Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

13 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що 1 березня 2018 року розірвано шлюб між його матір`ю [PERSON] та його батьком [PERSON] . На підставі рішень Демидівського районного суду Рівненської області від 1 березня 2018 року та 28 грудня 2020 року відповідач [PERSON] сплачував на його користь та на користь його матері [PERSON] аліменти на його утримання. На цей час він досяг повноліття, але потребує матеріальної допомоги, оскільки продовжує навчання, навчається на 2 курсі Української академії друкарства, на факультеті видавничо-поліграфічних інформаційних технологій спеціальності Комп`ютерні науки за державним замовленням на денному відділенні. Стипендії він не отримує та потребує матеріальної допомоги. Термін навчання завершується 30 червня 2025 року. Відповідач [PERSON] після досягнення ним повноліття матеріальної допомоги не надає. Мати не взмозі самостійно утримувати його, оскільки необхідні кошти для оплати навчання, на проїзд до місця навчання, проживання, одяг та харчування, підручники. Крім цього, на утриманні його матері перебуває також дочка [PERSON] , [INFO] . Йому відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте перебуває на заробітках за кордоном та має можливість надавати йому матеріальну допомогу. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просив стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на його утримання, як повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно до закінчення навчання, чи до досягнення ним 23 років, яка з цих обставин настане першою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі. У своїй заяві позивач зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 12). Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги позивача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання визнав, згідний сплачувати на користь сина аліменти в розмірі 2000,00 гривень. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В силу вимог ч. 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог не встановлено. Ч. 1 ст. 82 ЦПК України передбачає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 8) встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьком вказаний відповідач [PERSON] . Отже, відповідач [PERSON] є батьком позивача [PERSON] , [INFO] . Відповідно до положень ч. 3 ст. 199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно довідки № 22123, виданої 1 вересня 2021 року Українською академією друкарства (а.с. 9), [PERSON] дійсно є студентом ІІ курсу Української академії друкарства стаціонарної форми навчання факультету видавничо-поліграфічних інформаційних технологій. Завершує навчання 30 червня 2025 року. П. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначає, що відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання повнолітнього сина - позивача [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та на час його навчання, але не більше ніж до досягнення віку 23-х років. Обставин, які б свідчили про те, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання, в судовому засіданні не встановлено. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 908,00 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] був звільнений від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. У позовній заяві позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, посилався на положення ст.ст. 198-201 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст.ст. 180-183, 198-200 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved