Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що 13 серпня 2005 року, вона зареєструвала шлюб з відповідачем. За рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 10 лютого 2012 року шлюб між ними було розірвано, а неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], залишилась проживати разом із нею. Оскільки батько дитини не спілкується ні з нею, ні з дочкою, вона навіть не знає де він знаходиться на теперішній час. З цієї причини вона не може отримати згоду батька на виїзд дитини разом з нею за кордон. Просить надати дозвіл оформити документи для тимчасового виїзду за межі України [PERSON], [INFO] року народженн, яка не досягла 16-ти річного віку, без згоди відповідача, а також надати дозвіл тимчасово виїхати за межі України разом з дочкою [PERSON] без згоди і супроводу батька. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги з підстав зазначених в позові. Пояснив, що вказаний дозвіл необхідний для відпочинка і оздоровлення дитини. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 313 Цивільного Кодексу України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до п.2 ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітньої дитини за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Судом встановлено що дитина [PERSON] мешкає разом із своєю матір'ю - позивачкою [PERSON], відповідач [PERSON] є її батьком (а.с. 7). Судом встановлено, що відповідач не надав позивачці своєї згоди на право виїзду за межі України дитини [PERSON] в супроводі матері або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Перешкод для виїзду дитини за кордон у супроводі матері в судовому засіданні не встановлено. Вирішуючи спір, суд приймає до уваги, що у відповідності зі ст. 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право покинути будь-яку країну, включаючи й свою власну, і повертатися у свою країну; згідно зі ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Оскільки перешкод для виїзду дитини за кордон у супроводі матері в судовому засіданні не встановлено, та приймаючи до уваги, що дитина позивачки не досягла 16-річного віку, а її батько не дає згоду на її виїзд за кордон у супроводу матері, чим порушує її конституційні права на свободу пересування, суд вважає за необхідне надати дозвіл на виїзд дитини з України без згоди та супроводу батька.

Outcome: approved