Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Суду пояснила, що cин та невістка проживали в м. Черкаси, потім переїхали проживати до неї. Вона зареєструвала їх в своєму будинку, також зареєстрований внук. Проживали спільно 1,5 місяця. В серпні 2012 року відповідач припинила спільне проживання з її сином і пішла проживати до своєї матері. В 2014 році шлюб між її сином та відповідачкою було розірвано. Її син разом з внуком зареєстровані та проживають в її будинку. Вона виховує дитину. Відповідач забрала всі свої речі, інколи вона навідує дитину. Стосунки з відповідачем були нормальними, але син з невісткою не змогли підтримати сімейні стосунки. Мати відповідача проживає в с. Цвітне, але не зареєструвала відповідача у власному будинку, так як не має документів на будинок. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та пояснення позивача підтримала в повному обсязі. Пояснила, що відповідач по даний час веде розгульний спосіб життя, зловживає спиртними напоями. Їй відомо, що розглядається дана справа в суді. В з'язку з тим, що відповідач зареєстрована в будинку позивач не може отримати субсидію. Просить визнати відповідача такою, що втратила право корисутвання будинком позивача. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про місце, день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст.224 ЦПК України суд, зі згоди позивача та його представника, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. По справі також були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які надали суду аналогічні поясння про те, що відповідач проживала у позивача. Син позивача та відповідачка переїхали з м. Черкаси влітку 2012 році, близько місяця проживали у позивача. Сімейне життя не склалося і восени 2012 року відповідач самостійно виїхала з будинку позивача до своєї матері, її ніхто не виганяв, забрала всі речі. Дитину доглядає позивач. Відповідач інколи з'являється в селі, проживає в своєї матері. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право на спадщину за законом (а.с.7) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №29751128 від 20.11.2014 року (а.с.35). Довідкою Цвітненської сільської ради підтверджується, що в будинку [ADDRESS] проживають та зареєстровані: голова домоволодіння - [PERSON], син - [PERSON], внук - [PERSON] та [PERSON] Невістка - [PERSON] зареєстрована, але з вересня 2012 року не проживає за даною адресою, проживає біля своєї матері в [ADDRESS]. (а.с. 9). Актом, виданим Цвітненською сільською радою, підтверджується, що [PERSON] зареєстрована по [ADDRESS], але з вересня 2012 року не проживає за даною адресою. Вона може вважатися такою, що втратила право користування жилим приміщенням (а.с. 8). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач, перебуваючи в шлюбних відносинах з сином позивача, в 2012 році вселилася в даний будинок, як член сім'ї, що підтверджено в судовому засіданні показами позивача та свідків. З вересня 2012 року відповідач в будинку не проживає, що підтверджено як показами позивача, свідків так і матеріалами справи (а.с.8, 9). Стронами не було укладено будь-яких угод щодо права користування житловим будинком. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР "члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом... До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням". Аналогічні положення містяться й в ч.1 ст. 405 ЦК України. Коло членів сім'ї власника житла, правовий статус яких визначається ст. 156 ЖК УРСР, є аналогічним членам сім'ї наймача, які визначені ч.2 ст. 64 ЖК. До них належать дружина (чоловік) наймача, діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.155 ЖК УРСР "жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше на встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з вересня 2012 року по даний час, що підтверджується як показами позивача, свідків так і наявними в матеріалах справи документами, крім того судом не встановлено, що відповідач була відсутня в житловому будинку позивача весь цей час з будь-яких поважних причин, а тому вона вважається такою, що втратила право користування житловим будинком позивача, так як не проживає в будинку позивача більше 1 року.

Outcome: approved