Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

10.10.2016 року позивачі звернулись з даним позовом до суду. Позовні вимоги мотивують тим, що 31.05.1998 року померла їх мати [PERSON]. Після смерті матері позивачів відкрилася спадщина на спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими спорудами, розташований по вул. Варшавській, 26 в с. Твердині Локачинського району Волинської області. Заповіту спадкодавцем складено не було. Як спадкоємці за законом позивачі прийняли спадщину шляхом подання у встановлений законом строк заяви у нотаріальну контору, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами їм відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Їх сестра [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась. Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, немає. Просять суд визнати за ними по 1/2 частки кожному, права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований повул. Варшавській, 26 в с. Твердині Локачинського району Волинської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері. Від позивачів надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують із підстав, зазначених у позовній заяві. Просять визнати по 1/2 частки кожному права власності на будинок. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову. Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення повністю. Судом встановлено, що 31.05.1998 року померла мати позивачів [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, зокрема, житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований по вул. Варшавській, 26 в с. Твердині Локачинського району Волинської області. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, довідки Кисилинської сільської ради, технічного паспорта на житловий будинок та витягу з погосподарської книги - спірне майно належало [PERSON] на день її смерті. Після смерті спадщину прийняли її діти: [PERSON], [PERSON], та [PERSON] (а.с. 12, 13, 19-22 ). [PERSON] від прийнятя спадщини відмовилась (а.с.14). Інших спадкоємців, які б претендували на дане майно, судом не встановлено. Факт родинних відносин між позивачами та спадкодавцем підтверджується копіями паспортів, свідоцтв по народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану (а.с. 5, 6, 8-11 ). Із постанови нотаріуса від 27.09.2016 року вбачається, що позивачі звертались до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частки житлового будинку з надвірними будівлями, кожному, однак їм відмовлено у видачі такого свідоцтва, оскільки спадкоємцями не подано відповідних правовстановлюючих документів на будинок (а.с.18). Відповідно до постанови ПВСУ від 30.05.2008 N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Враховуючи, що після смерті [PERSON], яка померла 31.05.1998 року відкрилась спадщина. Відповідач [PERSON] не подавала до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини та не претендує на неї, а позивачі прийняли спадщину, тому в даному рішенні слід застосовувати відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР. Згідно зі ст. 524 ЦК УРСР, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Згідно зі ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.2 ст. 553 ЦК УРСР, вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Такими чином, суд, вважає, що, оскільки на момент відкриття спадщини спадкодавцеві [PERSON]. належав на праві власності спірний будинок, то суд дійшов висновку, що право власності на це спадкове майно, в розмірі по 1\\2 частці кожному, переходить до позивачів як спадкоємців за законом першої черги спадковості, які прийняли спадщину фактично вступивши в управління та володінням спадковим майном. Судові витрати залишити за позивачами.

Outcome: approved