Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

- позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що на балансі КП Затишок" перебуває квартира [ADDRESS]. На підставі рішення Первомайської міської ради Миколаївської області № 646 від 08.10.2010р. [PERSON], на той час чоловіку відповідачки [PERSON], як працівнику Управління культури, спорту та молодіжної політики міської ради , а саме культорганізатору та хореографу-балетмейстру народного колективу «Карнавал» було надано службове приміщення - двокімнатна квартира [ADDRESS] для вселення з його сімєю. Склад сімї 3 особи. 01.08.2014р. згідно наказу № 57-к на підставі власної заяви [PERSON] звільнено з посади керівника гуртка за власним бажанням. У жовтні 2014 року [PERSON] було направлено листа з Управління культури, спорту та молодіжної політики міської ради з вимогою звільненити в термін до 15.10.2010 року службове приміження, у звязку із припиненням трудових відносин, але добровільно відповідачі не звільнили квартиру, тому позивач змушений звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON]В. позовні вимоги змінила, підтримала позовні вимоги про виселення тільки в частині виселення [PERSON] (дружини [PERSON]О.) та її неповнолітньої дитини [PERSON] з квартири [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення, оскільки [PERSON] добровільно звільнив квартиру. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення змінених позовних вимог. Відповідачка пояснила, що й на даний час працює в міському центрі культури і дозвілля ім. Є.Зарниц ької на посаді керваника вокального гуртка міського центру культури і дозвілля ім.Є.Зарницької. У спірну квартиру вона заселилася з її колишнім чоловіком і малолітньою дитиною у 2010 р., яку за ними було закріплено як службову, надану молодим спеціалістам, яких запрошено на роботу в міський центр культури та дозвілля ім.Є.Зарницької. На сьогодіншній день відповідачка з [PERSON] офіційно розлучені, останній звільнив квартиру та виїхав на постійне місце проживання до м. Южноукраїнська Миколаївської обалсті, а відповідака продовжує працювати в Управлінні культури , національностей, релігії , молоді та спорту Первомайської міської ради Миколаївської області та проживає в квартирі із малолітньою донькою. Іншого житла у неї не має, дану квартиру надавали її чоловіку з урахуванням її самої відповідачки та їх неповнолітньої дитини, а тому просить в задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Первомайської міської ради [PERSON] підримала змінені позовні вимоги та наполягла на їх задоволенні. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Первомайської міської ради Миколаївської області [PERSON] наполягала на задоволенні змінених позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази суд прийшов до висновку про те, що в задоволенні вказаного уточненого позову необхідно відмовити. Так, в судовому засіданні встановлено, що : - 02.08.2010р. Управління культури, спорту та молодіжної політики Первомайської міськради звернулося до місткого голови з клопотанням про надання службового житла молодим спеціалістам, яких запрошено на роботу в міський центр культури та дозвілля ім. Є.Зарницької [PERSON] та [PERSON] - Відповідно до наказу №75 від 06.08.2010 р. по управлінню культури [PERSON] було прийнято на роботу в МЦК та Д ім.. [PERSON] з 06.08.2010р., призначивши на посаду хореографа - балетмейстера народного колективу «Карнавал». Відповідно до наказу № 19 від 01.09.2010р. (запис в трудові книжці №17) відповідачку [PERSON] призначено на посаду керівника народного ансамблю сучасної пісні «Натхнення» МЦК та Д ім. Є.Зарницької з 02.09.2010р. Рішенням виконавчого комітету Первомайської міської ради Миколаївської області № 646 від 08.10.2010р., розглянувши клопотання Управління культури, спорту та молодіжної політики Первомайської міськради від 02.08.2010р. про надання службового житла молодим спеціалістам, яких запрошено на роботу в міський центр культури та дозвілля ім. Є.Зарницької [PERSON] та [PERSON], - вирішено затвердити сумісне рішення адміністрації та профспілкового комітету даної установи від 21.09.2010р. (протокол №5) про закріплення в рахунок службових двокімнатної квартири [ADDRESS] та надано вказане житлове [PERSON] Склад сімї три особи. На підставі ордеру № 26, серія 030716 від 19.10.2010р. [PERSON] та членам його сімї - дружині [PERSON] і донці [PERSON] надано право на зайняття житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS]. Згідно наказу № 57-к від 01.08.2014 року [PERSON] звільнено з посади керівника гуртка Управління культури, національностей, релігії, молоді та спорту Первомайської міської ради за власним бажанням згідно його заяви від 01.08.2014р. Із копії трудової нижки [PERSON] вбачається, що наказом № 19 від 01.09.2010 року її призначено на посаду працівника народного ансамблю сучасної пісні "Натхнення" МЦК та Д ім.Є.Зарницької. Наказом № 51-к від 06.07.2014 року [PERSON] звільнена з вказаної посади за власним бажанням. Наказом № 19 від 10.03.2015 року [PERSON] призначено на посаду керівника гуртка МЦКД ім. Є.Зарницької . Згідно довідки від 12.04.2016року №12, виданої Міським центром культури і дозвілля ім.Є.Зарницької, [PERSON] працює на посаді керівника вокального гуртка міського центру культури і дозвілля ім. Є.Зарницької. Рішенням Первомайського міськрайолнного суду Миколаївської області від 15.01.2015р. шлюб між [PERSON] та нестеренко Н.С. розірвано. Відповідно до довідки № 877 від 06.06.2016р., що надана представником позивача, на даний час відповідачка з малолітньою дитиною проживають в [INFO] без реєстрації. За повідомленням представника позивача, - відповідачку знято з реєстрації паспортистом позивача, тобто КП «Затишок» на підставі заочного рішення по даній справі. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка працює на посаді керівника вокального гуртка міського центру культури і дозвілля ім. Є.Зарницької, та продовжує проживати у спірній квартирі з малолітньою донькою. Відповідно до ч.3.ст.10 , ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст.ст. 58,59 ЦПК України. Згідно ст.47 Конституції України, кожен громадянин України має право на житло. Відповідно до правової позиції Європейського суду з прав людини, відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод (далі Конвенція), яка гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Пункт 2 ст. 8 Конвенції чітко визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п.1 Конвенції, є виправданим. Таке втручання має бути передбачено законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної та громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Відповідно до ст.118 ЖК України, службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської,Районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються,як правило, окремі квартири. Статтю 124 ЖК України передбачено, що, виселення з службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення підлягають робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках , зазначених у ст. 124 ЖК України , не може бути виселено одиноких осіб з неповнолітніми дітьми, які поживають разом з ними. Отже, представник позивача не надала достатніх доказів в розуміння ст.ст. 58,59 ЦПК України, що підтверджують статус квартири як службової відповідно до вимог ст. 118 ЖК України, та відповідно підстав в розуміння ст..60 ЦПК України для виселення відповідачки її малолітньою дитиною без надання іншої житлової площі. Окрім того, вона не змогла по суті сформулювати правові підстави для виселення відповідачки. Натомість, відповідачка по справі довела в суді, що при наданні права на використання для проживання даної квартири вона являлась членом сімї, котрій виділялась дана квартира, квартира, а саме двокімнатна, виділялась з урахуванням її і її доньки як членів сімї, також на момент виділення квартири відповідачка теж являлась молодим спеціалістом і по ній теж виносилось клопотання про надання в користування житла як молодому спеціалісті, на час розгляду справи в неї розірваний шлюб, колишній чоловік і батько дитини проживає в іншому місті, в іншому шлюбі відповідачка не перебуває, також на дату розгляду справи відповідачка знаходиться в трудових відносинах з тією ж установою, що і була в даних відносинах на час виділенні квартири та вселення відповідно до ордеру, проживає безперервоно у даній квартирі з дитиною, своєчасно оплачує житлово-комунальні послуги. Враховуючи позицію всіх учасників судового процесу та діючи в інтересах захисту малолітньої дитини, суд приходить до висновку про те, позовні вимоги КП Затишок є безпідставними такими, що не підлягають задоволення. Враховуючи вищевикладене та загальні засади цивільного судочинства про справедливість і розумність, суд

Outcome: dismissed