ \~ \~ \~Згідно з Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" вiд 01 липня 2004 року № 1952-IV, державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2 ст. 219 ЦК України (в редакції 2004 року), суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню перешкоджала обставина, яка не залежить від її волі. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Статтею 392 ЦК України, передбачено право власника майна на пред'явлення позову про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», який до введення в дію ЦК України від 16 січня 2003 року, регулював порядок застосування ч. 2 ст. 47 ЦК України від 1963 року, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією із сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені в законі обмеження (наприклад, статтями 105, 114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсним угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено,\~що 30\~серпня 1999\~року між\~сторонами був\~укладений договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна\~(а.с.\~10):\~однокімнатної квартири,\~розташованої за\~адресою:\~Дніпропетровська обл.,\~м.\~Дніпродзержинськ (нині\~м.\~Кам'янське),\~пр-т\~50\~років СРСР\~(нині\~пр-т\~Наддніпрянський),\~1"Д"-22,\~загальною площею\~38,7\~кв.м,\~житловою площею\~21,0\~кв.м,\~ відповідно\~до біржевої\~угоди,\~зареєстрованої на\~товарній біржі\~"Дніпродзержинська"\~30\~серпня 1999\~року за\~№ 275.\~Квартира була продана позивачу за 7000 гривень, які були одержані відповідачем, як продавцем, від позивача, як покупця, до підписання договору купівлі-продажу нерухомого майна (Пункт 4 договору). 31 серпня 1999 року Дніпродзержинським бюро технічної інвентаризації зареєструвало право власності за позивачем, про що було внесене відповідний запис № 21629 у реєстрову книгу № 129 та зроблений реєстраційний напис на договору купівлі-продажу від 30 серпня 1999 року, як на правовстановлюючому документі. Зі змісту догововру купівлі-продажу встановлено, що квартира за адресою: м. Дніпродзержинськ, пр-т 50 років СРСР, 1"Д"-22, належала продавцю [PERSON] на праві свідоцтва про право на спадщину від 29 травня 1998 року за реєстровим № 2-2462. Оригінал зазначеного свідоцтва про право на спадщину зберігається в Державному нотаріальному архіві Дніпропетровської області, що підтверджується листом Другої державної нотаріальної контори ГТУЮ у Дніпропетровській області МЮУ за вих. 3231/0116 від 11 вересня 2018 року (а.с. 45). Згідно даних інвентаризаційної справи ОКП "Дніпродзержинське БТІ" право власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру № 22, розташовану за адресою: м. Кам'янське, пр-т Наддніпрянський, будинок 1"Д" було зареєстроване станом на 09 червня 1998 року за [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину від 29 травня 1998 року, реєстр № 2-2462, виданого Третьою дніпродзержинською державною нотаріальною конторою (а.с.47), дані відомості перевірено на паперових носіях, що підтверджується листом Обласного клмунального підприємства "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" ДОР за вих. № 1277 від 11 вересня 2018 року (а.с. 46) та належним чином завіреною копією свідоцтва про право на спадщину від 29 травня 1998 року, реєстровий № 2-2462 (а.с. 47). Як вбачається з довідки про склад сім'ї (а.с. 12) квартиронаймачем/власником квартири по пр-ту Наддніпрянському, 1"Д"-22, зазначено [PERSON], [INFO]. Згідно звіту про оцінку майна від 02 липня 2018 року (а.с. 13-34), вартість квартири, розташованої за адресою: м. Кам'янське, пр-т Наддніпрянський, 1"Д"-22, станом на 02 липня 2018 року складає 39442,00 грн. Оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу, сплатив за придбане майно грошові кошти, фактично володіє об'єктом нерухомості та утримує його з кінця 1999 року, угода купівлі-продажу в судовому порядку не визнавалась недійсною її сторонами, позивач, на підставі ст. ст. 128, 153 ЦК УРСР і ст. 49 ЗУ "Про власність", правомірно набула право власності на спірний об'єкт нерухомості і правомірно володіє ним до теперішнього часу. Передбачених законом підстав для невизнання дійсним неоспореного договору купівлі-продажу квартири в судовому порядку немає. Отже, судом встановлено, що сторонами виконані всі вимоги діючого законодавства на момент укладення угоди купівлі-продажу, волевиявлення учасників було вільне, відповідало внутрішній волі сторін, правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, з вересня 1999 року позивач правомірно володіє придбаною квартирує та утримує її. Але зараз позивач не має можливості скористатися своїм правом власності на придбане нерухоме майно через закоднодавчі зміни з моменту укладення угоди до теперішнього часу, а тому є необхідність захисту права власності позивача шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним. Є підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно також стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved