Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 30 червня 2017 року зареєстрували шлюб з відповідачем. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Фактично припинили сімейні відносини за різності поглядів на шлюб та сім`ю. Вважає, що збереження сім`ї неможливе, а тому просить суд шлюб розірвати, проти примирення заперечує. В судове засідання сторони не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та своєчасно. Позивач у своїй заяві від 08 листопада 2021 року просила про розгляд справи у її відсутність (а.с.9). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просила не стягувати з відповідача судові витрати; проти заочного розгляду справи заперечень не мають (вх. № 7038/21-вх 18.11.2021р). Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судового виклику рекомендованим листом з повідомленням за останнім відомим місцем проживання за адресою: [ADDRESS] , який повернувся з позначкою "адресат відсутній", та через оголошення, опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. 30 червня 2017 року Снігурівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб (актовий запис №40); свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 30 червня 2017 року (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між подружжям припинені за відсутності взаєморозуміння, різність поглядів на життя та сім`ю, що призвело до втрати почуття любові і поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, ураховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач відзиву на позовну заяву не подав, неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим, суд приходить до висновку, що вимога позивача про розірвання шлюбу є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На прохання позивачки суд не стягує з відповідача судові витрати.

Outcome: approved