Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

14.01.2015 року позивач [PERSON] звернулася до Красноармійської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, про визнання недійсними державних актів на право власності на землю. На підтвердження позовних вимог позивачка зазначила, що 25.06.2010 року вона уклала договір з [PERSON] та [PERSON] купівлі-продажу житлового будинку за адресою: Донецька область, [ADDRESS], який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Коваленко О.В. реєстр № 2302 та земельної ділянки площею 0,0713 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована за цією ж адресою та призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Договір купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Коваленко О.В. 25.06.2010 року, реєстр № 2306. Після оформлення договорів купівлі-продажу земельної ділянки право власності на землю вона відразу не зареєструвала та державний акт на право власності на земельну ділянку не отримала. На сьогоднішній день позивачка вирішила зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, для цього вона звернулася до сертифікованої землевпорядної організації ТОВ «Геоцентр-ПЛЮС» для виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку. Після виготовлення технічної документації з'ясувалося, що фактично площа земельної ділянки має інший розмір та конфігурацію, а саме площа земельної ділянки складає 0,0748 га, коли як в договорі купівлі-продажу земельної ділянки визначена площа 0,0713 га. У зв'язку з цими обставинами в реєстрації права власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] (надалі спірна земельна ділянка) було відмовлено. Позивачка зазначає, що зі свого боку вона з'ясувала, що - рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 16.06.2004 року №325 спірна земельна ділянка була передана у власність [PERSON]. При цьому в рішенні визначена площа земельної ділянки - 0,0723 г; - на підставі рішення виконкому [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 02.12.2004 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. В державному акті зазначена площа - 0,0723 га; - 26 серпня 2008 року [PERSON] уклав з [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання (догляду). Згідно абз. 2 пункта 1.4 якого площа земельної ділянки, яка відчужується складає 0,0723 га. Зазначений договір нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. 26.08.2008 року реєстр № 2-2121; - 14 червня 2010 року [PERSON] отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]. Площа в державному акті зазначена - 0,0713 га; -14 червня 2010 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], який зареєстровано Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER]. Площа в державному акті зазначена - 0,0713 га; - згідно додаткам серії [NUMBER] та № [NUMBER] до державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] співвласниками земельної ділянки являється [PERSON] та [PERSON] кожний по ? частини. Таким чином правовстановлюючі документи на одну спірну земельну ділянку мають різну площу. Позивачка вважає, всі ці обставини порушують її права землевласника, а саме: вона не має можливості на даний час зареєструвати своє право власності на земельну ділянку та в подальшому це право реалізувати. У зв'язку з цим вважає, що рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 16.06.2004 року № 325 підлягає визнанню частково недійсним, в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0723 га за адресою: місто Красноармійськ [ADDRESS] Враховуючи, що підставою для видачі державного акту є рішення органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність земельної ділянки громадянам, то вразі визнання рішення протиправним, необхідно скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку. серії [NUMBER] виданий 02.12.2004 року та зареєстрований в Книзі реєстрації записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER], яким стверджується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0723 га. За цих же підстав, вона вважає, що державні акти видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] та додатки до них також є недійсними. На підставі вищенаведеного, просить суд визнати частково недійсним рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради від 16.06.2004 року № 325, в частині передачі [PERSON] земельної ділянки площею 0,0723 га за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсними: - державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 02.12.2004 року від 16.06.2004 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних акті на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]), виданий на ім'я [PERSON]; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 14.06.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних акті на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]), виданий на ім'я [PERSON] та додаток до державного акту серії [NUMBER]; - державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 14.06.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних акті на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] (кадастровий номер [NUMBER]), виданий на ім'я [PERSON] та додаток до державного акту серії [NUMBER]. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, за участю її представника [PERSON], на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі (а.с.31). Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає (а.с.45). Представник відповідача Красноамійської міської ради до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та просить справу вирішити на розсуд суду (36,37). Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують (а.с.43,44). Представник третьої особи Управління Держземагентства у Красноармійському районі Донецької області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с.35). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням виконкому Красноармійської міської ради від 16.06.2004 року №325 у власність [PERSON] передана земельна ділянка площею 0,0723 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] На підставі вищевказаного рішення виконкому Красноармійської міської ради, [PERSON] отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], серія [NUMBER] виданий 02.12.2004 року, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. В державному акті зазначена площа - 0,0723 га (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що 26 серпня 2008 року [PERSON] уклав з [PERSON] та [PERSON] договір довічного утримання (догляду). Згідно абз. 2 пункта 1.4 якого площа земельної ділянки, яка відчужується складає 0,0723 га. Зазначений договір нотаріально посвідчений державним нотаріусом Першої красноармійської державної нотаріальної контори Шиленко С.В. 26.08.2008 року реєстр № 2-2121 (а.с.11,12). Відповідно до вищевказаного договору довічного утримання (догляду), [PERSON] та [PERSON] 14 червня 2010 року отримали державні акти на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER], які зареєстровано Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за [NUMBER] та за [NUMBER]. Площа в державних актах зазначена - 0,0713 га (а.с.15,17). Згідно додаткам серії [NUMBER] та № [NUMBER] до державних актів на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] та серії [NUMBER] співвласниками земельної ділянки являється [PERSON] та [PERSON], кожний по ? частини (а.с.16,18). 25.06.2010 року позивачка [PERSON] уклала з [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки, площею 0,0713 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS], яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель. Договір купівлі-продажу земельної ділянки нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Коваленко О.В. 25.06.2010 року, реєстр № 2306 (а.с.19,20). Однак під час виготовлення технічної документації ТОВ «Геоцентр-ПЛЮС» встановлено, що площа земельної ділянки складає 0,0748 га (а.с.21), коли як в договорі купівлі продажу земельної ділянки визначена площа 0,0713 га. Таким чином правовстановлюючі документи на одну спірну земельну ділянку мають різну площу. Позивачка на даний час вирішила зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, але в зв'язку з тим, що правовстановлюючі документи мають різну площу, вона не має можливості реалізувати своє право. Відповідно до абз.2 п.7 постанови Пленуму ВСУ від 16.04.2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст.152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст.16 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч. 3 ст. 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: г) визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Враховуючи, що підставою для видачі державного акту є рішення органу місцевого самоврядування про передачу у приватну власність земельної ділянки громадянам, то вразі визнання рішення протиправним, необхідно скасувати державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданий 02.12.2004 року та зареєстрований в Книзі реєстрації записів реєстрації державний актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER] яким стверджується право власності [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0723 га за наступних підстав: Згідно п.2.9 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затверджено Наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04 травня 1999 року № 43 (яка на теперішній час втратила чинність), виправлення в державному акті не допускається. З 01.01.2013 року набули чинності зміни до Земельного Кодексу України, зокрема стаття 126 викладено в новій редакції, а саме право власності на земельну ділянку посвідчується не державним актом, а оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У відповідності до ст. 37 Закону України «Про державний земельний кадастр», виправлення помилок можливо лише у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру, тобто в тих документах, які чинні з 01.01.2013 року. Пунктом 156 Постанови Кабінету Міністрів України «Порядок ведення державного земельного кадастру», виправлення помилок у відомостях про земельну ділянку може здійснюватися також на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) або матеріалів інвентаризації земель чи рішення суду. В свою чергу виправлення помилок у Державному акті на право власності на земельну ділянку не вбачається можливими, тому державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] необхідно визнати недійсним. Відповідно до ч. 2 ст.152, ч. 1 ст. 155 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. При цьому, вимога про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку є похідною й залежить від законності рішення органу, на підставі якого його видано. Разом з тим, таке рішення за своєю правовою природою є правочином, що випливає з ч. 3 ст. 203 ЦК України, відповідно до якої односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами. За цих же підстав, державні акти, видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] та додатки до них, також є недійсними. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочин є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Частиною 5 статті 203 ЦК України визначено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 2 зазначеної статті передбачено право власника вчиняти щодо свого майна будь-які дії, як не суперечать законові. Згідно ч. 1 ст. 131 ЗК України, громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. При цьому право власності на земельну ділянку, у відповідності до статті 125 ЗК України, виникає з моменту держаної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку. Частиною 6 зазначеної статті визначено, що підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є : невідповідність поданих документів вимогам законодавства. Оскільки правовстановлюючі документи на земельну ділянку містять суттєві розбіжності з фактичним розміром та конфігурацією земельної ділянки, які створюють позивачу перешкоди в реалізації свого права власності, такі документи є недійсними, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими і їх слід задовольнити.

Outcome: approved