Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-15 00:00:00

09 жовтня 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому нею було уточнено та згідно редакції від 05.02.2020 року просила ухвалити рішення, яким: визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , уродженкою та зареєстрованою мешканкою [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Ананьївський РВ ГУ МВС України в Одеській області 14 вересня 2007 року, картка платника податків № [NUMBER] , пенсіонерки, дитини війни, ветерана праці, право на обов`язкову долю в спадщині після смерті сина, [PERSON] , котрий мешкав в [ADDRESS] та помер [INFO] , а саме визнати її право власності на :1/6 частину спадкової трикімнатної житлової квартири, розташованої в [ADDRESS] ; 1/6 частину автомобіля „Мерседес" модель „ 308 Д" 1994 року випуску, жовтого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „ТОЙОТА" модель „АВРОН" 2007 року випуску, сірого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „НІСАН" модель „ТИДА" 2007 року випуску, сірого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „ХЮНДАЙ" модель „СОНАТА", номерний знак [NUMBER] ; 1/6 частину збірно-розбірного торгового павільйону. Стверджувала, що оскільки все спадкове майно після смерті [PERSON] занодилось і знаходиться в користуванні [PERSON] , [INFO] зареєстрованої мешканки [ADDRESS] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Дніпропетровським РВ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області 10 жовтня 2013 року, картка платника податків номер невідомий, та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та мешкає там же стягнути з них солідарно на її користь в порядку витребування майна з чужого користування компенсацію його вартості в загальній сумі 558 074, 54 гривень, витрати понесені нею на оплату правничої допомоги та всі інші витрати, пов`язані з цією справою. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] помер її син, [PERSON] . Після його смерті залишився заповіт від 27 травня 2014 року. Вказує, що не знаючи про існування заповіту, вона звернулась до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Нотаріусом було повідомлено про те, що відкрита спадкова справа та запропоновано надати правовстановчі документи на спадкове майно та звіт про його грошову оцінку. Позивач зазначає, що після цього дізналась про існування заповіту на ім`я [PERSON] та, не повіривши в його законність ,оскаржила його в судовому порядку. Однак, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року позивачу було відмовлено в задоволенні її позовних вимог про визнання недійсним вказаного заповіту. Також зазначає, що на початку 2018 року її стало відомо, що відповідно до ст. 1241 ЦК України вона, як пенсіонерка і непрацездатна особа, має право на обов`язкову частку в спадщині після смерті сина незалежно від наявності його заповіту. В зв`язку з чим вона знову звернулася з письмовою заявою до приватного нотаріуса про прийняття спадщини. Однак, приватний нотаріус своїм листом, посилаючись на відсутність у позивача правовстановчих документів на спадкове майно, порадив її звернутися до суду і вирішити питання про спадкування в судовому порядку Позивач вважає, що оскільки рішенням Київського суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року встановлено факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки - [PERSON] /відповідача/ та [PERSON] /померлого сина позивача/ без реєстрації шлюбу в період з січня 2004 року по 4 червня 2014 року та визнання їх нерухомого майна, нажитого в даний період , їх спільною сумісною власністю, то її обов`язкова частка в спадковому майні з урахуванням частки сина відповідача, її внука [PERSON] , спадщину в інтересах котрого прийняла його мати, відповідач [PERSON] , складає 1/6 частину від всього спадкового майна. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 19.10.2018 року провадження у справі було відкрито та призначено підготовче засідання. Одночасно з подачею позову, позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила витребувати від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко C.JI. спадкову справу №56515559, номер у нотаріуса 22/2014, заведену нотаріусом 10 вересня 2014 року за фактом смерті [PERSON] , [INFO] , котрий мешкав в [ADDRESS] та помер [INFO] . Окремо витребувати копії свідоцтв про право на цю спадщину та документів про вартість успадкованого майна. Витребувати від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В. /м. Одеса, вул. Ніжинська 73/. завірену копію заповіту від 27 травня 2014 року [PERSON] , [INFO] мешканцям. [ADDRESS] та витяг з Реєстру нотаріальних дій про його реєстрацію. Витребувати з Регіонального сервісного центру Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області /м. Одеса, вул. Академіка Корольова 5, пошт. інд. 65114/ витяги про державну реєстрацію автомобілів: „Мерседес Бенц" модель 308 Д, номерний знак [NUMBER] , колір жовтий, 1994 року зареєстрований на [PERSON] ; автомобіль „ТОЙОТА" модель „АВРОН", номерний знак [NUMBER] , колір сірий, 2007 року випуску, зареєстрований на [PERSON] ; автомобіль «Нассан» модель «ТИДА» номерний знак [NUMBER] колір сірий 2007 року виписку, зареєстрований на [PERSON] ; автомобіль «Хундай», модель «Соната» номерний знак [NUMBER] , зареєстрований на [PERSON] . Ухвалою суду від 19 жовтня 2018 року вказане клопотання позивача було задоволено в повному обсязі. Також з подачею позову позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення для відповідача по цій справі, [PERSON] заборони на відчуження будь яким способом слідуючого нерухомого майна: трикімнатна житлова квартира, в котрій вона мешкає, розташована в [ADDRESS] загальною площею 95,9 кв. м., жилою площею 50,5 кв. м. Під забороною та іпотекою не знаходиться; житлова квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , Квартира зареєстрована 8 серпня 2011 року на [PERSON] . Загальна площа 59,3 кв. м., жила площа 42,2 кв. м.; гараж № [NUMBER] , розташований біля житлового будинку [ADDRESS] . Загальна площа 18,4 кв. м.; автомобіль „Мерседес Бенц" модель 308Д, номерний знак [NUMBER] , колір жовтий, 1994 року випуску, зареєстрований на [PERSON] ; автомобіль марки „ТОЙОТА", модель „АВРОН", номерний знак [NUMBER] , колір сірий, 2007 року випуску,. Цей автомобіль 27 вересня 2014 року перереєстрований з [PERSON] на [PERSON] , а з 8 серпня 2015 року нею перереєстрований на [PERSON] , тому заборона повинна стосуватися і неї.; автомобіль марки „НІСАНА" модель „ ТИДА" номерний знак [NUMBER] , колір сірий, 2007 року випуску,, зареєстрований на [PERSON] ; автомобіль „Фундуй" модель „Соната", номерний знак [NUMBER] . Дані технічного паспорту невідомі. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 жовтня 2018 року клопотання позивача задоволено частково. Накладено арешт на: автомобіль марки\~«MERCEDES-BENZ»,\~модель \~«308D»\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~колір жовтий,\~1994\~року випуску,\~двигун №\~ [NUMBER] \~та автомобіль\~марки «NISSAN»,\~модель «TIDA»\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~колір сірий,\~2007\~року випуску,\~двигун №\~ [NUMBER] . В іншій частині у задоволенні клопотання відмовлено. 23 листопада 2018 року відповідач [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому вказувала на те, що позовна вимога про стягнення вартості обов`язкової долі у спадщіні ЦК України не передбачена та є безпідставною. Також вказувала, що відповідач не оспорює право позивача на обов`язкову долю у спадщині та просила відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. 07 грудня 2018 року позивач [PERSON] надала до суду відповідь на відзив, в якій просила позов задовольнити в повному обсязі. 13.12.2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявами, в яких просив призначити по справі судову автотехнічну оціночну експертизу та судову будівельно - технічну оціночну експертизу. Ухвалою суду від 13 грудня 2018 року у задоволенні вказаних заяв було відмовлено. Цього ж дня, ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті. В ході судового засідання, яке відбулось 23 січня 2018 року, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] звернулись до суду з заявою про відвід судді, посилаючись на те, що: суддя при проведені підготовчого засідання висловилась про суть майбутнього судового рішення, про що на їх думку, свідчить ухвала про відмову у проведенні оціночних експертиз; жодна з ухвал, що була винесена у справі не була вручена стороні позивача; виявлено втрату окремих, наданих разом з позовною заявою документів, та судом сформована довідка з Державного реєстру речових прав. Ухвалою суду від 23.01.2019 року \~визнано відвід, заявлений позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксані Михайлівні - необґрунтованим. Провадження у справі - зупинено.\~Передано заяву позивача [PERSON] та її представника [PERSON] про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни для розгляду іншому судді того ж суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої\~статті 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.01.2019 року, вищевказану заяву про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко О.М. було передано судді Маломуж А.І., яка ухвалою від 25.01.2019 року дану заяву залишила без задоволення. У зв`язку з чим, ухвалою судді від 28 січня 2019 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання на 25.02.2019 року. Проте, 11 лютого 2019 року на адресу суду надійшла заява позивача [PERSON] та її представника [PERSON] про відвід судді Куриленко О.М., в якій вони зазначають, що вивчивши та дослідивши ухвали судді Куриленко О.М. від 23 січня 2019 року та ухвалу судді Маломуж А.І., вони впевнилися, що підставою для відводу обидві судді взяли до уваги лише усний, заявлений безпосередньо в судовому засіданні 23 січня 2019 року відвід, в котрому було лише посилання на підстави, викладені в раніше поданих двох письмових заявах про відвід без їх повторення. Судом в судовому засіданні 23 січня 2019 року ці дві письмові заяви не оголошувались і, як вбачається з ухвал судді уриленко О.М. та судді Маломуж А.І до уваги не брались. В ухвалах суддів зазначений лише усний відвід сторони позивача від 23 січня і нема жодного посилання на два письмових відводи від 26 грудня 2018 року і 8 січня 2019 року. Це означає, що зазначені стороною позивача в письмових заявах про відвід не розглядались ні суддею Куриленко О.М., ні суддею Маломуж А.І. і це, на їх думку, дає право знову звернутись до судді з письмовою заявою про відвід з посиланням на підстави для сумніву в неупередженості судді Куриленко О.М., котрі раніше суддями не розглядалась. Жодна з таких підстав цими суддями в їх ухвалах не приводилась, не коментувалась і їх наявність або відсутність не обґрунтовувалась. Ухвалою суду від 12.02.2019 року \~визнано відвід, заявлений позивачем [PERSON] та її представником [PERSON] судді Київського районного суду м.Одеси Куриленко Оксані Михайлівні - необґрунтованим. Провадження у справі - зупинено.\~Передано заяву позивача [PERSON] та її представника [PERSON] про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни для розгляду іншому судді того ж суду, визначеному у порядку, встановленому частиною першої\~статті 33 ЦПК України. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2019 року, вищевказану заяву про відвід судді Київського районного суду м. Одеси Куриленко Оксани Михайлівни було передано судді Луняченко В.О., який ухвалою від 13.02.2019 року дану заяву залишив без задоволення. Ухвалою суду від 15 лютого 2019 року провадження у справі поновлено та призначено судове засідання. В ході\~судового засідання\~25\~лютого \~2019\~року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з клопотанням, в якому просив зобов`язати відповідача надати суду технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] та технічну документацію на гараж № [NUMBER] , що розташований в [ADDRESS] . Ухвалою суду від 25 лютого 2019 року клопотання представника позивача було задоволено частково, витребувано від Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» (м. Одеса, вул. Троїцька, 25) відомості стосовно того, кому та на підставі яких документів належить квартира [ADDRESS] , а також зобов`язано надати належним чином завірені копії правовстановчих документів та технічного паспорту на вказану квартиру. Також витребувано від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» відомості щодо того, чи перебуває в іпотеці наразі квартира [ADDRESS] , якщо ні, то час, коли вказане обтяження було припинено. На виконання вимог даної ухвали ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» своїм листом від 22.03.2019 року № 81-15-9/3506 повідомив, що наразі квартира [ADDRESS] перебуває в іпотеці Банку. У зв`язку з чим в ході судового засідання 26 березня 2019 року представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просив зобов`язати ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надати документи, які підтверджують перебування спірної квартири в іпотеці, а саме кредитний договір, іпотечний договір, розрахунок заборгованості, надавши витяг з реєстру щодо відсутності, на його думку, іпотеки вказаної квартири. Відповідач [PERSON] у задоволенні даного клопотання просила відмовити, та одночасно звернулась до суду з клопотанням про зустрічне забезпечення. У своєму клопотанні відповідач просила зобов`язати позивача внести на депозитний рахунок суду грошову суму для забезпечення можливого відшкодування майбутніх витрат відповідача на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, які має понести відповідач у зв`язку із розглядом справи. Встановити грошовий внесок Позивача на депозитний рахунок суду в сумі 94\~000 гривень. Визначити строк для внесення коштів Позивачем на депозитний рахунок суду, який не перевищуватиме десяти днів з дня постановлення ухвали про зустрічне забезпечення позову. Ухвалою суду від 26 березня 2019 року заяву представника позивача [PERSON] [PERSON] про витребування доказів задоволено частково. Зобов`язано ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» надати належним чином завірені копії документів які підтверджують перебування спірної квартири [ADDRESS] в іпотеці у банку, а саме кредитний договір, іпотечний договір, розрахунок заборгованості тощо. У задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про вжиття зустрічного забезпечення - відмовлено. В ході\~судового засідання,\~яке відбулось\~25\~квітня 2019\~року, позивач [PERSON] та її представник [PERSON] звернулись до суду з клопотанням, в якому просили витребувати: Від Одеської міської Ради: копію Свідоцтва про право власності від 26 червня 2006 року, видане [PERSON] , [INFO] на житлову квартиру за адресою : [ADDRESS] ; копію Договору про спільну діяльність по дольовій участі в будівництві від 20 листопада 2003 року. Від органів Державної реєстрації прав на нерухоме майно в Одеській області: Копію договору іпотеки за №5403838 від 31 липня 2007 року, посвідченого та зареєстрованого Приватним нотаріусом Колодязною А.В., п/і 65062,, [ADDRESS] щодо квартири за адресою [ADDRESS] , власником котрої є [PERSON] , [INFO] . Від іпотекодержателя банківської установи ВАТ „Райффайзен Банк Аваль", Код 14305909, м. Київ, вул. Лескова, буд..9: Копію договору іпотеки /того ж/ довідку про наявність боргу за даним договором іпотеки та його суму. Від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ткаченко Інни Валеріївни м. Одеса, вул. Ніжинська буд.. 75: нотаріальну справу щодо нотаріального посвідчення договору дарування від 29 травня 2014 року, за котрим „Дарувальником" [PERSON] , від імені якого діяв його представник за довіреністю [PERSON] було подаровано „Обдарованій" [PERSON] одну другу частину гаражу № [NUMBER] , що знаходиться за адресою [ADDRESS] . В даній нотаріальній справі повинні знаходитись: Договір дарування від 29 травня 2014 року, Довіреність від імені [PERSON] на імя Гра тіла A.M. від 29 травня 2014 року, Звіт про визначення оціночної вартості гаражу від 26 травня 2014 року.: нотаріальну справу щодо нотаріального посвідчення договору дарування змельної ділянки, серія та номер 980 від 29 травня 2014 року, „Дарувальником" по котрому є [PERSON] , а „Обдарованою" є [PERSON] , котрій подарована земельна ділянка кадастровий номер 5123781500:02:002:0760 площею 0,05га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд /присадибна ділянка [ADDRESS] . Нотаріальну справу щодо нотаріального посвідчення договору дарування серії та номер 976 від 29 травня 2014 року, за котрим „Дарувальник" [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок, розташований на подарованій їй же земельній ділянці за тією ж адресою в селі Кароліно Бугаз Овідіопольського району Одеської області. Від Товариства з обмеженою відповідальністю „Промтоварний ринок" Адреса Україна, п/і67806, Овідіопольський район, с. Авангард вул. Базова 20, директор В.Й. Мозгальський - договір про відчуження збірно-розбірного павільйону встановленого на торговому місці №213 СТРП №3 від 4 червня 2014 року: Власник павільйону [INFO] помер. Ким було відчужено павільйон і кому? Ким посвідчувався договір про його відчуження? /Договір про відчуження павільйону повинен знаходитись у справах ринку, власника торгового місця № [NUMBER] . Ухвалою суду від 25.04.2019 року у задоволенні вказаного клопотання було відмовлено. Не погоджуючись з ухвалою суду від 26 березня 2019 року про відмову про вжиття зустрічного забезпечення , [PERSON] оскаржила її в апеляційному порядку та просила ухвалу в частині відмови в задоволенні клопотання про вжиття зустрічного забезпечення скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Проте ухвалою Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року було закрито апеляційне провадження за даною апеляційною скаргою, у зв`язку з тим, що суд відкрив провадження у справі за скаргою на ухвалу, яка не підлягає апеляційному оскарженню. Матеріали справи були повернуті до суду 13 вересня 2019 року, у звязку з чим ухвалою суду від 16 вересня 2019 року прийнято справу до провадження. 03.06.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з клопотанням, в якому просила зупинити провадження у даній справі до винесення Київським районним судом м. Одеси рішення по іншій цивільній справі за її позовом про захист цивільних прав, порушених відповідачем [PERSON] 16.10.2019\~року ухвалою\~суду в задоволенні\~клопотання позивача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. 30.10.2019 року цивільну справу було надіслано до Касаційного цивільного суду у складі Верховного суду за касаційною скаргою [PERSON] на ухвалу Одеськокого апеляційного суду від 29.08.2019 року. Постановою Верховного суду колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 19.11.2020 року ухвалу Одеського апеляційного суду від 29 серпня 2019 року залишено без змін. Матеріали справи були повернуті до суду 02.12.2020 року, у звязку з чим ухвалою суду від 03.12.2020 року прийнято справу до провадження. 04.11.2020 року позивач [PERSON] повторно звернулась до суду з клопотанням, в якому просила зупинити провадження у даній справі до винесення Київським районним судом м. Одеси рішення по іншій цивільній справі за її позовом про захист цивільних прав, порушених відповідачем [PERSON] 16.01.2021 року позивач [PERSON] через канцелярію суду надала повторне клопотання про призначення судово автотехнічної оціночної експертизи в якому просила: призначити по справі судово будівельно-технічну оціночну експертизу по трикімнатній житловій квартирі, розташованій в [ADDRESS] , проведення котрої доручити відповідним фахівцям Одеського наукового - дослідного бюро судових експертиз. На розгляд експертів поставити слідуючі питання: - Чи практично і технічно можливий розділ цієї квартири на дві чи три самостійних окремих квартири з врахуванням площі однієї окремої квартири, яка б складала 7/6 частину всієї квартири і 5/6 іншим двом користувачам? Якщо це можливо, то яким саме чином? Надати всі можливі варіанти. - Ка загальна грошова вартість даної квартири? - Яка грошова вартість квартир по кожному з варіантів? Зобов`язати відповідача, [PERSON] надати експертам вільний доступ до квартири та надати їм наявні у неї правовстановчі документи на неї. Призначити автотехнічну оціночну експертизу щодо грошової вартості перерахованих автомобілів, а саме: "МЕРСЕДЕС БЕНЦ" можель "308 Д", 1994 року випуску, колір жовтий, номерний знак [NUMBER] , двигун № [NUMBER] , котрий з 9 листопада 2018 року зареєстрований на власника, [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] ? Яка грошова вартість автомобіля „НІСАН" модель „ТІДА" 2007 року випуску, колір сірий, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , автомобіль зареєстрований 23 липня 2019 року на [PERSON] , котрий мешкає в [ADDRESS] . Яка грошова вартість автомобіля „ТОЙОТА" модель „АВРОН", 2007 року випуску, колір сірий, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] . Автомобіль за реєстрацією з 6 червня 2016 року знаходиться у власника [PERSON] , котра мешкає в [ADDRESS] . Яка грошова вартість автомобіля „ХЮНДАЙ" моделі „СОНАТА" білого кольору, номерний знак [NUMBER] , седан, автомобіль з 11 вересня 2018 року зареєстровано на [PERSON] , мешканця [ADDRESS] . Зобов`язати відповідача [PERSON] , котра після смерті овіка незаконно перереєструвала всі вище перераховані автомобілі на е та провела їх незаконне відчудження та теперішніх власників цих омобілів,, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Також, 16.01.2021 року позивач [PERSON] через канцелярію суду повторно надала клопотання, в якому просила вжити заходи забезпечення позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна про визнання права власності на обов`язкову долю в спадщині та її стягнення шляхом накладення арешту на спадкове майно, в тому числі на: трьохкімнатну житлову квартиру, розташовану в [ADDRESS] , котрою користуються відповідач [PERSON] та її син, [PERSON] . На автомобілі: „МЕРСЕДЕС БЕНЦ 308 Д", номерний знак [NUMBER] , 1994 року випуску, колір жовтий, двигун № [NUMBER] , що за останньою реєстрацією від 6 березня 2019 року знаходиться у власника [PERSON] , мешканки [ADDRESS] . „НІСАН" модель ТІДА", номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, колір сірий, двигун [NUMBER] , що за останньою реєстрацією від 23 липня 2019 року знаходиться у власника, [PERSON] , мешкає за адресою [ADDRESS] . „ТОЙОТА" модель АВРОН", номерний знак [NUMBER] , 2007 року випуску, колір сірий, двигун № [NUMBER] , що за останньою реєстрацією від від 16 червня 2016 року рахується за власником [PERSON] , мешкає в [ADDRESS] . ХЮНДАЙ" модель „СОНАТА", номерний знак [NUMBER] , що за останньою реєстрацією від 11 вересня 2018 року рахується за власником [PERSON] , мешкає в [ADDRESS] . 05.02.2021 року позивач [PERSON] через канцелярію суду надала клопотання, в якому просила залучити до участі в розгляді цивільної справи № 520/14591/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна про визнання права власності на обов`язкову долю в спадщині та її стягнення в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] , уродженця та мешканця [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.02.2021 року у задоволенні вищезазначених клопотань було відмовлено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Позивач [PERSON] у судове засідання повторно не з`вилась, повідомлялась належним чином, надіслала до суду клопотання, в якому просила в зв`язку за її станом здоров`я, похилим віком, погодними умавами та періодом карантину відкласти судове засідання. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні просила відмовити у задоволонні позову. Третя особа Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Сімаченко Світлана Леонідівна в судове засідання не з`явилась, просила розглядпати справу за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що похилий він позивача не є поважною причиною повторної неявки в судове засідання, а поганий стан її здоров`я та транспортного зв`язку нічим не підтверджені. Більш того, інтереси позивача у даному судовому процесі представляє адвокат Десятник В.С., який міг би з`явитись до засідання та представляти інтереси позивача. Зазначені обставини та не підтвердження поважності підстав другої неявки у судове засідання є підставою для залишення позову без розгляду у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, однак, враховуючи тривалість перебування справи в провадженні суду, похилий вік позивача та необхідність захисту її інтересів, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності позивача та її представника. Розглянувши поданий позов, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, [INFO] помер [PERSON] , про що Відділом реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції було складено актовий запис № 5927 та видано свідоцтво про смерть № [NUMBER] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно. Відповідно до заповіту від 27.05.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ткаченко І.В., [PERSON] усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, узагалі все, що належатиме йому на день смерті і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . Рішенням Київського суду м. Одеси від 24 жовтня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.03.2017 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання заповіту та договорів дарування недійсними було відмовлено, а позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] було задоволено. Встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] ,та [PERSON] , [INFO] , в період з січня 2004 року по 29 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлюється у шість місяців та починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , була заведена спадкова справа № 22/2014, за заявою [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , діючої також в інтересах свого малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Однак, після звернення до нотаріуса позивачеві було повідомлено, що [PERSON] 27.05.2014 року склав заповіт, яким усе своє майно заповів [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Сімаченко С.Л. від 24.11.2014 року було повідомлено [PERSON] , що для отримання свідоцтва про право на спадщіну за законом на спадкове майно померлого, необхідно надати правовстановлюючі документи на спадкове майно та звіт про незалежну оцінку на спадкове майно. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій стало відсутність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів, та роз`яснено право звернення до суду. Відповідно до ст.66 Закону України „Про нотаріат" на майно, що переходить за правом спадкоємства до спадкоємців або держави, державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини видається свідоцтво про право на спадщину. Видача свідоцтва провадиться у строки, встановлені цивільним законодавством України. Згідно\~\~ч.1 ст.68 Закону України „Про нотаріат" нотаріус\~\~при\~\~видачі\~\~свідоцтва\~\~про\~\~право\~ на\~\~спадщину за законом\~\~перевіряє\~\~факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини,\~\~ наявність\~\~підстав\~\~для\~\~закликання\~\~до спадкоємства за законом\~\~осіб,\~\~які\~\~подали\~\~заяву\~\~про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Відповідно ч.1\~ст.46 Закону України «Про нотаріат»\~нотаріуси, які вчиняють нотаріальні дії, мають право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4.15. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України\~від 22.02.2012\~ № 296/5 (у подальшому - Порядок вчинення нотаріальних дій) видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за відсутності у спадкодавця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» (пункт 23) передбачено звернення до суду за правилами позовного провадження осіб, яким нотаріус відмовив в оформленні права на спадкування. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Як зазначено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Згідно витребуваної судом від Комунального підприємства бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради свідоцтва про право власності від 26.06.2006 року, серії [NUMBER] вбачається що [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Одже, судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 26.06.2006 року, серії [NUMBER] належала квартира [ADDRESS] . Як вже було встановлено судом, позивач [PERSON] є матір`ю\~померлого спадкодавця [PERSON] , яка на момент смерті сина [PERSON] була непрацездатною, оскільки є пенсіонером, з 01.12.1996 року перебуває на обліку в Любашівському об`єднаному УПФУ одеської області, що підтверджується довідкою № 548/02 від 15 березня 2018 року. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~1241\~ЦК України\~малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов`язкова\~частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно роз`яснень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 р. - перелік осіб, які мають право на обов`язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. При визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги, увесь склад спадщини, зокрема, право на вклади в банку (фінансовій установі), щодо яких вкладником було зроблено розпорядження на випадок своєї смерті, вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу. За згодою особи, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, належна їй частка визначається з майна, не охопленого заповітом. У разі незгоди ця частка визначається з усього складу спадщини. Той зі спадкоємців, який має право на обов`язкову частку у спадщині та проживав разом із спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо у визначеному законом порядку не відмовився від неї. Якщо той зі спадкоємців, хто має право на обов`язкову частку та не проживав зі спадкодавцем на день його смерті, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. У разі порушення права спадкоємців на обов`язкову частку у спадщині суд може вирішувати питання про недійсність свідоцтва про право на спадщину лише в тій частині, яка складає обов`язкову частку. Суд може зменшити розмір обов`язкової частки у спадщині з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця. Позбавлення особи права на обов`язкову частку судом ЦК України не передбачає, хоча особа, яка має право на обов`язкову частку, може бути усунена від права на спадкування відповідно до статті 1224 ЦК. Таким чином, оскільки [PERSON] , як непрацездатна мати померлого [PERSON] , відповідно до статті 1224 ЦК України, має право на обов`язкову частку у спадщині, яка відкрилася після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , при цьому розмір її частки складає половину частки, яка належала б їй у разі спадкування за законом (обов`язкова частка), а саме: 1/6 частину, з урахуванням визнання в цій чатсині позову відповідачем, суд дійшов до висновку про визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину квартири, розташованої в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] . Щодо вимог [PERSON] про визнання за нею права власності 1/6 частину автомобіля „Мерседес" модель „ 308 Д" 1994 року випуску, жовтого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „ТОЙОТА" модель „АВРОН" 2007 року випуску, сірого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „НІСАН" модель „ТИДА" 2007 року випуску, сірого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „ХЮНДАЙ" модель „СОНАТА", номерний знак [NUMBER] . Згідно\~ ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом .\~Кожна сторона\~повинна довести\~обставини,\~які мають\~значення для\~справи і\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності\~до ч.ч.\~1-3\~ст.\~13\~ЦПК України\~суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. Збирання\~доказів у\~цивільних справах\~не є\~обов`язком суду,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Суд має\~право збирати\~докази,\~що стосуються\~предмета спору,\~з власної\~ініціативи лише\~у випадках,\~коли це\~необхідно для\~захисту малолітніх\~чи неповнолітніх\~осіб або\~осіб,\~які визнані\~судом недієздатними\~чи дієздатність\~яких обмежена,\~а також\~в інших\~випадках,\~передбачених цим\~Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до приписів\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. З листа\~Регіонального сервісного\~центру в\~Одеській області\~від 27.06.2018\~року вбачається,\~що \~автомобіль "МЕРСЕДЕС\~БЕНЦ"\~модель "308\~Д",\~1994\~року випуску,\~колір жовтий,\~номерний знак\~ [NUMBER] ,\~двигун №\~ [NUMBER] ,\~06.06.2014\~року був\~знятий з\~обліку для\~реалізації та\~27.09.2014\~року був\~зареєстрований на\~ [PERSON] ,\~автомобіль „НІСАН" модель „ТІДА" 2007 року випуску, колір сірий, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 06.06.2014 року був знятий з обліку для реалізації та 07.08.2014 року був зареєстрований на [PERSON] , автомобіль „ТОЙОТА" модель „АВРОН", 2007 року випуску, колір сірий, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , 06.06.2014 року був знятий з обліку для реалізації та 05.08.2017 року був зареєстрований на [PERSON] , автомобіль „ХЮНДАЙ" моделі „СОНАТА" білого кольору, номерний знак [NUMBER] , седан, 07.10.2015 року був зареєстрований на [PERSON] . Таким чином, судовим розглядом встановлено, що [PERSON] , хоча на момент смерті і був власником вищезазначених транспортних засобів, однак на даний час власником вказаних транспортних засобів є інші особи, які до участі у справі не залучались і права яких будуть порушені у разі задоволенні позову. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] в частині вимог про визнання за нею права власності 1/6 частину автомобіля „Мерседес" модель „ 308 Д" 1994 року випуску, жовтого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „ТОЙОТА" модель „АВРОН" 2007 року випуску, сірого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „НІСАН" модель „ТИДА" 2007 року випуску, сірого кольору, двигун № [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] ; 1/6 частину автомобіля „ХЮНДАЙ" модель „СОНАТА", номерний знак [NUMBER] . Крім того, суд зазначає, що діючий Цивільний кодекс України взагалі не передбачає можливості в порядку витребування майна з чужого користування стягнення грошової компенсації його вартості, у звзяку з чим, у задоволенні позову в частині стягнення на користь [PERSON] \~в порядку\~витребування \~майна з\~чужого користування\~компенсацію його\~вартості в\~загальній сумі\~558\~074,\~54\~гривень слід відмовити. Таким чином, суд прийшов до висновку про необхідність часткового задоволення позову та визнання за [PERSON] права власності на 1/6 частину квартири, розташованої в [ADDRESS] , в порядку спадкування після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , в решті позовних вимог суд вважає за доцільне відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та недоведенністю. На підставі викладеного і

Outcome: partial