Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У грудні 2013 року позивач звернувся до суду з зазначеним вище позовом посилаючись на те, що 24 липня 2010 року між ним та відповідачкою в простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка [PERSON] позичила у позивача суму у розмірі 2,829,47 гривень строком до 01.12.2010 року. Позивач надав відповідачці зазначену вище суму позики, але відповідачка у встановлений строк борг не повернула. На підставі викладеного позивач в позовній заяві просить суд стягнути на його користь суму боргу у розмірі 4,198,65 гривень з урахуванням індексу інфляції, процентів за користування кредитом та трьох відсотків річних від суми боргу. Позивач в судове засідання не з"явився, але звернувся до суду з заявою про підтримання позову, який просив розглянути у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суду не повідомила, із заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась. Дослідивши письмові докази справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі, 24 липня 2010 року між позивачем та відповідачкою в простій письмовій формі було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка [PERSON] позичила у позивача суму у розмірі 2,829,47 гривень строком до 01.12.2010 року. Позивач надав відповідачці зазначену вище суму позики, але відповідачка у встановлений строк борг не повернула, доказів виконання свого зобов"язання по зазначеному договору позики стороною відповідача не надано. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі доказів позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved