Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 25.07.2009 року, виданого відділом РАЦС по місту Хмельницькому. Від шлюбу мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON] [INFO] та сина - [PERSON] [INFO]. На даний час відповідач не бажає збереження сім'ї, не дозволяє бачитись з дітьми, змінила замок у вхідних дверях до квартири [ADDRESS]. [PERSON] неодноразово заявляла про свої наміри продати спільні автомобілі, а кошти використати не в інтересах сім'ї. Добровільно домовитись про поділ спільного майна немає можливості, позивач вимушений звертатися до суду з відповідним позовом. Спільною сумісною власністю, придбаною під час перебування у шлюбі є: легковий автомобіль «KIA Sportage 3», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON] 1-м ВРЕР м. Хмельницького УДАІ УМВС України у Хмельницькій області. Вартість означеного автомобіля позивач оцінює у 23000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 187450 грн.; фургон пасажирський «Ford Transit PHA7», 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] придбаний сторонами па підставі акта приймання-передачі від 06.05.2011 року. Фургон зареєстрований за [PERSON] 1-м ВРЕР v. Хмельницькою УДАІ УМВС України у Хмельницькій області. Вартість автомобіля складає 11000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 89650 грн.; фургон малотонажний «Mersedes Benz 208D», 1991 року випуску, державний номер [NUMBER], придбаний сторонами на підставі довідки-рахунку від 03.02.2012 року, зареєстрований за [PERSON] ВРЕР ДАІ по обслуговуванню м. Хмельницького та Волочиського районів УДАІ УМВС України в Хмельницькій області. Вартість автомобіля складає 5000 дол. США, що еквівалентно за курсом НБУ 40750 грн. Вартість автомобілів визначалась шляхом вивчення ринку, оголошень, розмішених у друкованих засобах масової інформації, в тому числі газеті «Є» та на спеціалізованих сайтах з продажу транспортних засобів. На праві спільної сумісної власності належить меблі та побутова техніка, які знаходяться у квартирі [ADDRESS]. Документи, що підтверджують їх придбання і вказують на найменування та технічні характеристики, знаходяться у [PERSON] У період шлюбу були придбані наступні речі на суму 40800 грн.: меблевий гарнітур в кімнату (вбудований під замовлення) вартістю 9000 грн., меблева стінка в коридор (вбудована під замовлення) вартістю 6000 грн., кухонний гарнітур (вбудований під замовлення) вартістю 12000 грн., гарнітур з двох шаф-купе (вбудований під замовлення) вартістю 6000 грн., велотренажер вартістю 3300 грн., диван розкладний вартістю 2000 грн., пральна машина вартістю 2500 грн. Загальна вартість всього спільного майна складає 317850 грн. Домовленості щодо поділу спільного майна відсутні. Шлюбний договір укладено не було. У разі поділу означеного майна частки подружжя є рівними. Позивач погоджується на присудження йому грошової компенсації як різниці вартості його частки майна. [PERSON] просить поділити майно, що є спільною сумісною власністю подружжя. Виділити [PERSON] у власність фургон пасажирський «Ford Transit PHA7» 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 89650 грн.; фургон малотонажний «Mersedes Benz 208D», 1991 року випуску державний номер [NUMBER] вартістю 40750 грн., а всього майна на загальну суму 130400 грн. Виділити [PERSON] у власність легковий автомобіль «KIA Sportage 3», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 187450 грн.; меблевий гарнітур в кімнату (вбудований під замовлення) вартістю 9000 грн.; меблеву стінку в коридор (вбудовану під замовлення) вартістю 6000 грн.; кухонний гарнітур (вбудований під замовлення) вартістю 12000 грн.; гарнітур з двох шаф-купе (вбудований під замовлення) вартістю 6000 грн.; велотренажер вартістю 3300 грн.; диван розкладний вартістю 2000 грн.; пральна машина вартістю 2500 грн. А всього майна на загальну суму 228250 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію як різницю у вартості його частки у спільному майні подружжя у сумі 28525 грн. У подальшому [PERSON] позовні вимоги доповнив, просив встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з липня 2008 року до 25 липня 2009 року та визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на меблевий гарнітур у кімнату, де проживала сім'я. [PERSON] в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у липні 2008 року він та [PERSON] стали проживати однією сім'єю у [ADDRESS], де проживали батьки [PERSON] та сім'я її сестри. Сім'я мала спільний бюджет, зробили за спільні кошти ремонт у кімнаті, в якій проживали, придбали також меблевий гарнітур у кімнату на замовлення вартістю 9000 грн. Незначну частину коштів виділяли з сімейного бюджету батькам [PERSON], оскільки вони готували їжу. Після реєстрації шлюбу в кімнату придбали розкладний диван вартістю 2000 грн. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю подружжя та поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, посилаючись на те, що твердження [PERSON] про те, що спільною сумісною власністю подружжя є меблевий гарнітур в кімнату вартістю 9000 грн., кухонний гарнітур вартістю 12000 грн., гарнітур з двох шаф-купе вартістю 6000 грн., пральна машина вартістю 2500 грн. є безпідставними. Так, меблевий гарнітур у кімнаті був придбаний [PERSON] особисто ще до шлюбу, про що свідчать світлини весілля, де зображено саме цей меблевий гарнітур, який був придбаний до реєстрації шлюбу за особисті кошти [PERSON] Не є також спільною сумісною власністю подружжя меблевий гарнітур з двох шаф-купе, який був придбаний батьками [PERSON], які придбали означені меблі за свої особисті кошти у свою кімнату. Меблевий кухонний гарнітур вартістю 12000 грн. був придбаний у період шлюбу однак, сім'я [PERSON] оплатила лише половину вартості кухні - 6000 грн., а решту оплатила сім'я сестри [PERSON] Відповідач - позивач посилається на те, що пральна машинка була придбана батьком [PERSON] за його особисті кошти. Відповідно до ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею/ним до шлюбу. [PERSON] посилається на те, що пральна машина, меблевий гарнітур у кімнату, меблевий гарнітур з двох шаф-купе є її особистою приватною власністю, так як придбані до 25.07.2009 р., тобто до шлюбу. [PERSON] посилається на те, що половина вартості меблевого кухонного гарнітуру у сумі 6000 грн. є спільною власністю подружжя. Спільною власністю подружжя також є фургон пасажирський «Ford Transit PHA7», 2004 року випуску, державний номер [NUMBER], фургон малотоннажний "Mersedes Benz 208D" 1991 року випуску, державний номер [NUMBER]. Легковий автомобіль «КІА Sportage 3», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER], був за спільною згодою [PERSON] проданий. Відповідно до п. 3. ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особисті приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Під час шлюбу було придбано наступне майно: фургон пасажирський «Ford Transit PHA7», 2004 року випуску державний номер [NUMBER], вартістю 89650 грн., фургон малотоннажний «Mersedes Benz 208D», 1991 року випуску державний номер [NUMBER], вартістю 40750 грн., гарнітур меблевий в коридор вартістю 6000 грн., 50% вартості меблевого кухонного гарнітура вартістю 6000 грн., велотренажер вартістю 3300 грн., диван розкладний вартістю 2000 грн., а всього на суму 147700 грн. [PERSON] просить визнати особистою приватною власністю наступне майно: меблевий гарнітур у кімнату вартістю 9000 грн., меблевий гарнітур з двох шаф-купе вартістю 6000 грн., пральну машину вартістю 2500 грн. Поділити між сторонами майно, що є спільною сумісною власністю подружжя: фургон пасажирський «Ford Transit PHA7», 2004 року випуску, державний номер [NUMBER], вартістю 89650 грн., виділивши його [PERSON], фургон малотоннажний «Mersedes Benz 208D», 1991 року випуску, державний номер [NUMBER], вартістю 40750,грн., виділивши його [PERSON] Виділити [PERSON] 50% вартості кухонного гарнітура - 6000 грн. шляхом сплати 6000 грн., меблеву стінку в коридор вартістю 6000 грн., велотренажер вартістю 3300 грн. та диван розкладний вартістю 2000 грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] різницю вартості виділеного майна, а саме 15800 грн. Позивач-відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя не визнали. У судовому представник [PERSON] позовні вимоги зменшив, пояснивши, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясувати джерело і час придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне в нього на час розгляду справи. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). [PERSON] посилається на те, що вимоги щодо автомобіля «КІА Sportage 3» д/н [NUMBER] не підлягають задоволенню внаслідок того, що відповідно до листа УДАІ УМВС України в Хмельницькій області від 12.11.2013 р. автомобіль знято з обліку 08.08.2013 р., не належить сторонам по справі і не може входити до складу майна, що підлягає поділу. Щодо вимог [PERSON] про визнання права власності на меблевий гарнітур вартістю 9000 грн., [PERSON] стверджує, що такі вимоги не відповідають фактичним обставинам та не підтвердженні жодним доказом по справі. [PERSON] не надавав кошти на утримання двох неповнолітніх дітей, внаслідок чого рішенням суду з нього стягнуто аліменти, просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Позовні вимоги [PERSON] просить задовольнити, поділивши майно у визначений нею спосіб, а саме: визнати при поділі майна подружжя за [PERSON] право власності на автомобіль моделі "Ford Transit PHA7", 2004 року випуску державний номер [NUMBER] За [PERSON] визнати право власності автомобіль "Mersedes Benz 208D", 1991 року випуску, державний номер № [NUMBER], та на меблевий гарнітур у коридор вартістю 6000 грн., велотренажер вартістю 3300 грн., диван розкладній вартістю 2000 грн. Позовні вимоги [PERSON] не визнає, просить відмовити у задоволенню вимог про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про поділ майна подружжя за його вимогами. Заслухавши пояснення [PERSON], його представника, представника [PERSON], свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, про поділ майна подружжя підлягає частковому задоволенню. Позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя задовольнити частково. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поваленої причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ. набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, що узгоджується із змістом ст. 370 Цивільного кодексу України, відповідно до якої частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявною на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14 і. ч. 3 ст. 368 ЦК) ( 435-15 ) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного оборогу), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до п. 24 Постанови до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 липня 2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб віл 25.07.2009 року, виданого відділом РАЦС по м. Хмельницькому. Мають малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 р. сімейні стосунки між сторонами припинені. Судом встановлено, що у липні 2008 року [PERSON] та [PERSON] стали проживати однією сім'єю у [ADDRESS], де проживали батьки [PERSON] та сім'я її сестри. Сім'я мала спільний бюджет, який формувався за рахунок заробітної плати [PERSON] та [PERSON] За спільні кошти здійснили ремонт у кімнаті, в якій проживали. Незначну частину коштів з сімейного бюджету виділяли батькам [PERSON] на придбання продуктів харчування. Вказані обставини підтверджені у судовому засіданні допитаними як свідками [PERSON], [PERSON] Враховуючи факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] у період часу з липня 2008 року до часу реєстрації шлюбу - 25 липня 2009 року та у подальшому, до серпня 2013 року, суд приходить до висновку, що меблевий гарнітур у кімнату (на замовлення) вартістю 9000 грн., який було придбано у 2009 році, слід визнати спільною сумісною власністю жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою у відповідності до вимог ст. 74 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що під час шлюбу сторони придбали наступне майно, вартість якого визначена та погоджена, а саме: фургон пасажирський «Ford Transit PHA7», 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 89650 грн.; фургон малотонажний «Mersedes Benz 208D», 1991 року випуску державний номер [NUMBER] вартістю 40750 грн.; легковий автомобіль, «KIA Sportage 3», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 187450 грн., реалізований за 193000 грн.; меблеву стінку в коридор (під замовлення) вартістю 6000 грн.; оплачено подружжям 6000 грн. вартості меблевого кухонного гарнітуру (вбудований під замовлення) вартістю 12000 грн.; меблевий гарнітур з двох шаф-купе (під замовлення) вартістю 6000 грн.; велотренажер вартістю 3300 грн.; диван розкладний вартістю 2000 грн. Всього придбано майна у період перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі на суму 346700 грн., яке є спільною сумісною власністю подружжя та придбано за час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім'єю без шлюбу меблевий гарнітур у кімнату (на замовлення) вартістю 9000 грн., а всього майна на суму 355700 грн. Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, враховуючи згоду подружжя на відступ від принципу рівності часток подружжя у спільному майні, з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, які проживають з [PERSON] Виділити [PERSON] фургон пасажирський «Ford Transit PHA7», 2004 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 89650 грн., фургон малотонажний «Mersedes Benz 208D», 1991 року випуску державний номер [NUMBER] вартістю 40750 грн., велотренажер вартістю 3300 грн.; диван розкладний вартістю 2000 грн., а всього майна на суму 135700 грн. Судом встановлено, що легковий автомобіль, «KIA Sportage 3», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 187450 грн., який був придбаний у період шлюбу [PERSON] та [PERSON] у травні 2012 року, було знято з реєстраційного обліку 8.08.2013 року [PERSON] та без згоди [PERSON] реалізовано 9.09.2013 року за 193000 грн., що підтверджується довідкою рахунком за № 221222. Суд критично оцінює пояснення [PERSON] та її представника про передачу означеного автомобіля за невиконання нею боргових зобов'язань у сумі 5000 дол. США. Дані твердження суперечать поясненням [PERSON] про реалізацію означеного автомобіля за згодою [PERSON] через скрутне матеріальне становище та витрати коштів на потреби сім'ї. Суд приходить до висновку, що автомобіль «KIA Sportage 3», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] було придбано [PERSON] та [PERSON] у період шлюбу за спільні кошти і є спільною сумісною власністю подружжя. У зв'язку із продажем [PERSON] автомобіля без згоди [PERSON] суд приходить до висновку, що кошти, отримані від його реалізації, слід виділити [PERSON] Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Суд приходить до висновку, що [PERSON] слід виділити меблевий гарнітур у коридор вартістю 6000 грн., меблевий гарнітур у кімнату (на замовлення) вартістю 9000 грн. Врахувати 50% вартості кухонного гарнітура - 6000 грн., вартість легкового автомобіля «KIA Sportage 3», 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] у сумі 193000 грн., а всього на суму 205000 грн.

Outcome: partial