Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У жовтні 2017 р. позивач звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу житлового \~будинку № 37, розташованого у м. Нова Одеса Миколаївської області по вул.. Радіста, укладеного 08.05.2001 р. на УТБ "Ріко-Альянс". В обґрунтування позову послалася на те, що 08.05.2001 р. придбала у відповідача вказаний житловий будинок з господарськими будівлями, уклавши договір купівлі-продажу та зареєструвавши його в Журналі реєстрації біржових угод за № 2-110, проте нотаріально договір посвідчений не був у звязку із ухиленням від такого відповідачем. Позивач стверджує, що укладена між нею та відповідачем угода по купівлі-продажу нерухомого майна виконана в повному обсязі, а тому вважає її дійсною. З огляду на викладене, позивач просить визнати договір купівлі - \~продажу дійсним. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, позивач надала до суду заяву, в якій позов підтримала, просила про його задоволення та розгляд справи за її відсутності. Відповідач до суду не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову не заперечував, проте вказав, що не має можливості у звязку з похилим віком формити договір нотаріально. Судом ухвалено про слухання справи за відсутності сторін. Вивчивши доводи позову і \~ матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~та\~ст. 15 ЦК України,\~у порядку цивільного судочинства підлягає захисту порушене, невизнане або оспорюване право. Згідно\~ст.16 ЦК України,\~кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права, одним із способів якого є визнання права. Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 2001 році, відповідно до п. 4\~Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення\~ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. \~ Як встановлено з письмового договору \~ від 08.05.2001 року, укладеного на УТБ "Ріко-Альянс», [PERSON] уклала договір купівлі-продажу, за яким \~ придбала в [PERSON] за 1000 грн. у власність цілий житловий будинок з надвірними будівлями № 37, розташований по вул. Радіста в м. Нова Одеса, Миколаївської області. Зазначений договір, відповідно до вимог, передбачених\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу»\~(в редакції, яка діяла на час укладання угоди), був зареєстрований на Універсальній товарній біржі «Ріко-Альянс» в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 2-110 від 08.05.2001 року. Вказане домоволодіння розташоване на присадибній земельній ділянці та складається з житлового будинку, позначеного на плані літерою А-1, житловою площею 34,9 кв.м., сараю Б-1, сараю В-1, сараю Г-1, душа Д-1, огорожі №№1, 2, споруди - №3, інвентаризаційною вартістю 9453 грн. Сторони за угодою цілком виконали істотні умови договору, за яким позивачу \~ у власність було передано вказаний житловий будинок із надвірними спорудами, а позивач передала продавцю обумовлену суму грошей. \~ Укладений між сторонами договір зареєстрований 29.05.2001 р. позивачем в у Вознесенському міжміському бюро технічної інвентаризації (запис у реєстрову книгу за реєстровим № 1536) \~ та ніким не оспорений. В нотаріальному порядку вказаний договір не посвідчений. Відповідач, посилаючись на свій похилий вік відмовляється від нотаріального посвідчення договору. Пунктом 2\~постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу укладено 08 травня 2001 року, тобто під час дії\~Цивільного кодексу Української РСР\~1963 року. Згідно\~ст. 224 ЦК УРСР\~1963 року, за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцю, а покупець зобовязується прийняти майно та сплатити за нього визначену грошову суму. Відповідно до\~ст. 225 ЦК УРСР 1963 року, право продажу майна належить власнику. Відповідно п.п 48, 49 Наказу Міністерства ЮстиціїУкраїни від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, встановлювалися вимоги щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, а також наслідки щодо недотримання такої вимоги, яка тягне недійсність такого договору, передбаченого ст.47 цього Кодексу. У відповідності до ст. ст. 224, 228, ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. Про судову практику в справах про визнання угод недійсними (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Пунктом 36 Наказу МінЮсту України від N 18/5 від 14.06.94 «Про затвердження Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» встановлено, що угода про відчуження або заставу майна, яка потребує обов'язкової нотаріальної форми, може бути посвідчена без згоди другого з подружжя, якщо з правовстановлюючого документа, свідоцтва про шлюб та інших документів видно, що зазначене майно є не спільною, а особистою власністю одного з подружжя (набуте до реєстрації шлюбу, одержане під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, здійснено поділ майна, набутого під час перебування в зареєстрованому шлюбі тощо). В ході дослідження інвентарної справи № 2774 щодо будинку, розташованого в м. Нова Одеса, Миколаївської області, по вул.. Радіста,37, встановлено, що домоволодіння за вказаною адресою належало відповідачу на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12.04.2001 року, відповідно, на момент укладення угоди, було особистою власністю відповідача, який був одруженим, оскільки відчужуване майно було отримане ним в порядку спадкування. За встановлених судом обставин виконання сторонами договору купівлі-продажу житлового будинку усіх досягнутих під час його укладення умов, суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до \~ст.88 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved