overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї та примирення між ними не можливе. Відповідач не заперечував проти викладених позовних вимог та проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 01 вересня 2006 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім"ї , зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис № 1286 ( а.с.4) . Від цього шлюбу мають двох малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] ( а.с. 5-6 ). Спільне сімейне життя у Позивача з Відповідачем протягом останніх років між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з червня 2015 року. Відповідно достатті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. Щодо виховання неповнолітніх дітей сторони визначилися в добровільному порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що протягом останніх років сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї та примирення між ними не можливе. Відповідач не заперечував проти викладених позовних вимог та проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 03 лютого 2007 року у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї ,було зареєстровано шлюб між подружжям актовий запис № 82 ( а.с.32) . Від цього шлюбу мають двох неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] ( а.с. 4). Спільне сімейне життя у подружжя протягом останніх шести років між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин з вересня 2010 року і з цього часу проживають окремо. Відповідно достатті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Майнового спору у сторін не виникає. Щодо виховання неповнолітнього сина сторони визначилися в добровільному порядку. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 24.11.2007 року Фурманівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області, актовий запис № 4. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось, так як вони є зовсім різними людьми за своїм світоглядом, інтересами та суспільними позиціями в житті. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам у відповідності до Сімейного кодексу України, в зв"язку з чим, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судове засідання не з"явилась. До суду подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі, зазначивши, що шлюбно-сімейні відносини не підтримують з березня поточного року, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду подав заяву про розгляд справи без його участі. З позовними вимогами погодився, проти розірвання шлюбу не заперечував, зазначивши, що вони з позивачкою не проживають разом з березня 2014 року. За наведених обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних обставин. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON] 24 листопада 2007 року було зареєстровано шлюб (а.с.6). Відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], у подружжя - [INFO] народився син [PERSON], та відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER], у подружжя - [INFO] народилася донька [PERSON] (а.с. 4-5). Згідно ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Крім того, достовірно встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують з березня 2014 року, що підтверджується їх письмовими заявами. В зв"язку з викладеним, позовні вимоги, щодо розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, вказавши, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 06.02.2015 року, від якого мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач на утримання дитини матеріальну допомогу в добровільному порядку не надає, хоча працює на ДП «ММТП», вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, а тому коштів на утримання неповнолітньої дитини не вистачає, у зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця на утримання неповнолітньої доньки. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надіслала заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання також не з'явився, надіслав заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, позовні вимоги визнав повністю. Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності сторін. Суд, дослідивши представлені в справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.07.2015 року [PERSON] народилася [INFO] року, її батьками є сторони у справі. Згідно довідки про склад сім'ї ККП "КК "Західна" № 1493 від 26.08.2015р. дитина мешкає разом з матір'ю. Згідно із ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач у добровільному порядку на утримання дитини матеріальну допомогу не надає, є працездатним, виходячи з матеріального становища сторін, суд стягує з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 28.08.2015р. (з дня пред'явлення позову) і до повноліття дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що 21.11.2011 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі, спільно проживали до травня 2011 року, від даного шлюбу у них народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, зазначає, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає, вона ніде не працює, оскільки перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, іншого джерела доходів не має, коштів їй не вистачає, а тому була вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягувати з відповідача аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позивачка в судове засідання не з"явилася, однак від неї надійшла заява, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшла письмова заява, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує у їх задоволені. Ч. 2 ст. 158 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Враховуючи дану норму закону, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно діючого Сімейного Кодексу України (ст. 84 СК України) -"дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років". В судовому засіданні встановлено, що від спільного проживання у них народилося двоє дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають разом із нею та перебувають на її утриманні, що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 15.02.2012 року та серія [NUMBER] від 12.11.2014 року та довідкою, виданою Свіршковецькою сільською радою від 13.11.2014 року за № 706. Враховуючи вище викладене, суд вважає за необхідне стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення сином [PERSON] трирічного віку. Відповідно до ст. 88 ЦК України суд рахує за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач в установленому законом порядку. Син проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. На даний час сторони разом не проживають, відповідач на утримання дитини коштів не надає, а тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених в позові підстав та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які містяться в матеріалах справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався, в зв'язку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що також підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 4). Син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач на утримання дитини коштів не надає, що достовірно встановлено в ході розгляду справи. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а тому справедливим розміром аліментів на утримання дитини буде 1/4 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач в установленому законом порядку. Син проживає разом із позивачкою і знаходиться на її повному утриманні. На даний час сторони однією сім'єю не проживають, відповідач матеріально не допомагає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] 1/3 частину від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно розпочавши стягнення з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Позивачка в судовому засіданні змінила позовні вимоги, та пояснила, що з відповідачем проживають окремо, відповідач час від часу допомогає матеріально. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Відповідач в судове засідання не з"явився. До суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає. Заслухавши позивачку та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 26.07.2014 року (а.с.7). В даний час сторони однією сім'єю не проживають, тому відповідач повинен надавати допомогу на утримання дитини, оскільки з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] доводиться батьком [PERSON], [INFO]. В зв'язку з цим з нього підлягають стягненню на користь позивачки 1/4 частина від усіх видів його заробітку (доходу), як аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно розпочавши стягнення з дня звернення до суду і до досягнення сином [PERSON] повноліття [INFO]. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі ст. 5 ч.1 п. Закону України "Про судовий збір" в розмірі 551 гривень 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у громадянському шлюбі, від якого мають малолітного сина [PERSON], [INFO], батьком якого записаний відповідач в установленому законом порядку. На даний час сторони однією сім'єю не проживають, син знаходиться на повному утриманні позивачки, відповідач матеріальної допомоги в повній мірі не надає, тому позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених в позові підстав та просила стягнути не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Відповідач в судове засідання з"явився. Про стягнення аліментів на утримання сина не заперечував. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що сторони являються батьками [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.3). Син проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Новоукраїнської міської ради № 2486 від 25 березня 2014 року (а.с. 5). В даний час відповідач на утримання дитини коштів в повній мірі не надає, що достовірно встановлено в ході розгляду справи. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Цей обов'язок покладено Законом на обох батьків у рівних частинах. При недосягненні батьками домовленості щодо виконання цього обов'язку, кошти на утримання дитини стягуються у судовому порядку з того із батьків хто проживає окремо від дитини. Підстав для звільнення відповідача від виконання обов'язку по утриманню дітей суд не вбачає. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а тому справедливим розміром аліментів на утримання буде 1/4 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач в установленому законом порядку. Син проживає разом із позивачкою і знаходиться на її утриманні. На даний час сторони разом не проживають, відповідач на утримання дитини коштів не надає, а тому позивачка змушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством на дитину відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги з викладених в позові підстав. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Зобов"язався в подальшому сплачувати аліменти та допомагати дитині. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі за наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2013 року, відповідно до свідоцтва про одруження Серії [NUMBER] (а.с.3). В судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], що також підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с.4). Син проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. В даний час відповідач на утримання дитини коштів не надає, що достовірно встановлено в ході розгляду справи та фактично не заперечувалось відповідачем. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ст. 183 ч. 1 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а тому справедливим розміром аліментів на утримання дитини буде 1/3 частина доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. Крім того, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір від сплати якого позивачка звільнена на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України від 08 липня 2011 року "Про судовий збір".

Outcome: approved