Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

03.06.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просить шлюб між сторонами розірвати та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], в у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісяця на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.06.2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивачка посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося, в результаті чого з сторони проживають окремо, не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Діти залишилися проживати з нею і фактично знаходяться на її повному утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає та ухиляється від обов'язку утримувати дітей, що ставить її в скрутне матеріальне становище і змусило звернутися до суду з даним позовом. При цьому позивачка зазначила, що подальше збереження сім'ї та примирення між сторонами не можливе, сім'я фактично припинила своє існування, спору про поділ майна та місце проживання дітей немає. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позовні вимоги [PERSON] повністю і просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлений про місце та час розгляду справи в суді. 13.08.2014 від відповідача [PERSON] до суду надійшла заява, відповідно до якої відповідач позов визнає повністю та просить суд розглянути справу за його відсутність. Суд, заслухавши думку представника позивачки, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача, вважає можливим ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 22 липня 2007 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис № 977 (а.с. 4). Від шлюбу сторонни мають малолітніх діетй [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [INFO] (а.с. 5, 6). Судом встановлено, що сторони на даний час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, оскільки їх шлюб носить формальний характер. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи обставини наведені вище, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу, оскільки дійшов до висновку про те, що сім`я сторін розпалася повністю, примирення між ними не можливе і подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Судом ткож встановлено, що від шлюбу подружжя має неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, актовий запис № 843 від 31 березня 2010 року і свідоцтвом про народження, актовий запис № 2947 від 22 вересня 2012 року (а.с. 5, 6). Після розірвання між сторонами сімейних відносин, діти залишилися проживати з матір`ю [PERSON] і знаходяться на її повному утриманні. Відповідач [PERSON] ухиляється від утримання дітей, матеріальну допомогу не надає, що змусило позивачку звернутися до суду з даним позовом. Стаття 180 СК України визначає, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину часку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 182 СК України, яка узгоджується з п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини викладені вище, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей: доньки [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], оскільки, як встановлено судом, діти проживають з матір'ю, батько проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, незважаючи на те, що на нього законом покладено обов'язок утримувати неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки судовий збір за подання позовної заяви в частині вимог про розірвання шлюбу в розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи, що згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору за подання позову в частині вимог про стягнення аліментів в розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved