Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-19 00:00:00

04.02.2019 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Обґрунтування позовних вимог: 03.03.2012 вони з відповідачем зареєстрували шлюб та почали жити по [ADDRESS] , у квартирі матері відповідача. Зазначила, що з ними проживала її донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , батько якої помер у 2008 році. [INFO] , у даному шлюбі, у них народився син [PERSON] . Після народження сина, їхні відносини почали поступово погіршуватись, оскільки відповідач матеріально їх не забезпечував, не давав можливості брати участь у вихованні дитини та погрожував відправити її у психіатричну лікарню. В силу даних обставин, вона звільнилась з роботи та переїхала з донькою проживати до своєї матері у м. Львів. Звернула увагу, що всупереч її волі, відповідач залишив проживати сина у себе вдома в м. Стрию, вона у свою чергу прийняла умови відповідача та бачилась з сином на вихідних, оберігаючи дітей від скандалів. Вказала, що вона постійно забезпечувала сина продуктами харчування, одягом, предметами побутового вжитку, дбала про його духовний, моральний та освітній розвиток. Влітку 2018 року відповідач почав перешкоджати їй у спілкуванні з сином та почав вимагати кошти на його утримання. За час зимових канікул вона бачилась з сином один раз. Звернула увагу, що відповідач почав негативно налаштовувати сина проти неї та подав позов про розірвання шлюбу. Вважає, що в інтересах дитини краще проживати з матір`ю, оскільки вона працевлаштована, має стабільний дохід та належні умови проживання у квартирі за адресою: [ADDRESS] . Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про визначення місця проживання малолітньої дитини разом з нею. 11.04.2019 відповідач [PERSON] подав зустрічний позов, в якому просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з батьком [PERSON] . Обґрунтування позовних вимог: [INFO] від спільного шлюбу у них народився син [PERSON] . 08.02.2019 рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ним та позивачем розірвано. З часу народження сина їхня сім`я проживала в 3-х кімнатній квартирі по [ADDRESS] , яка належить на праві спільної часткової власності йому та його матері. Зазначив, що на момент народження сина, відповідач вже мала дитину від першого шлюбу та материнських почуттів до маленького сина не виявляла, не брала його на руки, не виходила з ним гуляти та не відвідувала дитячого лікаря. З серпня 2014 року позивач винайняла квартиру по [ADDRESS] , де проживала разом з донькою, протягом двох років та категорично відмовлялась, щоб він з сином переїхав до неї. Весь цей період позивач практично не бачилась із сином, ніколи не проявляла бажання з ним зустрітися, незважаючи на його неодноразові прохання повернутися до дитини, для того щоб він відчував, що у нього є мама. Наприкінці 2016 року позивач все-таки погодилась повернутися жити у квартиру по [ADDRESS] , проте з умовою, що в кімнаті буде стояти замок, для того, щоб син не заважав їй спати, а старшій доньці робити уроки. В 2017 році позивач разом з донькою [PERSON] , 2005 р.н., остаточно переїхала жити до м. Львова, а він із сином залишилися в м. Стрию. Звернув увагу, що він разом із сином неодноразово їздили провідувати позивача, проте таким зустрічам остання не була рада. Син [PERSON] проживає разом із ним та має окрему кімнату, дитина забезпечена всім необхідним. Звернув увагу, що після його звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позивач в свою чергу звернулась до суду з позовом про визначення місця проживання дитини. Пояснення сторін по справі та інших учасників процесу. В судовому засіданні позивач [PERSON] , будучи допитаною судом в якості свідка, на підставі ст. 92 ЦПК України повідомила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі разом з відповідачем, починаючи з 2011 року по 2018 рік. [INFO] від даного шлюбу у них народився син [PERSON] . До народження сина вони винаймали квартиру, а потім переїхали жити до матері відповідача. Звернула увагу, що з матір`ю відповідача у неї виникали непорозуміння та конфлікти, через релігійні вірування. Окрім цього, мати відповідача наполягала, щоб вона виходила на роботу та не сиділа в декреті по догляду за дитиною. Згодом вона влаштувалась на роботу на ТзОВ «Леоні», всю заробітну плату вона витрачала на потреби сім`ї, а чоловік коштів ніяких не давав. Зазначила, що з ними проживала її донька від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , батько якої помер у 2008 році. У червні 2014 року відповідач вигнав її з дому та сказав, щоб вона поверталась жити до м. Львів, однак пробувши в матері близько місяця, вона разом з донькою повернулась в м. Стрий, орендувала квартиру та почала знову працювати на ТзОВ «Леоні». Згодом вони з відповідачем примирились та він разом з сином почав приходити до неї, вони разом гуляли та проводили час до 2016 року. Пізніше вона влаштувалась працювати контролером ПАТ Львівгаз «Стрийське УЕГГ» та переїхала жити до відповідача і його матері, після чого у них почались конфлікти. В березні 2017 року вона, разом з донькою переїхала жити у м. Львів та влаштувалась на роботу, на підприємство «Фуджікура». З квітня 2019 року відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з сином та погрожує. Син просить її не приїжджати, оскільки після їх зустрічей відповідач з матір`ю його сварять. Звернула увагу, що відповідач не пустив сина з нею, коли вона переїхала жити до м. Львів, однак спочатку, де б вона не працювала та не проживала, завжди бачила сина. У 2018 році відповідач разом з сином поїхав на море, а коли повернувся, то вигнав її з квартири та сказав, що має іншу жінку. Вона неодноразово зверталась в орган опіки та піклування Стрийської міської ради Львівської області про те, що відповідач чинить їй перешкоди у спілкуванні з дитиною. В квітні 2019 року вона останній раз бачила сина, за місцем його проживання не приїжджає, оскільки відповідач їй погрожував, а дитину наказував за спілкування з нею. Звернула увагу, що вона є власником Ѕ частини квартири по [ADDRESS] та може надати синові належні умови для проживання. В судовому засіданні відповідач [PERSON] , будучи допитаним судом в якості свідка, на підставі ст. 92 ЦПК України повідомив, що від шлюбу з позивачем у 2011 році у них народився син [PERSON] . Спочатку у них було все гаразд, але згодом почались конфлікти, оскільки позивач не хотіла відвідувати його матір, яка проживала окремо. Згодом вони переїхали жити до його матері. Звернув увагу, що на вихідні дні позивач разом з донькою їздила до м. Львів. В серпні 2014 року позивач почала шукати іншого чоловіка, до неї приходили СМС від інших чоловіків. Пізніше позивач з донькою на два тижні переїхала жити до м. Львів, він в свою чергу телефонував до неї та просив повернутися. Згодом позивач повернулася в м. Стрий, він щодня до неї приходив, приносив їду. У 2016 році орендна плата зросла і вона повернулась до нього. В 2017 році, її дочка від першого шлюбу побилась у школі і позивач вирішила переїхати з нею у м. Львів. Сина з собою вона не хотіла брати та обіцяла, що повернеться. З лютого 2019 року вона перестала приїздити до сина, дитиною повністю опікується він, возить на відпочинок, матеріально забезпечує. Коли позивач востаннє приїздила, то забрала сина погуляти, через деякий час вона передзвонила та повідомила, що син хоче їхати з нею до м. Львів, однак дитина в трубку кричала, що не хоче цього. Син втік від матері та переніс психологічний стрес. Після цих подій, в дитячій поліклініці йому поставили діагноз «психологічний невроз». Сина проти матері він ніколи не намовляв. Він їздив з дитиною до позивача у м. Львів, просив її взяти сина на кілька годин до себе, однак вона відмовилась. Син постійно запитував, чому матір не приїжджає. На неї жодного впливу його матір немає, жодних погроз від нього вона не отримувала. Щодо інтересів дитини, пояснив, що вони живуть у трьохкімнатній квартирі, в нього, сина та його матері окремі кімнати. Кімната сина облаштована всім необхідним. Дитина навчається в 2 класі, СЗШ №10. Він працює у ПАТ «Львівгаз», отримує заробітну плату в розмірі 5000, 00 грн. щомісячно. Зважаючи на те, що син категорично не має бажання спілкуватись з матір`ю та бачити її, та прив`язаний до нього, вважає, що в інтересах дитини буде краще проживати з ним. Представник третьої особи органу опіки та піклування Виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Кухар З.Р. в судовому засіданні вимоги первісного позову підтримала, щодо задоволення зустрічного позову заперечила. Пояснила, що в грудні 2018 року до виконавчого комітету Стрийської міської ради звернулися сторони щодо визначення місця проживання дитини. Було проведено бесіду з батьками та опрацьовано всі необхідні документи. Ними було проведено обстеження житлових умов відповідача, за наслідками якого складено акт. На момент обстеження в квартирі був неприємний запах, у зв`язку з тим, що в квартирі є морські свинки. На засіданні комісії вони слухали пояснення батьків та проводили до того з ними бесіди. Малолітній [PERSON] хотів, щоб батьки примирилися. Були випадки, коли [PERSON] намагалась зустрітись з дитиною, дзвонила [PERSON] і той погоджувався. Однак, стосунки між сторонами дуже напружені. Ними було скеровано запит в Шевченківську РДА м. Львів, вони обстежили місце проживання позивача та надіслали їм акт, що є всі необхідні умови для проживання дитини з матір`ю. Відповідно до висновку, вони рекомендували визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, щоб не переривати родинні стосунки, оскільки в [PERSON] , [INFO] є ще сестра, яка проживає з матір`ю. У [PERSON] є всі гідні умови для проживання та стабільний дохід. Крім того, вони провели бесіду з малолітнім [PERSON] , який володів термінами невластивими для його віку, зневажливо висловлювався по відношенню до матері, що свідчить про помилки батька у його вихованні. У [PERSON] немає шанобливого ставлення до матері його дитини і саме цього він навчає і сина. Представник третьої особи служби у справах дітей Шевченківського району Львівської міської ради в судове засідання не з`явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, однак 16.06.2020 головою Шевченківської районної адміністрації Банах Н. на адресу суду подано клопотання, в якому остання просить справу розглянути у їх відсутності, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, в інтересах дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що вона працює психологом у Львівському обласному дитячому психоневрологічному диспансері. На їхню установу надійшов адвокатський запит адвоката Івануса М.І. про необхідність обстеження дитини, були сформовані запитання і прохання визначити ставлення дитини до батьків. Дитину привели бабуся та батько. Вона самостійно провела обстеження малолітнього [PERSON] , [INFO] , перевірила його інтелектуальний розвиток, виявила високий рівень тривожності. Дитина сприймає світ, як загрозливий, і небезпечний. Йому було запропоновано намалювати свою сім`ю, однак на малюнку малювати матір дитина відмовилася, оскільки боїться, що вона забере його. Причини такого стану дитини вона не з`ясовувала. В малолітнього [PERSON] позитивне ставлення до батька і бабусі. Розлучення батьків останній сприймає, як трагедію. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що сторони по справі є її матір`ю та вітчимом, а малолітній [PERSON] , [INFO] - її рідний брат по матері. Взимку вони з матір`ю приїжджали до вітчима, останній не впустив їх у квартиру, погрожував фізичною розправою та говорив, що така матір сину не потрібна. Коли вони проживали разом, вітчим нормально ставився до неї, однак коли вона щось робила не так, він щипав її. Коли вона навчалась у 6 класі, відповідач та його матір вигнали їх з квартири, а тому вони змушені були переїхати у м. Львів. До подій, поки вітчим їх не вигнав, вони намагались приїжджати постійно до Святослава, щотижня, але брат казав, щоб вони більше не приїжджали, бо його за це постійно наказують. Брата вона любить і дуже скучила за ним. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що відповідач її колишній зять, у них неприязні відносини. Після народження [PERSON] , відповідач забрав її дочку з дітьми і перевіз до матері. Вони голодували там, коли вона їх не забирала, онучка була в синяках, оскільки відповідач щипав її. Її дочка, [PERSON] проживає у м. Львів з того часу, як відповідач її вигнав. Відповідач неправильно виховує дитину, [PERSON] нецензурно висловлюється до матері. Був випадок, що відповідач загубив сина на морі. Неодноразово дочка з онукою їздили в м. Стрий і намагались зустрітись з [PERSON] , однак відповідач з матір`ю погрожували їм та не впускали у квартиру. Умови для проживання в них хороші, є дві кімнати з всіма необхідними умовами для нормального проживання та розвитку дитини. Дочка працює позмінно, однак вона готова допомагати їй у вихованні дитини. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що вона працювала разом з матір`ю відповідача [PERSON] , вони спілкуються, вона часто приходить до них у гості. Останній раз матір [PERSON] , вдома у м. Стрий, вона бачила в 2018 році. Малолітнього [PERSON] знає з народження, зараз він проживає з батьком та бабусею. Його мати пішла, коли дитині було 2 роки. Спочатку приїжджала, а потім перестала навідувати хлопчика. Був випадок, що хлопчик стукав у двері кімнати матері, однак вона йому не відчинила. Дитина зараз навчається у 2 класі СЗШ №10. В квартирі створені всі необхідні умови для проживання дитини, він відвідує гуртки. Вона ніколи не чула, щоб батько налаштовував хлопчика проти матері. Позивач постійно змінювала місце праці, за дитиною постійно доглядали батько та бабуся. Дитина не хоче бачитись та проживати з матір`ю, це вона чула від хлопчика особисто. Свідок [PERSON] в судовому засіданні дала показання про те, що відповідач [PERSON] її син, позивач - її колишня невістка, а їхній спільний син [PERSON] , [INFO] - її онук. Позивач ніде не працювала, а тому дитина для неї була небажаною. Єдиною причиною народити дитину для неї було те, щоб отримати від держави гроші. [INFO] народився [PERSON] , позивач подзвонила вночі і сказала, що їй погано. Вона прибігла до неї у пологове відділення, однак радості від материнства в її очах не побачила. На той час, з ними проживала дочка позивачки від першого шлюбу. Після народження [PERSON] , позивачу стало все не подобатись, почались конфлікти, проклинання. Позивач постійно втікала до матері у м. Львів, залишаючи дитину з ними. У зв`язку з хворобою хребта позивача, вони з сином повністю опікувалися малолітнім [PERSON] . В 2014 році сторони по справі посварились, відповідач поїхала у м. Львів. Через деякий час вона повернулась і пішла жити окремо по [ADDRESS] . Син постійно ходив до неї, хотів зберегти сім`ю. Так тривало близько 2 років, пізніше син дізнався, що у позивача є інший чоловік. Позивач ніколи матеріально не допомагала утримувати дитину, хіба купувала одяг. Коли [PERSON] виповнилось 2 роки, вона пішла на пенсію, дитина почала відвідувати дитячий садок, гуртки. З 2014 по 2016 роки позивач взагалі з ними не проживала, в 2016 році позивач знову почала з ними проживати, однак через пів року, вона знову поїхала для матері і з 2017 року на постійній основі живе у м. Львів. В 2018 році онук [PERSON] лежав у лікарні, позивач жодного разу не приїхала до дитини, не провідала сина. Щороку сторони по справі з дітьми їздили на море, син ніколи дружину не бив. В лютому 2019 року позивач виявила самостійне бажання поспілкуватись з сином та погуляти. Коли онук повернувся, кричав, що мати хотіла його забрати з собою. З того часу, у дитини невроз. Коли онук дізнався, що мати хоче забрати його жити до себе, дуже агресивно себе поводив, прокидався вночі та плакав. Вважає, що в їхньому домі для [PERSON] створені всі необхідні умови для виховання на навчання дитини, батько купує для нього все необхідне. Свідок [PERSON] в судовому засідання показала, що відповідач [PERSON] - її сусід, відносини між ними добрі. Малолітнього [PERSON] , [INFO] вона бачить щодня, дитина говорить, що з батьком йому добре. Він особисто казав їй, що мама його залишила і не приїжджала до нього. Такого, що позивач приходила до відповідача, стукала у двері, не було. Зі слів батька дитини, матір не приділяє дитині увагу. Одного разу [PERSON] прийшов до її онуків сумним, сказав, що мама обізвала його «дибілом» і після розмови з матір`ю йому дуже важко. Образився, що на свято Миколая вона не передала йому гостинці. Вказані обставини їй відомо зі слів самого [PERSON] . Малолітній [PERSON] , [INFO], будучи допитаний в судовому засіданні на підставі ст. 171 СК України, в присутності законного представника і психолога СЗШ №10 м. Стрия [PERSON] , показав, що батьки посварилися і він не хоче, щоб мама з ними жила. З батьком йому дуже добре, він купує йому все необхідне. На матір має велику образу. Зокрема, пригадує випадок, коли вона прийшла до нього на змагання з карате, де кричала на нього і ображала. Одного разу вона хотіла його забрати від батька, однак він втік від неї і бачити її не хоче. Раніше вони всі разом їздили на море, однак зараз він їздить на море тільки з батьком. Мати не любила його домашніх тварин, за ними завжди доглядав батько. Батько зробив у квартирі ремонт, а бабуся подарувала йому письмовий стіл. У нього є все необхідне для навчання. Маму він не бачив давно, а проживати хоче тільки з батьком. Психолог [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] , [INFO] на момент дачі пояснень поводив себе розковано та спокійно. З дитиною займаються, в нього великий словниковий запас, відповіді дорослої людини. На уроках дитина працює, на заняття його приводять батько і бабуся та забирають додому. Від матері він відвик. Свою сім`ю ідентифікує виключно з батьком та бабусею. Коли вона запропонувала йому намалювати свою сім`ю, він категорично відмовився малювати маму, оскільки вона ображала його. Якщо суд вирішить місце проживання дитини з матір`ю, хлопчик це може сприйняти болюче і це негативно може вплинути на його психологічний стан. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що працює в Стрийській СШ №10 та є класоводом 2-Б класу, де навчається [PERSON] , [INFO] . В школу дитину записала бабуся. На підготовку його приводили батько або бабуся, зі школи забирає батько. Дитина була життєрадісна, активна, з навчанням проблем не було. Емоційно дитина змінилась, коли між батьками розпочались конфлікти. [PERSON] став роздратованим. За весь період навчання дитини, матір вона бачила двічі, коли [PERSON] був у 1 класі. Мати цікавилась, чи син забезпечений, та чи є потреба в чомусь. Останні півтора року вона позивача [PERSON] в школі не бачила. Їй відомо, що дитина проживає з батьком, а тому, коли матір приходила до школи вона дзвонила відповідачу, однак давала матері можливість поспілкуватись з сином. [PERSON] , коли бачив маму, ховався від неї, не хотів бачитись з нею. Вважає, що батьки не повинні втягувати дитину у конфлікт, який між ними виник. У випадку, якщо суд визначить місце проживання дитини з матір`ю зміна середовища для дитини може негативно вплинути на її емоційний стан. Йому може бути складно адаптуватись до нового середовища і для нього це може бути психологічною травмою. Суть відзиву на позовну заяву та письмових пояснень учасників процесу. 08.05.2019 відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просить в задоволенні позову [PERSON] до нього про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю відмовити. Зазначив, що 03.03.2012 між ним та позивачем було зареєстровано шлюб, від якого у них народився син [PERSON] , [INFO] . 08.02.2019 рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області шлюб між ними розірвано. Вказав, що з часу народження дитини мати не хотіла брати участь у його догляді та вихованні, постійно залишала сина на нього та його матір, натомість сама з своєю донькою [PERSON] , 2005 року народження, від першого шлюбу виїздила до м. Львів. Згодом позивач винайняла квартиру в м. Стрию та переїхала з донькою жити окремо він них, а на неодноразові прохання повернутися та проживати разом, не реагувала. В 2017 році позивач, разом з донькою переїхали жити до м. Львів та приїжджала навідуватись до сина дуже рідко, і спілкуватись з сином не хотіла. Звернув увагу, що він не погоджується із висновком про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , затвердженим рішенням Виконавчого комітету Стрийської міської ради № 33 від 20.02.2019 з матір`ю, оскільки працівники служби у справах дітей Виконавчого комітету Стрийської міської ради підійшли формально до своїх обов`язків, а відтак не вивчили досконало ситуацію про умови проживання дитини, які є набагато кращими, ніж запропоновані матір`ю, не провели бесіду з іншими членами сім`ї, зокрема бабусею дитини, яка приймає безпосередню участь у його вихованні, не опитали класного керівника школи, в якій навчається дитина, сімейного лікаря. Крім того, працівниками відділу у справах дітей не було залучено до проведення бесід з батьками та самою дитиною спеціаліста-психолога, який має відповідний фаховий рівень і може надати психологічний висновок, оскільки у штаті відділу у справах дітей такий спеціаліст відсутній. Також працівниками відділу у справах дітей не було вивчено графіку роботи обох батьків, а відтак не встановлено та не враховано, хто має найбільш сприятливі умови для прийняття участі у вихованні та розвитку дитини. За таких обставин, він змушений був звернутися за психодіагностичним обстеженням сина до Львівського обласного дитячого психоневрологічного диспансеру. Відтак, 25.03.2019 практичним психологом диспансеру [PERSON] було проведено обстеження [PERSON] , за наслідками якого підготовлено відповідний висновок, в якому зазначено, що при обстеженні хлопчика відмічено негативне ставлення до матері, відчуття по відношенню до неї страху, злості, агресії та переслідування, а відтак страх того, що мати може забрати його до себе. Натомість дитина проявляє позитивну прив`язаність до батька, а відтак і бажання проживати разом з ним. 24.09.2019 на адресу суду в.о. голови Шевченківської районної адміністрації Костяк О. подано письмове пояснення, в якому останній просить рішення по справі прийняти на підставі наявних в матеріалах справи доказів, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. 13.03.2020 на адресу суду [PERSON] подано заяву, в якій остання зазначає, що в 2017 році вона змушена була покинути м. Стрий через постійні скандали з чоловіком. Незважаючи на це, вона продовжувала матеріально забезпечувати сина, приїздила до нього завжди, коли мала вільний від роботи час. На даний час відповідач [PERSON] погрожує їй фізичною розправою, у випадку, якщо побачить її у м. Стрий. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитаної як свідка на підставі ст. 92 ЦПК України, представника позивача, які позов підтримали, відповідача, допитаного, як свідка на підставі ст. 92 ЦПК України та його представника, які заперечили щодо задоволення позову, представника третьої особи, яка просить визначити місце проживання дитини разом з матір`ю, показання свідків та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, зважаючи на те, що судом були застосовані всі можливі заходи, передбачені законом, для забезпечення доказів у справі і їх витребуванні, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, згідно якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Слід зазначити, що дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини з матір`ю слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком слід задоволити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Фактичні обставини справи, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені певні обставини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис №44, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Стрию Стрийського міськрайонного управління юстиції Львівської області, 03.03.2012 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб /Т.1 а.с. 7/. Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 08.02.2019, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано /Т.1 а.с. 62/. У шлюбі в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №610, виданого Стрийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] /Т.1 а.с. 8/. З пояснень сторін та свідків по справі встановлено, що з 2017 року позивач [PERSON] разом з дочкою від першого шлюбу переїхали проживати у м. Львів, залишивши сина [PERSON] , [INFO] проживати з батьком. Сторони не можуть дійти згоди щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , який хоче проживати виключно з батьком в м. Стрий Львівської області. Норми права, які застосовує суд при вирішенні спірних правовідносин. Законодавство про охорону дитинства ґрунтується на Конституції України, Конвенції ООН про права дитини, міжнародних договорах, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і складається зі спеціального Закону України «Про охорону дитинства» та інших нормативно-правових актів, що регулюють суспільні відносини у цій сфері. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір`ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини. Відповідно до статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до основних сформованих принципів суспільства, задекларованих у міжнародному праві та національному законодавстві, діти мають право на особливе піклування і допомогу, внаслідок своєї фізичної і розумової незрілості, потребують спеціальної охорони й піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Умовами ч.1 ст.ст. 14,15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов`язків є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі. Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. У частині першій статті 153 СК України визначено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до статті 160 СК Сімейного кодексу України, право батьків на визначення місця проживання дитини: місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За приписами частин першої-третьої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них. Отже, при розгляді справ щодо визначення місця проживання дитини суди, насамперед, мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Наведена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду по справі №310/3195/18 від 29.07.2020. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага й, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні ЄСПЛ від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» вказано, що при визначенні найкращих інтересів дитини в кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Отже, судові органи держави зобов`язані прийняти усіх можливих заходів, передбачених законодавством Держави для вирішення спору між батьками дитини з урахуванням насамперед інтересів дитини та на захист її прав. Докази, надані позивачем [PERSON] , які відхилені судом та не дають підстав для задоволення позовних вимог про визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю, мотиви їх відхилення. До матеріалів позовної заяви позивачем [PERSON] долучено наступні докази: -довідку ОСББ «Друкар» №1 від 02.01.2019, яка видана [PERSON] про те, що вона дійсно проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , окрім неї у вказаному помешканні прописані: [PERSON] , [PERSON] /Т.1 а.с. 9/; -довідку про доходи від 23.11.2018, відповідно до якої [PERSON] працює у ТзОВ «Фуджікура Аутомотів Україна Львів», займає посаду оператора автоматичних та напівавтоматичних ліній верстатів та установок, її заробітна плата за період з травня 2018 року по жовтень 2018 складає 59 546, 23 грн. /Т.1 а.с. 10/; факт працевлаштування позивача також підтверджується трудовою книжкою [NUMBER] , копію якої позивачем долучено до матеріалів справи/Т.1 а.с. 11-12/; -характеристику, яка видана уповноваженою особою « Фуджікура Аутомотів Україна Львів » Гринда І.Ф. про те, що [PERSON] працює на вказаному підприємстві з 15.03.2017 року. Сумлінно виконує свої обов`язки та не порушує трудової дисципліни. Товариська в колективі, не була помічена у конфліктах, спиртних напоїв не вживає. Зарекомендувала себе, як хороший та відповідальний працівник /Т.1 а.с. 13/. -довідку №177 від 29.01.2019, яка видана КЗ ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» про те, що [PERSON] на диспансерному обліку не перебуває /Т.1 а.с. 14/. -медичну довідку про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серії 12ЯХХ №714961, відповідно до якої у [PERSON] психіатричних протипоказань не виявлено, довідка дійсна до 16.06.2021 /Т.1 а.с. 15/. -акт обстеження умов проживання від 16.01.2019, відповідно до якого, на підставі листа служби у справах дітей Стрийського району, комісією проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , яким встановлено, що умови проживання є належними; для [PERSON] , [INFO] є окреме ліжко (диван), письмовий стіл для навчання; в кімнаті також буде проживати сестра [PERSON] , для якої є окреме ліжко (диван); результат бесіди і ставлення членів сім`ї до рішення прийняти на виховання дитину: матір має бажання, щоб [PERSON] , [INFO] проживав разом з нею, для цього існують відповідні умови /Т.1 а.с. 16-17/. Долучені позивачем [PERSON] до позовної заяви докази не є безумовною підставою вважати, що місце проживання малолітньої дитини слід визначити з нею, такі докази не дають суду достатніх підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно з міжнародними та національними правовими нормами до прав дитини належить, зокрема, право на врахування її думки щодо питань, які стосуються її життя. Положеннями ст. 12 ч. 1 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 року "Про права дитини" (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), забезпечпечено дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. У відповідності до ч.2 ст. 12 Конвенції про права дитини та ч. 2 ст. 171 Сімейного кодексу України думка дитина може бути заслухана судом безпосередньо чи через відповідний орган. З цією метою в ході судового засідання була заслухана думка малолітнього [PERSON] , [INFO] , який в присутності психолога та законного представника, висловив своє бажання проживати виключно з батьком. Окрім цього, суд приймає до уваги показання свідків, допитаних судом в ході розгляду справи, оскільки їхні показання відповідають фактичним обставинам справи, є обґрунтованими та логічними, підстав не довіряти показанням зазначених свідків у суду немає, які зокрема пояснили: -свідок [PERSON] , котра є психологом, в судовому засіданні показала, що обстежувала [PERSON] , [INFO] . Під час обстеження було встановлено, що хлопчик боїться, що мати його забере, на малюнку зображати маму не захотів, до батька і бабусі у нього позитивне ставлення; -свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] з 2018 року не живе з сином, а проживає у м. Львів. [PERSON], [INFO] повідомив їй особисто, що після розмов з мамою йому дуже важко, одного разу вона не впустила його в кімнату, зачинивши перед ним двері. Батько та бабуся хлопчика створили йому належні умови для виховання та навчання, дитина дуже любить їх; -свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що [PERSON] , [INFO] розказував їй особисто, що мама його залишила, а тому він хоче проживати з батьком, вона неодноразово його ображала. З 2018 року [PERSON] за місцем проживання сина свідок не бачила. Батько з бабусею належним чином піклуються про [PERSON] ; -свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що з початку 2017 року позивач [PERSON] не проживає з сином. Коли у 2018 році [PERSON] , [INFO] лежав у лікарні, мати не приїхала до нього жодного разу. Одного разу вона намагалась забрати дитину, однак онук втік. Після цього в нього виявили невроз, і він вночі прокидався та плакав. До матері він налаштований агресивно. Позивач ніколи матеріально не утримувала дитину, все необхідне купував батько разом з нею; -свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що за період навчання [PERSON] в школі, маму хлопчика вона бачила двічі, коли той навчався в 1 класі. [PERSON] , [INFO] , коли бачив маму ховався, не хотів з нею бачитись. Вважає, що зміна середовища для дитини може негативно вплинути на його емоційний стан, йому буде складно адаптуватись до нового середовища і для нього це може бути психологічною травмою. Показання свідків [PERSON] , яка є дочкою позивача від першого шлюбу та [PERSON] , яка є матір`ю позивача про те, що позивача [PERSON] виганяв з дому і тому вона змушена була переїхати у м. Львів, а після переїзду неодноразово приїздила на вихідних до сина, однак відповідач не впускав їх у квартиру не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не впливають на висновки суду про те, що місце проживання малолітнього [PERSON] слід визначити з батьком. Такі показання свідчать лише про неприязні відносини між батьками та конфлікт, який існує між ними. Крім того, вказані показання спростовуються і тим фактом, що мати, яка тривалий час не бачилася з сином, і якій відповідач перешкоджає у спілкуванні, не долучила жодного доказу, який би підтверджував її звернення до уповноваженого органу з питань вирішення спору про участь у вихованні дитини. Суд не бере до уваги висновок виконавчого комітету Стрийської міської ради про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю, зважаючи на наступне. Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , для вивчення даного питання працівниками служби у справах дітей проведено бесіди з [PERSON] , [PERSON] та сином [PERSON] , обстежено умови проживання, опрацьовано всі надані документи та встановлено наступне: з подружжям [PERSON] з кожним окремо проводились бесіди щодо спільної участі у вихованні та утриманні дитини. [PERSON] заперечує щодо проживання дитини з батьком [PERSON] , оскільки любить свого сина [PERSON] і робить все можливе, щоб його забезпечити. Вивчивши надані документи, поспілкувавшись з батьками дитини, з метою захисту інтересів дитини, з урахуванням рівних прав і обов`язків матері та батька стосовно дитини,

Outcome: approved