Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним вище позовом, в якому свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 05.09.2014 року по 17.09.2018 р, який відповідно до рішення Херсонського міського суду між ними розірвано. В період шлюбу у них народилася дитина дівчинка - [PERSON] , [INFO] , яка проживає на даний час разом з нею, про що також було постановлено вищевказаним рішення суду. Відповідач працює моряком на закордонних суднах, має постійний дохід, інших утриманців не має, є фізично здоровим, тобто має можливість надавати допомогу доньці, проте в добровільному порядку допомоги не надає. У зв`язку з чим просить стягнути з [PERSON] , на її користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 10 000 грн. щомісячно, з часу подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить стягнути з відповідача на своє утримання аліменти в розмірі 3000 грн., до досягнення дитиною трьох років. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2018 року було відкрито провадження та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні без виклику сторін. Ухвалами суду 07.11.2018 року та 14.01.2019 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів по справі, оскільки самостійно позивач не може надати такі докази. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення аліментів на дитину, зазначає, що зможе сплачувати аліменти на утримання дитини лише у розмірі у розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки він офіційно працевлаштований, працює на посаді програміста на ТОВ «Рибоводна ферма - ЮВеНТ», що стосується вимог позивача про стягнення аліментів на дружину, зазначає наступне, що вказану суму сплачувати не має фінансової змоги, так як його місячна заробітна плата складає - 3800,00грн., на підтвердження вказаного надає суду довідку про заробітну плату, інших джерел фінансових надходжень не має. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони за справою перебували у зареєстровано шлюбі з 05.09.2014 року по 17.09.2018 р. Від даного шлюбу мають спільну доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом № 289, складеним Корабельним районним у м. Херсоні відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 13.04.2017 року. Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17.09.2018 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішення суду набрало законної сили. На теперішній час дитина - [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , що також вирішено вищевказаним рішенням Херсонського міського суду від 17.09.2018року Вирішуючи спір щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та їх розмір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до сімейного життя. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом (стаття 153 СК України). У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 8 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч.2 ст. 182 СК України, передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Крім того, згідно листа наявного в матеріалах справи (ар. спр.143) від 18.02.2019 року встановлено, що компанія ТОВ "Марлоу Новігейшн Україна" (у запитуваний період з 2015 року по теперішній час) неодноразово надавала [PERSON] , [INFO] послуги по працевлаштуваннюна судна іноземних власників. А саме він був працевлаштований на посаді 2 механіка в періоди з 07.11.2015 року по 25.02.2016 р., - т/х "MARCLIFF"; 22.12.2016 р. по 06.05.2017 р; - т/х "INDUSTRIAL GUIDE"; 28.08.2017 р. по 22.12.2017р - т/х "INDUSTRIAL GUIDE"; з 02.05.2018 р. по 01.09.2018 р.- т/х "INDUSTRIAL GUIDE". Базова ставка 2 механіка на суднах іноземних судновласників компанії ТОВ "Марлоу Новігейшн Україна"(Кіпр) відповідно до стандарної шкали заробітних плат в зазначені вище періоди складала 3680,00 дол. США в місяць. При цьому зазначають, що вказана базова ставкає діючею для стандартної шкали заробітних плат , однак при підписані контрактуз іноземним роботодавцем моряк підписує індивідуальний контракт найму з індивідуальними умовами оплати праці. З витягу щодо перетинання державного кордону України з бази даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» від 07.11.2018 року №5578/19-Вих вбачається, що відповідач у період з 01.01.2015 року по теперішній час (11.02.2019р) 27.12.2018 року неодноразово перетинав державний кордон України в різних напрямках, зокрема Стамбул, Франкфурт, Мінськ, Париж та ін. З матеріалів справи також вбачається, що на ім`я [PERSON] , [INFO] були відкриті рахунки: в установах банку АТ «Райффайзен банк Аваль» та АТ «ПриватБанк», по яких відбувається валютний рух коштів ( аркуш справи 158-178). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, з матеріалів справи вбачається, що відповідач є працездатною особою, фінансово забезпечений, та спроможний фінансово утримувати свою неповнолітню дитину, а тому суд вважає можливим позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину задовольнити частково, а саме в розмірі 8000,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у твердій грошові сумі в розмірі 1500,00 грн. Стороною відповідача на підтвердження своїх посилань з приводу того, що він не може сплачувати аліменти у зазначеній позивачем сумі на дитину та на утримання позивача надано довідку від 19.11.2018 року ТОВ "Рибноводна Ферма-ЮВЕНТ", згідно якої він працевлаштований у вказаному товаристві та має заробітну плату 3800 грн. на місяць (а.с.57). Між тим, жодних інших доказів на підтвердження працевлаштування до ТОВ "Рибноводна Ферма-ЮВЕНТ" відповідачем до суду не надано. Тому суд не приймає вказану довідку як належний та допустимий доказ, оскільки суду не надано наказу згідно якого особа прийнята на вказане підприємство. На підставі викладеного, з урахуванням всіх наявних доказів, суд вбачає, що відповідач дійсно має фінансову спроможність сплачувати аліменти та забезпечити дитині достатній і гідний рівень на життя. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Що стосується витрат на професійну правничу допомогу, які поніс позивач та які становлять 9100 грн. то задоволенню не підлягають, оскільки не підтвердженні детальним описом робіт та квитанцією про оплату, а тому не підлягають стягненню. Також відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.ст. 75, 77,80, 84,182, 191, 198-200 СК України, ст. ст. 4-13, 133, 141, 258, 259, 263-265, 279, 430 ЦПК України, суд,

Outcome: partial