Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідча з зазначених підстав. В судовому засіданні позивач [PERSON] не з»явився,надіслав письмову заяву просив справу розглянути без нього,позовні вимоги підтрмав,клоптань не заявив. В судовому засіданні представник відповідача не з»явився,про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причину неявки не зазначив,клопотань не заявив. В судовому засіданні третя особа - [PERSON] не з»явився,про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином,причину неявки не зазначив,клопотань не заявив. Суд,дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності приходить до наступного. Судом встановлено,що Заочним Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 травня 2011 року в справі №2-5056/11 частково задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до відповідачів:[PERSON],[PERSON],ТзОВ «Українське фінансове агенство «ВЕРУС»» про стягнення заборгованості за кредитним договором,судом прийняте рішення : 1. Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості в розмірі 11605 гривен 25 копійок. 2. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» солідарно з [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" - 200 гривен. 3. Стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з [PERSON], [PERSON] суму заборгованості в розмірі 52914 гривен 90 копійок. 4. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» солідарно з [PERSON], [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" 200 гривен. 5. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 24 988 гривен 49 копійок. 6. Стягнути на користь Публічного комерційного банку «ПриватБанк» солідарно з Дмитровича, Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" - 200 гривен. 7. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» з [PERSON] суму заборгованості в розмірі 443101 гривню 62 копійки. 8. Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» солідарно з [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Українське фінансове агентство "Верус" - 200 гривен. 9. Стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь держави 1820 гривень судових витрат. В згаданій справі [PERSON]зазначений одним із відповідачів в зв»язку з тим,що 25 жовтня 2007 року він заключив з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» договір Поруки за № ММ-43-07,згідно якого він виступив Поручителем перед КРЕДИТОРОМ,тобто перед Банком за виконання [PERSON] свїх обов»язків ПОЗИЧАЛБНИКА щодо повного повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом. Як зазначив в своєму позові [PERSON]про розпочату Жовтневим судом м.Дніпропетровськ проти нього цивільну справу йому не було нічого невідомо ні від [PERSON],ні від суду,повісток та повідомлень про розгляд справи йому не надходило,про прийняте Рішення суду йому стало відомо тільки 02 червня 2014 року під час ознайомлення в Радомишльському районному суді з матеріалами цивільної справи №2/289/314/14 за позовом ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором,де він мав Довіреність на представлення інтересів відповідача [PERSON]Також зазначив про те,що він не укладав з Банком договір Поруки,при ознайомленні з самим Договором він впевнився в тому,що «підпис» під Договором біля «прізвища» [PERSON] виконаний не ним,а кимось іншим. У відповідності до ст.202 ЦК України правочином є дія особи,спрямована на набуття,зміну або припинення цивільних прав та обов»язків. Згідно зі ст.204 ЦК України правочин є правомірним,якщо його недійсність прямо не встановлена Законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до п.2 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною особою та юридичною особою,крім правочинів,передбачених ч.І ст.206 цього Кодексу,тобто договір Поруки згідно зазначених норм повинен обов»язково вчинений у письмовій формі. У відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким,що вчинений у письмовій формі,якщо він підписаний його сроною(сторонами). Згідно норм ч.З ст.207 цього Кодексу використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання електронно-числового підпису допускається у випадках,встановлених Законом,іншими актами цивільного законодавства або за письмовою згодою сторін,у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. Як зазначив в позові [PERSON] своєї згоди Позичальнику [PERSON] поставити його факсимільний «підпис» згоди не надавав і він у нього такої згоди не запитував. У відповідності з ч.І ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог,які встановлені частинами першою- третьою,п»ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Згідно Висновку експерта НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області №1/1137 від 02.02.2015 року [PERSON] «.. підпис від імені [PERSON] в графі -«ПОРУЧИТЕЛЬ- [PERSON]» у Договорі Поруки № ММ -43-07 від 25 жовтня 2007 року,виконаний не [PERSON],а іншою особою ...з наслідуванням на око».(арк.спр.) З роз»яснень,викладених в ч.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28.04.1978 року з послідуючими змінами та доповненнями вбачається,що при вирішенні позовів про визнання угоди недійсною суди повинні мати на увазі,що такі вимоги можуть бути задоволені при доведеності фактів обману,насильства,погрози,зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною або збіг тяжких для сторони обставин і наявності їх безпосереднього зв»язку з волевиявленням сторони укласти угоду на вкрай невигідних для неї умовах. З огляду на викладене,Суд приходить до висновку,що в судовому засіданні позивач [PERSON] надав докази того,що на момент укладання договору поруки він не перебував у банківській установі і в договорі Поруки № ММ -43-07 від 25 жовтня 2007 року він свій «підпис» не ставив,а тому задовольняє позовні вимоги про визнання договору недійсним. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved