Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У квітні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] та з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив постановити рішення, яким визнати спільною сумісною власністю подружжя, набутою під час перебування у фактичних шлюбних стосунках, переобладнання частини будівлі [ADDRESS] та побудову надвірних будівель за тією ж адресою, а саме: переобладнану мансарду (другий поверх) будівлі під літерою «А», в тому числі кімнати під № 2-9 площею 18,0 кв.м. № 2-10 площею 20.9 кв.м. № 2-11 площею 23.8 кв.м. сходову клітину 2-7/9,1 кв.м; санвузол 2-8/4.0 кв.м. кухню 2-9/18.0 кв.м. окремі будівлі під літерами «І» площею 43,3 кв.м та «З» площею 33.6 кв.м., визнати за [PERSON] право власності на 63.2 кв.м. що становить 82,25 % загальної площі окремих будівель під літерами « 1» площею 43,3 кв.м та «З» площею 33.6 кв.м за адресою: [ADDRESS] вартістю 146 745 (Сто сорок шість тисяч сімсот сорок п'ять) грн. Визнати за [PERSON] право власності на переобладнану приміщення частини будівлі під літерою «А» загальною площею 63.2 кв.м. а саме: збільшення площі житлових кімнат 2-9/3.5 кв.м та 2-11/9.1 кв.м на 17.4 кв.м; збільшення площі житлової кімнати 2-10/15.6 кв.м на 8.2 кв.м; збільшення приміщення сходової клітини 2-8/7.1 кв.м на 2.0 кв.м; та новостворені приміщення санвузлу 2-8/4.0 кв.м та кухні 2-9/18.0 кв.м: та право власності на 13.6 кв.м. що становить 17.75 % загальної площі окремих будівель під літерами «І» площею 43,3 кв.м та «З» площею 33.6 кв.м за адресою: [ADDRESS] вартістю 146 745 (Сто сорок шість тисяч сімсот сорок п'ять) грн. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] ? частину різниці у вартості часток в сумі 120 697.76 (Сто двадцять тисяч шістсот дев'яносто сім грн. 76 коп.). В обґрунтування заявлених вимог вказуючи на те, що згідно з відповіддю Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації № 39367 (И-2014) від 26.08.2014 року станом на 18.08.1978 року та 06.03.1981 року спірна частина житлового будинку [ADDRESS] складалась з наступних приміщень: ванна кімната 2-2/3.4 кв.м. кухня 2-3/16.3 кв.м. вбиральня 2-4/1.5 кв.м. комора 2-5/5.1 кв.м. житлова кімната 2-6/14.9 кв.м. житлова кімната 2-7/26.1 кв.м. коридор 2-8/7.1 кв.м. житлова кімната 2-9/12,8 кв.м. житлова кімната 2-10/15.6 кв.м. Згідно з рішенням Ленінградського народного суду м. Києва від грудня 1979 року по справі за позовом батька відповідача [PERSON] до матері відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ домоволодіння було визнано за кожною із сторін право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], виділено в конкретне користування [PERSON] - житлові кімнати площею 26.7 кв.м та 14.9 кв.м (житлова кімната 2-6/14.9 кв.м. житлова кімната 2-7/26.1 кв.м). кладову (5-1) (комора 2-5/5,1 кв.м). сарай та вбиральню. [PERSON] - житлові кімнати площею 15,6 кв.м та 12,8 кв.м (житлові кімнати 2-9/12.8 кв.м та 2-10/15,6 кв.м), приміщення під №№ 2-2, 2-3, 2-8 (ванна кімната 2-2/3,4 кв.м. кухня 2-3/16,3 кв.м. коридор 2-8/7,1 кв.м). Приміщення під №№ 2-1 та 2-3 (2-3'16,3) залишаються у спільному користування сторін. За даними технічної інвентаризації станом на 02.04.1982 року спірна частина житлового будинку складалася з наступних приміщень: тамбур 2-1/3.6 кв.м: ванна кімната 2-2/3,4 кв.м; кухня 2-3/16,3 кв.м; вбиральня 2-4/1,5 кв.м; комора 2-5/5,1 кв.м; житлова кімната 2-6/14,9 кв.м; житлова кімната 2-7/26,1 кв.м; сходова клітина 2-8/7,1 кв.м: коридор 2-9/3,5 кв.м; житлова кімната 2-10/15,6 кв.м; житлова кімната 2-11/9,1 кв.м. Під час технічної інвентаризації, проведеної 12.11.1993 року було встановлено, що за рахунок демонтування перегородок між житловою кімнатою 2-6/14.9 кв.м та коморою 2-5/5,1 кв.м кількість приміщень будинку зменшилась, а житлова площа будинку збільшилась. За даними технічної інвентаризації станом на 12.11.1993 року спірна частина житлового будинку складалася з наступних приміщень: тамбур 2-1/3,6 кв.м: ванна кімната 2-2/3,4 кв.м; кухня 2-3/16,3 кв.м; вбиральня 2-4/1.5 кв.м; житлова кімната 2-5/20.6 кв.м: житлова кімната 2-7/26.1 кв.м: сходова клітина 2-8/7.1 кв.м; коридор 2-9/3.5 кв.м: житлова кімната 2-10/15,6 кв.м; житлова кімната 2-11/9,1 кв.м. Відповідачу на праві приватної власності згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 15 лютого 1994 року, після смерті батька [PERSON], належить ? частина житлового будинку, який знаходиться в [ADDRESS]. з надвірними будівлями: сарай з погребом під літерою «Б», сарай під літерою «В», вбиральня під літерою «Г». спорудження. Таким чином, як вказує позивач відповідач успадкував житлові кімнати 2-7 площею 26.1 кв.м та 2-5 площею 20.6 кв.м. сарай та вбиральню в житловому будинку [ADDRESS]. За час спільного проживання однією сім'єю [PERSON] разом з [PERSON] в результаті їх спільної праці та за спільні грошові кошти була перепланована та добудована частина будинку за адресою: [ADDRESS]. що належить [PERSON] на праві приватної власності, проведені внутрішні та зовнішні будівельні та інженерні роботи, в тому числі з газо-, водо-, електропостачання, в результаті чого вартість будинку суттєво збільшилась. Під час технічної інвентаризації, проведеної 19.09.2003 року, були виявлені наступні зміни; в результаті реконструкції мансарди, приміщення коридору 2-9/3.5 кв.м та житлової кімнати 2-11/9,1 кв.м були збільшені та об'єднані в одне приміщення - житлову кімнату 2-10/20,9 кв.м; в результаті реконструкції мансарди, площа житлової кімнати 2-10/15.6 кв.м збільшилась на 8,2 кв.м і цьому приміщенню був присвоєний номер 11, таким чином житлова кімната 2-10/15.6 кв.м стала житловою кімнатою 2-11/23,8 кв.м: в результаті реконструкції мансарди було демонтовано приміщення сходової клітини 2-8/7.1 кв.м і збудовані три приміщення: сходова клітина 2-7/9.1 кв.м: санвузол 2-8/4,0 кв.м та кухня 2-9/18,0 кв.м. З врахуванням закінчення будівництва, неприязних стосунків між сторонами та того факту, що в будинку проживає відповідач, у позивача є підстави просити суд визнати переобладнання частини будівлі [ADDRESS] та надвірних будівель за тією ж адресою спільною сумісною власністю, набутою під час перебування у фактичних шлюбних стосунках. Посилаючись на ст.. 62 СК України та положення Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», позивач просив заявлені позовні вимоги задовольнити. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в позовній заяві, зазначав, що в період перебування ним в фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою ними здійснювалося переобладнання другого поверху житлового будинку [ADDRESS] та побудовано окремі будівлі під літерами «І» та «З» за цією ж адресою. Враховуючи те, що в добровільному порядку здійснити поділ майна вони з відповідачкою змоги не мають, тому просив заявлені вимоги задовольнити, в подальшому в судові засідання не з»явився, направив до суду представника з належним чином оформленими повноваженнями, тому суд вважає можливим розглянути справу в його відсутності. Представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити посилаючись на обставини справи викладені в уточненій позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні проти позову заперечили посилаючись на те, що позивач, під час спільного проживання сторін до будинку проведені прибудови не здійснював та не підтримував його у належному стані, будинок та земельна ділянка має трьох співвласників, і всі переобладнання та будівельні роботи здійснювались саме співвласниками. Крім того, зазначали, що під час перебування у шлюбних стосунках [PERSON] не працював, зловживав алкогольними напоями, періодично проходив курс лікування від алкоголізму, а тому ніяким чином не міг здійснювати будівництво спірного майна. Треті особи [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили мотивуючи тим, що вони являються співвласниками житлового будинку і здійснювали переобладнання виключно за власний кошт найомними робітниками, а [PERSON] жодного відношення до їх власності не має, в подальшому в судові засідання не з»явились, з урахуванням думки учасників судового розгляду суд вважає можливим розглянути справу в їх відсутності.. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, третіх осіб, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що згідно рішення Макарівского районного суду Київскої області від 26 липня 2013 року, [PERSON] та [PERSON] перебували у фактичних шлюбних стосунках починаючи з 01.04.1994 року по 01.03.2011 рік. ( а.с. 56-61). Відповідно до довідки КНКЛ «Соціотерапія» від 19.08.2013 р. [PERSON] перебуває на обліку з 11.04.2003 р. з діагнозом розлади поведінки внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, дані обставини підтверджуються і виписками з медичної карти стаціонарного хворого ( а.с. 63, 246, 247). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.02.1994 року ? частина будинку [ADDRESS] належить [PERSON] на праві приватної власності в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] який помер [INFO]. дана ? частина належала померлому на підставі рішення народного суду Ленінградського району м.Києва від 07.12.1979 р. ( а.с. 66,67). Відповідно до рішення народного суду Ленінградского району м. Києва від 07.12.1979 року проведено розділ домоволодіння [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON], ? частина будинку [ADDRESS] - яка складається з житлових кімнат площею 15,6 кв.м., 12,8 кв.м. та приміщень позначених на плані під № 2-8, 2-3, 2-2, 2-1 виділена [PERSON], ? частина [PERSON] яка складається з житлових кімнат площею 26,7 кв.м., 14, 9 кв.м., кладової 5-1, сарая та вбиральні також останнього зобов»язано самостійно провести обладнання виходу з своєї частини. ( а.с. 68-72). Відповідно до державного акту серії ЯЖ № 028928 від 23.11.2010 р. ? частина земельної ділянки від 0,567 га по [ADDRESS] належить [PERSON] ( а.с. 125). Відповідно до державного акту серії ЯЖ № 028926 від 23.11.2010 р. ? частина земельної ділянки від 0,567 га по [ADDRESS] належить [PERSON] ( а.с. 126). Відповідно до державного акту серії ЯЖ № 028927 від 24.11.2010 р. 1/4 частина земельної ділянки від 0,567 га по [ADDRESS] належить [PERSON] ( а.с. 127). Також судом встановлено, що ? частина спірного житлового будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого 12-ю Київською державною нотаріальною конторою 18.05.2004 року рн № 6-2479 ( а.с. 245). відповіддю Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна Київської міської державної адміністрації № 39367 (И-2014) від 26.08.2014 року станом на 18.08.1978 року та 06.03.1981 року спірна частина житлового будинку [ADDRESS] складалась з наступних приміщень: ванна кімната 2-2/3.4 кв.м. кухня 2-3/16.3 кв.м. вбиральня 2-4/1.5 кв.м. комора 2-5/5.1 кв.м. житлова кімната 2-6/14.9 кв.м. житлова кімната 2-7/26.1 кв.м. коридор 2-8/7.1 кв.м. житлова кімната 2-9/12,8 кв.м. житлова кімната 2-10/15.6 кв.м. Згідно з рішенням Ленінградського народного суду м. Києва від грудня 1979 року по справі за позовом батька відповідача [PERSON] до матері відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та поділ домоволодіння було визнано за кожною із сторін право власності на ? частину домоволодіння [ADDRESS], виділено в конкретне користування [PERSON] - житлові кімнати площею 26.7 кв.м та 14.9 кв.м (житлова кімната 2-6/14.9 кв.м. житлова кімната 2-7/26.1 кв.м). кладову (5-1) (комора 2-5/5,1 кв.м). сарай та вбиральню. [PERSON] - житлові кімнати площею 15,6 кв.м та 12,8 кв.м (житлові кімнати 2-9/12.8 кв.м та 2-10/15,6 кв.м), приміщення під №№ 2-2, 2-3, 2-8 (ванна кімната 2-2/3,4 кв.м. кухня 2-3/16,3 кв.м. коридор 2-8/7,1 кв.м). Приміщення під №№ 2-1 та 2-3 (2-3'16,3) залишаються у спільному користування сторін. Як вбачається з листа Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна від 26.08.2014 р. встановлено, що за даними інвентаризаційної справи станом на 02.04.1982 року будинок складався з наступних приміщень : кухня 1-1/20,4 кв.м., 1-2/4,5 кв.м., комора 1-3/5,6 кв.м., житлова кімната 1-4/14,7 кв.м., житлова кімната 1-5/26,3 кв.м., сходова клітина 1-9/17,6 кв.м., тамбур 2-1/3.6 кв.м: ванна кімната 2-2/3,4 кв.м; кухня 2-3/16,3 кв.м; вбиральня 2-4/1,5 кв.м; комора 2-5/5,1 кв.м; житлова кімната 2-6/14,9 кв.м; житлова кімната 2-7/26,1 кв.м; сходова клітина 2-8/7,1 кв.м: коридор 2-9/3,5 кв.м; житлова кімната 2-10/15,6 кв.м; житлова кімната 2-11/9,1 кв.м., а всього загальною площею 215,7 кв.м. в т.ч. житловою 124, 3 кв.м. Під час технічної інвентаризації, проведеної 12.11.1993 року було встановлено, що за рахунок демонтування перегородок між житловою кімнатою 1-4/14, 7 кв.м. та коморою 1-3/5,6 кв.м. а також між житловою кімнатою 2-6/14.9 кв.м та коморою 2-5/5,1 кв.м кількість приміщень будинку зменшилась, а житлова площа будинку збільшилась. За даними технічної інвентаризації станом на 12.11.1993 року будинок складався з наступних приміщень: кухня 1-1/20,4 кв.м., санвузол 1-2/4,5 кв.м., житлова кімната 1-3/ 20,8 кв.м., сходова клітина 1-6/6,5 кв.м., коридор 1-7/5,1 кв.м., кухня 1-8/8,8 кв.м., житлова кімната 1-9/17,6 кв.м. тамбур 2-1/3,6 кв.м: ванна кімната 2-2/3,4 кв.м; кухня 2-3/16,3 кв.м; вбиральня 2-4/1.5 кв.м; житлова кімната 2-5/20.6 кв.м: житлова кімната 2-7/26.1 кв.м: сходова клітина 2-8/7.1 кв.м; коридор 2-9/3.5 кв.м: житлова кімната 2-10/15,6 кв.м; житлова кімната 2-11/9,1 кв.м. всього загальною площею 216,8 кв.м., в т.ч. житловою площею - 136,1 кв.м. За даними технічної інвентаризації станом на 19.09.2003 р. будинок складався з наступних приміщень; кухня 1-1/20,4 кв.м., санвузол 1-2/4,5 кв.м., житлова кімната 1-3/ 20,8 кв.м., житлова кімната 1-4/26.3 кв.м., сходова клітина 1-6/6,5 кв.м., коридор 1-7/5,1 кв.м., житлова кімната 1-8/8,8 кв.м., житлова кімната 1-9/17,6 кв.м., коридор 2-1/8,7 кв.м: ванна кімната 2-2/3,4 кв.м; кухня 2-3/16,3 кв.м; вбиральня 2-4/1.5 кв.м; житлова кімната 2-5/20.6 кв.м: житлова кімната 2-7/26.1 кв.м: сходова клітина 2-7/9.1 кв.м; санвузол 2-8/4.0 кв.м., кухня 2-9/18.0 кв.м: житлова кімната 2-10/20.9 кв.м; житлова кімната 2-11/23.8 кв.м. всього загальною площею 262.4 кв.м., в т.ч. житловою площею - 164.9 кв.м. Під час технічної інвентаризації проведеної 27.08.2010 р. не було виявлено змін у плануванні будинку ( а.с. 225-226). Допитані судом в якості свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], вказували суду на те: - свідок [PERSON], зазначав що він є сином позивача, вказував що його батько дійсно проживав з [PERSON] у [ADDRESS]. з приводу будівництва прибудов та переобладнання житлового будинку надати інформації не може, так як на той період проживав у іншому місті, однак вказував що знає що його батько участь у будівництві приймав. - свідок [PERSON], вказував що він являється товаришем позивача знає і відповідача, постійно приїздив до них у гості в будинок по [ADDRESS], та підтвердив що у період перебування [PERSON], [PERSON] в фактичних шлюбних стосунках вони разом з позивачем періодично підробляли на різного роду роботах, отримували дохід, щодо будівництва йому невідомо за чиї кошти воно було проведено та в якому саме об»ємі. - свідок [PERSON], зазначала що є подругою відповідача, бувала в будинку відповідача по [ADDRESS], зазначала, що відповідач постійно виїздила за кордон привозила товар, мала від цього прибуток, а також офіційно працювала в дитячому садочку, що відносини в родині були не зовсім добрі оскільки позивач практично весь час ніде не працював, коштів в родину не надавав, по суті їх родина харчувалась за кошти [PERSON], будівництво спірного майна не здійснював, а взагалі вів аморальний спосіб життя, зловживаючи спиртними напоями. - свідок [PERSON], вказувала що являється подругою [PERSON] на протязі 20 років, що під час перебування у шлюбі її подруги та [PERSON] останній ні де не працював, зловжив спиртними напоями, а тому не здійснював будівництва. Крім того, вона бачила, що будівельні роботи здійснювали найомні робочі та батько невістки [PERSON] з якими остання розраховувалась самостійно. Однак, слід зауважити, що покази свідків фактично не надали інформації щодо предмету спору, а фактично надали інформацію щодо перебування у фактичних шлюбних стосунках та способу життя сторін. За клопотанням позивача по справі проводилася судова будівельно-технічна експертиза, згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №31/14-43 від 05.06.2014 р. не виявляється можливим встановити обсяги та вартість проведених ремонтних робіт у період з квітня 1994 року по березень 2011 рік на виконання переобладнаних робіт частини будівлі [ADDRESS] та прибудов під літерою «І» та «З». Крім того, не виявляється можливим виділити [PERSON] та [PERSON] окремі будівлі. Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON], суду пояснив, що виділення у власність прибудови до житлового будинку не виявляється можливим, так як згідно діючих ДБН вказано про обов'язковість володіння частиною житлового будинку при якому побудовані окремі будівлі, вказував що за питаннями які поставлені йому на розгляд ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 06.12.2013 р. ним дано обґрунтовану відповідь в висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи №31/14-43 від 05.06.2014 р. За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю ? це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Державні будівельні норми України - ДБН В.2.2-15-2005 «Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення» поширюються на проектування нових і реконструкцію житлових будинків, відповідно до вимог нормативної документації можливість поділу будинку вимагає влаштування двох відокремлених квартир (житлових приміщень) в складі яких наявні : житлова кімната ( мінімальною площею 15,0 кв.м.), кухня ( мінімальною площею 7 кв.м.), суміщений санвузол (мінімальною площею 3,8 кв.м.), коридор ( мінімальною площею 1,3 кв.м.), щодо виділу [PERSON] окремих будівель під літерою «І» та «З» то функціональне призначення даних приміщень визначене як гараж та сарай, таким чином можливо встановити що вказані будівлі не відносяться до житлових приміщень та відповідно не можуть бути виділені в якості житлових приміщень ( окремої квартири). Відповідно до ч. 1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно ч. 1 ст. 62 СК України, якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі, та в разі коли один з подружжя виявляє бажання стати власником певного майна в натурі передбачає другому сплату грошової компенсації. У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у п.22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Крім того, згідно роз"яснень п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов"язкової згоди одного із подружжя про отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя( одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Аналогічні норми встановлені і в ч. 5 ст. 75 СК присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок. Як встановлено в судовому засіданні відповідач щодо грошової компенсації заперечувала у повному обсязі, крім того між сторонами не досягнуто згоди про вартість майна, що підлягає поділу, а при недосягненні згоди позивачу слід надати докази про вартість даного спірного майна виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи чого останнім зроблено не було. Крім того слід зазначити, що посилання позивача на те, що за час спільного проживання однією сім'єю [PERSON] разом з [PERSON] в результаті їх спільної праці та за спільні грошові кошти була перепланована та добудована частина будинку за адресою: [ADDRESS]. що належить [PERSON] на праві приватної власності, проведені внутрішні та зовнішні будівельні та інженерні роботи, в тому числі з газо-, водо-, електропостачання, в результаті чого вартість будинку суттєво збільшилась не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні оскільки як вбачається з матеріалів справи, ( а.с. 103, 104-111) договори на водопостачання, електропостачання, газопостачання, укладені як з відповідачкою так і з третьою особою [PERSON] суду не надано жодних доказів про сплату коштів за даними договорами позивачем, крім того позивачем не надано суду жодних доказів про внесення ним коштів як на будівництво так і переобладнання даного спірного будинку. На підставі зазначеного, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи те, що в судовому засіданні достовірно досліджені докази, суд приходить до висновку про те, що позов не підлягає задоволенню

Outcome: dismissed