Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

12 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути зі свого батька [PERSON] аліменти на утримання у твердій грошовій сумі в розмірі 700грн. щомісячно на період навчання, тобто до [INFO]. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що [INFO] року йому виповнилося 18 років, і зараз він є студентом першого курсу денного відділення державного вищого навчального закладу «Білгород-Дністровьский морський рибопромисловий технікум». Посилаючись на те, що позивачу не вистачає коштів на навчання, йому важко самостійно себе утримувати, при цьому батько добровільно матеріальної допомоги не надає, зазначаючи, що відповідач не має постійного місця працевлаштування та регулярного доходу, [PERSON] вважав, що є підстави для стягнення з батька аліментів на навчання у твердій грошовій сумі в судовому порядку. Позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач, який належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Надав суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнав. Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO]. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копію свідоцтва про народження від 26.08.2010року серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Білоліської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.3). Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого повторно 26.08.2010року відділом реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що 12.08.2008року розірвано шлюб між батьками позивача - [PERSON] та [PERSON], про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено запис №82 (а.с.4) Зі змісту довідки державного вищого навчального закладу «Білгород-Дністровьский морський рибопромисловий технікум» №505 від 13.05.2016року слідує, що [PERSON] є студентом денного відділення І курсу з 01 вересня 2015року та закінчує навчання 30.06.2019 року (а.с.5). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу (далі - СК) України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.3 ст.199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Частиною 1 ст.200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або ) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою сином (ч.2 ст.200 СК). За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів враховуються стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням того, що позивач продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, що пов'язано із необхідністю переїзду та проживання в іншому місті, беручи до уваги те, що [PERSON] є батьком [PERSON] та повинен утримувати сина до закінчення ним навчання, при цьому доказів на підтвердження неможливості надання відповідачем матеріальної допомоги не надано, враховуючи згоду [PERSON] з позовними вимогами, а також враховуючи те, що відповідач має мінливий та нерегулярний дохід, суд вважає, що є достатні підстави для стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі на утримання повнолітнього сина до закінчення ним навчання, а саме до [INFO] року. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551грн.20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved