Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У березні 2020 року позивач, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (код ЄДРПОУ 35625014, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив через суд вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості на суму 111857,39 грн., з яких 56592,64 грн. сума основного боргу, 8056,17 грн. відсотки, 33805,65 грн. заборгованість за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 13402,93 грн. -пеня, обґрунтовуючи такі вимоги тим, що 26 грудня 2017 року [PERSON] звернулась з заявою про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та з заявою № 8952339810 на отримання кредиту у розмірі 57476,00 грн., підписанням яких підтвердила згоду, що ці заяви разом з умовами отримання кредитів становлять кредитний договір між ними, проте в порушення умов договору про строки та суми повернення коштів належним чином оплату не здійснювала, в результаті чого утворилась заборгованість загальним розміром 111857,39 грн. 26 червня 2019 між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги №20190626, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до відповідача, у зв`язку з чим позивач просив стягнути вказану заборгованість на свою користь з відповідача та судові витрати. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 30 квітня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач свій відзив не подала, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляла і про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином згідно з ст. ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем її постійного проживання (перебування). У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, представник позивача [PERSON] А [PERSON] у поданій окремо заяві клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог в повному обсязі; відповідач у поданій 13 липня 2020 року заяві також клопотала про розгляд справи у її відсутності, не визнавши позовні вимоги та наполягаючи на відмові в задоволенні позовних вимог, зокрема, і в частині заявленої до стягнення суми відсотків та пені. На підставі неявки усіх учасників справи справа розглядається без фіксування судового процесу технічними засобами відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з частковим задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що 26 грудня 2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (ТОВ «ФК «ЦФР») та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого остання отримала кредит у розмірі 57476,00\~грн. зі строком повернення у 48 місяців, зі сплатою ануїтетних платежів, зяких початковий процент - 3,00% від суми кредиту 1314,00 грн., щомісячний процент 3,49% від суми кредиту (за графіком), 11,99% річних процентів від суми боргу за договором (за графіком), реальною річною процентною ставкою у 93,66%, та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення (а.с.8, 5-7). Відповідачем була заповнена заява про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», які розміщені на веб-сайті кредитодавця www.kreditmarket.ua, та заява № 8952339810 від 26 грудня 2017 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК`ЦФР», які становлять між ним та Товариством договір про надання банківських послуг. Відповідно до п. 3 Заяви № 8952339810 від 26 грудня 2017 року\~ перераховано кошти: 43800,00 грн. АТ «ТАСкомбанк», 1850,00 грн. - ПАТ «Страхова компанія «ТАС», 10512,00 грн.- до ПАТ «Страхова компанія «ТАС». Згідно підписаного сторонами угоди паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» № 2339810 сторони погодили графік оплати кредиту (а.с.6-7). В свою чергу позичальник зобов`язався забезпечити повернення кредиту. За розрахунком ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.15) станом на 26 червня 2019 року у\~ [PERSON] \~виникла заборгованість, яка становить\~111857,39 грн., що складається з наступного: 56592,64 грн.\~заборгованості за основною сумою боргу, 8056,17 грн. - суми заборгованості за річними відсотками, 33805,65 грн.\~заборгованості за щомісячними процентами, 13402,93 грн.\~заборгованості за пенею. 26 червня 2019 року між позивачем та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20190626, відповідно до умов якого позивач набув права вимоги до [PERSON] . Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»). Умови договорів приєднання розробляються товариством, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим товариство має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг товариства ) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої\~;\~якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як встановлено судом, за умовами укладеного кредитного договору позивач зобов`язався надати, а відповідач на умовах строковості, платності отримати кредит в розмірі 57546,00 грн. Отримання коштів в сумі 43800,00 грн. відповідачем підтверджується платіжним дорученням № 1143930434 від 26 грудня 2017 року, долученим до матеріалів справи в копії (а.с.9). Разом з тим, суду не надано доказів перерахування суми 1850,00 грн. ПАТ «Страхова компанія «ТАС» - страховий платіж [PERSON] 01-27.12.2017, а також перерахування суми в розмірі 10512,00 грн. в оплату страхового платежу за договором страхування № 8952339810-С від 26 грудня 2017 року. Також матеріали справи не містять доказів про те, що між ПАТ "Страхова компанія "ТАС" та відповідачем 26 грудня 2017 року був укладений договір страхування та як наслідок , відповідач доручила ТОВ «ФК «ЦФР» перевести кошти у розмірі 10512,00 грн. та 1850,00 грн. на користь страхової компанії. Таким чином, отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 10512,00 грн. та 1850,00 грн. не підтверджено належними та допустимими доказами. Разом з тим, відповідач порушила взяті на себе зобов`язання, щомісяця платежів на виконання умов кредитного договору не здійснювала у зв`язку з чим за ст. 610 ЦК України є такою, що прострочила зобов`язання. Так, в судовому засіданні знайшли підтвердження обставини прострочення боржника, яка останній платіж на виконання умов кредитного договору внесла 10 серпня 2018 року в сумі 1500,00 грн., тоді як згідно обумовленого сторонами угоди графіку відповідач щомісяця мала вносити платіж в розмірі 352,54 грн., а загалом на виконання умов говору сплатила лише 5021,00 грн. з січня 2018 року по серпень 2018 року, з яких частина кредиту 883,36 грн., річні проценти 2131,72 грн., щомісячні проценти 2005,92 грн. і більше платежі не вносились(а.с.15). Досудову вимогу про відступлення права вимоги та погашення заборгованості і її розмір за вих. № 003416732-1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» направило боржнику 09 липня 2019 року, проте останньою залишено без реагування та задоволення (а.с.18). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості у розмірі 44230,64 грн. за вирахуванням суми погашеної відповідачем ((фактично отримано 43800,грн. +1314,00 грн. початкових процентів вираховано за умовами договору) 883,36 грн. (сплачено за даними кредитора) = 44230,64 грн.), та без врахування суми страхових платежів (1850,00 грн. та 10512,00 грн. не перераховувались отримувачу як страхові платежі за договором страхування з відповідачем). Разом з тим, в заяві № 8952339810 від 26 грудня 2017 року на отримання кредиту сторони чітко визначили сукупну вартість кредиту за весь строк користування кредитом 168985,72 грн., що складається також із щомісячних процентів у розмірі 3,49% від суми кредиту, річних процентів - 11,99 % від суми боргу, реальної сукупної процентної ставки 93,66% річних, за договором та пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, а у разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитом сплатою позичальником за кожний місяць, протягом якого допущено прострочення, неустойки: у разі прострочення від 7 до 30 днів включно 100,00 грн., у разі прострочення від 31 дня до 60 днів включно у розмірі 150,00 грн., у разі прострочення від 61 дня до 90 днів включно у розмірі 250,00 грн., у разі прострочення понад 90 днів у розмір 350,00 грн. (а.с.6-7). Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст. ст. 526, 530, 1049, 1054 ЦК України не сплачувала кредит обумовленими графіком ануїтетними платежами згідно договору 26 грудня 2017 року і з порушенням ст. 529 ЦК України відступила від умов про частину, виконуваного обов`язку і строків виконання, у зв`язку з чим прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу основного боргу на суму 43800,00 грн., який фактично отримала згідно платіжного доручення від 26 грудня 2017 року (а.с.9), та відсотків: річних - на суму 8056,17 грн. та щомісячних на суму 33805,65 грн., які підлягають стягненню з неї на користь позивача, а також і пені, нарахованої за умовами договору у зв`язку з простроченням основного зобов`язання, загальним розміром 13402,93 грн. Наведені вище висновки судом зроблені з урахуванням висновків викладених Верховним Судом України у постанові від 30 червня 2019 року у справі № 61-22760 св 19. Згідно з частиною першою ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial