Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

10 серпня 2018 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем зареєструвала шлюб 12 липня 2014 року. Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Вказує, що їх одруження виявилось невдалим і сімейне життя із відповідачем не склалось з причин різних поглядів на сімейне життя. Відповідач працює, інших утриманців не має, але при цьому ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню дитини. Відповідач матеріально сина не забезпечує, дитина знаходиться на повному утриманні матері. Оскільки відповідачем не виконуються передбачені законом обов'язки щодо участі у вихованні, розвитку дитини та її утримання, позивач звернулась до суду з метою захисту прав та законних інтересів спільної дитини. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просила стягнути з [PERSON] щомісячно аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року зазначену позовну заяву залишено без руху. 29 серпня 2018 року ухвалою Білопільського районного суду Сумської області роз'єднано позовні вимоги про стягнення аліментів на дитину та поділ спільного майна подружжя, у самостійні провадження та відкрито провадження за позовом про стягнення аліментів на утримання дитини та призначено до розгляду на 10-00 год. 02 жовтня 2018 року у порядку спрощеного позовного провадження (а. с. 27-28). 12 вересня 2018 року до суду надійшов відзив на позов відповідача [PERSON], в якому він просить стягнути із нього аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина [PERSON] (а. с. 31). 27 вересня 2018 року до суду від позивача [PERSON] надійшла заява про зменшення позовних вимог та стягнення аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття на користь матері - [PERSON] Допустити негайне виконання рішення в межах платежу аліментів за один місяць (а. с. 32). 02 жовтня 2018 року у судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась. Представник позивача - адвокат [PERSON] надав письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача та підтримання зменшених позовних вимог (а. с. 33). 02 жовтня 2018 року відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність та визнання позовних вимог після їх зменшення (а. с. 36). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 1 ст. 206 ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності з точки зору належності, допустимості і взаємозв'язку, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу положень ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Зі змісту вище приведеного аналізу зазначених статей слідує, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою та обов'язком як матері, так і батька. Розмір аліментів у разі спору у всіх випадках встановлюється судом, при цьому статтею 182 СК України передбачений перелік найбільш вагомих обставин, які мають братися до уваги при визначенні розміру аліментів на дитину. На підставі ст. 182 Сімейного кодексу України та роз'ясненнями, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, який набрав законної сили 08 липня 2017 року, внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, починаючи з 08 липня 2017 року мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12 липня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумської області, про що складено відповідний актовий запис за № 56. Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається із свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а. с. 6). Із позовної заяви вбачається, що відповідач офіційно працює на «Лебединському насіннєвому заводі» (Білопільський елеватор АФ «Вікторія» ) у м. Білопілля, інших утриманців не має, але при цьому матеріально сина не забезпечує. За таких обставин, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання спільної дитини сторін узгоджуються з вимогами ст. 180, 181, 182 СК України про обов'язок батьків утримувати неповнолітню дитину шляхом сплати аліментів у частці від доходів, при цьому підстав звільнити батька від виконання цього обов'язку суд не встановив. Враховуючи вищевикладене та виходячи з справедливих та розумних критеріїв належного розміру аліментів, суд приходить до висновку про стягнення аліментів в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, в зв'язку із задоволенням позову про стягнення аліментів та враховуючи, що позивач була звільнена від сплати судового збору, необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", На підставі викладеного,

Outcome: approved