Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-буд.14 по вул.Франка м.Ніжина. Позов обгрунтований тим, що позивач є власником даного будинку, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2002 року, даний шлюб розірваний в судовому порядку 01 липня 2015 року. Відповідач, яка зареєстрована у будинку з 17 грудня 2008 року, з січня 2015 року проживає окремо в м.Києві. Вказані обставини перешкоджають позивачу в повній мірі здійснювати права власника будинку. Утримання будинку здійснюється позивачем. Договір найму із відповідачем не укладався. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідно до заяви від 22 березня 2019 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідно до повідомлення відділу квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 11 січня 2019 року [PERSON], [INFO], має зареєстроване місце проживання в [INFO]. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідач [PERSON], якій вручена ухвала про відкриття провадження у справі, про що свідчить повідомлення від 28 січня 2019 року про вручення судової повістки рекомендованим листом, в судове засідання повторно не з"явилась, останньою не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Згідно клопотання представника відповідача адвоката [PERSON] розгляд справи 07 березня 2019 року відкладено. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. За таких\~обставин, враховуючи сповіщення відповідача про розгляд справи в суді, відсутність його заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, положення ст.279 ЦПК України щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, положення ст.281 ЦПК України щодо заочного розгляду справи за правилами загального чи спрощеного позовного провадження,-наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Фіксування судового процесу 22 березня 2019 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивач [PERSON] є власником буд.14 по вул. Франка м.Ніжина Чернігівської області, що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 24 червня 2003 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 24 червня 2003 року, реєстрація права власності проведена 24 червня 2003 року. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 01 липня 2015 року, яке набрало законної сили, шлюб, зареєстрований між сторонами 16 листопада 2002 року,-розірваний. Спірні правовідносини виникли з приводу визнання відповідача, яка є колишньою дружиною позивача, такою, що втратила право користування житловим приміщеннім, у якому має зареєстроване місце проживання. Відповідно до\~ст.9\~ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв'язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Частиною 1\~ст.383\~ЦК України та\~ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За порівняльним аналізом ст.ст.383,\~391,\~405 ЦК України\~та ст.ст.150,\~156\~у поєднанні зі\~ст.64 ЖК України\~слід дійти до висновку що положення ст.ст.383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення ст.405 ЦК України, ст.ст.150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до\~ст.405\~ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. За змістом ч.4 ст.156 ЖК України\~припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~ст.162 цього Кодексу.\~\~ Відповідно до копії Акту обстеження від 16 березня 2018 року відповідач [PERSON] в буд.14 по вул.Франка м.Ніжина не проживає. Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Право члена сімї власника на користування житлом є сервітутним правом, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися відповідно до вимог ст.ст.405, 406 ЦК України. Зокрема, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність без поважних причин члена сімї понад один рік у спірному житловому приміщенні, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~Із врахуванням викладеного та непроживання відповідача у даному будинку понад один рік, відсутності перешкод останній у цьому, відсутності домовленостей відповідача з позивачем, як власником будинку, відсутності юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідача щодо володіння та користування ним, що відповідачем у встановленому порядку не спростовано, наявні підстави для визнання останньої такою, що втратила право користування житловим примішенням,-буд.14 по вул.Франка м.Ніжина Чернігівської області. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Під час розгляду справи відповідач [PERSON] своїми діями\~не засвідчила\~те,\~що не\~втратила інтерес\~до вищезазначеного будинку,\~в якому\~має своє\~зареєстроване місце\~проживання,\~також останньою\~не надано\~суду у\~встановленому порядку\~відзиву на\~позов чи\~заперечення,\~у зв»язку\~з чим\~вона несе ризик\~настання наслідків,\~повязаних із\~невчиненням даних\~процесуальних дій,\~в даному\~випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: approved