Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

03 лютого 2015 року публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить звернути стягнення на нерухоме майно, предмет іпотеки за іпотечним договором №012/07-175/060/1 від 07.10.2008 року: вбудоване приміщення загальною площею - 174,50кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS], яке належить на праві власності [PERSON] за договором дарування від 21 липня 2014 року, р.№1116, для задоволення грошових вимог публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" за кредитним договором №014/11-165/026 від 22.06.2007 року у сумі 158614,03 доларів США, шляхом проведення прилюдних торгів у межах процедури виконавчого провадження; передбаченої Законом України «Про виконавче провадження». Позов мотивовано тим, що згідно договору №014/11-165/026 від 22 червня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 375000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних з кінцевим терміном повернення 11.06.2017 року. Банк свої зобов'язання за кредитним договором від 22 червня 2007р. виконав в повному обсязі, надавши третій особі кредит. В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором кредиту між відповідачем та позивачем був укладений 07 жовтня 2008 року договір іпотеки № 012/07-175/060/1, предмет іпотеки - нерухоме майно, належне відповідачу на праві приватної власності вбудоване приміщення, загальною площею - 174,50кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У добровільному порядку відповідач та третя особа не виконують зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 26 січня 2015 р. утворилась заборгованість в сумі 158614 доларів США 03 центи, яка складається з 150623 доларів США 80 центів - заборгованість за кредитом, 7538 доларів США 39 центів - заборгованість зі сплати відсотків, 451 долар США 03 центи - пеня. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву, згідно з якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач та третя особа у судове засідання не з'явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 червня 2007 року між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], було укладено кредитний договір №014/11-165/026, згідно з ч.1 п.1 умов якого позичальнику було надано кредит у розмірі 375000 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 12 % річних на строк до 11 червня 2017 року. Відповідно до ч.2 п. 1.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі інші зобов'язання. Згідно з ч.2 п.4.1.1 Кредитного договору за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені цим договором строки, Позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі подвійної обліком ставки НБУ від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, за кожен день прострочки. В забезпечення виконання зобов'язань в тому числі за кредитним договором №014/11-165/026 від 22 червня 2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON], публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] уклали 07 жовтня 2008 року договір іпотеки № 012/07-175/060/1, згідно з умовами якого відповідач, [PERSON], надала в іпотеку нерухоме майно, а саме: вбудоване приміщення, загальною площею - 174,50кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Тарасовою Ю.Г. 21 липня 2004 року, реєстровий №1116. Сторони визначили, що заставна вартість предмета іпотеки складає 7011906 грн. Відповідно до п. а) п.1.1. договору іпотеки, цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/11-165/026 від 22 червня 2007 року, укладеного між іпотекодержателем та [PERSON], за умовами якого іпотекодавець зобов'язується перед іпотекодержателем повернути кредит в розмірі 375000 доларів США, сплатити проценти за його користування у розмірі 12%, комісійну винагороду, неустойку (пеню, штрафи) у строк до 11 червня 2017 року. Згідно з п.3.1.4 Іпотечного договору, іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодовцем зобов'язань за цим або боржником за кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до Договору, та за рахунок вирученої від реалізації предмета іпотеки суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна а також витрат, пов'язаних з реалізацією предмета іпотеки. Зобов'язання за кредитним договором № 014/11-165/026 від 22.06.2007 року третя особа не виконує, у зв'язку з чим станом на 26 січня 2015 р. утворилась заборгованість в сумі 158614 доларів США 03 центи, яка складається з 150623 доларів США 80 центів - заборгованість за кредитом, 7538 доларів США 39 центів - заборгованість зі сплати відсотків, 451 долар США 03 центи - пеня. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. На підставі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно ч.2 ст.1054, ч.2 ст.1050 ЦК України наслідки порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з вимогами ст. ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання і при цьому порушенні наступають правові наслідки встановлені договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Стаття 39 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета іпотеки: шляхом проведення публічних торгів; або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів , що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет застави/іпотеки має відповідати вимогам як ст. 39 закону України «Про іпотеку», так і положенням п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись : загальний розмір вимог та всі його складові , що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іподекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації ( при цьому суд може зазначити , що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). При цьому, відповідач в судове засіданні не з'явилась, незважаючи на належне її повідомлення про дату, час та місце розгляду справи. На виконання ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу за зверненням позивача в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, оскільки згідно з ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи те, що відповідач та третя особа не виконали взяті на себе зобов'язання по сплаті заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку про доцільність задоволення вимог позивача шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved