Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просять визнати за ними право власності на житловий будинок в [ADDRESS] та області, зокрема : за [PERSON] на ? частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору, за [PERSON] та [PERSON] по 1/4 частині домоволодіння, як за спадкоємцями першої черги за законом після померлого [INFO] [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що будинок належав [PERSON], як голові колгоспного двору відповідно до свідоцтва про право власності на житловий будинок. Членом колгоспного двору була позивач [PERSON] Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, спадкоємцями за законом якого є позивачі [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане померлому, як голові колгоспного двору, проте воно було втрачене і це позбавляє можливості успадкувати будинок в нотаріальній конторі. В судове засідання позивачі не з»явились, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Анисівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку в судове засідання свого представника, подали заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора, будучи повідомленими належним чином про день та час розгляду справи, не забезпечили явку в судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання права власності на житловий будинок підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого був [PERSON], що володів будинком, відповідно до свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 10 жовтня 1990 року. Членом колгоспного двору була [PERSON], оскільки згідно по господарських книг Анисівської сільської ради за 1990 та 1991 роки проживала та була зареєстрована в даному будинку, що підтверджується довідкою Анисівської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.25). У відповідності до технічної документації загальна площа житлового будинку складає 75,4 кв.м. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. Відповідно до ст. 17 Закону України РСР «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім»ї, є їх спільною сумісною власністю. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] - всі члени колгоспного двору мали рівні частки житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. [INFO] помер [PERSON], про що Виконкомом Анисівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області 26 грудня 2013 року зроблений актовий запис № 45. Спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом є його діти [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтв про народження (а.с.6-7), та які звернулись до нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. Зазначені обставини підтверджуються повідомленням Чернігівської районної державної нотаріальної контори. Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, а згодом було втрачене, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності. Суд враховує положення ст.124 Конституції України, згідно якої юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. При цьому можливий судовий захист, як тих цивільних прав, що прямо названі в ЦК, так і тих, що випливають із норм Конституції чи іншого Закону. Враховуючи встановлені обставини справи в їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність судового захисту прав позивачів шляхом задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved