Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до КП «Київського метрополітен» про поновлення на роботі, скасування наказу про припинення трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що наказом КП «Київського метрополітен» СП «Комерційна служба» від 06.05.2016 року № 608-к/к [PERSON] було звільнено з посади старшого касира станції метрополітену на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України - вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Підставою для видання наказу стали: акт перевірки роботи касс станції «Петрівка» начальником та ревізорами управління внутрішнього контролю; протокол оперативної наради при т.в.о. начальника служби від 05.05.2016 року № 42-К; пояснення [PERSON] від 30.03.2016 року. Звільнення позивача відбулося неналежною стороною трудових правовідносин. Акт перевірки роботи кас станції «Петрівка» начальником та ревізором управління внутрішнього контролю є необгрунтованим, оскільки чітко не встановлені факти порушень, що призвели до втрати довір'я. Роботодавцем не була доведена провина працівника. Крім майнової шкоди [PERSON] зазнала моральної шкоди, що полягає в неправомірних діях відповідача, що призвели до перебування на стаціонарному лікуванні терапевтичного відділення ЗТ № 3 філії ,,ЦОЗ" ПАТ ,,Укрзалізниця" з діагнозом ,,Гіпертонічна хвороба 2 ст. Гіпертонічний криз" з 01.04.2016 року по 11.04.2016 року. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги та просили задовольнити позов в повному обсязі. Представники відповідача проти задоволення позову заперечила в повному обсязі. Судом встановлено, що наказом КП «Київського метрополітен» СП «Комерційна служба» від 06.05.2016 року № 608-к/к [PERSON] було звільнено з посади старшого касира станції метрополітену на підставі п.2 ст. 41 КЗпП України - вчинення винних дій працівником, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу. Підставою для видання наказу стали: акт перевірки роботи кас станції «Петрівка» начальником та ревізорами управління внутрішнього контролю; протокол оперативної наради при т.в.о. начальника служби від 05.05.2016 року № 42-К; пояснення [PERSON] від 30.03.2016 року. Так під час проведення 30.06.2016 року управлінням внутрішнього контролю підприємства перевірки роботи кас станції «Петрівка» щодо повноти оприбуткування виручки за добу та збереження матеріальних цінностей на станції, було виявлено, що позивачем [PERSON] зроблено формальні записи в Книзі обліку роботи АВЖ (автоматів видачі житонів) щодо вивантаження нею грошових коштів з автоматів, а фактично кошти на нічний час вивантажено не було при цьому позивач приховала за корпусом АВЖ 7 грошові кошти в сумі 1230 грн., при підрахунку матеріальних цінностей в сейфі каси було виявлено 912 грн. від реалізації жетонів за добу 29.03.2016 року, що знайшло своє підтвердження в ході судового розгляду. 20.06.2003 року між комерційною службою КП «Київський метрополітен» та [PERSON] було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. Відповідно до умов договору позивачка обіймала посаду старшого касира станції метрополітену та виконувала роботу безпосередньо пов'язану з прийманням, обробкою, продажем, обліком, видачею та перевезенням переданих їй матеріальних цінностей , прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення зберігання довірених йому підприємством матеріальних цінностей. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України та ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Тобто, сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до п. 3.1.1. пункту 3.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників КП «Київського метрополітен» працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, забезпечувати виконання виробничих завдань. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадках винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого органу. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до комунального підприємства «Київського метрополітен» про поновлення на роботі, скасування наказу про припинення трудового договору, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, не підлягають задоволенню, оскільки звільнення з роботи проведено у відповідності з нормами трудового законодавства України. Оскільки позивач при подачі позову був звільнений від сплати судових витрат та заявлені вимоги залишені судом без задоволення, судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України компенсуються за рахунок держави. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed