Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 23 грудня 2011 року вона знаходиться з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони проживають окремо, а неповнолітня дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо участі відповідача в утриманні сина між ними не досягнуто, а, оскільки відповідач ухиляється від добровільного утримання дитини, вона змушена звернутися з даним позовом до суду, так як права та обовязки батьків по утриманню неповнолітньої дитини є рівними за законом. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 583 гривні 50 копійок, оскільки відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а зазначений розмір аліментів буде відповідати ? частині встановленого законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.12,14), у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву (а.с.17), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підтримала та прохала їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.13,15), у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.18,19), за якою прохав розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини визнав у розмірі 583 гривні 50 копійок та не заперечував проти задоволення позову, а також зазначив, що він офіційно не працює та має мінливий дохід в розмірі 2500 гривень щомісячно. В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. В п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 23 грудня 2011 року знаходяться в шлюбі, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №227 (а.с.4), в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.5), який після припинення сторонами спільного проживання згідно довідки Військової сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.6), а також підтвердили сторони і своїми письмовими заявами до суду щодо розгляду справи у їх відсутність (а.с.17,18). В судовому засіданні було встановлено, що сторони на день розгляду справи судом проживають окремо, але відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання дитини між сторонами не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в примусовому порядку відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, а участь в утриманні сина без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує визнання позову відповідачем у розмірі 583 гривні 50 копійок щомісячно згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.18), матеріальне становище платника аліментів, який на день розгляду справи судом за станом здоровя є працездатним, але не має постійного місця роботи і прибутків від офіційної трудової діяльності, але має нерегулярний, мінливий дохід у розмірі 2500 гривень щомісячно (а.с.18), стан здоровя як неповнолітньої дитини, так і платника аліментів та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 583 гривні 50 копійок щомісячно до досягнення дитиною повноліття, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні дитини на рівні 1/2 частини встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2015 рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який з 01 вересня 2015 року встановлено у розмірі 1167 гривень, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дитини, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання сина сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в звязку з задоволенням позову, суд відповідно до ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: approved