Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

10.05.2017р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява ТОВ «Кей -Колект» до [PERSON] (третя особа: Відділ державної виконавчої служби Алуштинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим) про звільнення майна з під арешту. Позивач у своїй заяві посилався на те, що за Договором факторингу №2 від 13.02.2012р. АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», відступило ТОВ «Кей - Колект» свої права по вимогам за зобовязаннями до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 1754ДН021К. Крім того, 13.02.2012р. між сторонами був укладений Договір відступлення права вимоги за іпотечним договором №1754ДН0213 від 06.11.2006р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], згідно якого іпотекодавцем було передано в іпотеку у якості забезпечення виконання зобовязань до кредитним договором №1754ДН021К від 06.11.2006р. нерухоме майно, а саме квартиру №110, що знаходиться за адресою: м.Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, буд. № 163. Обтяження за Договором іпотеки відступлене ТОВ «Кей -Колект» зареєстроване в реєстрі іпотек. 23.02.2017р. позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором № 1754ДН0213 від 06.11.2006р., 10.06.2013р. постановою відділу ДВС Алуштинського МУЮ накладено арешт на майно боржника, серія та номер: ВП № 36348560, яке знаходиться в іпотеці ТОВ «Кей -Колект». Враховуючи, що грошові зобовязання відповідачки перед позивачем є невиконаними, за наявності накладеного арешту, позивач, який має переважне право на предмет іпотеки, не має можливості реалізувати своє право на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, і тому вимушений звернутися з відповідним позовом до суду. Позивач просив суд звільнити вказане майно з під арешту, стягнути з відповідачки понесені судові витрати (а.с. № 3-6). Представник позивача ТОВ «Кей-Колект» - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 06.09.2017р. а.с.№57) 22.11.2017р. надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та без фіксування процесу технічними засобами, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити (а.с. № 40). Відповідачка [PERSON] в судове засідання 22.11.2017р. не з,явилася, про день та час розгляду справи відповідачка була повідомлена через свого уповноваженого представника [PERSON], про що в матеріалах справи наявна письмова розписка (а.с. № 56). Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 26.07.2017р., а.с.№53) 22.11.2017р. надав суду заяву, в якій просив розгляд справи провести без його участі та без фіксування процесу технічними засобами, проти задоволення позову заперечував з підстав викладених в письмових запереченнях. (а.с. №66) В наданих 18.09.2017р. письмових запереченнях, представник відповідачки посилався на те, що позов ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON], не підлягає задоволенню, оскільки права позивача не були порушені діями відповідачки та позовна заява не містить відповідних обґрунтувань, що свідчить про те, що відповідачка [PERSON] не є належним відповідачем у даній справі. Крім того, відповідачка не оспорює наявні у ТОВ «Кей-Колект» права на предмет іпотеки, проте в рамках якого виконавчого провадження ДВС було накладено арешт на нерухоме майно відповідачці не відомо. Третя особа - Відділ ДВС Алуштинського МУЮ АРК про дату та час судового розгляду справи повідомлялася шляхом направлення судових повісток, проте поштові конверти були повернуті УДППЗ «Укрпошта» за зворотною адресою з відміткою «приймання тимчасово зупинено» (а.с. № 38, 45,62) За таких обставин, враховуючи належне повідомлення сторін, надані сторонами письмові пояснення та заперечення, на підставі ст.169 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін та винести рішення на загальних засадах цивільного судочинства, встановлених главою 7 розділу ІІІ ЦПК України. Розгляд справи відбувався згідно положень ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 06.11.2006р. між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір № 1754ДН021К, згідно якого позичальником отримано кредитні кошті в сумі 30 000 дол. США, в обмін на зобовязання повернути кредит, сплатити проценти, комісію в порядку та строки визначені умовами кредитного договору (а.с. 7-10). В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором між сторонами був укладений Договір іпотеки № 1754ДН0213 від 06.11.2006р. (а.