Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (в подальшому АТ КБ «Приватбанк») 6 травня 2020 року звернулося з вказаним позовом до суду, мотивуючи його тим, що 22 серпня 2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг б/н від 22 серпня 2014 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним і Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Банком на підставі цього Договору було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, а відповідачу надано у користування кредитну картку. У подальшому кредитний ліміт було збільшено до 9 600 грн. Банком було виконано умови договору, а саме надано кредит, однак відповідач не виконував умов договору. Станом на 10 листопада 2019 року заборгованість [PERSON] по кредитному договору складала 7761 грн 16 коп., з яких: 7761 грн 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7761 грн 16 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором [PERSON] порушив умови кредитного договору. [INFO] позичальник [PERSON] помер. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Просили стягнути з відповідачів на користь Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором б/н від 22 серпня 2014 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] в сумі 7761 грн 16 коп та судові витрати по справі. Ухвалою судді від 10 червня 2020 року у справі відкрито провадження та справу прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Із власної ініціативи суду розгляд справи проводиться у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідно до ухвали суду від 10 лютого 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою суду від 26 березня 2021 року за клопотанням представника позивача замінено первісних відповідачів [PERSON] та [PERSON] на [PERSON] . Представник позивача в судове засідання не прибув, надав до суду клопотання, в якому просив розгляд справи проводити без його участі, не заперечував проти ухвалення рішення в заочному порядку. Відповідачка в судове засідання не прибула, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Відзив від відповідачки не надходив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку положень статті 280 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи зі слідуючого. Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (ПАТ КБ "ПриватБанк") 4 червня 2018 року змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк "Приват Банк" (АТ КБ "ПриватБанк"). Відповідно до матеріалів справи встановлено що між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] з метою отримання банківських послуг, було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в результаті чого [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який в подальшому було збільшено до 9 600 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом. У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згідний з тим, що дана заява разом з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанка, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згідний з його умовами. Із наданої АТ КБ «Приватбанк» довідки вбачається, що за укладеним між сторонами договору б/н про надання банківських послуг, [PERSON] було надано (відкрито) наступні кредитні картки: 22 серпня 2014 року № [NUMBER] зі строком дії до 05/18; 5 вересня 2015 року № [NUMBER] зі строком дії до 09/19: 2 листопада 2015 року № [NUMBER] . Із наданої АТ КБ «Приватбанк» довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) вбачається, що за картковим рахунком № [NUMBER] з: 22 серпня 2014 року встановлено кредитний ліміт у розмірі 0,00 грн, 22 серпня 2014 року зменшено кредитний ліміт до 0.00 грн, 25 серпня 2014 року збільшено кредитний ліміт до 9600 грн, 13 квітня 2018 року зменшено кредитний ліміт до 7700 грн, 1 серпня 2018 року зменшено кредитний ліміт до 0.00 грн. Згідно виписки за договором № б/н вбачається, що [PERSON] регулярно користувався кредитною карткою, а саме: знімав готівку, розраховувався в магазинах, поповнював готівкою картку у відділенні (терміналі), здійснював перекази з картки через банкомат, тим самим підтверджував свою згоду на умови банку щодо встановленого кредитного ліміту. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за договором станом на 10 листопада 2019 року за [PERSON] рахується заборгованість в сумі 7761 грн 16 коп., з якої: 7761 грн 16 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 7761 грн 16 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту. Відповідно до статтей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин 1, 2 статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Враховуючи що позичальник своїм підписом у анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку підтвердив, що ознайомившись з Умовами і Правилами надання банківських послуг та тарифами ПриватБанка він виявив бажання оформити кредитний договір, суд прийшов до висновку що договір про надання банківських послуг між сторонами був укладений та сторони виконували його умови. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання, настають наслідки, встановлені Договором або Законом. Відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Так як позичальник фактично отримані ним у АТ КБ «Приватбанк» кошти, які використав, у добровільному порядку не повернув, то позивач відповідно до вимог частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, що також узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Таким чином, з позичальника [PERSON] слід було б стягнути заборгованість у сумі 7761 грн 16 коп. Відповідно до свідоцтва про смерть (серія [NUMBER] ) [PERSON] помер [INFO] в [ADDRESS]. Згідно інформації, наявної у спадковій справі № 01/2018 заведеної приватним нотаріусом Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенком В.М. 3 січня 2018 року (індекс справи 02-14), після смерті [PERSON] , який помер [INFO] вбачається, що спадкоємцями останнього були дочки [PERSON] та [PERSON] . Із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] та їй 12 листопада 2018 року було видане свідоцтво про право на спадщину за законом (на земельну ділянку площею 1,8300 га). [PERSON] шляхом подання відповідної заяви відмовилися від прийняття спадщини на користь [PERSON] . Крім того, із матеріалів спадкової справи вбачається, що 15 листопада 2018 року банк спрямував до Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області претензію кредитора в порядку статті 1281 ЦПК України, яка завідувачем Білозерської державної нотаріальної контори Херсонської області Алпеєвою Т.В. 7 грудня 2018 року була спрямована приватному нотаріусу Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенку В.М. 24 грудня 2018 року приватний нотаріус Білозерського районного нотаріального округу Херсонської області Прокопенко В.М. повідомив спадкоємицю [PERSON] - [PERSON] про надходження претензії кредитора (АТ КБ «Приватбанк») щодо погашення заборгованості на суму 7761 грн 16 коп. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення заборгованості включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 та 1282 ЦК України. За змістом частин 2 та 3 статті 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Згідно статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З матеріалів спадкової справи вбачається, що спадкоємиця [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , за цією адресою проживала та була зареєстрована спадкодавець [PERSON] а отже [PERSON] вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Оскільки після смерті боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України, щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною 2 цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину і не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення статті1282 ЦК України, спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. За таких обставин, суд, дослідивши докази в їх сукупності встановив, що позовні вимоги, заявлені позивачем обґрунтовані, позов підлягає задоволенню, так як, банк на законних підставах звернувся до відповідачки [PERSON] із вимогою кредитора спадкодавця. У відповідності до статті 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № BOJ66B2VHA від 26 лютого 2020 року Акціонерним товариством Комерційний банк "Приватбанк" було сплачено на користь держави судовий збір в сумі 2 102 грн.

Outcome: approved