Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

03 листопада 2017 року [PERSON] подала до Томашпільського районного суду даний позов, в якому просить збільшити розмір стягнення аліментів визначений рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2007 року та стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі 1000 грн щомісячно, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду. Позов обґрунтовано наступним. У 2002 році сторони зареєстрували шлюб, який згодом було розірвано 08 квітня 2004 року. Від спільного прживання у сторні народилася донька [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2007 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 200 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що на даний час на законодавчому рівні визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позовну заяву підтримав, посилаючись наобставини зазначені в ній.\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання на зявився, надіслав на адресу суду письмові заперечення, згідно яких позовні вимоги визнає частково, згідний сплачувати аліменти у розмірі 25% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття, оскільки ніде не працює. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, розглянувши письмові заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно до\~ст.129 Конституції України\~судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону. Основними засадами судочинства є: законність; рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання державного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом; обов'язковість рішень суду. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно\~ до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених\~ цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які\~ дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками\~ експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана\~ довести ті обставини, на які вона посилається\~ як на підставу своїх вимог\~ і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до статей 4, 5 ЦПК України особа має\~ право на судовий захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 08 квітня 2004 року у відділлі реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області. Після розірвання шлюбу позивачці присвоєно прізвище Ромашевська (а.с.4). Від спільного проживання у сторін є дитина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якої батьками записані сторони (а.с.3). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-АМ № 025113, виданого 08 серпня 2006 року виконавчим комітетом Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області позивач вдруге вийшла заміж та змінила прізвище Ромашевська на прізвище чоловіка Нестерак (а.с. 26). Згідно довідки № 1709 від 26 жовтня 2017 року, виданої виконавчим комітетом Комаргородської сільської ради [PERSON] про те, що на її утриманні знаходиться донька [PERSON], [INFO] (а.с.6). Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 21 лютого 2007 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, вирішено: стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в\~ твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. 02 лютого 2011 року на виконання даного рішення суду Томашпільським районним судом було видано виконавчий лист (а.с. 5). Як вбачається з довідки № 4569 від 13 листопада 2017 року, виданої Томашпільським районним віділом державної виконавчої служби [PERSON] сплачує аліменти згідно виконавчого диста № 2-130, виданого 02 лютого 2011 року Томашпільським районним судом на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 200 грн, до повноліття дитини. Заборгованості по виплаті аліментів станом на 31 жовтня 2017 року не має.\~ Проте, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від\~20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно\~ст. 180 СК України\~батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3\~ст. 181 СК України\~за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч.1\~ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ч. 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених\~ст. 184 Сімейного кодексу України\~(коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2018 рік в Україні втановлюються Законом «Пpo Державний бюджeт на 2018 рік» за пoданням Міністерства фінансів. Так, статтею сьомою даного Закону встановлено такі прожиткові мінімуми: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 травня - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв»язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров»я когось із них. Відповідно до п.п.3 п.17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров»я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи зміст ст.ст.181,\~192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як було встановлено, на підставі рішення Томашпільського районного суду від 21 лютого 2007 року аліменти із відповідача стягувалися в твердій грошовій сумі у розмірі 200 грн, щомісячно. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд вважає, що з урахуванням фактичних обставин справи та виходячи з закріплених ч. 9 ст. 7 СК України принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, розмір стягуваних аліментів підлягає збільшеню з твердої грошової суми у розмірі 200 грн на тверду грошову суму в розмірі 1000 грн. Як зазначено в п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3 Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Суд дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, виходячи з встановлених обставин справи та рівності обов»язку обох батьків утримувати дитину, враховуючи те, що аліменти на дитину стягуються, відповідач записаний батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження, інтереси самої неповнолітньої дитини, приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини, доцільно змінити розмір аліментів, визначених рішенням Томашпільського районного суду від 21 лютого 2007 року, а тому позовна заява [PERSON] підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 6\~ст. 141 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно\~Закону України «Про судовий збір»\~судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Отже, якщо станом на 1 січня 2017 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 1600,00 гривень, тому ставка судового збору в даній справі становитиме 640,00 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 640,00 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved