Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 1 229 грн 89 коп. матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням, 9 800 грн 00 коп. матеріальної шкоди, пов`язаної з ремонтом телефону, та 216 000 грн 00 коп. моральної шкоди. Аргументуючи позов зазначає, що 25.08.2017 близько 18 години 00 хвилин [PERSON] в коридорі на третьому поверсі торгового центру « [INFO] » за адресою: [ADDRESS] в ході сварки нанесла їй один удар долонею правої руки в область правої щоки, спричинивши тілесне ушкодження у вигляді черепно-мозкової травми зі струсом речовини головного мозку, які згідно висновку судово-медичного експерта відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. Ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, у зв`язку з закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, кримінальне провадження № 12017270180001193 відносно відповідача закрито, а позов [PERSON] як потерпілої по справі залишено без розгляду. Внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень з 26.08.2017 по 01.09.2017 вона перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні Ніжинської центральної міської лікарні. На лікування вона понесла витрати у розмірі 1 229,89 грн, що пiдтверджується фіскальними чеками аптек вiд 26.08.2017, 27.08.2017, 29.08.2017, 31.08.2017. Крім того, під час вчинення кримiнального правопорушення [PERSON] вибила з її рук належний їй телефон, внаслідок чого він розбився об пiдлогу. Через те, що телефон не працював, а екран був розбитий. За ремонт мобільного телефону марки iPhone 7 Вlасk (айфон 7 чорннй), серійний номер: [NUMBER] , Моdеl А1660 FСС ID: ВСG-Е3085А IС:579С-Е398А, IMEI: [NUMBER] , вона сплатила 9800,00 грн, що пiдтверджується квитанціями вiд 06.09.2017 та 11.09.2017. Також їй було завдано i моральну шкоду неправомірними діями вiдповiдача, оскільки вона зазнала фізичного болю, відчувала головокружіння, порушення координації, часту нудоту, загальну слабкість та тривогу, морально страждала через втратою мобільного телефону, а також їй доводилося вiдвідувати судові засiдання, перебуваючи у станi вагітностi у період з листопада 2018 року по серпень 2019 року, що викликало незручності та негативний вплив не тільки на її здоров`я. Моральну шкоду з посиланням на методику проф. [PERSON] оцінює у 216 000,00 грн. Ухвалою від 30 квітня 2021 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. Ухвалою суду від 24 червня 2021 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду по суті. 03 червня 2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що тілесних ушкоджень [PERSON] вона не спричиняла, телефон з рук не вибивала, а відтак ніякої матеріальної і моральної шкоди позивачці не заподіяла. Так, вказує, що є орендарем нежитлових приміщень в ТРЦ «Гермес», розташованому по вул. Шевченка в м. Ніжині Чернігівської області, де надає послуги з дошкільної підготовки дітей та з викладання іноземних мов. Поруч з орендованими нею приміщеннями знаходиться кабінет, орендований на той час чоловіком позивачки, який також надавав подібні послуги. 25 серпня 2017 року близько 18-00 години вона знаходилася на своєму робочому місці в ТРЦ «Гермес» разом із своїм чоловіком [PERSON] . В цей час до неї підійшла невідома особа і відразу почала знімати її на телефон, при цьому повідомила, що вона зриває їх оголошення. Вказана особа провокувала її на скандал, висловлювала образи в її бік. Після чого вона прибрала її руку з телефоном, який знаходився в її правій руці. Позивач навмисно зробила рух рукою, щоб телефон випав на підлогу і після цього сильно штовхнула її у плечі. Побачивши це, її чоловік [PERSON] підійшов до позивачки та відвів її від [PERSON] , щоб вона не завдала більшої шкоди та намагався її заспокоїти. Після чого позивачка почала їй погрожувати та залякувати розправою. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на лікування акцентує увагу на тому, що відповідно до копії Сигнального листка Ніжинського відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги від 25.08.2017 позивачу поставлений діагноз «Практично здорова», тобто, ніяких захворювань або травм, які б давали підставу для госпіталізації [PERSON] при прибутті за її викликом бригади медиків на місце події, виявлено не було. Зазначає, що долучені [PERSON] до матеріалів позовної заяви копії фіскальних чеків на підтвердження її витрат на лікування в неврологічному відділенні Ніжинської ЦМЛ є недостатніми і недопустимими доказами, оскільки до позову не долучені оригінали фіскальних чеків про купівлю