Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

1.Позивач [PERSON] 26 вересня 2016 року звернувся до суду з позовом до головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», в якому просив: визнати дії посадової особи - головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» [PERSON], - неправомірними; скасувати п.1 та п.1.1 наказу №75/к-2 від 27.06.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] - водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги); стягнути з ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» на його (позивача) користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 грн. (Справа №405/6971/16-ц). На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що наказом №75/к-2 від 27.06.2016 року головного лікаря Центру [PERSON] він був притягнений до дисциплінарної відповідальності за порушення п.п.1.3, 2.7 та п.2.11 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», за порушення п.3.1.1, 3.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників центру, затверджених наказом №15/о-1 від 22.05.2013 року, за порушення наказу головного лікаря Центру від 24.12.2015 року №148/о «Про заборону використання засобів зв`язку водіями санітарних автомобілів, який змінено наказом головного лікаря Центру від 29.02.2016 р.№59/о. Накладене дисциплінарне стягнення вважає безпідставним, необгрунтованим та таким, що не має законодавчого підгрунтя, не містить доказів вчиненого проступку, винесене з особистих мотивів та упередженого ставлення відповідача та з грубим порушенням трудового законодавства. Зазначив, що 05.06.2016 року він чергував у складі виїзної бригади №15 на службовому автомобілі PEUGEOT Boxer, д.н.з. [NUMBER] 12-ти годинну денну робочу зміну згідно графіку водіїв підстанцій №1 на червень, 2016 року. До складу бригади входили також лікар [PERSON] (керівник бригади) та фельдшер [PERSON]. Близько 12.00 год. зазначена бригада за попередньою вказівкою старшого лікаря зміни Центру [PERSON] та диспетчера Центру з прийому викликів виїхала на чергування та подальший супровід похоронної процесії за адресою [ADDRESS] та близько 14.00 год. замовники повідомили, що більше не потребують супроводу та послуг, після чого бригада повернулася з Масленіківського кладовища на підстанцію №1 (вул.Комарова, 56), при цьому, маршрут повернення на підстанцію № 1 пролягав також по вул.Паризької Комуни , та проїжджаючи по даній вулиці він (позивач) помітив на тротуарній доріжці вздовж проїзної частини свою дружину [PERSON] та сусідку [PERSON] , яка мешкає за адресою [ADDRESS] , які стояли біля власних домоволодінь за №№31 та 29 по вищезгаданій вулиці, при цьому, він (позивач) проїхав повз них, так як знаходився при виконанні та не міг відхилитися від маршруту, та при цьому, будь-яких зауважень та додаткових вказівок від керівника виїзної бригади [PERSON] при повернені на підстанцію №1, - не надходило. Поряд з цим, близько 18.00 год. його (позивача) викликав старший лікар зміни [PERSON] та повідомив йому, що до диспетчерської підстанції №1 зателефонувала невідома особа та повідомила, що нібито автомобіль швидкої рухався по вул.Паризької Комуни із звуковою сиреною та в гучномовець звучало оголошення «Куплю орехи!». В свою чергу, він (позивач) заперечив щодо даної інформації, оскільки для нього не було зрозуміло хто це повідомив та чи повідомив взагалі, та сприйняв дану інформацію, як наклеп. Крім того, в ході ознайомлення 09.06.2016 року зі змістом заяви від 06.06.2016 року нібито тієї самої невідомої особи, яка телефонувала за номером «103» 05.06.2016 р. о 16.35 (з пояснення старшого лікаря зміни [PERSON] ), йому (позивачу) стало зрозуміло, що тією невідомою особою виявилась громадянка [PERSON] , яка фактично мешкає по [ADDRESS] , та з якою його (позивача) родина має багаторічні неприязні стосунки, зокрема, щодо судового земельного спору, який вирішився судом не на користь останньої. Вказав, що наказом в.о. головного лікаря Центру [PERSON] від 06.06.2016 року №86/о була створена комісія з розгляду скарги гр. [PERSON] від 06.06.2016 року. Крім того, 17.06.2016 року о 09 год. 50 хв. (за 10 хв. до засідання) під час його (позивача) чергової 12-ти годинної денної робочої зміни, голова ППО Центру [PERSON] повідомив йому (позивачу), що через 10 хв. відбудеться засідання профоргану ППО за поданням адміністрації Центру від 16.06.2016 року на отримання згоди на його (позивача) звільнення. Згідно з Актом висновків комісії від 15.06.2016 року стосовно розгляду скарги [PERSON] комісія дійшла наступних висновків: 1. За порушення приписів Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру, Посадової інструкції водія автотранспортного засобу, наказу головного лікаря Центру від 29.02.2016 року №59/о, положення про бригаду ЕМД водія [PERSON] притягнути до дисциплінарної відповідальності; 2. За порушення наказу головного лікаря Центру від 24.12.2015 року №148/о «Про заборону використання засобів зв`язку водіями санітарних автомобілів», який змінено наказом головного лікаря Центру від 29.02.2016 року №59/о водія [PERSON] притягнути до дисциплінарної відповідальності; 3. Враховуючи систематичне невиконання своїх функціональних обов`язків, звернутися до профспілкового комітету ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» з проханням надати згоду на звільнення водія [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України, при цьому, в Акті не зазначено, в чому саме полягала системність невиконання ним (позивачем) своїх функціональних обов`язків, та не вказані заходи дисциплінарного стягнення, які раніше до нього (позивача) застосовувалися. Крім того, зазначив, що відповідач звернувся до профкомітету ППО Центру з поданням стосовно надання згоди на його (позивача) звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання працівником без поважних причин своїх функціональних обов`язків, покладених трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку раніше (16.06.2016 року), ніж виніс оспорюваний наказ (27.06.2016 року). Вказав, що з наказом про притягнення його до дисциплінарної відповідальності від 27.06.2016 року №75/к-2 він (позивач) був ознайомлений лише 07.07.2016 року, який (наказ) вважає незаконним, а застосоване до нього (позивача) дисциплінарне стягнення винесене не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства. Також зазначив, що для нього (позивача) залишається незрозумілим, в чому саме виявилося порушення ним п.2.7, п.2.11 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) Центру, в яких зазначено, що «про позаштатні ситуації на дорогах негайно повідомити старшого чергового медичного працівника та старшого механіка гаража», «про всі затримки на дорозі та виклик та після виклику негайно повідомити фельдшера по прийому та передачі викликів підстанції», -та які цьому є докази та до яких наслідків це призвело, а так само, порушення п.3.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру, затверджених наказом №15/о-1 від 22.05.2013 року, - за яким «вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочий час для продуктивності праці, утримуватись від дій, які заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки». Також в тексті оспорюваного наказу зазначено, що даний випадок можна віднести до надзвичайної ситуації, поряд з цим, залишається незрозумілим, до виникнення якої саме надзвичайної ситуації призвели дії 15 виїзної бригади екстреної медичної допомоги 05.06.2016 року при поверненні з виклику по вул.П.Комуни, та його (позивача) дії, як водія та члена виїзної бригади зокрема, та які наслідки має на думку відповідача дана надзвичайна ситуація, і які цьому є докази, враховуючи, що в науковому розумінні надзвичайна ситуація - це порушення нормальних умов життя і діяльності людей на об`єктах або територіях, спричинене аварією, катастрофою, епідемією, стихійним лихом, епізоотією, великою пожежею, застосуванням засобів ураження, що призвели або можуть призвести до людських та матеріальних втрат. Окрім того, зазначив про відсутність з його сторони порушення наказу головного лікаря Центру від 24.12.2015 року №148/0 «Про заборону використання засобів зв`язку водіями санітарних автомобілів», який змінено наказом головного лікаря центру від 29.02.2016 року №59/о, так як під час руху він (позивач) не користувався мобільним телефоном, доказом чого слугує деталізований рахунок з його (позивача) мобільного номеру [NUMBER] , з якого видно, що ніяких дзвінків зі свого номеру він (позивач) протягом дня не здійснював. Вказав, що неодноразові неправомірні дії з боку відповідача завдають йому (позивачу) душевних та психічних страждань, вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, зниження престижу та ділової репутації, паплюжать честь і гідність, внаслідок чого порушено його (позивача) звичайний порядок життя, він витрачає додаткові зусилля, кошти і час для відстоювання свого порушеного права, як працівника та громадянина, зусилля для забезпечення нормального порядку свого життя, які бажав би витратити на свою родину. Зазначив, що отримує моральні страждання у вигляді переживань, астенічних емоцій, пригніченості настрою, суму, відчаю, та заподіяну йому моральну шкоду оцінив в розмірі 40 000 грн. 00 коп. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Кіровограда Шевченко І.М. від 30 вересня 2016 року відкрито провадження у зазначеній справі та призначено попереднє судове засідання. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Кіровограда Шевченко І.М. від 28 жовтня 2016 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні. Крім того, позивачем [PERSON] подана заява про уточнення позовних вимог, зареєстрована судом 20.12.2016 року за вх.№32163, за якою позивач [PERSON] просив визнати частково протиправним, скасувати наказ №75/к-2 від 27.06.2016 року в частині притягнення [PERSON] - водія автотранспортного засобу ( санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (п.1 та п.п.1.1) та стягнути з ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 40 000 грн. 00 коп. Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Кіровограда Шевченко І.М. від 11 січня 2017 року замінено відповідача головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» [PERSON] на ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області». Ухвалою судді Ленінського районного суду м.Кіровограда Шевченко І.М. від 03 квітня 2017 року задоволено заяву представника відповідача про відвід головуючої судді Шевченко І.М. по цивільній справі №405/6971/16-ц. Справу передано до канцелярії суду для виконання вимог ч.3 ст.11-1 ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.04.2017 року зазначену справу розподілено судді Івановій Л.А. Ухвалою суду від 26 травня 2017 року заяву представника відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» [PERSON] про відвід судді від 17 травня 2017 року по цивільній справі №405/6971/16-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання дій протиправними, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди, - залишено без розгляду. Крім того, ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 26 травня 2017 року об`єднано цивільну справу №405/6971/16-ц, провадження 2/405/1427/16 за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним та скасування п. 1 п. п. 1.1. наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 75/к-2 від 27.06.2016р. в частині оголошення [PERSON] догани та відшкодування моральної шкоди в одне провадження з цивільною справою №405/228/17, провадження 2/405/45/17 за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним та скасування наказу № 379/л від 22.12.2016р. «Про звільнення водія [PERSON] », поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Об`єднаній цивільній справі присвоєно номер 405/6971/16-ц, провадження 2/405/1427/16. 2. Крім того, позивач [PERSON] 20 грудня 2016 року звернувся до суду з позовом до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», в якому просив визнати протиправним та скасувати наказ №25/к-2 від 23.02.2016 року про притягнення його (позивача) до дисциплінарної відповідальності та стягнути на його користь у відшкодування моральної шкоди 5 000 грн. 00 коп. (Справа №405/8793/16-ц). На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 25.01.2006 року він працює водієм автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги (наказ №11/л-5 від 27.01.2006 р.) в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», має посвідчення водія І-го класу та загального водійського стажу 14 років, 10 років з яких, - водій спецтранспорту. Наказом №25/к-2 від 23.02.2016 року головного лікаря [PERSON] він (позивач) був притягнутий до дисциплінарної відповідальності за порушення п.2.19, 2.24 та п.2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області». Зазначений наказ та дисциплінарне стягнення вважає безпідставним, незаконним та таким, що не має законодавчого підгрунтя, винесене з особистих мотивів та упередженого ставлення відповідача та з грубим порушенням трудового законодавства, зокрема, наказ, який відповідно до Державного класифікатора управлінської документації ДК 010-98, затвердженого Наказом Держстандарту України від 31.12.1998 року №1024, відноситься до класу «Організаційно-розпорядча документація» підкласу «Документація з оцінки трудової діяльності» не відповідає вимогам чинного законодавства як по суті, так і за формою, оскільки із тексту наказу є не зрозумілим, який саме дисциплінарний проступок ним (позивачем) скоєно, не зрозумілим є також які саме дії вчинено з його боку, що призвели до порушення п.2.19, 2.24 та п.2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги)ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», більш того, в наказі не викладена суть самого порушення та обставини, які вказують на нібито вчинення ним (позивачем) дисциплінарного проступку. Крім того, відповідач при притягненні його (позивача) до дисциплінарної відповідальності не встановив чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали його (позивача) вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його нібито вчинено. Окрім того, оскаржуваний наказ не містить визначення дисциплінарного проступку, нібито ним (позивачем) вчиненого, відповідач не зажадав від нього до оголошення догани письмових пояснень, чим порушив законодавчо визначену процедуру накладення дисциплінарного стягнення. Також позивач зазначив, що особливої уваги заслуговує той факт, що керівник Центру - головний лікар [PERSON] в ході розмови з ним (позивачем) 29 лютого 2016 р. зізнався в тому, що даний наказ був винесений ним з метою морального тиску на нього (позивача), він був обмежений в термінах, передбачених для винесення догани з моменту вчинення проступку, при цьому, дана розмова ним (позивачем) була зафіксована на аудіо носій з метою подальшого його використання в якості доказу своїх порушених прав. Вказав, що з оспорюваним наказом він був ознайомлений 24.02.2016 року, при цьому він не розумів за який проступок він був притягнений до дисциплінарної відповідальності, у зв`язку з чим звернувся до відповідача з відповідною заявою від 24.02.2016 року (вхідний №188), в якій просив ознайомити його з усіма документами та доказами, які б підтверджували факт порушення посадової інструкції та які слугували підставою для оголошення йому (позивачу) догани, на що він (позивач) 05.04.2016 року отримав відповідь від відповідача з порушенням термінів надання відповіді, в якій зазначено, що «відповідно до вимог чинного законодавства ознайомлення працівника з документами, на підставі яких було прийнято рішення про оголошення догани не передбачено», що свідчить про те, що ніякого розслідування факту та обставин вчинення нібито допущення ним (позивачем) проступку з боку відповідача не проводилось, що вказує на порушення відповідачем порядку застосування дисциплінарних стягнень та обмеження конституційного права на інформацію. Вважає, що зазначені неправомірні дії відповідача завдали йому моральних страждань, пов`язаних з неодноразовим порушенням його (позивача) трудових прав та гарантій як працівника, втрати впевненості в завтрашньому дні та побоюваннях його (позивача) незаконного звільнення з боку відповідача, крім того, неправомірні дії з боку відповідача завдають йому душевних та психічних страждань , вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, зниження престижу та ділової репутації, паплюжать честь і гідність, духовні цінності, внаслідок чого порушено звичний порядок життя, він (позивач) витрачає додаткові зусилля, кошти і час для відстоювання свого порушеного права, як працівника та громадянина, на підставі чого заподіяну йому моральну шкоду оцінив в розмірі 5 000 грн. Крім того, позивач також просив на підставі ст.234 КЗпП України, поновити йому строк для звернення до суду за вирішенням зазначеного трудового спору, який був пропущений з поважних причин, а саме, зазначив, що у визначений законом термін 16.05.2015 року він (позивач) звернувся до Ленінського районного суду м.Кіровограда з позовом до головного лікаря ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №25/к-2 від 23.02.2016 року та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27.09.2016 року його позов було задоволено частково в частині визнання дій головного лікаря Центру неправомірними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №25/к-2 від 23.02.2016 року. Однак рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016 року зазначене рішення було скасовано з підстав пред`явлення позову до неналежного відповідача, у зв`язку з чим, усунувши недоліки з урахуванням рішення суду апеляційної інстанції, він (позивач) звернувся з даною позовною заявою до суду. Ухвалою суду від 22 грудня 2016 року відкрито позовне провадження у справі №405/8793/16-ц та призначено судовий розгляд справи. Ухвалою суду від 06 березня 2017 року відмовленопредставнику відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» Сидоренко Є.О. у задоволенні заяви про відвід судді Івановій Л.А. по цивільній справі №405/8793/16-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди. Судовий розгляд цивільної справи №405/8793/16-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди,- продовжено у тому ж складі суду. Ухвалою суду від 26 травня 2017 року відмовлено представнику відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» [PERSON] у задоволенні заяви про відвід судді Івановій Л.А. по цивільній справі №405/8793/16-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди. Судовий розгляд цивільної справи №405/8793/16-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності та відшкодування моральної шкоди,- продовжено у тому ж складі суду. Ухвалою суду від 26 травня 2017 року об`єднано цивільну справу №405/8793/16-ц, провадження №2/405/1874/16 за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №25/к-2 від 23.02.2016 року та відшкодування моральної шкоди, в одне провадження з цивільною справою №405/6971/16-ц, провадження №2/405/1427/16 за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 75/к-2 від 27.06.2016р. в частині оголошення [PERSON] догани, про визнання протиправним та скасування наказу №379/л від 22.12.2016 року «Про звільнення [PERSON] », поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Об`єднаній цивільній справі присвоєно номер №405/6971/16-ц, провадження 2/405/1427/16. 3. Крім того, 19 січня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», в якому просив: поновити його (позивача) на раніше займану посаду водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги підстанції №1 ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» І-го класу; стягнути з відповідача на його (позивача) користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.12.2016 року; у рахунок відшкодування моральної шкоди стягнути 50 000 грн. (Справа №405/228/17). На обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що з 25.01.2006 року він працює водієм автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги (наказ №11/л-5 від 27.01.2006 р.) в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», має посвідчення водія І-го класу та загального водійського стажу 14 років, 10 років з яких, - водій спецтранспорту. Наказом №379/л від 22 грудня 2016 року головного лікаря [PERSON] він (позивач) був притягнений до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення за порушення трудової дисципліни за п.3 ст.40 КЗпП України, про що свідчить запис в трудовій книжці від 22.12.2016 року №20, поряд з цим він (позивач) накладене дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення вважає безпідставним, необгрунтованим, таким, що не має законодавчого підгрунтя, не містить доказів, винесене з особистих мотивів та упередженого ставлення головного лікаря Центру та з грубим порушенням трудового законодавства, і, зокрема, причини його (позивача) звільнення, наведені в наказі №379/л від 22.12.2016 року ( а саме : п.3 ст.40 КЗпП України), не відповідають дійсним обставинам справи, зокрема, відповідно до наказу про звільнення, однією з підстав звільнення в наказі є випадок, який стався 24.11.2016 року, в результаті чого він (позивач)нібито порушив п.