Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

10.09.2019 р. представник [PERSON] адвокат Рудик І.І. звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить стягнути з відповідача грошові кошти у зв`язку з неналежним виконанням обов`язку із сплати страхового відшкодування в розмірі 26773,96 грн., з яких 14524,75 грн. - пеня за період прострочення з 08.08.2018 року по 07.08.2019 року, 2328,73 грн. - 3 % річних за період з 13.09.2017 р. по 07.08.2019 р. та 9920,48 грн. - інфляційні втрати за період вересня 2016 р. по липень 2019 р., а також судові витрати, які складаються із судового збору у розмірі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 31 травня 2017 року о 09:00 год. в м. Харкові на перехресті вул. Мар`їнської та Нетеченської набережної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілів Форд, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ЗАЗ-110557. д.н. [NUMBER] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ, д.н. [NUMBER] , на момент ДТП відповідно до страхового полісу №АК/6989201 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» Після ДТП позивач звернувся до ТДВ «МСК» з заявою про настання ДТП та виплату страхового відшкодування. Листом від 13.09.2017 р. вих. № 2327 ТДВ «МСК» повідомила позивача про те, що визнала ДТП страховим випадком і визначила страхове відшкодування в розмірі 59174,48 грн., яке було виплачено на рахунок позивача. Не погодившись із визначеним відповідачем розміром страхового відшкодування позивач був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення недоплаченого страхового відшкодування. Ухвала суду від 13.09.2019 р. залишено позов без руху, вказані недоліки позивачем усунуто. Ухвалою суду від 20.09.2020 року відкрито провадження, призначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін; встановлено відповідачу 15-тиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. В жовтні 2019 року надійшов відзив,в якому було зазначено, що відповідач визнає факт прострочення доплати страхового відшкодування, але не згоден з періодом прострочення виплати страхового відшкодування. Визнає, прострочення з 26.06.2019 р. по 07.08.2019 р. у розмірі 1660,96 грн., з дня набрання рішенням суду законної сили по справі №640/15851/17 посилаюсь на Положеннями п. 36.1., п. 36.2. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ» В лютому 2020 року надійшли додаткові пояснення від позивача, в яких останній зазначив, що відповідач (страховик) не виконав належним чином своїх зобов`язань за договором страхування цивільно-правової відповідальності за страховим полісом №АК/6989201, оскільки ним було прийнято виплачено страхове відшкодування на користь [PERSON] не в повному обсязі, а в розмірі 59174,48 гри., і лише 08.08.2019 р. за рішенням суду страховиком було виплачено на користь [PERSON] недоплачену частину відшкодування у розмірі 40825 грн. 52 коп. Таким чином, рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018 року та постанова Харківського апеляційного суду від 25.06.2019 року лише підтверджують факт неналежного виконання ТДВ «МСК» зобов`язання з виплати страхового відшкодування на користь [PERSON] в повному обсязі. Вважає, що перебіг строку для нарахування штрафних санкцій за невиконання відповідачем зобов`язання розпочався з оскільки саме з цього дня ТДВ «МСК» не було виконано свої зобов`язання в повному обсязі та, незважаючи на заперечення позивача, не доплачено страхового відшкодування) по 08.08.2019 р. (день фактичного відшкодування) у розмірі 40825,52 грн. (висновок Верховного суду у постанові від 05.12.2018 р. у справі №569/3369/16-ц). твердження відповідача про те, що строк виплати (доплати) страхового відшкодування у разі розгляду спору в судовому порядку визначається з дати набуття у такій справі рішенням законної сили є помилковим, з огляду на те, що розгляд спору у судовому порядку про стягнення страхового відшкодування не спростовує невиконання зобов`язання відповідача починаючи з 13.09.2017 р. При цьому, саме рішеннями судів встановлено, що відповідач неправомірно недоплатив страхового відшкодування позивачу на суму 40825,52 грн., та підтверджено те, що обов`язок з виплати відшкодування у страховка виник саме 13.09.2017 р., але у зв`язку із відмовою страховика у перегляді рішення про розмір виплати позивач був змушений звертатися за захистом своїх прав до суду. Посилання представника відповідача на положення п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» є також помилковим оскільки даною нормою передбачено переривання строку виплати страхового відшкодування для страховика у випадку розгляду справи про ДТП в цивільній, господарській або кримінальній справі. При цьому, жодного відношення до розгляду справ про стягнення страхового відшкодування чи про стягнення недоплаченого страхового відшкодування із страховика дана норма не містить, оскільки в таких справах питання щодо ДТП, в т.ч. хто винен, вже вирішене. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018 р. по цивільній справі №640/15821/17 позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Зокрема, стягнуто з ТДВ «МСК» на користь [PERSON] невиплачене страхове відшкодування у розмірі 40825,52 грн. Постановою Харківського апеляційного суду від 25.06.2019 р. частково задоволено апеляційну скаргу ТДВ «МСК», рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018 р., по цивільній справі №640/15821/17 скасовано в частині стягнення на користь [PERSON] оплати за надані юридичні послуги, в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. Вважає, що ТДВ «МСК» здійснило прострочення зобов`язання з виплати страхового відшкодування позивачу з 13.09.2017 р., оскільки саме з цього дня ТДВ «МСК» не було виконано свої зобов`язання в повному обсязі, по 08.08.2019 р. - день фактичного відшкодування, у розмірі 40825,52 грн., а тому з відповідача підлягає стягненню пеня, 3% річних та інфляційні втрати за несвоєчасну виплату належного йому страхового відшкодування у повному обсязі, які розраховано від невиплаченої своєчасно частини страхового відшкодування. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті встановив, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 31 травня 2017 року о 09:00 год. в м. Харкові на перехресті вул. Мар`їнської та Нетеченської набережної сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ГАЗ, д.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобілів Форд, д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та ЗАЗ-110557. д.н. [NUMBER] . Внаслідок ДТП автомобілям завдано механічних пошкоджень, а їх власникам матеріальну шкоду. Постановою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.07.2017 р. [PERSON] за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу ГАЗ, д.н. [NUMBER] , на момент ДТП відповідно до страхового полісу №АК/6989201 була застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія». Листом від 13.09.2017 р. вих. № 2327 ТДВ «МСК» повідомила позивача про те, що визнала ДТП страховим випадком і визначила страхове відшкодування в розмірі 59174,48 грн., яке було виплачено на рахунок позивача. Позивач не погодився із визначеним страховиком розміром відшкодування. (а.с.10) Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018 р. по цивільній справі №640/15821/17 позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю. Стягнуто з ТДВ «МСК» на користь [PERSON] невиплачене страхове відшкодування у розмірі 40825,52 грн., вартість проведеної експертизи № 9435 від 21.08.2017 року - 2019 грн. 60 коп., вартість проведеної експертизи № 19141 від 28.12.2017 року 3575 грн. 00 коп. сплачений судовий збір 640 грн. 00 коп., оплату за надані юридичні послуги 5000 грн. 00 коп. а усього 52060 грн. 12 коп. (а.с.11-13) Постановою Харківського апеляційного суду від 25.06.2019 р. частково задоволено апеляційну скаргу ТДВ «МСК», рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.11.2018 р., по цивільній справі №640/15821/17 скасовано в частині стягнення на користь [PERSON] оплати за надані юридичні послуги в розмірі 5000 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.(а.с.14-19) За умовами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Сторони визнають, що 08.08.2019 р. відповідачем добровільно було перераховано на рахунок позивача недоплачену частину страхового відшкодування у розмірі 40825,52 грн. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), і страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату, у строк встановлений договором. Відповідно до ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. Згідно ст. 992 ЦК України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановлену договором або законом. Відповідно до п.36.5 ст.36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З урахуванням викладеного,вбачається, що ТОВ "Міжнародна страхова компанія" належним чином своїх зобов`язань за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 16.02.2017 року, рішення Харківського апеляційного суду від 25.06.2019 року підтверджує факт невиконання страховою компанією зобов`язань за вказаним договором, тому початок перебігу строку для нарахування пені, інфляційних втрат та 3 % річних починається з 08.08.2018 року по 07.08.2019 року. За змістом статей 524, 533 - 535, 625 ЦК України, грошовим зобов`язанням є виражене в грошових одиницях (національній валюті України чи в грошовому еквіваленті в іноземній валюті) зобов`язання сплатити гроші на користь іншої сторони, яка, відповідно, має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається в тому числі з право відношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій кореспондує обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зокрема, грошовим зобов`язанням є право відношення, в якому одна сторона зобов`язана оплатити поставлену продукцію, виконану роботу чи надану послугу в грошах, а друга сторона вправі вимагати від першої відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору. Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549 - 552, 611, 625 ЦК України. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною другою статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Оскільки, правовідносини, в яких страховик у разі настання страхового випадку зобов`язаний здійснити страхову виплату, є грошовим зобов`язанням, а правовідносини з відшкодування шкоди, які склалися між сторонами у справі, також є грошовим зобов`язанням, то встановивши, що відповідач не виплатив суму страхового відшкодування у визначений ст. 530 ЦК України строк, суд доходить висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму відшкодування шкоди. Отже, суд вважає, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст. 625 ЦК України та наявні підстави для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат. Зобов`язання страховика про виплату страхувальнику страхових виплат у разі настання страхового випадку є грошовим зобов`язанням, у разі невиконання якого одночасно можуть застосовуватись наслідки, передбачені як нормою ч. 2 ст. 625 ЦК України, так і нормами ст.ст. 549-550 ЦК України (ВСУ від 06.06.2012 у справі №6-49цс12, у справі від 21.12.2016 року №6-1003цс16). Аналогічна правова позиція викладена і у постанові Верховного Суду у справі від 07.02.2018 № 910/18319/16. З огляду на вищевикладене, з відповідача підлягають стягненню 3% річних та інфляційні нарахування(втрати) на суму боргу з 13.09.2017 року по 07.08.2019 року, в розмірі 2328,73 грн. - 3% річних та 9920,48 грн. - інфляційних нарахувань. Приписами ст.ст. 133, 137 ЦПК України до судових витрат віднесені судовий збір та витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката. Згідно квитанції від 10.09.2019 року позивачем при пред`явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 768,40 гривень. Крім того, позивач просить вирішити питання про стягнення витрат понесених на професійну правничу допомогу. На підтвердження вказаних витрат надано копію Договору про надання правової допомоги від 26.08.2019 р. укладеного [PERSON] із адвокатом Рудиком І.І., копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №8 від 26.08.2019 р. на суму 3000,00 грн., копію акту про надану правову допомогу №1 від 06.09.2019 р. в якому наведено розрахунок вартості правової допомоги. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати. Враховуючи вищевикладене, витрати позивача, пов`язані з зверненням до суду та розглядом справи в розмірі: 768,40 грн. судового збору та 3000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу - підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved