Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

08.02.2021 року представник позивача Фоменко Денис Андрійович , який діє в інтересах позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міловської селищної ради Луганської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що батько позивача [PERSON] помер - [INFO] в селі Олексіївка, Луганської області. Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно а саме: житловий будинок з надвірними побутовими та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . Про смерть свого батька позивач дізнався від знайомого його батька - [PERSON] , який повідомив позивачу про смерть батька, а також про те, що після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно. Згідно постанови приватного нотаріуса Міловського районного нотаріального округу Луганської області Нєдовєсової Н.М. від 11.08.2020 року № 264 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропущення позивачем 6-ти місячного строку на подачу заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст.1270 ЦК України. На підставі наведеного, позивач звернувся до суду та просить встановити додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини тривалістю 60 (шістдесят ) календарних днів. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 09.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 31.03.2021 року від представника позивача Фоменка Д.А надійшла заява про зміну підстав позову. У судове засідання позивач не з`явився, однак його представник - адвокат Фоменко Д.А. подав заяву про слухання справи у їхній відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач, представник Міловської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився, у поданій письмовій заяві просить справу розглянути без представника селищної ради, проти задоволення позову не заперечує. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, [PERSON] , [INFO] , є єдиним спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] в селі Олексіївка, Луганської області. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними побутовими та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] . В даному випадку місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця [PERSON] є село Олексіївка, яке знаходиться у підпорядкуванні Міловської селищної ради Луганської області. Позивач [PERSON] , через свого представника [PERSON] , звернувся до приватного нотаріуса Міловського районного нотаріального округу Луганської області Нєдовєсової Н.М. з метою оформлення документів про право на спадщину, яка відкрилась після смерті батька. Згідно постанови приватного нотаріуса Міловського районного нотаріального округу Луганської області Нєдовєсової Н.М. від 11.08.2020 року № 264 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через пропуск позивачем 6-ти місячного строку на подачу заяви про прийняття спадщини, відповідно до ст.1270 ЦК України. Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру№ 63560853 від 15.02.2021 року, наданої приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Нєдовесовою Н.М., спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилась. Документом, який посвідчує факт родинних відносин між позивачем [PERSON] , [INFO] , та його батьком [PERSON] є повторне свідоцтво про народження заявника серії [NUMBER] від 01.07.2020 року. Однак, прізвище батька, зазначене в свідоцтві про народження заявника українською мовою як « [PERSON] » не співпадає з прізвищем « [PERSON] », зазначений в свідоцтві про смерть батька серії [NUMBER] від 12.01.2016 року. У зв`язку із чим, позивач був вимушений звертатись до суду для встановлення факту родинних відносин. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 18.12.2020 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Наразі [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Згідно інформації в.о. начальника Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 21.08.2020 року № 184/Ч-10498 в базі даних «Відомості про осіб, які перетнули державний кордон України» інформації про перетинання державного кордону України за період з 01.01.2016 року по 31.07.2020 року громадянином [PERSON] , [INFO] , не виявлено. Крім того, в грудні 2016 року позивач [PERSON] проживаючи та працюючи в місті Новоросійськ Краснодарського краю Російської Федерації, переніс захворювання , внаслідок чого в нього розвилось ускладнення у вигляді патології органу слуху (правого вуха), що супроводжувалось постійним і болісним вушним шумом, періодичними запамороченнями та втратою рівноваги, свідомості. Станом на момент смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , позивач перебував в лікарні. Згідно довідки ТОВ "Логистик-Юг" [PERSON] перебував на лікарняному в наступні періоди з 04.01.2016 по 22.01.2016, з 09.02.2016 по 19.02.2016, з 14.04.2016 по 29.04.2016, з 09.06.2016 по 17.06.2016, з 15.08.2016 по 19.08.2016, з 14.09.2016 по 23.09.2016, з 31.10.2016 по 04.11.2016, з 18.01.2017 по 27.01.2017, з 20.02.2017 по 24.02.2017. Згідно довідок з місця роботи від 23.04.2021 року [PERSON] в період з 17.01.2015 року по 29.09.2017 року працював в штаті ТОВ «Логистик-ЮГ» на посаді водія вантажного автомобіля. З 02.10.2017 року по даний час працює в штаті ПП [PERSON] на посаді автослюсаря. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Статтями 4 ЦК України визначено право звернення до суду за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. За приписами статті 5 ЦК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, що встановлено положеннями ч. 1 ст. 1269 ЦК України. Статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Положеннями ст. 1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивач пропустив встановлений строк для прийняття спадщини, тому вправі звернутись в суд з позовом для визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Так, в п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Крім того, як слідує з правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постановах у справах № 6-85цс12 від 26.09.2012 року та № 6-1486цс15 від 04.11.2015 року правила ч.3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані у випадку одночасної наявності двох обов`язкових умов: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Верховний суд у постанові від 26.06.2019 року у справі № 565/1145/17 зазначив, що поважними причинами пропуску строку визнаються зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями; 4) перебування спадкоємців на строковій військовій службі; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо. У даному випадку на переконання суду наведені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини зокрема такі як: тривала хвороба на час смерті батька позивача, проживання в іншій країні та характер його роботи, на переконання суду є об`єктивними та поважними оскільки дійсно у своїй сукупності зумовили неможливість своєчасного звернення до нотаріуса на території України чи до відповідного консульства на території РФ із заявою про прийняття спадщини. Крім того, позивач був вимушений звертатись до суду для встановлення факту родинних відносин із своїм померлим батьком, що також потребувало певного часу. Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини ( частина 5 ст. 1268 ЦКУ) з моменту смерті спадкодавця ст. 1220 ЦКУ. Відповідно до ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, суд дійшов висновку позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Оскільки позивач пропустив встановлений законом шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини з причин, які судом визнані поважними, то з метою захисту його майнових прав, необхідно [PERSON] визначити додатковий строк тривалістю 60 (шістдесят) календарних, який буде достатній для подачі вказаної заяви до нотаріальної контори. На підставі викладеного,

Outcome: approved