п.2.1 та 2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу, за якими : п.2.1 Інструкції - водій має забезпечити доставку медичних працівників та оснащення виїзної бригади екстреної медичної допомоги до місця призначення в найкоротші терміни та оптимальним маршрутом; п.2.25 Інструкції - водій працює згідно затвердженого графіку роботи. У вільний від виїзду час знаходиться у спеціально відведеному приміщенні підстанції, де перебуває у постійній готовності до виїзду, приймає їжу. 24.11.2016 року він (позивач) чергував у складі виїзної бригади №3 на службовому автомобілі PEUGEOT Boxer, д.н.з. [NUMBER] 12-ти годинну денну робочу зміну згідно з графіком водіїв на підстанції №1 на листопад 2016 року. До складу виїзної бригади №3 також входили лікар [PERSON] (керівник бригади) та фельдшер [PERSON] , при цьому, відповідно до положень постанови КМУ від 21.11.2012р. № 1114 «Про затвердження Типового положення про бригаду екстреної медичної допомоги» керівником бригади є лікар, який несе персональну відповідальність за її роботу. Бригада зобов`язана негайно після надходження від диспетчера оперативної диспетчерської служби виїхати на місце події та прибути до нього з установленим Постановою КМУ від 21.11.2012р. №1119 «Про норматив прибуття бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги на місце події»нормативом, при цьому, постановою КМУ від 21.11.2012р. №1118 затверджено Порядок інформування бригад екстреної медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги та їх направлення на місце події, та, відповідно до п. 5 зазначеного Порядку диспетчери здійснюють:приймання виклику;заповнення первинної медичної документації (картки виклику), форма та інструкція по заповненню якої затверджена наказом МОЗ України від 17.11.2010р. № 999 (форма № 109/о); передачу інформації (електронної або паперової картки) керівникові бригади;отримання від бригади підтвердження щодо надходження інформації про виклик. Терміновість направлення бригади на виклик має бути диференційована і залежить від причини виклику. У першу чергу (не пізніше як через чотири хвилини після надходження виклику) направляють бригади для подання екстреної медичної допомоги, якщо приводом для виклику є біль у ділянці серця, травма, отруєння, утоплення, повішення, падіння з висоти, гостра кровотеча, ураження електричним струмом, пологи вдома (додаток до Постанови КМУ від 21.11.2012р. № 1119 «Критерії розподілу звернень залежно від стану пацієнта на екстрені та неекстрені»). До категорії неекстрених належать звернення стосовно пацієнта, стан якого не є невідкладним та супроводжується раптовим підвищенням температури тіла з кашлем, нежиттю, болем у горлі , головним болем, запамороченням, слабкістю , болем у попереку, суглобах (радикуліт, остеохондроз, артрит, артроз тощо) , підвищенням артеріального тиску , больовим синдромом у онкологічних хворих , алкогольним, наркотичним, токсичним абстинентним синдромом та зумовлений загостренням хронічних захворювань у пацієнтів, які перебувають під наглядом сімейного або дільничного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби, виразки шлунка та дванадцятипалої кишки, хронічного запалення печінки, жовчного міхура, кишківника, хвороби нирок, суглобів тощо. В цьому випадку диспетчер оперативно-диспетчерської служби центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф перенаправляє звернення до відповідного закладу охорони здоров`я первинної медико-санітарної допомоги у порядку, затвердженому МОЗ, а у разі відсутності такої можливості - направляє до пацієнта бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, що не виконує екстрені виклики, протягом 1 години з моменту отримання звернення. Відповідно до п. 7 даного Порядку диспетчери забезпечують передачу інформації керівникові бригади. Наказом МОЗ України від 29.08.2008р. № 500 «Про заходи щодо удосконалення надання екстреної медичної допомоги населенню України» зі змінами затверджене Положення про лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги (виїзної бригади), в п. 1.3 якого зазначено, що Лікар є керівником та організатором роботи всієї бригади, в тому числі і водія. Однією з головних функцій лікаря, передбачених даним Положенням, є забезпечення негайного виїзду бригади екстреної допомоги після отримання виклику, інформування про місце виклику водія виїзної бригади та підписування подорожнього листа після кожного виконаного виклику. Водій, як член бригади, ніякого відношення до отримання виклику від диспетчера не має, а тільки знаходиться в режимі готовності та вказівки керівника бригада про виїзд на виклик. Вказав, що 24.11.2016р. він (позивач) відпрацював 12-ти годинну денну зміну у складі виїзної бригади № 3 на службовомуавтомобіліPEUGEOTBoxerд.н.з. [NUMBER]згідно графіку водіїв підстанції № 1 на листопад 2016р., під час денної зміни бригадою було виконано 9 викликів, інформація про які занесена до шляхового листа № 4921 від 24.11.2016р., та виконання яких підтверджене підписом керівника бригади. З огляду на викладене, для нього (позивача) залишається незрозумілим, в чому саме проявилось порушення ним п. 2.1 та п.2.25 Інструкції - водій має забезпечити доставку медичних працівників та оснащення виїзної бригади екстреної медичної допомоги до місця призначення в найкоротші терміни та оптимальним маршрутом; - водій працює згідно затвердженого графіку роботи. У вільний від виїзду час знаходиться у спеціально відведеному приміщенні підстанції, де перебуває у постійній готовності до виїзду, приймає їжу, - які цьому є належні докази, в чому полягає його вина, груба умисність та до яких наслідків це призвело. Вказав, що 25.11.2016р. наказом головного лікаря Центру № 147/0 була створена комісія для розгляду доповідної записки [PERSON] від 24.11.2016р. та доповідної записки [PERSON] від 24.11.2016р. та 28.11.2016р. в присутності членів комісії, визначених вищезгаданим наказом, він ознайомився зі змістом доповідних записок та йому було запропоновано надати письмові пояснення 02.12.2016р. під час чергового засідання комісії, яке (засідання комісії) не відбулось, з приводу чого ним була зареєстрована скарга на ім`я головного лікаря Центру на дії комісії від 02.12.2016р. (вх. № 1109).Станом на 07.12.2016р. про проведення можливих чергових засідань комісією він не був повідомлений, засідання комісії з розгляду фактів, викладених в доповідних записках так і не відбулось, а від так, вважає, що комісія позбавила його можливості надати письмові пояснення по суті викладеного в доповідних записках, та, напевно, винесла свій висновок без розгляду фактів по суті та без його (позивача) пояснень. Вказав, що в період з 05.12.2016р. по 19.12.2016р. він перебував на лікуванні, про що свідчать листи непрацездатності № 297188 від 05.12.2016р. та № 837326 від 13.12.2016р. Можливість ознайомитись з матеріалами розгляду та висновками комісії від 07.12.2016р., які є підставою винесення наказу про його звільнення № 379/л від 22.12.2016р., як виду дисциплінарного стягнення, адміністрацією Центру йому так і не була надана, не зважаючи на його звернення від 07.12.2016р. про надання йому такої можливості. Окрім того, 13.12.2016р., під час його перебування на лікарняному, адміністрація Центру подала подання до ППО ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» на отримання згоди на його (позивача) звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України, при цьому, можливість ознайомитись з поданням до ППО на отримання згоди на його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України ні адміністрацією Центру, ні ППО йому так і не була надана, не зважаючи на його звернення від 06.01.2017р. про надання йому такої можливості. Відповідно до наказу про притягнення його (позивача) до дисциплінарної відповідальності (№ 121/к-2 від 24.11.2015р.), як однієї із зазначених підстав його (позивача) систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, є оголошення догани за порушення п.п. 1.3 та 2.8 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної швидкої медичної допомоги). В свою чергу, під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. Таким чином, для звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність факту здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення за вчинення таких дій раніше, які не погашені строком давності (з часу їх накладення пройшло менше року). Відповідно до п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів`за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарногостягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. З огляду на викладене випливає, що з дня накладення даного дисциплінарного стягнення - 24.11.2015р. до видання наказу про звільнення - 22.12.2016р. минуло більше року, тим самим, дисциплінарне стягнення від 24.11.2015р. не може бути підставою систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до наказу про притягнення його (позивача) до дисциплінарної відповідальності (№ 25/к-2 від 23.02.2016р.), як однієї із зазначених підстав його (позивача) систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, є оголошення догани за порушення п.п. 2.19, 2.24 та 2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної швидкої медичної допомоги). Відповідно до наказу про притягнення його (позивача) до дисциплінарної відповідальності (№ 75/к-2 від 27.06.2016р.), як однієї із зазначених підстав його (позивача) систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, є оголошення догани, зокрема, за порушення п.п. 1.3, 2.7, та 2.11 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної швидкої медичної допомоги). Поряд з цим, наказом в.о. головного лікаря Центру [PERSON] від 24.11.2015р. № 121/к-2 він (позивач) вже притягався до дисциплінарної відповідальності за порушення п. 1.3 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги). Тим самим, зі змісту зазначених наказів в частині «…за порушення п. 1.3 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги)» виходить, що Відповідачем притягнено його (позивача) до дисциплінарної відповідальності вдруге за одне і те саме порушення, що в черговий раз вказує на порушення з боку Відповідача порушення норм ст. 149 КЗпП України. За одне й те саме правопорушення заборонено двічі притягувати до юридичної відповідальності одного й того самого виду (ч. 1 ст. 61 Конституції України). За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосоване лише одне дисциплінарне стягнення (ч. 2 ст. 149 КЗпП України). Тобто, якщо за невиконання обов`язків, покладених на працівника трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, йому вже було оголошено догану, то звільнити працівника за вчинення цього самого проступку вже не можна. Окрім того, статтею 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачений порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, та, який, зокрема, передбачає безпосередню присутність працівника при розгляді подання, яке на нього винесене. Поряд з цим, про заплановане засідання профоргану, на якому б мало розглядатись подання адміністрації Центру стосовно надання згоди на його звільнення, він не був повідомлений належним чином, більш того, 22.12.2016р., приступивши до роботи після лікарняного згідно графіку водіїв підстанції № 1 на грудень 2016р. та дізнавшись про засідання профоргану, яке відбувалось в приміщенні Центру, він (позивач) звернувся до Голови з письмовим проханням про перенесення засідання профоргану в інший зручний та вільний від виконання функціональних обов`язків за основним місцем роботи час, оскільки 22.12.2016р. не мав можливості та підстав залишити своє робоче місце під час чергування, однак, незважаючи на його прохання та всупереч вимогам ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профорган ППОпровів своє засідання 22.12.2016р. по розгляду подання на отримання згоди на його (позивача) звільнення, не відкладаючи розгляд подання до наступного засідання та без його (позивача) присутності, на підставі чого вважає, що надану профорганом 22.12.2016 року не можна вважати такою, що має юридичне значення. З огляду на зазначене, вважає, що відповідач звільнив його без законної на те підстави, а тому, відповідно до положень ст. 235 КЗпП України, - зобов`язаний поновити його на попередній роботі. Крім того, відповідно до ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначив, що в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» відповідно до ст. 61 КЗпП України застосовується місячний облік робочого часу, при цьому, він (позивач) працював водієм автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної підстанції №1 в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» на повну ставку з погодинною формою оплати праці.Довідку про розмір його заробітної плати за 2016 рік Відповідачем на його письмову заяву від 15.12.2016р. так і не було надано.Відповідно до його (позивача) розрахункових листів:в жовтні 2016р. йому нарахована заробітна плата в розмірі 3 663, 77 грн. за 164 відпрацьовані години;в листопаді 2016р. йому нарахована заробітна плата в розмірі 3 650, 59 грн. за 180 відпрацьованих годин, відповідно, розрахунок середньогодинної заробітної плати за останні 2 календарних місяці 2016р., що передували звільненню становить: (3663,77 + 3650,59) : (164+180) = 7314,36 : 344 = 21,26 грн./годину роботи. Також позивач зазначив, що неодноразові неправомірні дії з боку відповідача завдають йому, людині з великим почуттям справедливості, душевних та психічних страждань, вимушених змін у життєвих та виробничих стосунках, зниження престижу та ділової репутації, паплюжать честь і гідність, духовні цінності, конституційний статус фізичної особи, в результаті чого порушено його звичний порядок життя, він витрачаєдодаткові зусилля для відстоювання свого порушеного права, як працівника та громадянина, зусилля для забезпечення нормального порядку свого життя, які бажав би витратити на свою родину, зазнає моральних втрат у вигляді моральних страждань, тобто негативних змін, що відбуваються в його свідомості внаслідок усвідомлення факту порушення своїх трудових прав, і ці негативні зміни призвели до втрати нормальних життєвих зв`язків. Також відповідач двічі звертався до профспілкового комітету Центру з клопотанням про надання згоди на його (позивача) звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП від 27.01.2016р. та від 16.06.2016р., на останнє з яких профспілковий комітет дав згоду на звільнення своїм рішенням від 17.06.2016 року. Осягнути повною мірою рівень моральних страждань, пов`язаних з неодноразовим порушенням його (позивача) прав та гарантій як працівника, втрати впевненості в завтрашньому дні, а тим більше оцінити в грошовому виразі надзвичайно важко, однак, враховуючи всі перелічені вище фактори, заподіяну моральну шкоду він оцінює у розмірі 50000,00 грн. Ухвалою суду від 24 січня 2017 року звільнено позивача [PERSON] від сплати судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. при подачі до суду позову до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» з заявленою позовною вимогою про стягнення моральної шкоди. Крім того, ухвалою суду від 24 січня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. 24 лютого 2017 року позивачем [PERSON] подано заяву, зареєстровану судом за вх.№4106, про уточнення позовних вимог, за якою, позивач просив: визнати протиправним та скасувати наказ № 379/л від 22.12.2016р. «Про звільнення водія [PERSON] », виданий ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» за підписом головного лікаря ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» [PERSON], яким водій автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги підстанції №1 ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» І-го класу [PERSON] звільнений з займаної посади за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити його на раніше займану посаду водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги підстанції №1 ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» І-го класу та допустити негайне виконання. стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 23.12.2016р., допустити негайне виконання в частині стягнення середнього заробітку за один місяць. стягнути з відповідача на його користь відшкодування моральної шкоди в розмірі 50 000, 00 грн. Ухвалою суду від 14 березня 2017 року відмовлено представнику відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» Сидоренко Є.О. у задоволенні заяви про відвід судді Івановій Л.А. по цивільній справі №405/228/17-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,- відмовити. Судовий розгляд цивільної справи №405/228/17-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,- продовжено у тому ж складі суду. Крім того, ухвалою суду від 17 травня 2017 року відмовлено представнику відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» [PERSON] у задоволенні заяви про відвід судді Івановій Л.А. по цивільній справі №405/228/17-ц за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,- відмовити. Судовий розгляд зазначеної цивільної справи №405/228/17-ц продовжено у тому ж складі суду. Окрім того, ухвалою суду від 26 травня 2017 року об`єднано цивільну справу №405/6971/16-ц, провадження 2/405/1427/16 за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним та скасування п. 1 п. п. 1.1. наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 75/к-2 від 27.06.2016р. в частині оголошення [PERSON] догани та відшкодування моральної шкоди в одне провадження з цивільною справою №405/228/17, провадження 2/405/45/17 за позовом [PERSON] до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» про визнання протиправним та скасування наказу № 379/л від 22.12.2016р. «Про звільнення водія [PERSON] », поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Об`єднаній цивільній справі присвоєно номер 405/6971/16-ц, провадження 2/405/1427/16. При цьому, судом відзначається, що 15 грудня 2017 року набрав чинності в новій редакції Закону №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року Цивільний процесуальний кодекс України. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України (в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року), справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, на підставі чого, та враховуючи, що провадження у справі відкрито до набрання чинності зазначеною редакцією Кодексу, подальший розгляд зазначеної об`єднаної цивільної справи судом здійснено за правилами ЦПК України в редакції Закону України № 2147-VIII від 03.10.2017 року. Таким чином, за об`єднаною цивільною справою №405/6971/16-ц, провадження 2/405/1427/16 позивач [PERSON] просив: визнати протиправним та скасувати наказ № 25/к-2 від 23.02.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» [PERSON] - водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги); визнати протиправним та скасувати п. 1 та п.1.1. наказу № 75/к-2 від 27.06.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» [PERSON] - водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги); визнати протиправним та скасувати наказ № 379/л від 22.12.2016р. «Про звільнення водія [PERSON] », виданий ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» за підписом головного лікаря ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» [PERSON] , яким водій автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги підстанції №1 ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» І-го класу [PERSON] звільнений з займаної посади за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновити його (позивача [PERSON] ) на раніше займану посаду водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної допомоги підстанції №1 ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» І-го класу та допустити негайне виконання; стягнути з відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» на його (позивача [PERSON] ) користь середній заробіток за час вимушеного прогулу (різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи), починаючи з 23.12.2016р. у розмірі 72 192,33 грн., допустити негайне виконання в частині стягнення середнього заробітку за один місяць; стягнути з відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» на його (позивача [PERSON] ) користь у відшкодування моральної шкоди в розмірі 95 000, 00 грн. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовах, та з урахуванням наданих позивачем доказів, зазначених підстав позовів, просила заявлені позивачем позовні вимоги задовольнити, поновивши порушені відповідачем трудові права позивача. Представник відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області`Дзюра В.В. заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги не визнала, просила відмовити позивачу в їх задоволенні. Крім того, представник відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» [PERSON], будучи присутнім в попередніх судових засіданнях зазначив щодо правомірності винесених відповідачем відносно позивача наказів про притягнення останнього до дисциплінарної відповідальності, так як позивач [PERSON] порушувавяк встановлені в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» правила внутрішнього трудового розпорядку, так і безпосередньо вимоги посадової інструкції водія, і ці порушення є системою. Крім того, зазначив, що при звільненні позивача відповідачем було дотримано процедуру звільнення, крім того, позивач [PERSON] був запрошений на засідання профспілкового комітету Центру, при цьому [PERSON] призначив час, коли профспілковий комітет може його заслухати, однак в подальшому зазначив, що не буде приймати в цьому участі, профспілковим комітетом надана згода на звільнення позивача на 10-ий день, на підставі чого законні підстави для задоволення позову відсутні. Просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому, судом відзначається, що відповідач не скористався своїм правом на поданнявідзиву на позов, а так само будь-яких письмових заперечень. Окрім того, представники відповідача відмовилися під час судового розгляу справи відповідати на запитання представника позивача, зазначивши, що їх пояснення не є доказами у справі. Окрім того, 06 травня 2019 року представником відповідача в черговий раз подана заява про відвід судді, яка судом залишена без розгляду з тих підстав, що зазначена заява подана на стадії судових дебатів, відповідно судом не розглядалася та долучена до матеріалів цивільної справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - [PERSON], представника відповідача ТМО«Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» Дзюру В.В., враховуючи заявлені в попередніх судових засіданнях представником відповідача [PERSON] заперечення щодо позову, зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування позовних вимог, дослідивши докази по справі в їх сукупності, а також на предмет їх належності, допустимості та достовірності, з`ясувавши підстави та предмет позовів, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає вимоги позивача [PERSON] обгрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, зокрема, записами в трудовій книжці серії [NUMBER], виданої на прізвище [PERSON] , що [PERSON] з 25.01.2006 року був зарахований на посаду водія 1-го класу санітарного автомобіля швидкої допомоги Кіровоградської станції швидкої меддопомоги. 01 грудня 2011 року на підставі наказу № 154/л посаду перейменовано на посаду водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль швидкої медичної допомоги) 1-го класу, для приведення у відповідність з Класифікатором професій ДК003:2010. На підставі наказу №04/л від 01.04.2013 року у зв`язку з реорганізацією Кіровоградської станції швидкої медичної допомоги шляхом приєднання до ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» [PERSON] переведений на посаду водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги підстанції № 1 Кіровоградської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги. Завдання, обов`язки та права водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги, а також порядок здійснення ним діяльності та передбачена відповідальність визначені посадовою інструкцієюводія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги) ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», затвердженої головним лікарем Центру [PERSON] 05.09.2014 року, та Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», затверджені на загальних зборах трудового колективу ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» 22.05.2013 року, а також затверджені наказом головного лікаря Центру [PERSON] від 22 травня 2013 року №15/о-1. Наказом «Про звільнення водія [PERSON] » №379/л від 22 грудня 2016 року, винесеного головним лікарем ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» [PERSON] , [PERSON] - водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, звільнено 22 грудня 2016 року за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Підставою в наказі про звільнення зазначено: Акт розгляду випадку від 07 грудня 2016 року; згода профспілкового комітету (витяг з протоколу від 22.12.2016 року №25). Крім того, із змісту зазначеного наказу про звільнення, правомірність якого оскаржується позивачем, вбачається, що 24.11.2016 року о 10 год. 30 хв. до диспетчерської служби ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» надійшов виклик до дитини двох років з приводу підвищення температури тіла. Диспетчер по прийому та передачі викликів бригадам прийняв виклик і о 10 год. 30 хв. передав його лікарю [PERSON] - керівнику бригади ЕМД №3. В складі цієї бригади виїжджали лікар [PERSON] , фельдшер [PERSON] та водій [PERSON] . Отримавши супровідний талон з інформацією про виклик лікар [PERSON] та фельдшер [PERSON] підійшли до санітарного автомобіля, який був замкнений. Водій [PERSON] в автомобілі та біля автомобіля був відсутній. В даний час водія [PERSON] не було і в кімнаті відпочинку бригади №3. Після того як лікар та фельдшер підійшли до санітарного автомобіля бригади №3 фельдшер [PERSON] зателефонував особистого мобільного телефону за номером « 103 » до диспетчерської та попросив викликати водія [PERSON] до свого санітарного автомобіля. Після оголошення по селектору водій [PERSON] до свого автомобіля не прийшов. Через 4 хвилини фельдшер [PERSON] підійшов до диспетчерської та знову попрохав об`явити водія [PERSON] до автомобіля, на виклик. Диспетчер вдруге оголосила по селектору, щоб водій [PERSON] підійшов до автомобіля. О 10 год. 38 хв. Водій [PERSON] підійшов до свого автомобіля та бригада виїхала на виклик через 8 хвилин після надходження виклику. Своєю поведінкою водій [PERSON] порушив п.п.2.1, 2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги). Порушення трудової дисципліни [PERSON] неодноразово вчиняв і раніше внаслідок чого до нього застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення у вигляді догани: Перший наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 24 листопада 2015 року №121/к-2 - 14 листопада 2015 року під час чергування він відмовився виконати вказівку лікаря [PERSON] , як керівника бригади включити проблискові маячки (під час руху на виклик та при поверненні на підстанцію проблискові маячки повинні бути увімкнені), дані дії є порушенням п.п.1.3, 2.8 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля екстреної (швидкої) медичної допомоги). Другий наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 23 лютого 2016 року №25/к-2 - 25 січня 2016 року о 08 год. 25 хв. водій [PERSON] пройшов передрейсовий медогляд та приступив до виконання своїх функціональних обов`язків. О 08 год. 30 хв. старшим водієм підстанції №2 [PERSON] водієві [PERSON] було запропоновано відпрацювати 12 годин згідно шляхового листа, на що водій [PERSON] категорично відмовився, посилаючись на відсутність наказу по закладу про зміни в графіку чергувань водіїв підстанції №2. Згідно графіку чергувань водіїв підстанції №2, який затверджений головним лікарем [PERSON] та погоджений з головою профспілкового комітету [PERSON] , з яким ознайомлений водій [PERSON] під підпис 25 січня 2016 року водій [PERSON] повинен працювати 8 годин. Після відмови [PERSON] старший водій [PERSON] викликав іншого водія [PERSON] на роботу з 17.00 год. до 21.00 год. О 16 год. 30 хв. водій [PERSON] прибув на підстанцію №2 для виконання своїх функціональних обов`язків та не зміг приступити до їх виконання в зв`язку з тим, що з 17.00 год. до 21.00 год. водій [PERSON] , забравши ключі від санітарного автомобіля «Пежо Боксер», держ.номер [NUMBER] , відмовився передавати автомобіль для подальшої роботи змінному водію, що призвело до шести запізнень бригад екстреної медичної допомоги в період з 17.00 год. до 19.56 год. О 19.50 год. водій [PERSON] передав ключі від санітарного автомобіля головному лікарю [PERSON] , тим самим, даними діями порушив п.п.2.24 та п.2.25 посадової інструкції водія автотранспортного засобу(санітарного автомобіля екстреної (швидкої) медичної допомоги. Третій наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 27.06.2016 року №75/к-2 - 06 червня 2016 року на ім`я головного лікаря поступила скарга від гр. [PERSON] , про те, що 05 червня 2016 року по вул. Паризької Комуни стояв санітарний автомобіль «швидкої медичної допомоги» та оголошував про покупку горіхів. Для розгляду випадку, який стався за участю бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, було створено комісію (наказ від 06.06.2016 року №86/0). Встановлено, що водій [PERSON] порушив припис наказу головного лікаря Центру від 29.02.2016 року 359/о, яким заборонено водіям Центру під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, а саме: мобільним телефоном. Водій [PERSON] порушив п.2.11 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги, не доповів фельдшеру по прийому те передачі викликів щодо зупинки біля свого дому, де спілкувався з дружиною біля 5-ти хвилин. Також, у порушення п.2.7 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу(санітарного автомобіля екстреної (швидкої) медичної допомоги: не повідомив негайно старшого лікаря зміни, що викрикував у гучномовець: «Іду, давай жрать, горіхи, куплю горіхи», що розмовляв по мобільному телефону, що зупинився та спілкувався з дружиною біля 5-ти хв., що не реагував на зауваження керівника бригади. Водій [PERSON] порушив п.3.1.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», затверджених на загальних зборах Центру 22.05.2013 року, відповідно до яких працівник зобов`язаний працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження Роботодавця, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна Роботодавця, наказ головного лікаря центру від 24 грудня 2015 року №148/о «Про заборону використання засобів зв`язку водіями санітарних автомобілів» та Положення про бригаду ЕМЦ. Позивачем [PERSON] , окрім того, що оскаржується правомірність зазначеного наказу№379/л від 22 грудня 2016 року про звільнення його з роботи, також оскаржуються і винесені відповідачем накази №25/к-2 від23 лютого 2016 року та №75/к-2 від 27 червня 2016 року про притягнення його (позивча) до дисципінарної відповідальності з винесенням доган, при цьому, судом відзначається, що при оскарженні до суду наказу про звільнення за п.3 ст.40 КЗпП України суд зобов`язаний перевірити правильність накладення дисциплінарного стягнення, які враховані при звільненні, незалежно від того, чи оскаржувався кожен наказ в установлений законом строк. Відповідно до наказу про притягнення позивача [PERSON] до дисциплінарної відповідальності № 121/к-2 від 24 листопада 2015року, як однієї із зазначених підстав систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, є оголошення [PERSON] догани за порушення п.п. 1.3 та 2.8 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної швидкої медичної допомоги). Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків. Таким чином, для звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України необхідна наявність факту здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення за вчинення таких дій раніше, які не погашені строком давності (з часу їх накладення пройшло менше року). Відповідно до п.23 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду укдами трудових спорів`за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарногостягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. З огляду на викладене випливає, що з дня накладення даного дисциплінарного стягнення 24.11.2015р. до видання наказу про звільнення - 22.12.2016 р. минуло більше року, тим самим, дане дисциплінарне стягнення від 24.11.2015р. не може бути підставою систематичного невиконання без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку. Щодо оскарження позивачем [PERSON] наказу №25-к від 23 лютого 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Судом встановлено, що наказом №25/к-2 від 23.02.2016 року головного лікаря [PERSON] , як однієї із зазначених в наказі про звільнення №379/л від 22.12.2016 року, підстав систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку,за порушення п.2.19, 2.24 та п.2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» водія [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності з накладенням дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Відповідно до п.2.19 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги) ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області», затвердженої головним лікарем Центру [PERSON] 05.09.2014 року, з наступними змінами, після закінчення робочої зміни водій зобов`язаний передати черговому водію вірно оформлений шляховий лист (без виправлень) та особисто здати диспетчеру автотранспортного гаражу (старшому водію), пройти після рейсовий медичний огляд. Відповідно до п. 2.24 зазначеної Інструкції після закінчення роботи водій повинен особисто передати зміну наступному водію згідно графіку та кількість залишку ПММ. Пунктом 2.25 Інструкції визначено, що водій працює згідно затвердженого графіку роботи. У вільний від виїздів час знаходиться у спеціально відведеному приміщенні підстанції, де перебуває у постійній готовності до виїзду, приймає їжу. Судом також встановлено, що за місцем роботи позивача тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області», затверджені наказом головного лікаря від 22.05.2013 року №15/0-1, для диспетчерської служби та водіїв виїзної служби встановлена 12-ти годинна робоча зміна. Пунктом 5.3 Правил тривалість щоденної роботи визначається графіками змінності, що затверджуються головним лікарем, з дотриманням встановленої тривалості робочого часу за тиждень. Для контролю роботи транспортних засобів, роботи водіїв, використання палива, використовується форма подорожніх листків легкового автомобіля. Так, в шляховому листі Центру № 8248 від 25.01.2016 р. на службовий автомобіль PEUGEOT Boxer, д.н.з. [NUMBER] (Т.ІV а.с.13) зазначені водії [PERSON] та [PERSON] з 12-ти годинними змінами відповідно з 09.00 до 21.00 год. 25.01.2016р. - водій [PERSON] та з 21.00 до 09.00 год. ранку 26.05.2016р. водій [PERSON] , при цьому, встановлено, що водій [PERSON] передав автомобіль водію [PERSON] . Судом також встановлено, що згідно з доповідною запискою [PERSON] від 25.01.2016 року на ім`я головного лікаря Центру 25 січня 2016 року під час його ( [PERSON] ) зміни [PERSON] старшим водієм підстанції №2 здійснюється примус безпідставної передачі автотранспортного засобу Пежо Боксер, номерний знак [NUMBER] іншому водію за непередбаченим шляховим листом та графіком змінності водіїв достроково о 17.00 год. вечора. Згідно шляхового листа №8248 від 25.01.2016 року він мав працювати водієм в період з 09.00 год. ранку до 21.00 год. вечора і передати транспортний засіб [PERSON] , як це передбачає графік змінності та п.2.2.4 Посадової інструкції водія. Відповідно до доповідної [PERSON] на ім`я головного лікаря Центру 25 січня 2016 року вранці о 08.30 год. при перезміні ним було запропоновано водію [PERSON] відпрацювати замість 8 годин по графіку 12 годин, на що отримав категоричну відповідь про те, що якщо не має наказу про зміни в графіку працювати 12 годин він відмовляється, а лише тільки 8 годин, та після того, як викликав іншого водія для роботи після 17.00 год. водій [PERSON] відмовився передавати зміну. Відповідно до Акту від 25.01.2016 року, складеного за участі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , останніми засвідчено той факт, що водій [PERSON] відмовився здати зміну після відпрацьованих 8-ми годин 25.01.2016 року. Згідно затвердженого графіка робочий день 25.01.2016 року у [PERSON] складається з 8 год. Водій відмовився віддавати ключі від санітарного автомобіля. Наказом головного лікаря Центру [PERSON] від 27 січня 2016 року «Про створення комісії» для розгляду зазначених доповідних записок та акту про відмову водія [PERSON] передавати ключі від санітарного автомобіля створено комісію, якій до 22.02.2016 року слід розглянути факти, викладені в доповідних записках, та надати висновки та пропозиції головному лікарю. При цьому, судом також встановлено та не спростовано відповідачем, що позивач [PERSON] 01.02.2017 року звертався до Управління Держпраці в Кіровоградській області щодо порушення законодавства про працю у Територіальному медичному об`єднанні «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» та згідно з отриманою відповіддю Управління повідомило, що тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» та для водія автотранспортного засобу складає 12 годин. Під час проведення перевірки встановлено, що робочий час водіїв регулюється графіками роботи (змінності), які складаються на весь обліковий період. Згідно графіка роботи водіїв за січень 2016 року [PERSON] 25.01.2016 року змінено тривалість робочої зміни з 12 годин до 8 годин, при цьому [PERSON] не попереджено за два місяці про зміну режиму роботи, що порушує вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України щодо попередження працівника про зміну істотних умов праці за два місяці про їх запровадження. Відповідно до графіку роботи за січень 2016 року тривалість робочої зміни [PERSON] 25.01.2016 року складала 8 год. В своїх поясненнях старший водій підстанції №2 [PERSON] підтвердив, що 25.01.2016 року [PERSON] відпрацював 8 год., в той же час, у табелі обліку робочого часу за січень 2016 року відображено 12 год., що є порушенням вимог ч.2 ст.30 Закону України «Про оплату праці» щодо обов`язку власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи. Крім того, із заробітної плати, нарахованої [PERSON] за лютий 2016 року, проведено відрахування коштів за 4 невідпрацьовані години у січні 2016 року, що є порушенням вимог ст.127 КЗпП України, якою передбачено, що відрахування із заробітної плати працівників можуть проводитися лише у випадах, передбачених законодавством України, при цьому, виправлення помилки обліку відпрацьованих працівником годин не є підставою для відрахування коштів без згоди працівника. Зазначені порушення були встановлені і Актом перевірки додержання суб`єктами господарюваня законодавства про працю та загальнообов`язкове державне соціальне страхування №11-01-078/0191 від 21.02.2017 року, проведеної Управлінням Держпраці в Кіровоградській області в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області». Окрім того, постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2017 року (справа №П/811/673/17 за позовом територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» до Управління Держпраці у Кіровоградській області», третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про скасування постанови), яка залишена без змін постановою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 19 квітня 2018 року, та якою відмовлено позивачу в задоволенні позову, встановлено, зокрема, що в період з 21.02.2017 року по 02.03.2017 року повноважними особами Управління Держпраі в Кіровоградській області проведено позапланову перевірку з питань дотримання законодавства про працю в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», за наслідками якої складено акт за №11-01-078/0191 від 02 березня 2017 року. перевіркою встановлено, що в порушення ч.3 ст.32 КЗпП України водію [PERSON] 25.01.2016 року змінено тривалість робочої зміни з 12 годин до 8 годин, при цьому його не попереджено за два місяці про зміну режиму роботи. Відповідно до ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Відповідно до п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Територіального медичного об`єднання "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області", затверджених на загальних зборах трудового колективу ТМО "Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області" 22.05.2013 р. встановлена 12-ти годинна зміна роботи водіїв виїзної служби. Встановлено, що 25.01.2016 р. згідно графіка роботи водіїв підстанції № 2 на січень 2016 р., водію [PERSON] змінено тривалість робочої зміни з 12 годин до 8 годин. З огляду на викладене, Центром порушено вимоги ч.3 ст.32 КЗпП України. Перевіркою також було встановлено, що в порушення ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" 25.01.2016 р. при фактичній відпрацьованій зміні у 8-м робочих годин, [PERSON] у табелі обліку робочого часу відображено 12 годин. Відповідно ч. 2 ст. 30 Закону України "Про оплату праці" роботодавець зобов`язаний забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. З огляду на викладене, роботодавцем не забезпечено достовірний облік виконуваної працівником роботи. Відповідно до п. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Допитаний в судовому засіданні за клопотанням сторони відповідача свідок [PERSON] повідомив суду, що з 1996 року він працює фельдшером в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області». Позивача [PERSON] знає по роботі в Центрі, неприязних відносин між ним не має. Вказав, що після виклику 25.01.2016 року вони заїхали на підстанцію в 16.45 год., прийшов інший водій, щоб працювати, однак [PERSON] не віддав ключі, у зв`язку з чим бригада знаходилася в кімнаті відпочинку до 20.00 год., чи були за цей час виклики, - йому не відомо. Зазначив, що в шляховому листі зміна була до 21.00 год. Також вказав, що 26.01.2016 року з приводу зазначеного фактувін писав пояснювальну записку на ім`я головного лікаря Центра [PERSON] . Крім того, судом відзначається, що відповідачем не надано суду належних доказів того, що зазначені дії позивача [PERSON] спричинили запізнення на виклики бригад екстреної медичної допомоги в період з 17.00 год. до 19.56 год. 25.01.2016 року. Окрім того, в якості доказу того, що позивач не пройшов 25.01.2016р. післярейсовий медичний огляд, відповідач надав копію доповідної записки фельдшера [PERSON] від 26.01.2016р. (Т.ІV а.с.9). В свою чергу, відповідно до Розділу 4 Положення про медичний огляд водіїв транспортних засобів, затвердженого наказом МОЗ України від 31.01.2013р. № 65/80 та п. 1.2Інструкції пpo порядок видачі і використання штампів медичних працівників, що проводять щозмінні передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів, затвердженої наказом ДП "Український медичний центр безпеки дорожнього руху та інформаційних технологій" МОЗ України від 03 березня 2008 р. № 80/1-П, щозмінні передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів проводять медичні працівники. Відповідно до даної Інструкції право на проведення щозмінних передрейсових (післярейсових) медичних оглядів водіїв транспортних засобів (з отриманням номерного штампу) мають особи, які набули кваліфікаційний рівень магістра, спеціаліста, бакалавра чи молодшого спеціаліста за будь-якою медичною спеціальністю, що підтверджується дипломом медичного навчального закладу відповідно до норм, які діють на даний час, що пройшли навчання методам проведення щозмінних передрейсових та післярейсових медичних оглядів водіїв транспортних засобів на базі Українського медичного центру безпеки дорожнього руху та інформаційних технологій або його регіональних представництвах, отримали Свідоцтво на право проведення щозмінних передрейсових та післярейсових медичних оглядів водіїв транспортних засобів, довідку про внесення до Єдиного реєстру медичних працівників, що проводять щозмінні передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів та штамп з висновком про придатність до керування транспортним засобом на всі підприємства незалежно від форм власності та відомчої підпорядкованості, на яких працюють зазначені медичні працівники. Відповідно до відомостей з Єдиного реєстру медичних працівників, що проводять щозмінні передрейсові та післярейсові медичні огляди водіїв транспортних засобів - свідоцтво та штамп видані медичним працівникам Центру [PERSON] та [PERSON] (Т.ІV а.с.86-87), в свою чергу, [PERSON] , фельдшер по комплектуванню та поповненню виїзних бригад Центру медичними засобами, доповідна якої від 26.01.2016 року міститься в матеріалах справи (Т.ІV, а.с.9) в даному Єдиному реєстрі медичних працівників відсутня, на підставі чого є підстави вважати, що остання не має будь-яких правових підстав та допуску до проведення щозмінних передрейсових та післярейсових медичних оглядів водіїв транспортних засобів. Відповідно до ч.1 ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення може бути накладено на працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни. При цьому, закон вимагає аби факт такого порушення належним чином був зафіксований та дотриманий порядок застосування дисциплінарних стягнень. Частиною 1 ст. 149 КЗпП України передбачено, що перед застосуванням дисциплінарного стягнення від порушника трудової дисципліни власник або уповноважений ним орган повинен зажадати письмові пояснення. Відповідно до ч. 3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. При притягненні до дисциплінарної відповідальності слід обов`язково встановлювати чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено. Крім того, наказ про притягнення до дисциплінарної відповідальності повинен також містити обставини вчинення допущеного працівником проступку, підстав прийняття рішення про притягнення його до дисциплінарної відповідальності із обґрунтуванням обрання певного виду стягнення, який застосовується до порушника. Окрім того, відповідно до роз`яснень, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року судам необхідно з`ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником чи уповноваженим ним органом передбачені ст.ст.147-1, 148 та 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до п.п. 95-103 Типової інструкції з діловодства у центральних органах виконавчої влади, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих органах виконавчої влади, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2011р. № 1242, чинної на час винесення відповідачем оспорюваного наказу, у тексті наказу з кадрових питань зазначаються відомості про працівника, який притягується до дисциплінарної відповідальності, обставини, які вказують на вчинення працівником дисциплінарного проступку, а в констатуючій частині, наводяться посилання на відповідний правовий акт органу вищого рівня у такій послідовності: вид акта, його автор, дата, номер, повне найменування. Згідно з п.п.105-112 Інструкції з діловодства у Міністерстві охорони здоров`я України, затвердженої наказом МОЗ України від 25.02.2014р. № 143, у кожному пункті наказу з кадрових питань (особового складу) зазначається підстава щодо його видання (заява працівника, контракт, доповідна записка, рішення атестаційної комісії тощо). В наказі про застосування дисциплінарного стягнення повинно бути чітко зазначено, у чому полягає порушення працівником трудової дисципліни, які саме положення посадової інструкції, трудового, колективного договору порушено працівником, тобто повинно бути викладене чітке формулювання дій (бездіяльності) працівника. Поряд з цим, зазначений наказ про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани таким вимогам не відповідає, так як останнійне містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинив позивач, не зазначено в ньому також обставин порушення позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку та Посадової інструкції. Із тексту оспорюваного наказу також є не зрозумілим, який саме дисциплінарний проступок скоєно позивачем, не зрозумілим є також, які саме дії вчинено з його (позивача) боку, що призвели до порушення п.п.2.19, 2.24 та п. 2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області». В наказі не викладена суть самого порушення та обставини, які вказують на вчинення позивачем дисциплінарного проступку. Відповідач при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не встановив чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни. Більш того, оспорюваний наказ є неконкретним, не містить часу вчинення дисциплінарного проступку, у зв`язку з чим неможливо встановити, чи мав місце такий проступок. Окрім того, позивачем в якості доказу надано також аудіозапис його (позивача) розмови з головним лікарем Центру [PERSON] , на якому зафіксовано, що даний наказ було винесено з метою морально натиснути на позивача та у зв`язку з тим, що він (головний лікар Центру)був обмежений в термінах, передбачених для винесення догани з моменту вчинення проступку, поряд з цим в.о. головного лікаря [PERSON]., прослухавши в судовому засіданні зазначений аудіозапис, вказав, що він не впевнений в тому, що це його голос, крім того, позивач [PERSON] ніколи не попереджував його про те, що він буде здійснювати записи їх розмов, поряд з цим, в.о. головного лікаря [PERSON] не заперечував факт розмов з позивачем [PERSON] , вказавши, що такі дійсно мали місце. Представником відповідача ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» [PERSON] було заявлено про застосування строків позовної давності, про що було подано відповідне клопотання (Т.4 а.с.135), яке мотивовано тим, що в порушення ст.233 КЗпП України позивач звернувся до суду з позовом про визнання дій протиправними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності №25/к-2 від 23.02.2016 року із пропуском строку позовної давності, а саме 10 місяців, так як дата реєстрації позовної заяви 20.12.2016 року, при цьому, посилання позивача про те, що строк позовної давності ним пропущений з поважних причин, нічим не підтверджений. Судом, в свою чергу, відзначається, що строки звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України. Зазначені строки звернення до суду застосовуються виключно щодо спорів, які за своєю юридичною природою належать до трудового права. Згідно з ч. 1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Так, частина перша статті 233 КЗпП України підтверджує визнання тримісячного строку як загального строку для звернення за захистом суб`єктивних трудових прав працівників. Позивач [PERSON] просив поновити йому строк для звернення до суду за вирішенням трудового спору, який пропущений ним з поважних причин, зазначивши при цьому, як на обґрунтування причин поважності причин, що у визначений законом термін він 16.05.2016р. звернувся до Ленінського районного суду міста Кіровограда з позовом до головного лікаря ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» [PERSON] про визнання дій протиправними, скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 25/к-2 від 23.02.2016р. та відшкодування моральної шкоди. Рішенням Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27.09.2016р. його (позивача) позов було задоволено частково в частині визнання дій головного лікаря Центру неправомірними та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності № 25/к-2 від 23.02.2016р., поряд з цим, рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016р. рішення Ленінського районного суду міста Кіровограда від 27.09.2016р. було скасовано з підстав неналежності відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК, у редакції яка діяла на момент пред`явлення позову. Вказав, що у разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи(п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 2 від 12.06.2009р.), чого не було зроблено під час розгляду справи в суді першої інстанції, а відтак, усунувши недоліки з урахуванням зазначеного рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 08.12.2016р., він (позивач) звернувся 20 грудня 2016 року з відповідним позовом до суду, пред`явивши позов до належного відповідача. У разi пропуску з поважних причин строкiв, установлених статтею 233 цього Кодексу, районний, районний у мiстi, мiський чи мiськрайонний суд може поновити цi строки (ст. 234 КЗпП України). З огляду на викладене вище, а також приймаючи до уваги наявність поважності причин пропуску строку звернення позивача з позовом до суду про вирішення трудового спору, а саме: оскарження позивачем правломірності винесеного відносно нього відповідачем наказу №25/к-2 від 23.02.2016 р., зазначений строк позивачу [PERSON] слід поновити. При цьому, судом не приймаються до уваги з тих підстав, що вони не відповідають дійсності, надані представником відповідача [PERSON] пояснення щодо заяви про застосування строку позовної давності про те, що 16.05.2016р. суд І-ої інстанції виніс рішення, яким скасував наказ №25/к-2 від 23.02.2016 р., оскільки позивач лише 16.05.2016р. подав позов до Ленінського районного суду про скасування наказу № 25/к-2 від 23.02.2016р., та рішення про скасування наказу № 25/к-2 від 23.02.2016р. Ленінський районний суд м.Кіровоградавиніс 27.09.2016р. Крім того, не відповідають дійсності і пояснення представника відповідача про те, що суд апеляційної інстанції виніс рішення 27.09.2016р., яким скасував рішення суду І-ої інстанції від 16.05.2016р. про скасування наказу № 25/к-2 від 23.02.2016р., оскільки апеляційним судом Кіровоградської області рішення було винесено 08.12.2016р., яким було скасовано рішення суду І-ої інстанції від 27.09.2016р. про скасування наказу № 25/к-2 від 23.02.2016 р. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання протиправним та скасування наказу № 25/к-2 від 23.02.2016р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» [PERSON] - водія автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, у зв`язку з чим є такими, що підлягають задоволенню. Щодо оскарження позивачем [PERSON] наказу №75/к-2 від 27 червня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Наказом №75/к-2 від 27.06.2016 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» головного лікаря [PERSON], як наступної із зазначених в наказі про звільнення підстав систематичного невиконання позивачем без поважних причин обов`язків, покладених трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, за порушення: п.п.3.1.1, 3.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», п.п.1.3, 2.7 та 2.11 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги), наказу головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 24 грудня 2015 року №148/о «Про заборону використання засобів зв`язку водіями санітарних автомобілів» зі змінами та доповненнями від 29.02.2016 року №59/о та Положення про бригаду ЕМД, водія [PERSON] притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено дисциплінарне стягнення у вигляді догани (п.1, п.п.1.1 Наказу). Підставами для винесення зазначеного наказу зазначено: акт розгляду скарги гр. [PERSON] та доповідної записки старшого лікаря зміни [PERSON] , пояснювальні водія [PERSON] від 09.06.2016 року та лікаря [PERSON] від 08.06.2016 року, документи по розгляду скарги. З зазначеним наказом позивач [PERSON] ознайомився 07.07.2016 року, в якому зазначив, що з підставами для винесення дисциплінарного стягнення він не ознайомлений, з наказом не згоден та буде оскаржувати його в суді, про що свідчить його запис на зазначеному наказі. Судом також відзначається, що зазначеним наказом (п.п.2, 2.1) притягнуто до дисциплінарної відповідальності і керівника бригади - лікаря [PERSON] , яка на момент винесення наказу 27.06.2016 року перебувала у плановій основній та додаткових відпустках з 15.06.2016 року по 20.07.2016 року, що підтверджується доповідною начальника відділу кадрів Центру [PERSON] . (Т.3 а.с.225), та, відповідно, є порушенням ст.148 КЗпП України. Судом також встановлено, що наказом в.о. головного лікаря Центру [PERSON] «Про створення комісії» №36/о від 06 червня 2016 року з метою розгляду скарги [PERSON] , яка надійшла до адміністрації ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» 06 червня 2016 року та доповідної старшої лікаря зміни [PERSON] від 05 червня 2016 року про випадок, який стався за участю бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги на вулиці Паризької Комуни 05 червня 2016 року, створено комісію, якій до 15 червня 2016 року слід розглянути факти, викладені в скарзі та доповідній старшого лікаря зміни, взяти пояснення в членів бригади ЕМД. Як вбачається із змісту наданої відповідачем копії скарги [PERSON] , зареєстрованої в Центрі 06.06.2016 року за вх.№Ш-74, «05.06.2016 року близько 14.00 год. вона почула сирену і якесь оголошення по гучномовцю, подумала, що поліція когось доганяє, та вийшовши на вулицю вона побачила, що нижче неї стоїть автомобіль швидкої допомоги. В цей час на дорозі більше автомобілів не було. коли вона почала заходити в двір, знову почула, що по гучномовцю звучить «куплю горіхи» не один раз, на що вона повернулася і побачила, що це оголошення іде з автомобіля швидкої допомоги, номер 66-12 з червоними полосами. Вона зателефонувала на «103» та повідомила старшому лікарю, що це таке коїться, що люди десь чекають на допомогу, а вони влаштовують циркову виставу. Просила надати їй відповідь». Відповідно до змісту доповідної старшого лікаря зміни [PERSON] , під час чергування 05.06.2016 року близько 16.35 год. по телефону поступила скарга на швидку допомогу від гр. [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , яка (швидка допомога) включила сирену і через гучномовець робила об`яву, що збір горіхів. При з`ясуванні було встановлено, що дійсно машина швидкої медичної допомоги поверталася в той час з чергування з Масленіківського кладовища, в складі бригади були водій [PERSON] , лікар [PERSON] та фельдшер [PERSON] для з`ясування подальших обставин було запрошено до диспетчерської водія [PERSON] , який сказав, що «що тут такого, що вона «дура», на що йому було запропоновано написати пояснення, на що останній відмовився, зазначивши, що це наклеп. До співбесіди були також запрошені лікар [PERSON] та фельдшер [PERSON] , які підтвердили, що такий випадок мав місце. Крім того, письмові пояснення від 09.06.2016 року були надані також позивачем [PERSON] , зареєстровані Центром 09.06.2016 року, до яких (письмових пояснень) додані письмові пояснення [PERSON] та [PERSON] . При цьому, відповідно до письмових пояснень [PERSON] , останній зазначив, що 05.06.2016 року він чергував у складі виїзної бригади №15 12-ти годинну денну робочу зміну згідно з графіком водіїв підстанції №1 на червень 2016 року. До складу бригади входили також лікар [PERSON] та фельдшер [PERSON] близько 12.00 їх бригада за попередньою вказівкою старшого лікаря зміни [PERSON] та диспетчера з прийому викликів виїхала на чергування та подальший супровід похоронної процесії за адресою вул .Осьмьоркіна, 9 (далі на Масленіківське кладовище). Даний виїзд виїзної бригади екстреної медичної допомоги №15 був приватним замовленням та близько 14.00 год. замовниками було повідомлено, що більше не має потреби у супроводі та послугах, після чого бригада повернулась з Масленіківського кладовища на підстанцію №1. Під час чергування керівником бригади [PERSON] було додатково оформлений попутній виклик із занесенням інформації до медичної карти виїзду. Маршрут повернення на підстанцію пролягав також по вул.П.Комуни , та, проїжджаючи по даній вулиці, він помітив на тротуарній доріжці біля проїзної частини свою дружину [PERSON] та сусідку [PERSON] , які стояли біля власних домоволодінь за №29 та №31 по вищезгаданій вулиці. Він ( [PERSON] ) проїхав повз них, оскільки знаходився при виконанні та не міг відхилитися від маршруту. Ніяких зауважень та додаткових вказівок від керівника виїзної бригади [PERSON] при повернені на підстанцію не надходило. Близько 18.00 год. його ( [PERSON] ) викликав старший лікар зміни [PERSON] , який повідомив йому, що до диспетчерської підстанції №1 зателефонувала невідома особа та повідомила, що нібито автомобіль швидкої рухався по вул.В.Комуни із звуковою сиреною та в гучномовець звучало оголошення «Куплю орехи», на що він заперечив дану інформацію, так як йому було незрозуміло, хто саме це повідомив і чи повідомив взагалі, та сприйняв дану інформацію як наклеп. Зазначив, що в ході ознайомлення 09.06.2016 року із заявою від 06.06.2016 року нібито тієї невідомої особи, яка телефонувала на «103» 05.06.2016 року, йому стало зрозуміло, що тією невідомою особою виявилася гр. [PERSON] , яка фактично мешкає по [ADDRESS] , та з якою його родина має багаторічні неприязні стосунки (земельний спір між [PERSON] та її чоловіком [PERSON] та його ( [PERSON] ) родиною, вирішився в судовому порядку не на користь гр. [PERSON] (судова справа №405/2293/14-ц), у зв`язку з чим заява останньої, - є нічим іншим як наклеп та намір помститися за минулорічну програну справу. Додав, що того ж дня, 05.06.2016 року, після чергування, він розповів своїй дружині про дану ситуацію, яка склалася на роботі, на що дружина повідомила, що вона дійсно стояла на вулиці та спілкувалася з сусідкою, бачила, як проїхав автомобіль швидкої допомоги без звукової сирени, тільки з проблисковими маяками синього кольору, а слідом за автомобілем швидкої на перехрестя з вул. Кавказька виїхав автомобіль білого кольору ГАЗ Волга, д.н.з. [NUMBER] , та водій в гучномовець говорив, що купує горіхи, пух, пір`я. З письмових пояснень [PERSON] від 09.06.2016 року вбачається, що 05.06.2016 року у свій вихідний день, вдень, вона дійсно спілкувалась із своєю сусідкою [PERSON] на тротуарі біля проїжджої частини, яка мешкає поруч з їх домоволодінням по [ADDRESS] . Під час спілкування мимо них проїхав автомобіль швидкої допомоги з проблисковими маяками, звукової сирени при цьому не було, а так як даний автомобіль проїхав швидко, розгледіти державний номер автомобіля не вдалося, тільки помітила на бічних дверях кабіни номер бригади 15 та нанесені на автомобілі спеціальні кольографічні полоси червоного кольору, та зрозуміла, що за кермом даного автомобіля швидкої був її чоловік [PERSON] , так як в той день він був на чергуванні. Також зазначила, що слідом за автомобілем швидкої на перехрестя з вул.Кавказька виїхав автомобіль білого кольору ГАЗ Волга, д.н.з. [NUMBER] та водій і гучномовець говорив, що купує горіхи, пух, пір`я, при цьому автомобіль зупинився біля них та водій запитав, чи не має в них горіхів чи пір`я, та чи не бажають вони їх продати, на що вони повідомили, що в них горіхів не має, та автомобіль поїхав далі по вул.П.Комуни, продовжуючи і надалі оголошувати в гучномовець. Аналогічні письмові пояснення від 09.06.2016 року щодо зазначених вище фактів були надані і [PERSON] . Відповідно до Акту розгляду скарги [PERSON] та доповідної записки старшого лікаря зміни [PERSON] від 15 червня 2016 року Комісія прийшла до наступних висновків: 1. За порушення приписів Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги, наказу головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 29.02.2016 року №59/0 положення про бригаду ЕМД водія [PERSON] притягнути до дисциплінарної відповідальності. 3. За порушення наказу головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 24 грудня 2015 року №148/о «Про заборону використання засобів зв`язку водіями санітарних автомобілів» зі змінами та доповненнями від 29.02.2016 року №59/о водія [PERSON] притягнути до дисциплінарної відповідальності. Крім того, під час судового розгляду в частині оскарження позивачем наказу №75/к-2 від 27 червня 2016 року, за клопотанням сторін судом були допитані в якості свідків: зі сторони позивача: свідки [PERSON] та [PERSON] та зі сторони відповідача свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зокрема, свідок [PERSON] суду пояснила, що з народження вона проживає за адресою [ADDRESS] . Точної дати не пам`ятає, але це було літо, 2016 року близько 14.00 год., вихідний день та разом з сусідкою [PERSON] вони стояли на тротуарі приблизно один метр від дороги, на вулиці нікого не було. [PERSON] також була одна, дитини з нею не було, так як дитина була на канікулах у дідуся, та в цей час по дорозі проїхала машина швидкої медичної допомоги, та [PERSON] сказала їй, що то поїхав її ( [PERSON] ) чоловік, вдалині було чути «Горіхи, куплю горіхи», після чого з провулку Кавказького виїхав автомобіль Волга, білого кольору, в машині були водій та пасажир, при цьому у пасажира був рупор, та машина поїхала по вул.Паризької Комуни . Наступного дня сусідка [PERSON] повідомила їй, що на роботі сказали, що її чоловік [PERSON] кричав в рупор. Зазначила, що вона дійсно писала заяву вдома шляхом набору тексту заяви на комп`ютері, яку в подальшому передала [PERSON] . Приблизно через 1-2 дні на її адресу прийшов лист з проханням з`явитися на Станцію швидкої медичної допомоги та все пояснити. У призначений час вона прийшла на Станцію, зібралася Комісія у складі 6-7-ми осіб, [PERSON] та його дружини [PERSON] не було, при цьому її (свідка) запитували, хто такий [PERSON] , які у неї з ним відносини, чи була вона з дитиною на вулиці чи ні. Свідок [PERSON] суду повідомив, що позивача [PERSON] знає, разом працювали на Станції Швидкої Медичної допомоги, однак бачилися дуже рідко та в одній бригаді з [PERSON] не працював. З 22.04.2013 року він (свідок) на Станції не працює. Зазначив, що приблизно 05.06.2016 року він з товаришем їздили на машині Волга, білого кольору, номерний знак [NUMBER] , та збирали горіхи, металолом, при цьому, їхали по вул.Кавказькій та потім повернули на вул.Паризької Комуни, з правої сторони вулиці стояли дві жінки. Пояснив, що він керував транспортним засобом, а його товариш на ім`я [PERSON] говорив в гучномовець, що «Куплю горіхи, телевізори, акумулятори». Свідок [PERSON] зазначив суду, що він працює в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» завідуючим поліклінікою, та на швидкій допомозі як старший лікар зміни. Особисто позивача [PERSON] він не знає, однак чув про нього, що він працював на машині швидкої медичної допомоги. Зазначив, що 05.06.2016 року під час його зміни в другій половині дня зателефонувала жінка, яка представилася як « [PERSON] », зазначила також адресу свого проживання [ADDRESS] , та яка скаржилася на те, що швидка медична допомога оголошує про те, що купує горіхи, на що він (свідок) запитав у диспетчера, яка бригада знаходиться у даному місці, на що йому повідомили, що там знаходиться бригада у складі лікаря [PERSON] , фельдшера [PERSON] та водія [PERSON] , та після того, як бригада повернулася з виклику, він запросив [PERSON] в диспетчерську та повідомив про скаргу від гр. Шевченко, на що [PERSON] відповів «що це та дура», також ним було запропоновано останньому написати пояснювальну, на що останній відмовився. Також він (свідок) звернувся до інших членів бригади (лікаря [PERSON] та фельдшера [PERSON] ) та запитав, чи мав місце зазначений факт, на що останні підтвердили, що такий факт був, у зв`язку з чим ним було запропоновано останнім написати пояснювальні записки щодо даного факту на ім`я головного лікаря Центру. Крім того, він (свідок) також написав пояснювальну на ім`я головного лікаря Центру. Окрім того, зазначив, що на час розмови з [PERSON] письмової скарги в Центрі ще не було. В телефонній розмові з [PERSON] , їй було запропоновано звернутися з письмовою скаргою щодо даного факту на ім`я головного лікаря Центру. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона проживає за адресою [ADDRESS] , з представником позивача, яка є дружиною позивача [PERSON] раніше спілкувалися, проживають по сусідству через одну хату. 05.06.2016 року близько 14.20 год., вона буда вдома та почула гучномовець, коли вийшла на вулицю, то побачила, що біля [PERSON] стоїть «Швидка», за кермом був [PERSON] , він під`їхав до двору, вийшла його дружина, та він оголошував в гучномовець, що купує горіхи, при цьому, на вулиці більше машин не було, вулиця була пуста, після чого вона зателефонувала на «Швидку» і повідомила про даний випадок, вона була стурбована тим, що швидка медична допомога купує горіхи, на що їй запропонували написати скаргу, що нею і було зроблено. Про наслідки розгляду скарги їй нічого не відомо, відповідь на своє звернення вона не отримала. Додатково зазначила, що цього ж дня, однак вранці, близько 09.10 год. по вулиці їздив автомобіль Волга, з якої водій кричав, що купляє горіхи. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 2009 року вона працює лікарем станції швидкої медичної допомоги. Позивача [PERSON] знає по роботі, з яким склалися виробничі відносини. Вказала, що 05 червня 2016 року близько 14.00 год. вони поверталися на Станцію з виклику з Масленіківського кладовища, де обслуговували похоронну процесію, та під час руху автомобіля вона почула телефонну розмову [PERSON] , під час якої прозвучала фраза «Я скоро буду, готуйся». Коли вони повернули на вул.Паризької Комуни, водій [PERSON] взяв в руку гучномовець та почав кричати в гучномовець «Я їду, давай жрать», при цьому, без її (свідка) дозволу, зупинився біля свого будинку та кричав «Горіхи, куплю горіхи». Біля воріт будинку стояла його ( [PERSON] ) дружина з дитиною та більше на вулиці нікого не було, дружина передала пакет з полуницею та черешнею, та зробила зауваження [PERSON] , сказавши « [PERSON] ! Що ти робиш! Ти нормальний?», після чого вони постояли біля будинку хвилин 5 та потім поїхали на Станцію. По приїзду на станцію її викликав старший лікар зміни [PERSON] та запитав, чи дійсно зазначені факти мали місце та чи це правда, на що вона відповіла, що зазначені факти дійсно мали місце та це правда, також вона повідомила, що напише пояснювальну записку на ім`я головного лікаря Центру, що нею і було зроблено 07.06.2016 року коли була її зміна, та 08.06.2016 року здала пояснювальну записку в приймальну головного лікаря. Додатково зазначила, що на засіданні Комісії вона не була присутня, та її на засідання не викликали. Свідок [PERSON] зазначила, що вона працювала на станції ТМО з 1993 року, на даний час не працює. Пояснила, що 05 червня 2016 року були на виклику та повертались з виконання виклику на станцію, та коли повернули на [ADDRESS] , біля воріт будинку стояла дружина позивача з дитиною, при цьому водій [PERSON] зупинився біля будинку без дозволу лікаря, при цьому також сама дружина зробила [PERSON] зауваження, сказавши « [PERSON] , що ти робиш», при цьому дружина [PERSON] винесла йому пакет з їжею, після чого він завів машину, і з викриками «Куплю горіхи, куплю горіхи» поїхав далі. Повернувшись на станцію, по селектору їм повідомили, щоб вони підійшли в диспетчерську, що вона і зробила, де їх запитали, чи правда те, що водій швидкої медичної допомоги кричав в гучномовець «Куплю горіхи». Пізніше, через декілька хвилин, в диспетчерську викликати також і позивача, який, некоректно поводив себе по відношенню до старшого лікаря зміни. Зазначила, що в її присутності позивач кричав в гучномовець «Куплю горіхи!», «Я їду, давай жрать!». Старшим лікарем [PERSON] було запропоновано подати пояснювальні записки. Свідок також зазначила, що коли вони проїжджали, то вона бачила представника позивача з дитиною, більше нікого не було. Під час зупинки, позивач вийшов з автомобіля, після чого сів в машину та вони поїхали далі. Також підтвердила факт написання нею на ім`я головного лікаря Центру пояснювальної записки. Свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] та раніше вона працювала у ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» та на даний час вона не працює в Центрі. Зазначила, що в неділю вона сиділа біля вікна та почула, як хтось кричить «Винось жрать, я вже їду», виглянула у вікно та побачила машину швидкої допомоги, однак номер машини видно не було, було видно лише номер бригади. На вулиці була [PERSON] з донькою. [PERSON] почав кричати «Куплю горіхи», і це було неодноразово, а саме три рази. Наступного дня вона (свідок) прийшла на роботу в Центр, зайшла в диспетчерську, де обговорювали зазначений випадок, та вона повідомила, що все чула, однак писати нічого не буде, так як з [PERSON] вони є сусідами. Поряд з цим, в подальшому, а саме: 13.06.2016 року вона (свідок) написала пояснювальну записку на ім`я головного лікаря Центру. Оцінюючи в сукупності показання зазначених свідків, які в силу ст. 76 ЦПК України є доказами у справі, судом відзначається, що свідок лікар [PERSON] , свідок фельдшер [PERSON] , свідок скаржник [PERSON] , свідок диспетчер [PERSON] , свідок [PERSON] , одночасно знаходились в один день 05.06.2016 року в одному місці по вул. Паризької Комуни у м .Кропивницький та в один час: близько 14.00 год., однак один одного зазначені свідки не бачили. Крім того, судом відзначається, що представники відповідача, зазначаючи про те, що 05.06.2016 року на номер «103» телефонувала гр. [PERSON] , яка скаржилася на дії швидкої медичної допомоги, на підтвердження зазначених пояснень не надали при цьому належних доказів фіксації такого дзвінка. Більш того, відповідно до ч.4 ст.8 Закону України «Про екстрену медичну допомогу» інформація про виклик екстреної медичної допомоги, абонента, який його здійснив, та аудіозапис такого виклику і реагування на нього оперативно-диспетчерською службою підлягають зберіганню протягом трьох років. Знищення такої інформації здійснюється відповідно до закону. Орім того, свідки [PERSON] , свідок [PERSON] , свідок [PERSON] та свідок [PERSON] в своїх показаннях зазначали, що водій [PERSON] неправомірно користувався гучномовцем, декілька разів викрикнувши в нього «Горіхи! Куплю горіхи!», поряд з цим до зазначених показань свідків суд відноситься критично, виходячи з наступного. Зокрема, наказом МОЗ України №101 від 06.02.2014р. затверджений примірний табель (перелік) оснащення структурних підрозділів системи екстреної медичної допомоги, та бригада екстреної (швидкої) медичної допомогимає бути оснащена автомобілем екстреної медичної допомоги - автомобіль екстреної медичної допомоги типу B або реанімобіль типу C; який повинен бути оснащений засобами комунікації (п.1.10) серед яких: автомобільна радіостанція; портативна радіостанція; доступ до громадської телефонної мережі, наприклад, через звичайний радіопередавач або мобільний (стільниковий) телефон; портативна оповіщувальна аварійна система на одну особу; система внутрішньої комунікації між водієм та медичним салоном; електронний компас або навігатор; планшетний комп`ютер; GPS-трекер; карта доріг і вулиць. В свою чергу, відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що санітарний автомобіль Пежо Боксер, д.н.з. [NUMBER] , яким 05.06.2016 року керував водій [PERSON] , обладнаний спецсигналом, та, зокрема, гучномовцем, при цьому, відповідно до Переліку спеціальних та спеціалізованих транспортних засобів галузі охорони здоров`я України, що відносяться до складу (категорії) санітарних, затвердженого наказом МОЗ України 02.10.2000 року №232 до спеціальних санітарних транспортних засобів відносяться:швидка медична допомога;невідкладна медична допомога;реанімаційний;оперативний медицини катастроф;оперативно-рятувальний надзвичайних ситуацій;спеціальні перевезення (трупів, анатомічних матеріалів, інші). В наказі №75/к-2 від 27.06.2016 року також зазначено, що водієм [PERSON] порушено п.3.1.1, п.3.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області». Відповідно до п.3.1.1, п.3.1.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», затверджені на загальних зборах трудового колективу ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» 22.05.2013 року, а також затверджені наказом головного лікаря Центру [PERSON] від 22 травня 2013 року №15/о-1, - працівники зобов`язані працювати чесно та сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження Роботодавця, додержуватись трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитись до майна Роботодавця; вчасно приходити на роботу, використовувати весь робочий час для продуктивної праці, утримуватись від дій, що заважають іншим працівникам виконувати їх трудові обов`язки. Поряд з цим, відповідачем під час судового розгляду справи не доведено суду, які є належні докази порушення позивачем зазначених пунктів Правил, та до яких наслідків це призвело. Крім того, в наказі №75/к-2 від 27.06.2016 року зазначено, що водієм [PERSON] порушено п.1.3, 2.7, 2.11 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги. Так, відповідно до п.1.3 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги, затвердженої головним лікарем Центру [PERSON] 05.09.204 року, водій адміністративно підпорядковується головному лікарю, начальнику гаража, в оперативній роботі - керівнику бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, старшому черговому медичному працівнику, фельдшеру по прийому та передачі викликів - евакуатору, по технічному забезпеченню і експлуатації санітарного транспорту - механіку, інженеру з БР. Відповідно до п.2.7 зазначеної Посадової Інструкції про позаштатні ситуації на дорогах повідомити старшого чергового медичного працівника та старшого механіка (механіка) гаража; Пунктом 2.11 Посадової інструкції визначено, що про всі затримки по дорозі на виклик та після виклику негайно повідомляти фельдшеру по прийому та передачі викликів (евакуатору) підстанції. Поряд з цим, судом відзначається, що відповідно до п.п.6, 8 Типового положення про бригаду екстреної медичної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1114 від 21.11.2012 року, керівником бригади є лікар. Керівникові бригади підпорядковуються всі її працівники. Керівник бригади несе персональну відповідальність за її роботу. Відповідно до п.1.3 Положення про лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги (виїзної бригади), затвердженого наказом МОЗ України №500 від 29.08.2008 року, - лікар є керівником та організатором роботи всієї бригади, в тому числі і водія. При цьому, в абз.9, 10, 11 мотивувальної частини оспорюваного наказу зазначено, що лікар [PERSON] не повідомила старшого чергового медичного працівника оперативного відділу СЕ(Ш)МД (підстанції) про надзвичайні ситуації. Даний випадок можна віднести до надзвичайної ситуації. Лікар [PERSON] не вимагала від водія бригади додержання маршруту руху, виконання правил безпеки руху, виконання службових обов`язків, визначених положеннями, посадовими і виробничими інструкціями. Лікар [PERSON] є керівником бригади та несе персональну відповідальність за роботу членів бригади. З огляду на зазначене, судом відзначається, що водія [PERSON] , як члена бригади, притягнуто до дисциплінарної відповідальності за невиконання вказівок керівника бригади екстреної медичної допомоги, які (вказівки) керівник бригади - лікар [PERSON] водієві [PERSON] , як члену бригади, і не надавала, що не спростовано під час судового розгляду стороною відповідача. Також водія [PERSON] , як члена бригади, притягнуто до відповідальності за неповідомлення ним про позаштатні ситуації на дорогах старшого чергового медичного працівника та старшого механіка, та за неповідомлення про всі затримки по дорозі на виклик та після виклику фельдшера по прийому та передачі викликів. При цьому, в посадовій інструкції водія не зазначено, що саме є позаштатною ситуацією, поряд з цим, з загального означення терміну «Позаштатна ситуація» вбачається, що це будь-яка пригода, що містить у собі загрозу для здоров`я людей, призводить до виникнення аварії та значно ускладнює виконання програми. Іноді для її означення використовується аналогічний за змістом термін "надзвичайна пригода". Крім того, відповідно до п. 24 ст. 2 Кодексу цивільного захисту України надзвичайна ситуація це порушення нормальних умов життя і діяльності людей на об`єктах або територіях, спричинене аварією, катастрофою, епідемією, стихійним лихом, епізоотією, великою пожежею, застосуванням засобів ураження, що призвели або можуть призвести до людських і матеріальних втрат. Відповідно до ч.2 ст.5 зазначеного Кодексу залежно від характеру походження подій, що можуть зумовити виникнення надзвичайних ситуацій на території України, визначаються такі види надзвичайних ситуацій: 1) техногенного характеру; 2) природного характеру; 3) соціальні; 4) воєнні. В свою чергу, стороною відповідача під час судового розгляду справи не доведено до виникнення якої саме надзвичайної ситуації призвели дії 15-ої виїзної бригади екстреної медичної допомоги 05.06.2016 року при поверненні з виклику по вул. Паризької Комуни, та, безпосередньо дії позивача [PERSON] , як водія та члена виїзної бригади та які наслідки має дана надзвичайна ситуація, в той час як відповідно до відповіді Управління ДСНС України в Кіровоградській області від 04.10.2017 року за вих.№01-5778/01-16 на запит позивача [PERSON] від 27.09.2017 року повідомлено, що в Управлінні ДСНС України у Кіровоградській області 05.06.2016 надзвичайних ситуацій та подій в м. Кропивницькому по вул. Паризької Комуни не зареєстровано. В оспорюваному позивачем наказі зазначено також про порушення ним (позивачем) наказу головного лікаря Центру від 24.12.2015 р. № 148/о «Про заборону використання засобів зв`язку водіями санітарних автомобілів» із змінами та доповненнями від 29.02.2016 р.№59/о, а саме, користування мобільним телефоном під час керування транспортним засобом під час виконання трудових обов`язків. Зокрема, зазначеним наказом заборонено під час руху транспортного засобу використання мобільних телефонів та інших засобів зв`язку (планшетів) водіям автотранспортних засобів (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги). Наказом головного лікаря Центру від 29 лютого 2016 року №59/0 внесено зміни до Наказу від 24 грудня 2015 року №148/о та п.1 викладено в наступній редакції: «1. Заборонити водіям ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» під час руху транспортного засобу користуватися засобами зв`язку, тримаючи їх у руці, які не призначені для виконання невідкладних службових завдань та підтримки постійного радіотелефонного зв`язку з фельдшером (евакуатором) по прийому та передачі викликів бригадам екстреної медичної допомоги ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», до функціональних обов`язків якого належить здійснення прийому те передачі викликів бригадам екстреної медичної допомоги, зокрема: мобільними телефонами та смартфонами; планшетами; портативними радіостанціями та радіотелефонами; іншими засобами зв`язку. В свою чергу, представником позивача заперечувався факт порушення позивачем зазначеного наказу, а також зазначалося про те, що позивач під час керування транспортним засобом не користувався мобільним телефоном. При цьому, за клопотанням сторони позивача ухвалою Ленінського районного суду м.Кіровограда від 27 лютого 2018 року було витребувано у приватного акціонерного товариства «ВФ Україна» у паперовому вигляді у виді деталізованого рахунку інформацію щодо вхідних та вихідних з`єднань із зазначенням даних про дату і час їх здійснення та розміщення територіальних базових станцій, в яких були зареєстровані телефонні з`єднання абонентського номеру [NUMBER] , що належить [PERSON] , та 38099-124-21-84, що належить [PERSON] у період часу 05 червня 2016 року. За отриманою з ПрАТ «ВФ Україна» роздруківкою дзвінків абонентських номерів [NUMBER] та [NUMBER] (Т.5 а.с.93-94), вбачається, що з номеру мобільного телефону [NUMBER] вихідних дзвінків на номер 38099-124-21-84, протягом 05.06.2016 року не було здійснено, при цьому, судом не приймаються до уваги з підстав їх недоведеності доводи представника відповідача про те, що зазначений доказ є неналежним, оскільки у позивача [PERSON] міг бути і інший номер мобільного телефону, з якого він міг телефонувати [PERSON] . Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватись трудової, технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Як встановлено положеннями ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Підставою для застосування дисциплінарного стягнення є дисциплінарний проступок, під яким розуміється протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання працівником своїх обов`язків, що випливають із нормативно-правових та інших актів у сфері праці, колективного і трудового договорів. Необхідною умовою для накладення стягнення є вина працівника, наявність якої має бути обов`язково доведена роботодавцем. Строк і порядок застосування дисциплінарного стягнення передбачено ст. ст. 148, 149 КЗпП України, згідно з якими дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. З системного аналізу вказаних норм права вбачається, що дисциплінарне стягнення може бути накладено на працівника лише у випадку порушення ним трудової дисципліни; порушення трудової дисципліни - це невиконання чи неналежне виконання працівником, без поважних причин, обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудові обов`язки працівника визначаються у посадовій інструкції. Положення КЗпП України не містять переліку випадків, в яких може застосовуватися догана чи звільнення. Притягнення до дисциплінарної відповідальності і накладення стягнення - це право роботодавця, а не його обов`язок. При визначенні виду стягнення враховуються і попередня робота працівника, і його ставлення до праці. До застосування дисциплінарного стягнення власник повинен зажадати від працівника письмові пояснення. Якщо працівник відмовився від цього, власник повинен скласти акт про відмову від дачі пояснень. Власник підприємства зобов`язаний, застосовуючи певний вид дисциплінарного стягнення, видати наказ (розпорядження), в якому в обов`язковому порядку вказуються мотиви застосування стягнення. В свою чергу, при вирішенні судом питання про правомірність притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності підлягає з`ясуванню, в чому конкретно проявилось порушення трудової дисципліни, чи додержані власником або уповноваженим ним органом, передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи правомочним органом накладено дисциплінарне стягнення, чи не закінчився для цього встановлений строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при обранні виду стягнення ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до принципів та засад трудового законодавства України, умовами притягнення до дисциплінарної відповідальності є наявність складу дисциплінарного правопорушення, що передбачає єдність об`єкта та об`єктивної сторони, суб`єкта та суб`єктивної сторони. Об`єктом дисциплінарного проступку є внутрішній трудовий розпорядок певної установи або підприємства, тобто ті суспільні відносини, які складаються в процесі його реалізації та охороняються нормами цієї галузі права. Ознака протиправності, що відноситься до об`єктивної сторони правопорушення, тісно пов`язана із об`єктом. Вона означає заборону дії під погрозою настання певної санкції. До об`єктивної сторони дисциплінарного проступку відносяться шкідливі наслідки та причинний зв`язок між ними та діями (бездіяльністю) правопорушника. Суб`єктивну сторону дисциплінарного проступку характеризує вина, яка може виражатися в умислі або в необережності. Тим самим, відсутність однієї з зазначених умов свідчить про необґрунтованість притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. Стосовно одного з предметів позову - визнання протиправним та скасування наказу №75/к-2 від 27 червня 2016 року про притягнення до дисциплінарної відповідальності, суд, з урахуванням встановлених під час судового розгляду фактичних обставин, не може вважати доведеними наявність шкідливих, негативних наслідків, спричинених діями (бездіяльністю) позивача, а також причинний зв`язок між ними та діями останнього. При цьому, відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч.1 ст.77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч.1 ст.79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У справах щодо застосування керівником або роботодавцем чи створення ним загрози застосування негативних заходів впливу до позивача (звільнення, примушування до звільнення, притягнення до дисциплінарної відповідальності, переведення, атестація, зміна умов праці, відмова в призначенні на вищу посаду, скорочення заробітної плати тощо) у зв`язку з повідомленням ним або членом його сім`ї про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою обов`язок доказування правомірності прийнятих при цьому рішень, дій покладається на відповідача (ч.3 ст.81 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивномута безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом також відзначається, що питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання відповідно до ч. 2 ст. 80 ЦПК України. З огляду на викладене вище, суд вважає, що всупереч свого процесуального обов`язку доказування правомірності прийнятого відповідачем рішення про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, відповідач не надав суду належних, допустимих і достатніх доказів порушення позивачем [PERSON] трудової дисципліни, невиконання позивачем [PERSON] покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадової інструкції водіяавтотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги, а так само наказів та розпоряджень роботодавця. З огляду на викладене вище, оцінивши докази по справі в їх сукупності, та безпосередньо, в частині оскарження позивачем наказу №75/к-2 від 27 червня 2016 року, суд прийшов до висновку, про обгрунтованість заявлених позивачем позовних вимог в цій частині позову та їх задоволення. Щодо оскарження позивачем [PERSON] наказу №379/л від 22 грудня 2016 року про звільнення. Наказом «Про звільнення водія [PERSON] » №379/л від 22 грудня 2016 року, винесеного головним лікарем ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» [PERSON] , [PERSON] - водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, звільнено 22 грудня 2016 року за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ст.40 КЗпП України. Підставою в наказі про звільнення зазначено: Акт розгляду випадку від 07 грудня 2016 року; згода профспілкового комітету (витяг з протоколу від 22.12.2016 року №25). З зазначеним наказом про звільнення позивача [PERSON] ознайомлено 22.12.2016 року о 20.00 год. в диспетчерській станції, про що останнім поставлено власноручний підпис. Крім того, із змісту зазначеного наказу про звільнення, правомірність якого оскаржується позивачем, вбачається, що 24.11.2016 року о 10 год. 30 хв. до диспетчерської служби ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» надійшов виклик до дитини двох років з приводу підвищення температури тіла. Диспетчер по прийому та передачі викликів бригадам прийняв виклик і о 10 год. 30 хв. передав його лікарю [PERSON] - керівнику бригади ЕМД №3. В складі цієї бригади виїжджали лікар [PERSON] , фельдшер [PERSON] та водій [PERSON] . Отримавши супровідний талон з інформацією про виклик лікар [PERSON] та фельдшер [PERSON] підійшли до санітарного автомобіля, який був замкнений. Водій [PERSON] в автомобілі та біля автомобіля був відсутній. В даний час водія [PERSON] не було і в кімнаті відпочинку бригади №3. Після того як лікар та фельдшер підійшли до санітарного автомобіля бригади №3 фельдшер [PERSON] зателефонував з особистого мобільного телефону за номером « 103 » до диспетчерської та попросив викликати водія [PERSON] до свого санітарного автомобіля. Після оголошення по селектору водій [PERSON] до свого автомобіля не прийшов. Через 4 хвилини фельдшер [PERSON] підійшов до диспетчерської та знову попрохав об`явити водія [PERSON] до автомобіля, на виклик. Диспетчер вдруге оголосила по селектору, щоб водій [PERSON] підійшов до автомобіля. О 10 год. 38 хв. водій [PERSON] підійшов до свого автомобіля та бригада виїхала на виклик через 8 хвилин після надходження виклику. В наказі також зазначено, що своєю поведінкою водій [PERSON] порушив п.п.2.1, 2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги). Відповідно до доповідної записки старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року, копію якої надано відповідачем, 24.11.2016 року лікар [PERSON] приймав виклик до дитини 2-х років [PERSON] за адресою [ADDRESS] з приводу високої температури о 10.30 год., водія 3-ої бригади [PERSON] не було на робочому місці в кабіні автомобіля. По селектору його викликали два рази, на виклик бригада виїхала о 10.38 год. Затримання на виклик склало 8 хв. Відповідно до доповідної механіка гаража [PERSON] від 24.11.2016 року водій [PERSON] 24.11.2016 року затримав виїзд бригади на виклик на 8 хв. На прохання написати пояснювальну записку останній відмовився в присутності заступника головного лікаря [PERSON] , диспетчера [PERSON] , водіїв [PERSON], [PERSON], слюсаря [PERSON] Наказом головного лікаря Центру [PERSON] «Про створення комісії» №147/о від 25 листопада 2016 року для розгляду доповідних записок старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року та доповідної механіка гаража [PERSON] від 24.11.2016 року створена комісія, якій в строк до 07.12.2016 року, слід розглянути факти, викладені у доповідних. Відповідно до протоколу комісії, створеної відповідно до наказу головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 25.11.2016 року №147/о від 28.11.2016 року, на порядку денному був розгляд доповідних записок старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року, механіка гаража [PERSON] від 24.11.2016 року, пояснювальної лікаря [PERSON] від 28.11.2016 року, пояснювальної фельдшера [PERSON] від 24.11.2016 року, пояснювальної фельдшерів по прийому та передачі викликів бригадам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 24.11.2016 року, шляхового листа №4921 від 24.11.2016 року, при цьому, комісія вирішила запропонувати водію [PERSON] надати письмові пояснення з приводу питань, поставлених комісією, які (письмові пояснення) надати в строк до 02.12.2016 року. Наступне засідання комісії відкладено до 02.12.2016 року. Відповідно до Акта від 02.12.2016 року, складеного членами комісії, засідання комісії 02.12.2016 року не відбулося у зв`язку з відсутністю на засіданні комісії водія [PERSON] та не надання ним письмових чи усних пояснень. Крім того, відповідно до протоколу комісії, створеної відповідно до наказу головного лікаря Центру від 25.11.2016 року №147/о від 02.12.2016 року 08 год. 50 хв. Комісією було вирішено перенести засідання комісії на іншу дату. Також встановлено, що 02.12.2016 року за вх.№1109 зареєстрована скарга [PERSON] на дії комісії, яка утворена наказом головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 25.11.2016 року №147/о, зі змісту якої вбачається, що засідання Комісії 02.12.2016 року не відбулось, чим позбавлено його можливості подати Комісії письмові пояснення. Відповідно до Акта комісії, яка створена для розгляду доповідних записок старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року та механіка гаража [PERSON] від 24.11.2016 року від 07.12.2016 року, Комісією 28.11.2016 року було розглянуто доповідні записки старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року, механіка гаража [PERSON] від 24.11.2016 року, пояснювальну лікаря [PERSON] від 28.11.2016 року, пояснювальну фельдшера [PERSON] від 24.11.2016 року, пояснювальні фельдшерів по прийому та передачі викликів бригадам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 24.11.2016 року, шляховий лист №4921 від 24.11.2016 року, та без пояснень водія [PERSON] комісія прийшла до висновку про те, що за порушення водієм [PERSON] п.п.2.1, 2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги водія [PERSON] притягнути до дисциплінарної відповідальності. При цьому, судом відзначається, що станом на 07.12.2016 року про проведення можливих чергових засідань комісією позивач не був повідомлений, чим був позбавлений можливості надати комісії письмові пояснення по суті викладеного в доповідних записках, крім того, в період з 05.12.2016 р. по 19.12.2016 р. [PERSON] перебував на лікуванні, про що свідчать листки непрацездатності №297188 від 05.12.2016р. та № 837326 від 13.12.2016р.(Т.ІІ а.с.28-29). Поряд з цим, відповідно до доповідної записки голови комісії [PERSON] на ім`я головного лікаря Центру від 07.12.2016 року, 07.12.2016 року о 16.45 год. до приймальні головного лікаря була подана заява і пояснення водія [PERSON] його представником [PERSON] . Просив перенести строки розгляду доповідних [PERSON] та [PERSON] до 13.12.2016 року. При цьому, як вбачається із письмових пояснень водія [PERSON] від 07.12.2016 року на доповідну старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року та доповідну механіка [PERSON] від 24.11.2016 року, поданих на ім`я головного лікря Центру 07.12.2016 року та зареєстрованих Центром 07.12.2016 року за вх.№1121, 24.11.2016 року він ( [PERSON] ) відпрацював 12-ти годинну денну зміну у складі виїзної бригади №3 на службовому автомобілі PEUGEOTBoxer, д.н.з. [NUMBER] згідно графіку водіїв підстанції №1 на листопад 2016 року, та під час денної зміни бригадою було виконано 9 викликів, інформація про які занесена до шляхового листа №4921 від 24.11.2016 року, та виконання яких підтверджене підписом керівника бригади. Також зазначено, що водій, як член бригади, ніякого відношення до отримання виклику від диспетчера не має, а тільки знаходиться в режимі готовності та вказівки керівника бригади про виїзд на виклик. Відповідно до протоколу засідання комісії, створеної відповідно до наказу головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 25.11.2016 року №147/о від 08.12.2016 року, з розгляду заяви, пояснень водія [PERSON] щодо доповідних записок старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року , механіка гаража [PERSON] від 24.11.2016 року, комісія прийшла до висновку, що [PERSON] пояснення надані не по суті; немає відповіді на поставлені 28.11.2016 року питання; водій [PERSON] та його представник [PERSON] зневажливо відносяться до роботи комісії, надавши, так звані, пояснення, не по суті і не в строки, про які було досягнуто домовленості 28.11.2016 року а у кінці останнього дня роботи комісії, та вирішила залишити акт комісії від 07.12.216 року, створеної відповідно до наказу головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 25.11.2016 року №147/о, - без змін. Свідок [PERSON] пояснив суду, що з 2004 року він працює в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» на посаді інженера з безпеки дорожнього руху. Згідно з наказом головного лікаря була створена комісія з приводу доповідних записок старшого лікаря [PERSON] та механіка [PERSON] про те, що водій [PERSON] затримав на 8 хв. виїзд на виклик, при цьому, [PERSON] був ознайомлений із змістом зазначених доповідних записок, повідомив, що він надасть комісії письмові пояснення з приводу зазначених доповідних, комісією було визначено також перелік питань, на які водій [PERSON] мав відповісти, однак, коли в призначений час зібралася комісія, водій [PERSON] не з`явився, ніяких пояснень не надав, однак через деякий час, через приймальню він подав письмові пояснення, в яких не містилося відповідей на поставлені комісією питання. За наслідками розгляду доповідних записок комісією було вирішено притягнути водія [PERSON] до відповідальності. В подальшому, всі матеріали були передані в приймальню головного лікаря Центру. Свідок [PERSON] надала суду пояснення, за якими зазначила, що працює фельдшером в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області», при цьому 24.11.2016 року вона була фельдшером по прийому та передачі викликів, приймала виклик на [ADDRESS] , телефонувала мама дворічної дитини, виклик було записано в журнал викликів о 10.30 год. Зазначила, що під час прийняття виклику, паралельно по селектору повідомляється бригада та за викликом прийшов лікар [PERSON] , після чого пішли до машини, однак водія [PERSON] не було ні в машині, ні в гаражі, та машина була зачинена, після чого фельдшер [PERSON] зателефонував на «103» та попросив, щоб викликали водія [PERSON] , після чого, фельдшер підійшов в диспетчерську з проханням повторно викликати [PERSON] , відповідно на виклик бригада виїхала з запізненням на 8 хв. Вказала, що 24.11.2016 року вона (свідок) писала письмові пояснення. Свідок [PERSON] повідомила суду, що з 28.10.2013 року вона працює в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» по прийому та передачі викликів виїзним бригадам, при цьому 24.11.2016 року в 10.30 год. поступив виклик на Гоголя до маленької дитини, у якої піднялася температура, який (виклик) приймала [PERSON] . Приблизно через дві хвилини попросили повідомити по селектору про виклик бригаду. В подальшому, через декілька хвилин підійшов фельдшер [PERSON] , який попросив повідомити водія ще раз. Фактично затримка на виклик склала 8 хвилин. Свідок [PERSON] повідомив суду, що тривалий час він працює в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» на посаді лікаря виїзної бригади. Позивача [PERSON] знає по роботі. Зазначив, що 24.11.2016 року в 10.30 год. поступив виклик на адресу вул.Дзержинського , 133 до дитини 2-ох років, в якої була висока температура. Отримавши від диспетчера виклик, підійшли до машини швидкої медичної допомоги, однак водія в машині не було, у зв`язку з чим подзвонили по телефону та попросили по селектору повідомити водія [PERSON] , щоб він підійшов до машини, так як отримано виклик. Після чого підійшли в диспетчерську та знову попросили викликати по селектору водія [PERSON] , та в подальшому [PERSON] спустився з третього поверху адмінбудівлі Центру, та на його (свідка) питання «Де він був?», повідомив, що він був в приймальній головного лікаря, та в приймальній селектор не працює. На виклик бригада виїхала в 10.38 год., затримка склала 8 хв., приїхали на виклик, надали необхідну допомогу, у дитини температура була 39, ускладнень не було, запитань та претензій до них також не було. Також зазначив, що до складу третьої бригади входили він (свідок) - лікар, фельдшер [PERSON] та водій [PERSON] , при цьому, всі разом вони перебували в кімнаті очікування, потім водій [PERSON] кудись вийшов. Окрім того, зазначив, що на мобільний телефон [PERSON] він (свідок) не дзвонив, бо він навіть не знає і номеру телефону останнього. По даному факту він (свідок) писав пояснення. Свідок [PERSON] повідомив суду, що з 01.04.2014 року він працює фельдшером в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області», та 24.11.2016 року о 10.30 год. поступив виклик до 2-ох річної дитини та по селектору оголосили про виїзд на виклик третю бригаду та коли вони підійшли до машини швидкої, то водія в ній не було, він подзвонив зі свого мобільного телефону на «103», та попросив, щоб по селектору оголосили водію [PERSON] . При цьому, він бачив, як [PERSON] спускається з третього поверху будівлі Центру, та на запитання лікаря де він був, повідомив, що був у приймальній головного лікаря Центру. Зазначив, що він (свідок) писав пояснювальну на ім`я головного лікаря Центру, пояснювальну про те, чому запізнилися на виклик, запропонував написати старший лікар зміни. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 13.03.2009 року вона працює в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» на посаді головного бухгалтера та 24.11.2016 року в 10.25 год. [PERSON] зайшов до неї в кабінет для того, щоб отримати відповідь на своє звернення, отримавши відповідь, хвилин 5 він був в кабінеті, після чого через декілька хвилин вона вийшла в коридор та коли йшла по коридору, то по динаміку почула, як водія [PERSON] викликають, щоб він підійшов до свого автомобіля, після чого вона зайшла в приймальню та повідомила [PERSON] про те, що його викликають. Свідок також зазначила, що протягом 2016 року [PERSON] постійно скаржився, писав скарги, у зв`язку з чим в колективі була неспокійна обстановка. Аналізуючи покази зазначених свідків, зокрема, свідка [PERSON] та складені комісією акти, судом відзначається, що комісією під час розгляду доповідних записок старшого лікаря зміни [PERSON] від 24.11.2016 року, механіка гаража [PERSON] від 24.11.2016 року, були розглянуті також і пояснювальна лікаря [PERSON] від 28.11.2016 року, пояснювальна фельдшера [PERSON] від 24.11.2016 року, пояснювальні фельдшерів по прийому та передачі викликів бригадам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 24.11.2016 року, при цьому, свідок не зміг повідомити, яким чином дані пояснення потрапили до комісії під його головуванням без вхідної реєстрації та резолюції. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] не змогли пояснити в судовому засіданні, хто вимагав від них письмових пояснень та з якою метою, про існування комісії, яка проводила розслідування, їм не було відомо та на засіданні самої комісії вони не були присутні. Окрім того, в наказі про звільнення зазначено, що водій [PERSON] порушив п.2.1 п.2.25 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги). Відповідно до п.2.1 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги), затвердженої головним лікарем Центру [PERSON] 05.09.2014 року, основними завданнями водія є забезпечення доставки медичних працівників та оснащення виїзної бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги до місця призначення в найкоротші терміни та отпимальним маршрутом (повинен вибирати найкоротший шлях до місця виклику). Відповідно до п.2.25 Посадової інструкції водій працює згідно затвердженого графіку роботи. У вільний від виїздів час знаходиться у спеціально відведеному приміщенні підстанції, де перебуває у постійній готовності до виїзду, приймає їжу. При цьому, судом відзначається, що постановою Кабінету Міністрів України «Про нормативи прибуття бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги на місце події» №1119 від 21.11.2012 року відповідно до ст.6 Закону України «Про екстрену медичну допомогу» встановлено, що :1) звернення стосовно надання екстреної медичної допомоги за єдиним телефонним номером екстреної медичної допомоги 103 або за єдиним телефонним номером системи екстреної допомоги населенню 112 залежно від стану пацієнта поділяються на екстрені та неекстрені згідно з додатком;2) нормативи прибуття бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги на місце події за зверненнями, що належать до категорії екстрених, становлять у містах - 10 хвилин, у населених пунктах поза межами міста - 20 хвилин з моменту надходження звернення до диспетчера оперативно-диспетчерської служби центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф.Зазначені нормативи з урахуванням метеорологічних умов, сезонних особливостей, епідеміологічної ситуації та стану доріг можуть бути перевищені, але не більше ніж на 10 хвилин. Згідно з Додатком до постанови Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2012 року №1119 до категорії екстрених належать звернення стосовно пацієнта, який перебуває у невідкладному стані, що:1) супроводжується:знепритомленням;судомами;раптовим розладом дихання; раптовим болем у ділянці серця;блювотою кров`ю;гострим болем у черевній порожнині;зовнішньою кровотечею;ознаками гострих інфекційних захворювань; гострими психічними розладами, що загрожують життю і здоров`ю пацієнта та/або інших осіб; 2) зумовлений:усіма видами травм (поранення, переломи, вивихи, опіки, важкі забої, травми голови);ураженням електричним струмом, блискавкою, тепловими ударами, переохолодженням, асфіксією всіх видів (утоплення, потрапляння сторонніх предметів у дихальні шляхи);ушкодженнями різної етіології під час надзвичайних ситуацій (дорожньо-транспортні пригоди, аварії на виробництві, стихійні лиха тощо);отруєннями, укусами тварин, змій, павуків та комах тощо;порушенням нормального перебігу вагітності (передчасні пологи, кровотеча тощо). До категорії екстрених належать також звернення медичних працівників щодо транспортування пацієнтів, які перебувають у стані, що потребує обов`язкового медичного супроводження та термінової госпіталізації до стаціонарних закладів охорони здоров`я. Диспетчер оперативно-диспетчерської служби центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф направляє до пацієнта бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги невідкладно після отримання звернення, що належить до категорії екстрених. Відповідно до п.3 зазначеної постанови до категорії неекстрених належать звернення стосовно пацієнта, стан якого не є невідкладним та:1) супроводжується:раптовим підвищенням температури тіла з кашлем, нежиттю, болем у горлі;головним болем, запамороченням, слабкістю;болем у попереку, суглобах (радикуліт, остеохондроз, артрит, артроз тощо);підвищенням артеріального тиску;больовим синдромом у онкологічних хворих;алкогольним, наркотичним, токсичним абстинентним синдромом;2) зумовлений загостренням хронічних захворювань у пацієнтів, які перебувають під наглядом сімейного або дільничного лікаря з приводу гіпертонічної хвороби, виразки шлунка та дванадцятипалої кишки, хронічного запалення печінки, жовчного міхура, кишківника, хвороби нирок, суглобів тощо. Диспетчер оперативно-диспетчерської служби центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф перенаправляє звернення, що належить до категорії неекстрених, до відповідного закладу охорони здоров`я первинної медико-санітарної допомоги у порядку, затвердженому МОЗ, а у разі відсутності такої можливості - направляє до пацієнта бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги, що не виконує екстрені виклики, протягом 1 години з моменту отримання звернення. Під час судового розгляду справи представники відповідача зазначали, що виклик, який надійшов 24.11.2016 року о 10.30 год. з приводу підвищення температури тіла у дворічної дитини, був визначений диспетчером з прийому викликів як екстрений, відповідно затримка бригади на екстрений виклик у зв`язку з відсутністю в автомобілі швидкої водія [PERSON] склала 8 хв., поряд з цим, стороною відповідача не було надано на підтвердження зазначеного відповідних належних доказів, і, зокрема, заповненої первинної медичної документації, інформації, яка передавалася керівнику бригади щодо категорії виклику (екстрений/неекстрений) та ін. Крім того, відповідно до п.п.2, 5, 7, 8, 9, 10 Порядку інформування бригад екстреної медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги та їх направлення на місце події, затвердженого Постановою КМУ від 21.11.2012 року №1118, інформація про необхідність надання екстреної медичної допомоги від будь-якої особи, яка звернулася за її наданням, або оператора системи екстреної допомоги населенню за єдиним номером 112 надходить до оперативно-диспетчерської служби центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф (далі - диспетчерська служба центру) для опрацювання та передачі бригадам. Для забезпечення отримання інформації про виклики у складі диспетчерської служби центру визначаються диспетчери з приймання викликів, які здійснюють:приймання виклику;заповнення первинної медичної документації в електронному вигляді;передачу інформації в електронному вигляді диспетчеру напрямку. В подальшому, диспетчери напрямків забезпечують:приймання інформації (електронної картки) від диспетчера з приймання викликів;передачу інформації (електронної або паперової картки) керівникові бригади;отримання від бригади підтвердження щодо надходження інформації про виклик;інформаційний супровід на всіх етапах надання екстреної медичної допомоги за викликом;передачу до стаціонарних закладів охорони здоров`я інформації щодо необхідності госпіталізації пацієнтів за викликами;отримання повідомлення про обсяг екстреної медичної допомоги, наданої за викликом;передачу інформації про завершення бригадою надання зазначеної допомоги за викликом до диспетчерської служби центру;залучення додаткових бригад до надання екстреної медичної допомоги у разі наявності великої кількості постраждалих на місці події. Розпорядження диспетчерів напрямку є обов`язковими до виконання бригадами. Бригади розташовуються в приміщеннях станцій, підстанцій, відділень, пунктів постійного або тимчасового базування. Рішення про місце розташування бригади приймається керівником центру з урахуванням необхідності виконання нормативу прибуття бригад на місце події. Працівники бригади діють відповідно до Типового положення про бригаду екстреної (швидкої) медичної допомоги та посадових інструкцій. Бригада забезпечує:приймання від диспетчера напрямку медичної інформації про виклик в електронній формі;перенесення медичної інформації про виклик з електронної форми до медичної статистичної документації на паперовому носії;здійснення заходів щодо надання екстреної медичної допомоги з урахуванням встановлених нормативів;інформування диспетчера напрямку про етапи надання екстреної медичної допомоги за викликом та про завершення надання такої допомоги;передачу диспетчеру напрямку інформації про велику кількість постраждалих для залучення додаткових бригад. Крім того, наказом МОЗ України від 29.08.2008 р. № 500 «Про заходи щодо удосконалення надання екстреної медичної допомоги населенню України» з відповідними змінами, затверджене Положення про лікаря станції швидкої та невідкладної медичної допомоги (виїзної бригади), в п. 1.3 якого зазначено, що лікар є керівником та організатором роботи всієї бригади, в тому числі і водія. Однією з головних функцій лікаря, передбачених даним Положенням, є забезпечення негайного виїзду бригади екстреної допомоги після отримання виклику, інформування про місце виклику водія виїзної бригади та підписання подорожнього листа після кожного виконаного виклику. Тим самим, з огляду на зазначене, судом відзначається, що водій, як член бригади, ніякого відношення до отримання виклику від диспетчера не має, він тільки знаходиться в режимі готовності та вказівки керівника бригади, яким є лікар, про виїзд на виклик. Крім того, відповідно до п.п.2.12, 2.18 Посадової інструкції водія автотранспортного засобу (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги при залишенні автомобіля під час знаходження медперсоналу Бригади на підстанції, водій зобов`язаний особисто замикати двері медичного салону автомобіля. Протягом зміни регулярно і своєчасно заповнювати шляховий лист і давати на підпис керівнику бригади після кожного виклику. При цьому, під час судового розгляду справи було також встановлено, та не спростовано представниками відповідача, що виклик до пацієнта був здійснений, бригада була доставлена до хворого за адресою [ADDRESS] протягом 10-ти хвилин (10.38 год. - 10.48 год.), що підтверджується підписом керівника бригади лікаря [PERSON] в шляховому листі №4921 від 24.11.2016 р. Доставлення бригади екстреної медичної допомоги було здійснено в межах нормативу, визначеного зазначеною постановою Кабінету Міністрів України «Про норматив прибуття бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги на місце події» №1119 від 21.11.2012 р. Після надання медичної допомоги бригада була доставлена на станцію екстреної медичної допомоги також протягом 10 хвилин (11.10 год. - 11.20 год.), що також підтверджується підписом керівника бригади в зазначеному шляховому листі. Здійснення виклику та надання медичної допомоги 24.11.2016 р. за адресою [ADDRESS] також підтверджується показаннями лікаря [PERSON] та фельдшера [PERSON] , які були допитані судом в якості свідків. Більш того, з письмових пояснень [PERSON] , яка викликала швидку допомогу 24.11.2016 р. вбачається, що медичну допомогу доньці [PERSON] отримала та претензій не має (Т.ІV а.с.28). Окрім того, як на порушення позивачем вимог посадової інструкції представники відповідача посилалися на те, що отримавши супровідний талон з інформацією про виклик лікар та фельдшер підійшли до санітарного автомобіля, який був замкнений і водія [PERSON] біля нього не було, як не було його і в кімнаті відпочинку бригади №3, та в цей час позивач вирішував свої особисті справи, знаходячись в приймальній головного лікаря, у зв`язку з чим бригада виїхала на виклик з запізненням на 8 хв., поряд з цим, зазначені доводи щодо вирішення позивачем особистих питань спростовані наданими позивачем доказами, за якими, 24.11.2016 року позивачем [PERSON] було отримано накази по установі від 05.01.2016 р. №10/0 «Про норми списання дизельного пального» та від 30.12.2015 р. №150/0 «Про введення зимових норм витрати пального». З огляду на зазначене, суд вважає, що відповідачем не доведено, в чому саме проявилось порушення позивачем [PERSON] зазначених пунктів 2.1 та 2.25Посадової інструкції, які цьому є належні докази, в чому полягає його (позивача) вина, груба умисність та до яких наслідків це призвело. Судом також встановлено, що під час перебування позивача [PERSON] на листку непрацездатності, адміністрація закладу ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» 13.12.2016 року звернулася до профспілкового комітету Центру із зверненням за №1032 про надання згоди на звільнення водія санітарного автомобіля територіального медичного об`єднання «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» [PERSON] . При цьому, судом відзначається, що безпосередньо звернення адміністрації Центру №1032 від 13.12.2016 року відповідачем під час судового розгляду справи не надано, відповідно, суд позбавлений можливості встановити його (звернення) обгрунтованість та чи підписане звернення (подання) особою, що має право на прийняття та звільнення працівників. Відповідно до витягу з протоколу №25 засідання профспілкового комітету ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 22.12.2016 року профспілковий комітет Центру вирішив надати згоду адміністрації закладу на звільнення водія санітарного автомобіля [PERSON] по ч.3 ст.40 КЗпП України за систематичне порушення трудової дисципліни (накази головного лікаря ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» від 24.11.2015 р. №121/к-2 та від 23.03.2016 р. №25к/2, від 27.06.2016 р. №75/к-2). В свою чергу, судом також відзначається, що розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43(1) КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Статтею 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» передбачений порядок надання згоди на розірвання трудового договору з ініціативи роботодавця, і, зокрема, у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п`ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез`явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез`явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Отже, з аналізу зазначених правових норм слідує, що, отримавши подання від роботодавця, голова профкому в межах 15-ти денного терміну планує засідання профкому з означеного питання, на яке в письмовій формі (рекомендованим листом з повідомленням про вручення) запрошує працівника з тим, щоб вислухати його особисті доводи та переконатися, чи дотримані адміністрацією підприємства норми трудового законодавства та чи на законних підставах проводиться звільнення працівника. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що з 1982 року він працює в ТМО «ЦЕМД та МК у Кіровоградській області» є старшим лікарем зміни та головою профспілки. Позивача [PERSON] знає по роботі, неприязних відносин з ним не має. 13.12.2016 року до профспілки надійшло звернення від головного лікаря [PERSON] про надання згоди на звільнення водія [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України. 21.12.2016 року він зателефонував [PERSON] та запросив його на засідання профкому на 22.12.2016 року на 09.00 год., при цьому, 22.12.2016 року водій [PERSON] працював, була його зміна, він прийшов на засідання та приніс заяву про відкладення та повідомив, що він має знаходитися на робочому місці, просив перенести засідання та надати можливість ознайомитися з матеріалами, разом з тим, розглянувши його заяву в її задоволенні було відмовлено та засідання було перенесено через 15 хв. в кабінет механіка, куди знову викликали [PERSON] , однак він знову повідомив, що він на роботі. 22.12.2016 року подання адміністрації про надання згоди на звільнення [PERSON] було розглянуто за відсутності останнього на засіданні профкому. Крім того, із змісту протоколу засідання профспілкового комітету встановлено, що водія [PERSON] було запрошено на засідання 21.12.2016 року по телефону о 09 год. 20 хв. та на початку засідання [PERSON] подав заяву, в якій просив перенести засідання профкому у зв`язку тим, що він знаходиться на денному чергуванні та не може залишити своє робоче місце, а також про те, що він не ознайомлений з документами з приводу його звільнення, на підставі чого не має можливості прийняти участь в засіданні профспілкового комітету. В свою чергу, профспілковим комітетом було вирішено не надавати згоди на перенесення засідання на інший час та водія [PERSON] було викликано на засідання профкому по селекторному зв`язку, однак водій [PERSON] не з`явився, після чого було прийнято рішення обговорення першого питання провести в диспетчерській гаражного підрозділу, куди був запрошений водій [PERSON] коли водій [PERSON] з`явився в диспетчерську йому було доведено до відома, що його заяву відхилено як необгрунтовану, та знову було запропоновано ознайомитися із зверненням адміністрації, на що водій [PERSON] відмовився, а також відмовився приймати участь у засіданні профкому. Тим самим, судом відзначається, що, незважаючи на прохання позивача про перенесення засідання профспілкового комітету та всупереч вимогам ст. 43 КЗпП України та ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», профспілковий комітет Центру провів своє засідання 22.12.2016 року по розгляду подання адміністрації центру на отримання згоди на звільнення водія [PERSON] , не відкладаючи розгляд подання до наступного засідання та без присутності водія [PERSON] , чим позбавив можливості останнього бути присутнім на засіданні комісії та надати свої пояснення, на підставі чого, дану згоду на звільнення позивача, надану профспілковим органом 22.12.2016 року не можна вважати такою, що має юридичне значення. Статтею 3 КЗпП України встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. За приписами ст.139 КЗпП Україниусі працівники повинні сумлінно і чесно працювати, вчасно виконувати розпорядження роботодавця, додержуватися трудової дисципліни та вимог нормативних актів про охорону праці. Наслідком порушення працівником трудової дисципліни, невиконання або неналежного виконання його трудових обов`язків може стати застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника визначені у статтях 40, 41 КЗпП України. Згідно з вимогами пункту третього статті 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року, за передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП України підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково (ст.151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року. Крім того, для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП необхідна наявність сукупності таких умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають з правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним (тобто до працівника протягом року вже було застосовано дисциплінарне або громадське стягнення); враховуються тільки дисциплінарні й громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів (заходи громадського впливу, наприклад, обговорення порушення, у таких випадках не мають юридичного значення) і є чинними на момент звільнення працівника; з моменту виявлення порушення до дисциплінарного звільнення може минути не більше місяця. Так, однією з умов для звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП є невиконання обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Трудовий договір завжди, незалежно від того, в усній чи письмовій формі його було укладено, містить умови, що визначають обов`язки як працівника, так і роботодавця. Ці умови можуть бути прямими, тобто такими, що визначаються та закріплюються безпосередньо в самому трудовому договорі, а також опосередкованими, які вже встановлені законодавством, колективним договором, посадовою інструкцією, правилами внутрішнього розпорядку, а тому не потребують додаткового закріплення у трудовому договорі.Роботодавець не вправі вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором (ст. 31 КЗпП), тому відмова працівника від виконання роботи, що не входить до кола його обов`язків, не є порушенням трудової дисципліни і, відповідно, такі дії не дають підстав для його звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП. Наступною умовою звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП є наявність вини працівника (у формі умислу чи необережності). Принцип вини прямо закріплений у п. 24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку для робочих і службовців підприємств, установ, організацій, затверджених Постановою Державного комітету СРСР з праці і соціальних питань від 20 липня 1984 р. № 213, який кваліфікує поведінку працівника як порушення трудової дисципліни за наявності вини працівника та поширюється на звільнення як один із видів дисциплінарного стягнення (ст. 147 КЗпП), і опосередковано -у п. 3 ст. 40 КЗпП (адже звільнення допускається за систематичне невиконання трудових обов`язків за відсутності поважних причин). Під систематичним невиконанням трудових обов`язків мається на увазі неодноразове здійснення працівником цих вчинків, тим самим, для звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП необхідна наявність факту не першого, а повторного (тобто вдруге чи більше разів) здійснення працівником винного невиконання чи неналежного виконання обов`язків після того, як до нього уже застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення за вчинення таких дій раніше. Тобто працівник і раніше (до моменту вчинення проступку, за який його роботодавець прагне звільнити за п. 3 ст. 40 КЗпП) порушував трудову дисципліну, не виконував своїх посадових обов`язків, у результаті чого до нього застосовувались заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, при цьому маються на увазі не заходи громадського впливу, а саме стягнення, передбачені законодавством, які не погашені строком давності (з часу їх накладення пройшло менше року), зокрема, догана, оголошена наказом роботодавця. Крім того, звільнення з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП допускається тільки у тому випадку, якщо з моменту виявлення проступку пройшло не більше місяця (не враховуючи часу, коли працівник не працював у зв`язку з хворобою або перебуванням у відпустці), а з моменту його вчинення - не більше шести місяців. Тобто, невиконання працівником обов`язків вже не буде підставою для звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП, якщо він повторно вчинив дисциплінарний проступок після закінчення однорічного строку з дня застосування до нього заходів дисциплінарного стягнення за попереднє вчинення дисциплінарного проступку. Якщо протягом року з дня накладення дисциплінарного стягнення працівника не піддано новому дисциплінарному стягненню, він вважається таким, що не мав дисциплінарного стягнення (ч. 1 ст. 151 КЗпП). Окрім того, для звільнення працівника за систематичне невиконання трудових обов`язків окрім усіх вищезгаданих умов необхідна згода виборного органу (профспілкового представника) первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (частина перша ст. 43 КЗпП). За одне й те саме правопорушення заборонено двічі притягувати до юридичної відповідальності одного й того самого виду (ч. 1 ст. 61 Конституції України), відповідно, і за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення (частина друга ст. 149 КЗпП), тобто, якщо за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на працівника трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку, йому вже було оголошено догану, то звільнити працівника за вчинення цього самого проступку вже не можна. Відповідно до п.22 вищезазначеної Постанови, у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з`ясувати в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом для звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарні стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Згідно зі статтею 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з частиною першою статті 147 КЗпП України належать догана та звільнення. Отже, звільнення працівника за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення, при цьому, роботодавець повинен навести у наказі конкретні факти допущеного працівником невиконання обов`язків, зазначити, коли саме вони мали місце, які проступки вчинив працівник після застосування до нього стягнення та коли. Крім того, при розгляді спорів щодо правомірності звільнення за пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП України Верховний Суд вказував, що частина друга статті 149 КЗпП надає право власникові вибирати вид стягнення, але зобов`язує його враховувати при цьому цілу низку факторів: 1) ступінь тяжкості вчиненого проступку; 2) заподіяну порушенням шкоду; 3) обставини, за яких вчинено проступок; 4) попередню роботу працівника. Працівник має право оскаржити до суду застосоване до нього дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, посилаючись на те, що власник не врахував перелічені фактори (справа №161/6283/16-ц, постанова ВС від 03.07.2019, справа № 465/6964/15-ц, постанова ВС від 07.06.2018). Звільнити працівника за систематичне невиконання обов`язків покладених на нього трудовим договором і правилами трудового розпорядку роботодавець може тільки у тому випадку, якщо є докази порушень з боку працівника, які призвели до завдання шкоди підприємству (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21.03.2018 у справі №336/3679/17). Разом з тим, судом відзначається, що навіть у випадку конкретизації роботодавцем та доведеності порушення трудової дисципліни з боку позивача обраний вид дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення з роботи не можна визнати таким, що відповідає тяжкості проступку, оскільки відповідачем не було надано суду жодного належного доказу на підтвердження того, що від вказаних дій позивача для роботодавця або інших осіб настали негативні наслідки, була заподіяна шкода, застосовані певні санкції, тощо. На переконання суду, з урахуванням встановлених під час судового розгляду фактичних обставин на підставі наданих сторонами доказів, вказаних вимог роботодавець при прийнятті рішення про звільнення позивача [PERSON] з роботи за п.3 ст.40 КЗпП України, не дотримався, що свідчить про суб`єктивну складову та упередженість керівництва у прийнятті рішення стосовно звільнення позивача, застосувавши до останнього за формальних обставин, таке суворе дисциплінарне стягнення, як звільнення з роботи. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Конвенції Міжнародної Організації Праці № 158 Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, яка ратифікована Постановою ВРУ № 3933-XII від 04.02.94 тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить нароботодавцеві. З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову, наданих учасниками справи доказів, та оцінивши наявні докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності, встановивши при цьому, що дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення застосовано до позивача [PERSON] за дисциплінарний проступок, із врахуванням незаконності попередніх оголошених позивачу доган (наказ №25/к-2 від 23.02.2016 року, наказ №75/к-2 від 27.06.2016 року), суд приходить до висновку про те, що відповідачем не було дотримано вимог законодавства про працю (статті 149 КЗпП України), а саме: при обранні виду стягнення взагалі не було враховано ступінь тяжкості вчиненого і заподіяну цим шкоду, усі необхідні обставини і попередню роботу працівника, так як в наказах про оголошення догани та звільнення не вказано, які наслідки настали в результаті допущення позивачем невиконання службових обов`язків, та не встановлено причини, які до цього призвели, на підставі чого суд вважає, що у відповідача такожбули відсутні правові підстави для звільнення позивача за пунктом 3 частини статті 40 КЗпП України, оскільки в даному випадку відсутня кваліфікуюча ознака - систематичність невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку,а тому звільнення позивача за пунктом 3 статті 40 КЗпП України є незаконним. При цьому, судом не приймаються до уваги доводи сторони відповідача про те, що систематичне порушення позивачем трудових обов`язків, покладених на нього посадовою інструкцією підтверджується доповідними та пояснювальними записками, письмовими поясненнями та актами, складеними ними, є безпідставними, оскільки зводяться до неправильного тлумачення відповідачем вимог трудового законодавства. Більш того, судом відзначається, що в основній своїй кількості доповідні та пояснювальні записки, які були адресовані головному лікарю Центра [PERSON] , та які були подані безпосередньо через приймальню Центра, не містять будь-яких позначок щодо їх надходження та реєстрацію, резолюції з подальшими діями. В той час як відповідно до п.п.169, 170 Інструкції з діловодства у Міністерстві охорони здоров`я, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України 25.02.2014 року №143 реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, яким фіксується факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому реєстраційного індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів провадиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєстрації підлягають всі документи, що потребують обліку, виконання і подальшого використання у довідкових цілях. Не підлягають реєстрації документи, що містять інформацію оперативного характеру (додаток 14), та ті, що обліковуються в інших структурних підрозділах. Документи (службові та доповідні записки, інформаційні довідки, доручення, порядки денні апаратних нарад, колегій, протоколи, рішення нарад, колегій тощо), створені в апараті МОЗ України, реєструються службою діловодства як вхідні внутрішні документи, з присвоєнням відповідних реєстраційних індексів. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Крім того, відповідно до ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці у разі виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. З огляду на викладене вище, суд визнає протиправним та приходить до висновку про необхідність скасування наказу №379/л від 22 грудня 2016 року «Про звільнення водія [PERSON] », винесеного головним лікарем ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області» [PERSON], яким [PERSON] - водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги станції екстреної (швидкої) медичної допомоги, звільнено 22 грудня 2016 року за систематичне невиконання ним без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором і правилами внутрішнього трудового розпорядку на підставі п.3 ст.40 КЗпП України та поновити позивача [PERSON] з 22 грудня 2016 року на роботі на посаді водія автотранспортних засобів (санітарний автомобіль екстреної (швидкої) медичної допомоги станції екстреної (швидкої) медичної допомоги. Відповідно до п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 з наступними змінами і доповненнями «Про практику розгляду судами трудових спорів», у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року № 100 (зізмінами, внесеними постановою Кабінету Міністрів України від 16 травня 1995 року № 348). Так, абзацом третім пункту 2 Порядку встановлено, що середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сумм відрахування на податки, стягнення аліментів тощо. Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку). Крім того, згідно з абзацом п`ятим п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести у своєму рішенні розрахунки, з яких він визначав суми стягнення. Оскільки справляти і сплачувати ПДФО та військовий збір це обов`язок роботодавця, у резолютивній частині судового рішення визначають суму без їх утримання. В ТМО «Центрекстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» відповідно до ст. 61 КЗпП України застосовується місячний облік робочого часу. Встановлено, що позивач [PERSON] працював водієм автотранспортного засобу (санітарного автомобіля швидкої медичної допомоги) виїзної бригади екстреної медичної підстанції №1 в ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та МК у Кіровоградській області» на повну ставку з погодинною формою оплати праці. Відповідно до розрахункових листів (Т.2 а.с.42) та довідки про заробітну плату від 01.02.2017 р. (Т.2 а.с.67) в жовтні 2016р. позивачу [PERSON] нарахована заробітна плата в розмірі 3663,77 грн. за 164 відпрацьовані години; в листопаді 2016 р. позивачу [PERSON] нарахована заробітна плата в розмірі 3 650,59 грн. за 180 відпрацьованих годин, відповідно розрахунок середньогодинної заробітної плати за останні два календарних місяці (жовтень - листопад) 2016р., що передували звільненню становить (3 663,77 грн. + 3 650,59 грн.) : (164+180) = 7314,36 грн. : 344 = 21,26 грн./годину роботи. Відповідно до п. 10 Порядку у випадках підвищення тарифних ставок і посадових окладів на підприємстві, в установі, організації відповідно до актів законодавства, а також за рішеннями, передбаченими в колективних договорах (угодах), як у розрахунковому періоді, так і в періоді, протягом якого за працівником зберігається середній заробіток, заробітна плата, включаючи премії та інші виплати, що враховуються при обчисленні середньої заробітної плати, за проміжок часу до підвищення коригуються на коефіцієнт їх підвищення. Виходячи з відкоригованої таким чином заробітної плати у розрахунковому періоді, за встановленим у пунктах 6, 7 і 8 розділу IV порядком визначається середньоденний (годинний) заробіток. У випадках, коли підвищення тарифних ставок і окладів відбулось у періоді, протягом якого за працівником зберігався середній заробіток, за цим заробітком здійснюються нарахування тільки в частині, що стосується днів збереження середньої заробітної плати з дня підвищення тарифних ставок (окладів). Відповідно до п.п. 2.2.23 Умов оплати праці працівників закладів охорони здоров`я та установ соціального захисту населення, затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 05.10.2005р. № 308/519, водій автотранспортного засобу - автомобіля швидкої медичної допомоги та оперативного автомобіля із спеціальним звуковим сигналом (типу "сирена") з робочим обсягом двигуна: понад 1,8 до 3,5 л має 4 тарифний розряд. Згідно з Постановою КМУ № 288 від 06.04.2016р. «Про підвищення оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери та внесення змін до деяких постанов КМУ» з 1 травня 2016р. встановлений посадовий оклад працівникам установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери 4-го тарифного розряду в розмірі 1543 грн. Згідно з Постановою КМУ № 840 від 23.11.2016р. «Деякі питання оплати праці працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери» з 1 грудня 2016р. встановлений посадовий оклад працівникам установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери 4-го тарифного розряду в розмірі 1 695грн. На підставі чого, розмір посадового окладу працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери 4-го тарифного розряду в грудні 2016р. збільшився на 9,8% відносно листопада 2016р., а відповідно і розмір середньогодинної заробітної плати з 1 грудня 2016р. збільшився на 9,8% та склав 23,34 грн./ годину (21,26 + 9,8%). Так, в грудні 2016 р. позивач [PERSON] відпрацював 156 годин - 36 годин виїзних годин та 120 годин лікарняних (15дн. х 8 годин = 120 годин). Норма тривалості робочого часу в грудні 2016 р. склала 176 годин (відповідно до листа Міністерства соціальної політики від 20.07.2015 р. N10846/0/14-15/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2016 рік). Постановою КМУ від 28.12.2016 р. № 1037 визначено, що посадові оклади за ЄТС із 1 січня 2017 року розраховуються, виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1-го тарифного розряду, установленого в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року (у 2017 році - 1600 грн. згідно за ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік»), у зв`язку з чим, посадовий оклад, зокрема 4-го тарифного розряду, становитиме 2032 грн. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 96 КЗпП України та ч. 6 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» у редакції Закону № 1774-VIII від 06.12.2016р. мінімальний посадовий оклад (тарифна ставка) встановлюється у розмірі, не меньшому за прожитковий мінімум, встановлений для працездатних осіб на 1 січня календарного року, на підставі чого розмір посадового окладу працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери 4-го тарифного розряду в січні 2017р. збільшився на 19,88% відносно грудня 2016р., а відповідно і розмір середньогодинної заробітної плати з 1 січня 2017р. збільшився на 19,88% та склав 27,98 грн./ годину (23,34 + 19,88%). Міністерство соціальної політики України своїм листом від 05.08.2016 року № 11535/0/14-16/13 встановило порядок розрахунку норми тривалості робочого часу на підприємстві у 2017 році. Посадові оклади з 1 січня 2018 року розраховуються, виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1-го тарифного розряду, установленого в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року (ч. 6 ст. 96 КЗпП України та ч. 6 ст. 6 Закону України «Про оплату праці») (у 2018 році - 1762 грн. згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік»), відповідно посадовий оклад зокрема 4-го тарифного розрядуз січня 2018р. становитиме 2238 грн. На підставі чого, розмір посадового окладу працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери 4-го тарифного розряду в січні 2018р. збільшився на 10,1% відносно січня 2017р., а відповідно і розмір середньогодинної заробітної плати з 1 січня 2018р. збільшився на 10,1% та склав 30,81 грн./ годину (27,98 + 10,1%). Розрахунок норми тривалості робочого часуна 2018 рік визначається з дотриманням вимог статей 50-53, 67 і 73 КЗпПза календарем п`ятиденного робочого тижня. Посадові оклади з 1 січня 2019 року розраховуються, виходячи з розміру посадового окладу (тарифної ставки) працівника 1-го тарифного розряду, установленого в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня календарного року (ч. 6 ст. 96 КЗпП України та ч. 6 ст. 6 Закону України «Про оплату праці») (у 2019 році - 1921 грн. згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік»), відповідно посадовий оклад, зокрема 4-го тарифного розряду, з січня 2019р. становитиме 2440 грн. На підставі чого, розмір посадового окладу працівників установ, закладів, організацій окремих галузей бюджетної сфери 4-го тарифного розряду в січні 2019р. збільшився на 9,05% відносно січня 2018р., а відповідно і розмір середньогодинної заробітної плати з 1 січня 2019р. збільшився на 9,05% та склав 33,60 грн./ годину (30,81 + 9,05%). Міністерство соціальної політики України своїм листом від 08.08.2018 р. № 78/0/206-18 встановило порядок розрахунку норми тривалості робочого часу на підприємстві у 2019 році з дотриманням вимог статей 50-53, 67 і 73 КЗпП за календарем п`ятиденного робочого тижня. Відповідно до даних трудової книжки на ім`я [PERSON] , останній в період з 01.03.2017 року по 05.05.2017 року працював на посаді агента в ПП «Юридична Агенція «Прецедент», в період з 01.08.2017 року по 31.01.2018 року працював на посаді водія автотранспортних засобів в ТОВ «Соколівський м`ясокомбінат «Українські ковбаси», в період з 30.07.2018 року по 24.09.2018 року працював на посаді продавця непродовольчих товарів в виробничо-комерційній фірмі «Спліт», з 25.09.2018 року прийнятий на посаду продавця непродовольчих товарів фізична особа-підприємець [PERSON] в порядку переведення з ВКФ «Спліт» (Т.5 а.с. 224-227). З огляду на викладене вище, позивачем проведено розрахунок середньогодинної заробітної плати за період вимушеного прогулу, за період з 23 грудня 2016 року по 10 квітня 2019 року, як різниці за виконання нижче оплачуваної роботи, який розраховано наступним чином: норма тривалості робочого часу за час вимушеного прогулу (год.) Х розмір середньогодинної оплачуваної заробітної плати з урахуванням підвищення тарифних ставок (грн.) = середня заробітна плата за час вимушеного прогулу (грн.); заробітна плата, отримана за виконання нижче оплачуваної роботи (грн.), різниця в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (грн.), яка розрахована, як середня заробітна плата за час вимушеного прогулу (грн.) - заробітна плата, отримана за виконання нижче оплачуваної роботи (грн.), відповідно Період вимушеного прогулуНорма тривалості робочого часу за час вимушеного прогулу, (год.) Розмір середньо годинної оплачуваної заробітної плати з урахуванням підвищення тарифних ставок, (грн.)Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу, (грн.)Заробітна плата, отримана за виконання нижче оплачуваної роботи, (грн.)Різниця в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи (грн.) грудень з 23.12.16.2023,34466,80-466,8 січень 201715927,984448,82-4448,82 лютий 201716027,984476,80-4476,80 березень 201717527,984896,503260,001636,50 квітень 201715227,984252,963260,00992,96 травень 201715927,984448,82932,533516,29 червень 201715927,984448,82-4448,82 липень 201716827,984700,642000,002700,64 серпень 201717527,984896,503270,001626,50 вересень 201716827,984700,643325,001375,64 жовтень 201716727,984672,663325,001347,66 листопад 201717627,984924,483325,001599,48 грудень 201716827,984700,643325,001375,64 січень 201816830,815176,085389,960,00 лютий 201816030,814929,60-4929,60 березень 201816730,815145,27-5145,27 квітень 201815930,814898,79-4898,79 травень 201815930,814898,79-4898,79 червень 201815930,814898,79-4898,79 липень 2018 17630,815422,56340,455082,11 серпень 201817530,815391,753723,001668,75 вересень 201816030,814929,64179,51750,09 жовтень 201817630,815422,563737,001685,56 листопад 201817630,815422,563738,001684,56 грудень 201816730,815145,273738,001407,27 січень 201916833,605644,804192,001452,8 лютий 201916033,605376,004192,001184,00 березень 201915933,605342,404193,001149,40 квітень по 10.04.20194033,601344,00-1344,00 тим самим, за вказаний період середня заробітна плата за час вимушеного прогулу становить 135 423 грн. 90 коп., заробітна плата, отримана за виконання нижче оплачуваної роботи становить 63 445 грн. 45 коп., відповідно різниця в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи становить 72 192 грн. 33 коп. (135 423 грн. 90 коп. -63 445 грн. 45 коп.), та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Зазначений розрахунок, проведений позивачем, приймається судом до уваги, відповідачем зазначений розрахунок не оспорений та не спростований. Позивачем [PERSON] пред`явлено також позовні вимоги про стягнення з відповідача на його користь моральну шкоду в загальному розмірі 95 000 (40 000 грн. + 5 000 грн. + 50 000 грн.) 00 коп., які підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником абоу повноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Пленум Верховного Суду України у п.3 Постанови № 4 від 31.03.95року " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз`яснив, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п.9 вказаної постанови). Згідно з п.13 зазначеної Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України №5 від 25.05.2001 року "Про судову практику у справах про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди"роз`яснено, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної ( немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним органом незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди, обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин. Приймаючи до уваги те, що відповідачем незаконно було звільнено позивача з роботи, чим спричинено позивачу моральні страждання, переживання, яких зазнав позивач,у вигляді переживань, астенічних емоцій, пригніченості настрою, суму, відчаю, втрату нормальних життєвих зв`язків, у приниженні, в т.ч. честі та гідності, а також ділової репутації позивача, необхідності додаткових зусиль для організації свого життя, пов`язаних з пошуком коштів, необхідних для забезпечення належних умов проживання себе та членів своєї сім`ї, при цьому, вирішуючи питання про розмір моральної шкоди, суд враховує характер і ступінь моральних страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач, враховуючи також характер та обсяг заподіяних позивачу душевних страждань, тривалості негативних наслідків морального характеру, а також, виходячи із засад розумності, справедливості та виваженості, суд вважає, що розмір морального відшкодування позивачу належить визначити в розмірі 5 000 грн. 00 коп., який, на думку суду, буде адекватним моральним стражданням позивача. Відповідно до ч.5 ст.235 КЗпП України рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню. Згідно з п.п.2, 4 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, та поновлення на роботі незаконно звільненого працівника. Судові витрати по справі, які складаються з судового збору, вирішити в порядку ст.141 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1 102 грн. 40 коп., сплачений позивачем при пред`явленні позовів, та з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 1 280 грн. 00 коп., враховуючи, що позивач при пред`явленні позовних вимог до суду про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та поновлення на роботі відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial