Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05.03.2016 року. Від шлюбу дітей не мають. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що фактичне подружнє життя між сторонами припинене рік тому. Неможливість спільного проживання викликана особистими мотивами кожного із подружжя. 05.03.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 11.03.2019 року Ухвалою судді і відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з"явився, просив розглянути справу у його відсутність, при цьому позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з"явилась, просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги визнала та просила його задовольнити. Дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі 05.03.2016 року укладено шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м.Києві, актовий запис 358 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін дітей не має. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, сторни на протязі року не ведуть спільно господарство, бюджет окремий, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved