Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів та стягнення утримання на дружину в порядку ст.84 СК України, мотивуючи тим, що 22 червня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року позивачка проживає окремо від відповідача, який добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Позивачка займається доглядом за дитиною немає можливості заробляти гроші, а тому просила стягувати з відповідача щомісячно по 900 грн. на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила задовольнити в повному обсязі так як відповідач добровільно допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, а вона зайнята доглядом за дитиною і тому не має можливості матеріально забезпечити ні себе ні дитину. Представник позивачки [PERSON] позов підтримав та пояснив, що відповідач є батьком [PERSON], навчається у вузі на денній формі навчання за індивідуальним графіком, є працездатним та працює на підприємстві своїх батьків, добровільної допомоги на утримання малолітньої доньки не надає, а тому з нього необхідно стягувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частини заробітку(доходу), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини. Крім того з відповідача необхідно стягнути утримання на позивачку до досягнення дитиною трьох років в розмірі 900 грн. щомісячно, оскільки позивачка займається доглядом за дитиною і ніде не працює та не може себе забезпечити тоді як відповідач не має перешкод для надання такої допомоги. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав і заперечував проти сплатити аліментів на утримання дитини та позивачки до досягнення дитиною трьох років. Разом з тим пояснив, що він згоден матеріально утримувати доньку шляхом надання щомісячно допомоги в розмірі 600 грн. таким чином, щоб це не були аліменти. Щодо надання утримання для дружини пояснив, що він є студентом, ніде не працює, тобто у нього відсутній заробіток чи будь який дохід, а тому він не має можливості допомагати дружині. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав та пояснив, що позов є необгрунтованим так як твердження позивачки про те, що відповідач не виконує обов"язку щодо утримання дитини не відповідає дійсності, оскільки відповідач міг би надавати добровільну допомогу, якби позивачка за нею зверталась. Однак за місяць окремого проживання позивачка жодного разу за допомогою для дитини не звернулась. Відповідач згоден надавати матеріальну допомогу на дитину в розмірі 600 грн. в місяць, але не сплачувати аліменти. Стововно матеріального утримання позивачки просив відмовити так як відповідач є студентом і не отримує стипендії, ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займаєть- ся, заробітку і доходу немає, що підтверджується наявними у справі доказами, перебуває на утриманні своїх батьків, яким допомагає по господарству, а тому не має можливості утримувати позивачку. В судовому засіданні встановлено, що 22 червня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Буринського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 30. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], батьком якої у відповідності до запису в свідоцтві про народження є відповідач, а тому згідно до ст. 180 СК України зобовязаний утримувати дитину до її повноліття. Дані обставини підтвердила позивачка, не заперечує відповідач. З 14 червня 2014 року позивачка проживає окремо від відповідача, який добровільно допомоги на утримання дитини та позивачки не надає. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, а тому ніде не працює і також потребує матеріальної допомоги з боку чоловіка, що підтверджується поясненням сторін, копією свідоцтва про шлюб та про народження дитини, довідкою Буринської міської ради, поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON]. При цьому суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача та його представника про можливість надання допомоги на утримання дитини за домовленістю, оскільки така можливість не стала реальністю так як сторони не знайшли компромісу в розмірі такої допомоги і домовленість між ними не була досягнута ні до судового розгляду ні в суді, що підтверджується поясненням сторін їх представників та свідків [PERSON] та [PERSON] Надання ж добровільної допомоги спростовується відсутністю встановлених фактів надання відповідачем такої допомоги за період окремого проживання сторін, що пояснила позивачка та не заперечує відповідач та свідки. Відповідачем також не надано доказів суду, які б перешкоджали йому мати власні заробітки і доходи, а не перебувати на утриманні батьків підприємців, що слідує з їх пояснень. Оскільки, як вбачається з пояснень відповідача, він навчається на 1 курсі ОКР "Магістр" Сумського національного аграрного університету за індивідуальним графіком та фактично весь час перебуває вдома і допомагає батькам, приватним підприємцям, ремонтувати автомобілі, наявні в їх приватному автопарку. Тобто відповідач є фізично здоровою, працездатною особою, яка спроможна працювати і заробляти гроші. Враховуючи викладене та те, що відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], але разом з дитиною не проживає, малолітня дитина знаходиться на утриманні матері, а відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає але зобовязаний і може її надавати, інших дітей чи непрацездатних батьків відповідач на своєму утриманні немає, тому суд вважає, що позов доведений і підлягаю частковому задоволенню з вищенаведених підстав . В частині стягнення аліментів на дитину підлягає повному задоволенню, а в частині стягнення на утримання дружини щомісячно по 900 грн. до досягнення дитиною трирічного віку, частковому задоволенню, а саме в розмірі 300 грн..

Outcome: approved