Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У березні 2015 року позивачі предявили через свого представника [PERSON] зазначений позов до відповідача на предмет захисту свого права на оплату праці, посилаючись на те, що працювали на підприємстві відповідача до 26 січня 2014 року, коли наказом №06/ос «Про звільнення» їх було звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України, проте відповідачем заробітна плата належним чином не виплачувалась та при звільненні розрахунок проведений не був ні по заробітній платі, ні по компенсації за невикористані відпустки жодному з позивачів, тому позивачі просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1113,13 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1097,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1488,62 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 64,07 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1920,91 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 2129,01 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1366,17 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 51,64 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 430,60 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 289,99 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1200,60 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 15,96 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1055,16 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1055,41 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1355,31 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 48,94 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 574,59 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 447,20 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1401,08 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 59,73 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1034,98 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1019,62 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1401,08 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 59,73 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 658,09 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 539,44 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1408,38 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 62,32 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 1220,57 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 1250,26 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1401,08 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 59,73 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 122,82 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 17,45 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 343,94 грн.; на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 951,76 грн., компенсацію за невикористану частину щорічної основної відпустки в сумі 924,50 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні 1365,15 грн., суму індексації заробітної плати в розмірі 51,22 грн. Будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, позивачі в судове засідання не зявилися, уповноваживши представника [PERSON], яка подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позові підстав, не заперечуючи проти заочного порядку розгляду. Відповідач ТОВ "Фудторг» заперечень проти позову не надало, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, свого представника до суду не направило, причин неявки не повідомило, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що наказом ТОВ «Фудторг» №27/к від 27 вересня 2010 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду торговельного агента (а.с.35); наказом ТОВ «Фудторг» №184/ос від 03 жовтня 2012 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.54); наказом ТОВ «Фудторг» №53/ос від 01 квітня 2014 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.55); наказом ТОВ «Фудторг» від №61/0с від 02 квітня 2013 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.56); наказом ТОВ «Фудторг» №20/к від 16 вересня 2010 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду торговельного агента за переведенням з ТОВ «Фудсервіс» (а.с.57); наказом ТОВ «Фудторг» №20/к від 16 вересня 2010 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду торговельного агента за переведенням із ТОВ «Фудсервіс» (а.с.58); наказом ТОВ «Фудторг» № 09/к від 01 вересня 2010 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду торговельного агента за переведенням із ТОВ ЙФудсервіс» (А.с.59); наказом ТОВ «Фудторг» № 27/к від 27 вересня 2010 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду старшого спеціаліста відділу продажів за переведенням із ТОВ «Фудсервіс» (а.с.60); наказом ТОВ «Фудторг» № 190/ос від 24 листопада 2014 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.61); наказом ТОВ «Фудторг» № 60/ос від 01 квітня 2013 року [PERSON] прийнято на роботу на посаду агента торговельного з випробним терміном 2 місяці (а.с.62). Наказом ТОВ «Фудторг» №06/ос від 26 січня 2015 року усіх позивачів звільнено з роботи за ст. 38 КЗпП України з 26 січня 2015 року: [PERSON] з посади старшого спеціаліста відділу продаж; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного; [PERSON] з посади агента торговельного (а.с.63-72). Конституцією України у статті 43 гарантоване право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Така винагорода, обчислена, як правило у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану їм роботу є заробітною платою (ст.94 КЗпП України). Статтею 115 КЗпП України встановлено, що заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата, чому повною мірою кореспондують положення ст.ст. 21, 22, 24 розділу VI «Права працівника на оплату праці та їх захист» Закону України «Про оплату праці», який є спеціальним для даних правовідносин. Разом з тим, судом встановлено, що заробітна плата за грудень 2014 року та січень 2015 року позивачам не виплачена, а так само не проведений остаточний розрахунок при звільненні. За наведених обставин, суд, оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази кожний окремо та в своїй сукупності і логічному взаємозвязку, дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем вимог ст.115 КЗпП України з вчасної виплати заробітної плати позивачам за грудень 2014 року січень 2015 року, розмір якої встановлений судом на підставі довідок про доходи позивачів від 26 січня 2015 року за період з листопада 2014 року по січень 2015 року (а.с.73-82): [PERSON] в сумі 1113, 13 грн., [PERSON] в сумі 1920,91 грн., [PERSON] в сумі 430,60 грн., [PERSON] в сумі 1055,16 грн., [PERSON] в сумі 574,59 грн., [PERSON] в сумі 1034,98 грн., [PERSON] в сумі 658,09 грн., [PERSON] в сумі 1220,57 грн., [PERSON] в сумі 122,82 грн., [PERSON] в сумі 951,76 грн., розмір та розрахунок відповідачем не оспорений та у відповідності зі своїми обовязками за ст.ст.10, 60 ЦПК України доказів іншого суду не надано. При цьому, суд відзначає, що сама по собі відсутність у відповідача коштів для оплати праці не звільняє його від такого обовязку. Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 83 КЗпП України, ст. 24 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Розяснивши ці норми закону у постанові «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24 грудня 1999 року Пленум Верховного Суду України у п.23 зауважив, що якщо працівник з не залежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 01.01.1997). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. . Відповідно до абз. 1 п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Пунктом 7 вказаного Порядку передбачено, що нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки. Святкові та неробочі дні (ст.73 КЗпП України), які припадають на період відпустки, у розрахунок тривалості відпустки не включаються і не оплачуються. Враховуючи, що відповідно до вимог Закону України «Про відпустки» термін відпустки складає 24 календарних дні на рік, позивачам належало за період їх роботи: у 2014 році [PERSON] 18 календарних днів відпустки; у 2013-2014 роках [PERSON] 42 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 10 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 20 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 9 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 19 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 10 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 22 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 4 календарних днів відпустки; у 2014 році [PERSON] 20 календарних днів відпустки. Зважаючи на викладене, за перевіреним судом розрахунком, правильність якого відповідачем не спростована, грошова компенсація за не використані позивачами дні щорічної відпустки з огляду на отриману протягом останніх до звільнення 12 місяців роботи заробітну плату становить: за 2014 рік [PERSON] 21639,22/355 к.д. на рік х 18 к.д.невикористаної відпустки = 1097,20 грн.; за 2013-2014 роки [PERSON] 17995,19/355 к.д. на рік х 42 к.д.невикористаної відпустки = 2129,01 грн.; за 2014 рік [PERSON] -10294/355 к.д. на рік х 10 к.д.невикористаної відпустки = 289,99 грн.; за 2014 рік [PERSON] 18733,57 грн./355 к.д. на рік х 20 к.д.невикористаної відпустки = 1055,41 грн.; за 2014 рік [PERSON] 17639,53 грн./ 355 к.д.на рік х 9 к.д. невикористаної відпустки; за 2014 рік [PERSON] 19050,75 грн./355 к.д. на рік х 19 к.д.невикористаної відпустки = 1019,62 грн.; за 2014 рік [PERSON] 19150.75 грн./355 к.д. на рік х 10 к.д.невикористаної відпустки = 539,44 грн.; за 2014 рік [PERSON] 20174,70 грн./355 к.д. на рік х 22 к.д.невикористаної відпустки = 1250,26 грн.; за 2014 рік [PERSON] 547,75 грн./31 к.д. х 4 к.д.невикористаної відпустки = 17,45 грн.; за 2014 рік [PERSON] 16409,96 грн./355 к.д. на рік х 20 к.д.невикористаної відпустки = 924,50 грн. Також згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться у день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі несплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. За наведених обставин, суд, оцінюючи зібрані та досліджені в судовому засіданні докази кожний окремо та в своїй сукупності і логічному взаємозвязку, дійшов висновку про доведеність порушення відповідачем вимог ст. 116 КЗпП України з належного розрахунку при звільненні з 26 січня 2015 року, який станом на день звернення до суду 03 березня 2015 року не проведений, тому з відповідача, виходячи з розрахунку проведеного відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, належить стягнути середній заробіток за весь час затримки розрахунку з 26 січня 2015 року по 10 березня 2015 року на користь позивачів: [PERSON] 1488,62 грн., [PERSON] 1366,17 грн., [PERSON] 1200,60 грн., [PERSON] 1355,31 грн., [PERSON] 1401,08 грн., [PERSON] 1401,08 грн., [PERSON] 1408,36 грн., [PERSON] 1401,08 грн., [PERSON] 343,94 грн., [PERSON] 1365,15 грн. Крім того, за встановлених судом обставин невиплати заробітної плати за грудень 2014 року січень 2015 року з відповідача у відповідності до вимог ст. 33 Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17 липня 2003 року, на користь позивачів згідно поданого ними розрахунку, правильність якого відповідачем не спростована, належить стягнути суми індексації заробітної плати: на користь [PERSON] 64,07 грн., [PERSON] 51,64 грн., [PERSON] 15,96 грн., [PERSON] 48,94 грн., [PERSON] 59,73 грн., [PERSON] 59,73 грн., [PERSON] 62,32 грн., [PERSON] 59,73грн., [PERSON] 51,22 грн. За правилами ст.88 ЦПК України, в порядку розподілу судових витрат у справі, від сплати яких позивачі звільнені, з відповідача на користь держави виходячи з загального розміру стягнутої суми 30091,37 грн. підлягає стягненню судовий збір в розмірі 300,91 грн.

Outcome: approved