ліків, а надані копії неналежної якості. До матеріалів позовної заяви не долучена виписка з історії хвороби або медичної карти стаціонарного хворого позивачки №8251 Ніжинської ЦМЛ [PERSON] , а також довідка Ніжинської ЦМЛ про призначене позивачці у період з 26.08.2017 по 01.09.2017 лікування. Вважає вкрай сумнівним факт лікування позивача в неврологічному відділенні Ніжинської ЦМЛ у період з 26 серпня 2017 року по 01 вересня 2017 року. При цьому посилається на те, що згідно записів медичної карти стаціонарного хворого №8251 Ніжинської ЦМЛ [PERSON] поступила на лікування 26.08.2017 о 08.20 год до неврологічного відділеня. Водночас з копії наданого позивачкою фіскального чеку на суму 495,50 грн слідує, що позивач купувала ліки в ТОВ «Аптека низки ліків» в [ADDRESS] «Аптека №9» 26 серпня 2017 року о 8 годині 53 хвилини, а згідно із копією протоколу допиту потерпілого від 26 серпня 2017 року в кримінальному провадженні №12017270180001193 [PERSON] була допитана слідчим у приміщенні СВ Ніжинського ВП 26 серпня 2017 року, допит розпочато о 09 годині 00 хв та закінчено о 09 годині 29 хв. Стверджує, що у разі лікування позивача від струсу головного мозку, ця обставина не свідчить, що травму вона отримала під час конфлікту з нею, адже це могло трапитися в іншому місці. Ставить під сумнів наявність у [PERSON] струсу головного мозку, адже під час лікування обстежень за допомогою комп`ютерної томографії або ехоенцефалограми їй не проводилося. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на ремонт мобільного телефону зазначає, що після інциденту телефон [PERSON] працював, адже зі свого телефона вона викликала швидку, поліцію, знайомих. Відсутні будь-які докази тому, що телефон [PERSON] був розбитий, зокрема протокол огляду, фотографії розбитого пристрою, висновок судової товарознавчої експертизи. Позивачем надані копії, а не оригінали квитанцій про прийом мобільного телефону на ремонт від 06.09.2017 та про його видачу від 11.09.2017. ФОП [PERSON] , який видав позивачу квитанції про прийом на ремонт від 06.09.2017 та про видачу від 11.09.2017 мобільного телефону iPhone 7 Black, не має таких видів економічної діяльності як: 95.21 Ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, запису, відтворення звуку й зображення (основний); 95.11 Ремонт комп`ютерів і периферійного устатковання; 95.12 Ремонт обладнання зв`язку; 95.21 Ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення. Факт заміни основної камери не відповідає дійсності, оскільки відповідно до наданої позивачем роздруківки метаданих фотографії (файл IMG_4286) файл створений 26 серпня 2017 року о 15 годині 32 хв, телефоном Apple iPhone 7. Також файл з цією фотографією долучений в електронному вигляді на фізичному носії. При дослідженні файлу фотографії під назвою IMG_4286 за допомогою криміналістичної програми Amped Authenticate вбачається, що фото зроблено на основну камеру телефона Apple iPhone 7. Вказана обставина спростовує ту обставину, що 25 серпня 2017 року внаслідок падіння телефону позивача була пошкоджена основна камера її телефона. З посиланням на вищенаведене ставить під сумнів, що ФОП [PERSON] проводив будь-який ремонт вищевказаного мобільного телефону. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування завданої їй моральної шкоди вважає, що і в цій частині позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають оскільки не доведено вчинення нею кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 ст.125 КК України (обвинувальний вирок суду) або факту нанесення позивачу тілесних ушкоджень. Винною себе в рамках кримінального провадження №12017270180001193 вона не визнавала і не визнає. Інших заяв по суті справи сторонами не подано. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов за вищевикладених у ньому обставин, пояснивши, що телефон після інциденту 25.08.2017 деякий час працював та згодом вийшов з ладу, у зв"язку з чим і був зданий 06.09.2017 нею в ремонт. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Середа Д.А. в судовому засіданні просили відмовити у задоволені позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона була очевидцем інциденту між сторонами по справі та бачила, як [PERSON] своєю правою рукою вдарила [PERSON] по правій руці, в якій був на рівні вище грудей телефон, що вилетів від удару з рук [PERSON] і відскочивши від щоки [PERSON] полетів метрів на три і впав, після чого [PERSON] його підняла. Свідок [PERSON] , який є чоловіком відповідачки, надав показання про те, що він був очевидцем інциденту між сторонами по справі. Його дружина [PERSON] не наносила удар [PERSON] , не вибивала телефон з її рук, а лише відвела в сторону руку [PERSON] з телефоном. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона була очевидцем інциденту між сторонами по справі. [PERSON] не наносила удар [PERSON] , не вибивала телефон з її рук. Свідок [PERSON] надала показання про те, що вона бачила [PERSON] на прогулянці з собакою у парку ім Т.Г. Шевченка у м. Ніжині 27.08.2021 у період часу приблизно з 18 до 20 години, яка ознак будь-яких травм чи проблем із здоров`ям не мала. Заслухавши пояснення і доводи сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи та з`ясувавши фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини та дійшов наступного висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що ухвалою Носівського районного суду Чернігівської області від 25 вересня 2020 року було задоволено клопотання [PERSON] про звільнення її від кримінальної відповідальності за частиною другою статті 125 КК України на підставі статті 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. \~ \~ \~ \~Кримінальне провадження про кримінальне правопорушення, передбачене частиною другою статті 125 КК України, внесене 26 серпня 2017 року в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12017270180001193 (судовий номер справи 740/5238/17, провадження номер 1-кп/741/24/20), відносно [PERSON] у вчиненні кримінального проступку, передбачене частиною другою статті 125 КК України, закрито. \~ \~ \~ \~Таким чином, ураховуючи, що ухвала суду про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності та закриття відносно неї кримінального провадження на даний час набула законної сили, а звільнення обвинуваченої за її ж клопотанням у зв`язку з закінченням строків давності не є звільненням з реабілітуючих підстав, суд доходить висновку про доведеність вини відповідача у заподіянні позивачу тілесних ушкоджень, що мало місце 25 серпня 2017 року. Надаючи оцінку ухвалі про закриття кримінального провадження на предмет її доказового значення, суд бере до уваги висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 438/1545/15-ц (провадження № 61-21723св18), які в силу положень частини шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", ч. 4 ст.263 ЦПК України підлягають врахуванню іншими судами при застосуванні норм права. У відповідності до ч. 1 ст.\~1166\~ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. За правилами статей 12, 81 ЦПК України обов`язок доведення тих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим ЦПК України, покладається на кожну із сторін. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач [PERSON] у зв`язку із заподіянням їй ушкодженням здоров`я відповідачем [PERSON] здійснила в період перебування на стаціонарному лікуванні в комунальному лікувально-профілактичному закладі «Ніжинська центральна міська лікарня імені Миколи Гальцького» з 26.08.2017 по 01.09.2017 витратила на придбання ліків на суму 1 202 (одну тисячу двісті дві) грн 79 коп., що становить розмір спричиненої їй з вини відповідача майнової шкоди та підтверджується наявними в матеріалах справи копіями фіскальних чеків про придбання ліків, оригінали яких надані позивачем у судовому засіданні та оглянуті і звірені судом з їх копіями, доданими до позову. Придбані ліки і медичні засоби відповідають переліку, зазначеному у матеріалах медичної карти стаціонарного хворого позивачки №8251 КЛПЗ «Ніжинська центральна міська лікарня ім. М. Галицького», оглянутої в судовому засіданні, за виключенням дизинфікуючого засобу [PERSON] та полотенечка вартістю 27 грн 10 коп. Тому позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди у розмірі 1\~229 грн 89 коп. підлягають частковому задоволенню на суму 1\~202 грн 79 коп., без врахування витрат, понесених на дизинфікуючий засіб і полотенечко в розмірі 27 грн 10 коп. Доводи про сумнівність проходження [PERSON] лікування в медичному закладі з посиланням на показання свідка [PERSON] , даних протоколу допиту [PERSON] , часу і місця придбання нею ліків згідно фіскальних чеків аптек, не спростовують підтверджених медичною картою стаціонарного хворого №8251 та фіскальними чеками обставин того, що вона зверталася за медичною допомогою до лікарні, їй було встановлено діагноз ЗЧМТ, струс головного мозку, призначене лікування, вона придбавала медикаменти для потреб лікування, а можуть свідчити лише про стан дотримання режиму лікування в умовах стаціонару. Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з пошкодженням телефону і понесеними витратами на його ремонт, суд зазначає наступне. Позивач стверджує, що 25.08.2017 під час конфлікту відповідач вибила з її рук належний їй телефон марки iPhone 7 Вlасk (айфон 7 чорний), серійний номер: [NUMBER] , Моdеl А1660 FСС ID: ВСG-Е3085А IС:579С-Е398А, IMEI: [NUMBER] та він вдарився об підлогу і зазнав пошкоджень та в подальшому нею зданий в ремонт, на оплату якого понесені витрати. Згідно квитанції про прийом ФОП [PERSON] №1556 від 06.09.2017 було прийнято від [PERSON] вказаний мобільний телефон з розбитим склом, який не вмикається і не працює в результаті падіння, а відповідно до квитанції про видачу №1556 від 11.09.2017 вартість ремонту телефона становить 9800,00 грн, яку сплатила позивач, що пiдтверджується квитанціями вiд 06.09.2017 та 11.09.2017 (а.с.17-18, 20). Відповідно до квитанції про видачу №1556 під час ремонту замінено екран, корпус, голосовий динамік, основну камеру. Водночас, з пояснень сторін, у тому числі позивача, та показань свідків у судовому засіданні встановлено, що після інциденту телефон працював, адже з нього позивач здійснювала дзвінки. Беззаперечних доказів того, що телефон під час інциденту внаслідок дій відповідачки зазнав саме тих пошкоджень, які він мав при його здачі позивачкою в ремонт і які ремонтувалися, не надано. При цьому, з моменту події конфлікту між сторонами та до часу надання телефону в ремонт, пройшло одинадцять днів. З показань свідків у справі неможливо дійти висновку про наявність відразу після інциденту у телефону вказаних пошкоджень. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження причинного зв`язку між діями відповідача та наявними пошкодженнями телефону, а тому заявлені позивачем 9800,00 грн як матеріальна шкода, заподіяна пошкодженням телефону, не підлягає стягненню з відповідача. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується вимогами ст. 23 ЦК України, згідно з якими особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, серед іншого, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 (далі за текстом Постанова ВСУ) встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктами 4, 5 Постанови ВСУ визначено, що у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, яким неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами підтверджується. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суди, зокрема, повинні з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Згідно з пунктом 9 Постанови ВСУ розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд, не сумніваючись у наявності перенесених [PERSON] внаслідок неправомірних дій [PERSON] моральних страждань, які полягали в переживанні негативних емоцій тривоги, тим не менш вважає розмір відшкодування цієї шкоди у 216 000 грн. значно завищеним, а тому цю позовну вимогу суд задовольняє частково, стягуючи з відповідача в користь позивача у відшкодування моральної шкоди 2 000 грн., вважаючи цю суму розумною, виваженою та справедливою компенсацією за понесені позивачем з вини відповідача моральні страждання. При цьому, суд ураховує і обставини, за яких заподіяна шкода, у тому числі поведінку позивачки. Зокрема, як вбачається з матеріалів справи [PERSON] здійснювала відеозйомку [PERSON] , попри те, що вона висловлювала свою незгоду з цим, а тому не є безпідставними доводи відповідачки про невідповідність дій позивачки вимогам ч. 1 ст. 307 ЦК України, відповідно до якої фізична особа може бути знята на фото-, кіно-, теле- чи відеоплівку лише за її згодою. При поданні позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 2 270 грн. 29 коп. Водночас, оскільки позивачем заявлені вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я, згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору, а тому у відповідності до положень п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачу слід повернути з Державного бюджету України сплачений судовий збір за подання позовної заяви. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір за розгляд позовних вимог майнового характеру в розмірі 908 гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Підстав для стягнення судового збору окремо за вимоги немайнового характеру відсутні, адже заявлена позовна вимога про стягнення моральної шкоди є майновою, оскільки відшкодування моральної шкоди визначено сумою грошових коштів, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.11.2018 у справі № 761/11472/15-ц (провадження № 61-23674св18).

Outcome: partial