Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], про стягнення суми боргу за кредитним договором від 03 червня 2011 року, що становить 12260 грн. 51 коп. та судові витрати. Свої вимоги мотивує тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційним банком "Дельта", правонаступником якого є позивач та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого позивач надав кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної Кредитної лінії, що передбачено кредитним договором. За умовами даного кредиту відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом. Таким чином, станом на листопад 2013 року за відповідачем рахується заборгованість в розмірі 12260 грн. 51 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту - 7233 грн. 26 коп., прострочене тіло кредиту - 2316 грн. 43 коп.; заборгованість за комісією - 2710 грн. 82 коп. Тому, позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 03 червня 2011 року, що становить 12260 грн. 51 коп. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, останній, звертаючись до суду з позовом, подав заяву, про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти постановлення рішення в заочному розгляді справи. Оскільки, відповідач в судове засідання не з?явився, про дату, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, тому зі згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. В судовому засіданні належними доказами встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON], 03 червня 2011 року було укладено кредитний договір, згідно якого останній було відкрито кредитну лінію на загальну суму 30000 грн. та на день укладення кредитного договору встановлено ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 10000 грн. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» діє на підставі Свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 №646833. Відповідач в порушення вимог вищевказаного договору свої зобов'язання, в частині погашення заборгованості за кредитом згідно графіку, не виконувала, що значно порушує права 2 із 3 позивача та вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що заборгованість відповідача станом на листопад 2013 року становить 12260 грн. 51 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту - 7233 грн. 26 коп., прострочене тіло кредиту - 2316 грн. 43 коп.; заборгованість за комісією - 2710 грн. 82 коп. Згідно вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст.611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності з вимогами ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що відповідачем не виконувалися належним чином, відповідно до умов укладеного кредитного договору, зобов'язання щодо сплати суми кредиту та процентів за користування ним. Беручи до уваги встановлені судом факти, відповідні правовідносини та положення ст. 214 ЦПК України суд приходить до переконання, що заявлені позивачем вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved