Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

09.11.2015 року позивач [PERSON] звернулась до Дзержинського райсуду м. Харкова з позовом до відповідача [PERSON], в якому, просить розірвати шлюб з відповідачем та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 19.07.2013 року між ними був укладений шлюб, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо з червня 2014 року, у звязку з непорозуміннями, відповідач переїхав на постійне проживання до м. Київа. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство вони не ведуть, подальше збереження шлюбу та примирення не можливі. Крім того, [PERSON]. зазначає, що спільна з відповідачем дитина проживає з нею. З моменту фактичного припинення шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги не надає, участі у вихованні не приймає, внаслідок чого в неї немає можливості сомою утримувати дитину. Також позивачка вказує, що відповідач має мінливий дохід, іншої сімї не має, нікому іншому аліменти не сплачує. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з та матеріалів справи вбачається те, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.07.2013 року (актовий запис № 727 від 19.07.2013 року, вчинений відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві. Після реєстрації шлюбу дружині, яка в дівочості мала прізвище «Макаренко», було присвоєно прізвище чоловіка «Гриценко». ( а.с. 6). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. ( а.с. 7). Згідно ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до приписів ст.112 СК України, при розгляді справ про розірвання шлюбу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя неможливе. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, на протязі тривалого часу сторони разом не мешкають, почуття любові, поваги та взаєморозуміння між подружжям втрачені, тому примирення сторін неможливе, так як останні посилаються на неможливість поновлення шлюбних відносин. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Таким чином, оцінюючи наведені докази, суд приходить до висновку про можливість розірвати шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] Крім того, підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення аліментів виходячи з наступного. Відповідно до абзацу 1 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з цього, відповідач, як батько, зобовязаний брати участь у виховані та утримані своєї дитини наряду з позивачем. При цьому, відповідно до абзацу 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому суд приходить до висновку про необхідність визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги, що прожиткового мінімуму для дітей віком до шести років, який на даний час, згідно Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" становить 1167 грн., від шести до вісімнадцяти років становить 1455 грн., суд, з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища відповідача, вважає, що аліменти у розмірі 2000 грн. буде достатнім для задоволення розумних матеріальних потреб дитини.. Крім того, згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України судові витрати у розмірі 487,20 грн. підлягають стягненню в дохід держави з відповідача, так як позивачка, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від сплати судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів в розмірі суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved