Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У серпні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача ТДВ "Страхова компанія "НАСТА" про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних та інфляційних витрат. 28.10.2014 р. представником позивача через канцелярію суду подано заяву про уточнення позовних вимог та просить суд стягнути солідарно з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Інкомстрах» на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 394 913 (триста дев'яносто чотири тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 80 коп., інфляційні витрати у розмірі 47 389 (сорок сім тисяч вісімдесят дев'ять) грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 8 049 (вісім тисяч сорок дев'ять) грн. 74 коп., пеню у розмірі 9 793 (дев'ять тисяч сімсот дев'яносто три) грн. 86 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 05.12.2012 між ТДВ «СК «НАСТА» та страхувальником [PERSON], власником автомобіля [NUMBER], укладено договір № 205.0105487 добровільного страхування наземного транспорту - згідно якого вищезазначений транспортний засіб страховою вартістю 421 000 грн. 00 коп., застраховано щодо низки страхових випадків. 21.09.2013 о 12 год. 00 хв. в м. Моршин по вул. І. Франка, 27 стався страховий випадок - внаслідок ДТП, позивач не справився з керуванням та вилетів в кювет, у зв'язку з чим автомобіль зазнав технічних ушкоджень. Після настання страхового випадку, на виконання п. 6.1. Договору страхування страховиком були вчинені наступні дії: до ТДВ «СК «НАСТА» були подані заяви про виплату страхового відшкодування та повний пакет документів, передбачені умовами договору, необхідних для реєстрації страхового випадку та для визначення розміру страхового відшкодування. За результатами розгляду страхового випадку ТДВ «СК «НАСТА» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 173 847 грн. 00 коп., проте в строки передбачені договором, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування. За даними ДП «Інформаційно-ресурсний центр» ПрАТ «Інкомстрах» володіє часткою у статутному капіталі ТДВ «СК «Наста» в розмірі 100%. Таким чином, у зв'язку із невиконанням ТДВ «СК «Наста» зобов'язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 205.0105487 від 05.12.2012, станом на 15.07.2014 існує заборгованість перед позивачем в сумі 460 147,01 грн., відповідальність за повернення якої належить на ТДВ «СК «Наста» та ПрАТ «СК «Інкомстрах», оскільки ПрАТ «Інкомстрах» несе додаткову (субсидіарну) відповідальність за зобов'язаннями ТДВ «СК «Наста». В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з урахуванням уточнень та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про судовий розгляд, в судове засідання не з'явився, письмових заперечень по суті порушеного питання не подав. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідачів, оскільки їх неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до положень ст.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими Законами України і нормативно - правовими актами, прийнятими відповідно до них. Судом встановлено, що 05.12.2012 між ТДВ «СК «НАСТА» та страхувальником [PERSON], власником автомобіля [NUMBER], укладено договір № 205.0105487 добровільного страхування наземного транспорту - згідно якого вищезазначений транспортний засіб страховою вартістю 421 000 грн. 00 коп., застраховано щодо низки страхових випадків(а.с. 6). Під час дії Договору страхування 21.09.2013 о 12 год. 00 хв. в м. Моршин по вул. І. Франка, 27 стався страховий випадок - внаслідок ДТП, Позивач не справився з керуванням та вилетів в кювет, у зв'язку з чим автомобіль зазнав технічних ушкоджень. Після настання страхового випадку, на виконання п. 6.1. Договору страхування страховиком були вчинені наступні дії: до ТДВ «СК «НАСТА» були подані заяви про виплату страхового відшкодування та повний пакет документів, передбачені умовами договору, необхідних для реєстрації страхового випадку та для визначення розміру страхового відшкодування. За результатами розгляду страхового випадку ТДВ «СК «НАСТА» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 173 847 (сто сімдесят три тисячі вісімсот сорок сім) грн. 00 коп., проте в строки передбачені договором, відповідач не здійснив виплату страхового відшкодування. У зв'язку із порушенням відповідачем ТДВ «СК «Наста» умов Договору страхування, Закону України «Про страхування» та Цивільного кодексу України Позивач звернувся до Національної Комісії, що здійснює Державне регулювання ринків у сфері фінансових послуг (далі - Нацкомфінпослуг) із заявою про проведення перевірки законності дій Відповідача. Листом Нацкомфінпослуг від 30.01.2014 № 1018/13-12 повідомлено, що в результаті проведеної перевірки, встановлено факт прийняття Відповідачем рішення про виплату Позивачу страхового відшкодування в сумі 173 847 (сто сімдесят три тисячі вісімсот сорок сім) грн. 00 коп. (страховий акт від 29.11.2013 № 2013-09-21/001). Як вбачається з витягу Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців засновником ТДВ «СК «Наста» є ПрАТ «Інкомстрах», яке володіє часткою у статутному капіталі ТДВ «СК «Наста» в розмірі 100%. Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положення пп. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України « Про страхування», визначено, що при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. У відповідності із п. 1 ст. 992 Цивільного кодексу України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 151 Цивільного кодексу України товариством з додатковою відповідальністю є товариство, засноване однією або кількома особами, статутний капітал якого поділений на частки, розмір яких визначений статутом. Згідно ч. 1 ст. 65 Закону України «Про господарські товариства» товариством з додатковою відповідальністю визнається товариство, статутний (складений) капітал якого поділений на частки визначених установчими документами розмірів. Учасники такого товариства відповідають за його боргами своїми внесками до статутного (складеного) капіталу, а при недостатності цих сум - додатково належним їм майном в однаковому для всіх учасників кратному розмірі до внеска кожного учасника. Частиною 1 ст. 619 ЦК України передбачено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. Відповідно до п. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Вбачається, що до пред'явлення даного позову, позивач намагався врегулювати спір у досудовому порядку з відповідачем ТДВ «СК «Наста» та стягнути суму страхового відшкодування, проте відповідач, хоча і прийняв рішення про його виплату, проте не здійснив. Субсидіарна (додаткова) відповідальність має місце у разі, якщо її прямо передбачено в законі чи договорі, вона не може перевищувати обсягу повної відповідальності. До пред'явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред'явити вимогу основному боржникові. Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього у розумний строк відповідь на пред'явлену вимогу, кредитор може пред'явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність. Особа, яка понесла субсидіарну відповідальність, має право у випадках, передбачених законом пред'являти регресну вимогу до особи, в інтересах якої вона понесла відповідальність. При допущенні пред'явлення кредитором позовних вимог одночасно до основного та додаткового боржників, субсидіарна відповідальність може помилково трансформуватися в солідарну. Отже, можна зробити висновок, що субсидіарна відповідальність - це вид цивільно-правової відповідальності, яка настає у випадках невиконання або неналежного виконання зобов'язань основним боржником внаслідок його відмови, відсутності або недостатності у нього для цього майна та при якій обов'язок щодо виконання такого зобов'язання (повністю або у певній частині) покладається на субсидіарного (додаткового) боржника. Зважаючи на викладене вище, суд приходить до висновку, що позивач фактично просить стягнути шкоду у субсидіарному порядку з ПрАТ «Інкомстрах», яка передбачена нормами законодавства, а тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення шкоди з відповідачів, задоволенню не підлягає, оскільки це суперечитиме нормам матеріального права, разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути у повному обсязі завдану шкоду з відповідача ПрАТ «Інкомстрах», який є субсидіарним (додатковим) боржником передбаченим законом. Таким чином, суд вважає, що позивачем було дотримано загальні умови та правовий механізм застосування субсидіарної відповідальності та приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення шкоди з відповідача ПрАТ «СК «Інкомстрах» підлягають задоволенню. У зв'язку із невиконанням ТДВ «СК «Наста» зобов'язань за Договором добровільного страхування наземного транспорту № 205.0105487 від 05.12.2012, субсидіарну відповідальність несе ПрАТ «СК «Інкомстрах», з якого підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 394 913 грн. 80 коп., інфляційні витрати у розмірі 47 389 грн. 61 коп., 3% річних у розмірі 8 049 грн. 74 коп., пеня у розмірі 9 793 грн. 86 коп. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачем не було надано суду доказів щодо спростування позовних вимог позивача, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню та стягненню у повному обсязі шкоди з ПАТ «СК «Інкомстрах», то з даного відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню судові витрати понесені позивачем у вигляді судового збору в розмірі 3 654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial