Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом в якому зазначає, що 06.12.2013р. о 10-00 год. рухаючись по вул. М. Чуйкова, водій [PERSON], керуючи автомобілем марки "Хюндай", реєстраційний номер [NUMBER], не надав перевагу та допустив зіткнення з автомобілем марки "Шкода", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України. Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2013р., якою водія [PERSON] визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія". 09.12.2013р. позивачка звернулася із заявою про дорожньо-транспортну пригоду, додала всі необхідні документи, які зазначила страхова компанія. 13.12.2013р. експертом, у присутності [PERSON], було здійснено огляд пошкодженого автомобіля "Шкода" та складено відповідний протокол. На протязі 90 календарних днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування страхова компанія не здійснила жодних виплат. 14.07.2014р. судовим експертом було здійснено автотоварознавче дослідження №93/06 по визначенню вартості матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП 06.12.2013р., згідно висновків якого вартість матеріальної шкоди складає 34872,89 грн. Вартість оцінки складає 700,00 грн. Після цього на станції технічного обслуговування було здійснено ремонт автомобіля "Шкода", за що було сплачено позивачкою 34872,89 грн. Всі відповідні документи та заяву про виплату страхового відшкодування позивачка надіслала на адресу відповідача 16.07.2014р. В січні 2015 року позивачка отримала від відповідача повідомлення про прийняття рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 13036,29 грн., однак і ця сума на теперішній час не виплачена. Однак, оскільки позивачкою фактично було витрачено на ремонт автомобіля 34872,89 грн., з урахуванням фрашнизи 1000,00 грн., позивачка вважає, що страхова компанія повинна сплатити на її користь 33872,89 грн. У зв'язку з простроченням виплати страхового відшкодування позивачка просить стягнути з відповідача інфляційні втрати за період з березня 2014 року по грудень 2014 року включно, що згідно розрахунку становить 8087,84 грн., а також 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у період з 10.03.2014р. по 31.01.2015р., що становить 913,17 грн. З наведених підстав позивачка просить стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 33872,89 грн., суму інфляційних втрат 8087,84 грн., 3% річних у сумі 913,17 грн., 700,00 грн. вартості автотоварознавчого дослідження, а всього 43573,90 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, просить задовольнити у повному обсязі з наведених вище підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, заперечень проти позову суду не надав. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно із частинами другою, п'ятою статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з абзацом третім пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. За змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Судом встановлено, що 06.12.2013р. о 10-00 год., сталася дорожньо-транспортна пригода з вини водія [PERSON], який керуючи автомобілем марки "Хюндай", реєстраційний номер [NUMBER], навпроти будинку №25 по вул. М. Чуйкова в м. Запоріжжі при виїзді з прилеглої території не надав перевагу та допустив зіткнення з автомобілем марки "Шкода", реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Своїми діями водій [PERSON] порушив п. 10.2 Правил дорожнього руху України. Вказані обставини встановлені постановою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.12.2013р., якою водія [PERSON] за вказаними обставинами визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.6). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі АС/5515466. Ліміт відповідальності за шкоду, спричинену майну третіх осіб, становить 50000,00 грн. Потерпіла [PERSON] звернулася 09.12.2013р. до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" із заявою про дорожньо-транспортну пригоду і про страхове відшкодування, надавши необхідні документи (а.с.8-9). Згідно п.22.1 ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Таким чином, у зв'язку з настанням страхового випадку, відповідальність у межах лімітів відповідальності несе страховик ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія". Відповідно до ст. 33 "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", потерпіла [PERSON] 09.12.2013р. звернулася до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" із заявою (повідомленням) про дану дорожньо-транспортну пригоду (а.с.8). Згідно ст. 34 Закону, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. З матеріалів справи вбачається, що страховиком не було дотримано зазначених норм закону, у зв'язку з чим позивачка як потерпіла особа, правомірно уклала договір на проведення незалежної оцінки майна з судовим експертом авто товарознавцем [PERSON] Так, 23.12.2013р. на території СТО ПП [PERSON] експертом-автотоварознавцем [PERSON], за участі [PERSON], [PERSON], було проведено огляд транспортного засобу - автомобіля "Шкода", державний номер [NUMBER] та складено відповідний протокол огляду, для проведення автотоварознавчого дослідження і визначення матеріальної шкоди (а.с.12). На підставі укладеного з позивачкою договору, 14.07.2014р. було проведено незалежну експертну оцінку по визначенню вартості матеріальної шкоди №93/06 по факту спричинення пошкоджень КТЗ в результаті ДТП (а.с.13). Згідно цього висновку, ринкова вартість КТЗ становить 120785,17 грн., вартість відновлювального ремонту становить 34872,89 грн. Вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля "Шкода", на дату оцінки становить 34872,89 грн., оскільки коефіцієнт фізичного зносу дорівнює 0,00, а розрахунок величини втрати товарної вартості не поводився, оскільки строк експлуатації автомобіля більше 5 років. (а.с.23). Згідно акту приймання-передачі виконаних робіт від 14.07.2014р. (замовник [PERSON], виконавець ПП [PERSON]), роботи по ремонту автомобіля "Шкода" виконані в повному обсязі, вартість робіт становить 34872,89 грн. (а.с.38). Згідно квитанції від 15.07.2014р., [PERSON] оплатила рахунок ПП [PERSON] від 14.07.2014р. на зазначену суму (а.с.39). [PERSON] повторно 16.07.2014р. звернулася до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" із заявою про страхове відшкодування (а.с.40). Розглянувши заяву [PERSON], ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" надіслала повідомлення №10914 від 02.12.2014р., про те, що прийнято рішення щодо виплати [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 13036,29 грн. При цьому враховано встановлений полісом АС/5515466 розмір франшизи 1000,00 грн. (а.с.43). Доводи позивача, що визначена страховою компанією до виплати сума страхового відшкодування до теперішнього часу потерпілій особі не виплачена, відповідачем не заперечується. Відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів своєї відповідальності відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, страховик не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарного вигляду, а також не відшкодовує суму франшизи. За умовами полісу № АС/5515466 63 розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, становить 1000,00 грн. Як вбачається з матеріалів справи, майнова шкода внаслідок ДТП спричинена пошкодженням автомобіля позивача "Шкода", державний номер [NUMBER], згідно висновку авто товарознавчого дослідження складає 34872,89 грн. В цю вартість не входить втрата товарної вартості автомобіля, оскільки така відсутня з наведених у звіті експерта підстав. Отже, ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" повинна відшкодувати позивачу спричинену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, пов'язану з пошкодженням транспортного засобу, у вигляді витрат пов'язаних з відновлювальним ремонтом транспортного засобу (коефіцієнт зносу 0,00) за виключенням франшизи 1000,00 грн., що становить 33872,89 грн. Будь-яких застережень щодо неповноти цього дослідження чи правильності розрахунку відповідачем не заявлялось. Жодних пояснень з посиланням на докази щодо обґрунтування суми страхового відшкодування, визначеної у листі від 02.12.2014р. відповідачем також суду не надано. Таким чином, на підставі встановлених судом обставин справи та наданих доказів, суд дійшов висновку, що ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" повинно здійснити виплату страхового відшкодування у сумі 33872,89 грн., відшкодувати вартість автотоварознавчого дослідження у сумі 700,00 грн. (а.с.32), у зв'язку з чим вимоги позову у цій частині підлягають задоволенню. Питання відповідальності страховика у разі несплати ним страхової виплати регулюються спеціальною нормою - ст. 992 ЦК України, яка передбачає сплату неустойки в розмірі, встановленому договором або законом. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.21 постанови "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" № 4 від 01 березня 2013 року роз'яснив, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідачем не виплачене страхове відшкодування у сумі 33872,89 грн., то, відповідно до вимог ст. 625 ЦК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні втрати та 3% річних за період прострочення. Виплата страхового відшкодування здійснюється страховиком не пізніше 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування (п. 36.2 ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"), наданої протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховику (п. 35.1 ст.35 Закону). Прийняття вмотивованого рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) також здійснюється в межах вказаного строку. Позивачка просить стягнути інфляційні втрати та 3% річних, розрахованих нею за період прострочення з 10.03.2014р. по дату розрахунку - 31.01.2015р. За повідомленням Державної служби статистики України, індекс інфляції у березні 2014 року становить 102,2%, у квітні 2014 року - 103,3%, у травні 2014 року - 103,8%, у червні 2014 року - 101,0%, у липні 2014 року - 100,4%, у серпні 2014 року - 100,8%, у вересні 2014 року - 102,9%, у жовтні 2014 року - 102,4%, у листопаді - 101,9%, у грудні - 103,2%. Таким чином, інфляційні втрати за визначений період прострочення становлять 8087,84 грн. Сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов'язання у зазначений період становить 913,17 грн. Розрахунок вказаних сум перевірений судом і відповідачем не спростований. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 33872,89 грн., інфляційні втрати у сумі 8087,84 грн., 3% річних у сумі 913,17 грн., витрат на проведення експертизи у сумі 700,00 грн., а всього 43573,90 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору у сумі 435,74 грн.

Outcome: approved