Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

03 жовтня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок та земельні ділянки, посилаючись на слідуючі обставини. 15 листопада 2010 року в м. Борисівка Татарбунарського району Одеської області померла її мати [PERSON], яка за життя, а саме 18.01.2006 року залишила заповіт на користь позивачки, яким заповіла їй усе своє майно, до складу якого ввійшли: житловий будинок №81 по вулиці Гагаріна в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, земельна ділянка площею 0,60 га, що розташована на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №477314, виданого Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 30 липня 2001 року та земельна ділянка площею 0.1478 га, що розташована за адресою: с. Борисівка вул. Гагаріна, 81 Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акта на право власності на земельні ділянку серії ЯИ №372216, виданого відділом Деркомзему у Татарбунарському районі 07.12.2009 року на імя [PERSON]. Своєчасно звернувшись до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця [PERSON], позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку з тим, що вона не надала в нотаріальну контору правовстановлюючих документів на успадковане майно земельні ділянки та будинок. Зазначені обставини стали причиною звернення позивачки до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на вищезазначений спадковий житловий будинок та земельні ділянки. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с. 48 ). Представник Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с. 34 ). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити, виходячи з того, що відповідно до статті 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину в установленому законом порядку через нотаріальну контору вона не має можливості через відсутність оригіналів Державних актів на спадкові земельні ділянки серії Р1 №477314 виданого 30.07.2001 року та серії ЯИ №371261 від 07.12.2009 року, та відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на житловий будинок, що підтверджується матеріалами справи, дослідженими в судовому засіданні, які доводять факт належності спадкодавцю [PERSON] права власності на вказану нерухомість. Вказане підтверджується наступними доказами: - копією повторного свідоцтва про шлюб серії І-ЖД №146137 від 12.05.2011 року, з якої видно, що позивачка [PERSON] у 1982 році уклала шлюб з [PERSON]. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище Рауцька» (а.с.7); - копією свідоцтва про народження серії NA-V №0147922 від 23.07.2001 року (а.с.10-12), згідно якої батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]; - копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №249911 від 17.11.2010 року, з якої вбачається, що [PERSON] померла 15 листопада 2010 року (а.с.13); -копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД №186851 від 29.11.1999 року, згідно якої [PERSON] помер 26.11.1999 року(а.с.14); - копією заповіту, складеного 18.01.2006 року (а.с.45), яким підтверджується, що [PERSON] є спадкоємцем по заповіту на все майно, яке належало [PERSON] на день її смерті; -копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії Р1 за № 477314 від 30.07.2001 року (а.с.15), відповідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,60 га, розташованої в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення особистого підсобного господарства та копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №372261 від 07.12.2009 року (а.с.16), яким підтверджується, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1478 га, що розташована за адресою: с. Борисівка, вул. Гагаріна, 81, Татарбунарського району Одеської області, виділеної для будівництва та обслуговування жилого будинку господарських будівель і спору (присадибна ділянка); - копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.07.2016року, зареєстрованого в реєстрі за №988 (а.с.17), з якого слідує, що [PERSON] є спадкоємцем грошового вкладу з належними відсотками, що знаходяться у Філії Татарбунарське відділення ВАТ Державний Ощадбанк України №6790 та всіх видів компенсації по ним на загальну суму 3474 грн., які належали померлій [PERSON] на підставі ощадної книжки виданої цим же відділенням та довідки від 23.05.2011 року за №115; -копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САС №917535 від 23.04.2010 року (а.с.18) з якого вбачається, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого по вул. Гагаріна, 81 в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області; -копією технічного паспорту на житловий будинок №81 по вул. Гагаріна в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, виготовленого 21.06.2006 року, на замовлення [PERSON], з якого вбачаються характеристика будинку, господарських будівель та споруд, план будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку (а.с.19-21) та звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 123,6 кв.м, житловою площею 64,9 кв.м, розташованого за адресою: Одеська область, Татарбунарський район, с. Борисівка, вул. Гагаріна, 81, яким підтверджується вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 86945 грн. (а.с.22-23); -витягом з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 642/121-17 від 17.08.2017 року (а.с.24), із якої вбачається, що вартість земельної ділянки площею 0, 6000 га, що належить [PERSON], складає 18824, 29 грн. та -витягом з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № 641/121-17 від 17.08.2017 року (а.с.25), згідно якого вартість земельної ділянки площею 1477 кв. м, що належить [PERSON], складає 76194, 35 грн. -листом нотаріуса від 15.08.2016 року №810/02-14 (а.с.26), з якого вбачається, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] (спадкова справа №22/2011 від 13.05.2011 року) з причини відсутності (ненадання) оригіналів правовстановлюючих документів на успадковане майно земельні ділянки та житловий будинок. Крім того, з інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.11.2017 року (а.с.43) слідує, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлої 15.11.2010 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 51133237, зареєстрована у нотаріуса за №22/2011 від 13.05.2011 року; позивачці видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом 19.07.2011 року за № у реєстрі 988 приватним нотаріусом [PERSON] щодо неотриманої пенсії за 2010 рік в сумі 849, 85 грн, належну спадкодавцю [PERSON] (а.с. 47). Також зі спадкової справи суду надано копію заяви позивачки [PERSON] за №44 від 13.05.2011 року про прийняття всього спадку за заповітом (а.с.44). Відповідно до п.4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріального контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Зазначені обставини свідчать про неможливість захисту порушеного права позивачкою в позасудовому порядку, а тому обраний нею спосіб захисту цього порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, при відсутності заперечень відповідача (а.с.34 ), враховуючи, що спадкові земельні ділянки та житловий будинок дійсно належали спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності, позивачка не відмовилася від спадку в установлений законом строк, а, навпаки, прийняла спадщину, подавши до нотаріуса заяву (а.с.44) та отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.47) на неотриману пенсію за 2010 рік на суму 849,85 грн., належну спадкодавцю [PERSON] на підставі довідки виданої УПФУ у Татарбунарському районі Одеської області від 16.12.2001 року за №2749/06, суд вважає, що за [PERSON], як спадкоємцем за заповітом, повинно бути визнано право власності на: - земельну ділянку площею 0,60 га, розташовану на території Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №477314, виданого Борисівською сільською радою Татарбунарського району Одеської області 30 липня 2001 року на імя [PERSON]; - земельну ділянку площею 0,1478 га, розташовану по вул. Гагаріна, 81 в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №372261, виданого відділом Держкомземом у Татарбунарському районі 07.12.2009 року на імя [PERSON]; - житловий будинок з будівлями та спорудами №81, розташований по вул. Гагаріна в с. Борисівка Татарбунарського району Одеської області, що залишилися після смерті [PERSON].

Outcome: approved