с. № 13-16). За умовами Договору іпотеки [PERSON] (іпотекодавець) передає в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 1754ДН021К від 06.11.2006р. нерухоме майно, а саме: квартиру № 110, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, буд. № 163. 13.02.2012р. між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» був укладений Договір факторингу №2 (а.с. № 17-21), за яким ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кей-Колект» свої права вимоги за зобовязаннями до позичальника [PERSON] за кредитним договором № 1754ДН021К від 06.11.2006р., виписка з Додатку №1 до Договору факторингу №2 від 13.02.2012р. (а.с. № 22). 13.02.2012р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений Договір відступлення права вимоги за Договорами іпотеки (а.с. № 23-25). Згідно виписки до Додатку №1 до Договору відступлення прав вимоги, цедент відступив цесіонарію права вимоги за Договором іпотеки № 1754ДН0213 від 06.11.2006р., укладеного з [PERSON] (а.с. № 26). Обтяження згідно вищевказаного Договору відступлення права вимоги до Договором іпотеки зареєстровано 19.08.2012р. за ТОВ «Кей-Колект» у Державному реєстрі іпотек, реєстрований номер обтяження 4246396 (а.с. № 64). Судом було встановлено, що 13.06.2013р. в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано обтяження на предмет іпотеки (квартиру № 110, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Мандриківська, буд. № 163), підставою якого є постанова ВДВС Алуштинського МУЮ від 10.06.2013р. про арешт майна боржника в рамках виконавчого провадження № ВП 36348560, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 22.11.2017р. (а.с. № 63). Згідно до ст.3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно відомостей Державного реєстру іпотек, ТОВ «Кей-Коллект» є єдиним іпотекодержателем щодо нерухомого майна, яке належить відповідачці, права та вимоги на нерухоме майно були зареєстровані 19.08.2012р. (а.с. № 63-64). На сьогодні позивач має першочергове право задовольнити свої майнові вимоги за рахунок предмета іпотеки, оскільки на момент укладання Договору про відступлення права вимог за Договором іпотеки, вказане майно не перебувало під обтяженням. Згідно п.5.13.2.Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. (яка діяла на момент винесення постанови про накладення арешту на майно), на майно, щодо якого встановлено іпотеку чи накладено заборону на відчуження, не може бути звернено стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є іпотекодержателями згідно із Законом України "Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати". В даному випадку обтяження на предмет іпотеки за Договором про відступлення прав вимоги за договором іпотеки було зареєстровано 19.08.2012р., а постанова про арешт майна винесена 10.06.2013р., тобто пізніше ніж було укладено договір та зареєстровано обтяження. Таким чином, на спірне нерухоме майно, не може бути звернено стягнення на користь інших стягувачів за виконавчим провадження, які не є іпотекодержателями. Згідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення. Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з під арешту. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з під арешту. Відповідно п.2 Постанови Пленуму ВССУ від 03.06.2016р. №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» судам розяснено, що позов про зняття арешту з майна може бути предявлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21.04.1999р. № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04.11.2010р. №2677-VI). Враховуючи наведене, суд критично оцінює заперечення представника відповідачки з приводу невірного визначення позивачем процесуального статусу боржника та залучення [PERSON], як відповідача. Підводячи підсумок викладеному, виходячи з положень ст. 589 ЦК України, ст.3 Закону України «Про іпотеку», ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що наявність арешту на майно, яке перебуває в іпотеці ТОВ «Кей-Колект», порушує права позивача (іпотекодержателя) та позбавляє його можливості скористатися своїм правом на задоволення майнових вимог, а отже, вимоги ТОВ «Кей-Колект» про звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, з урахуванням задоволення позовних вимог банку у повному обсязі, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з відповідачки на користь позивача суму сплаченого при подачі позову с удового збору в розмірі 1600грн., що підтверджується платіжним дорученням (а.с. №2). На підставі викладеного,

Outcome: approved