Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

12 серпня 2019 року [PERSON] пред`явила вказаний позов, посилаючись на наступні обста- вини. [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилась земельна частка (пай) розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах, згідно сертифікату на право на земельну ча- стку (пай) серії ОД № 017906 , виданого Татарбунарською райдержадміністрацією 16.10.1996 р. Нотаріусом їй було відмовлено у оформленні спадщини у зв`язку з ненаданням оригіналів докуме- нтів на успадковане майно. Після смерті спадкодавця вона фактично прийняла спадщину, вступи- ла в управління спадковим майном, оскільки проживала разом з матір`ю по день її смерті. Оригі- нал правовстановлюючого документу, що підтверджує право на земельну частку у неї відсутній. Зважаючи на те, що успадкувати право на земельну частку (пай) у нотаріальному порядку вона не має можливості, просила визнати за нею право на земельну частку (пай). Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, сільського голови надав заяву про ро- згляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про роз- гляд справи за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звуко- записувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здій- снюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В силу ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або доб- ровільності їх визнання. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копій: паспорту серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6,8) ви- дно, що позивач народилася [INFO] в с.Приморське Татарбунарського району Одеської об- ласті, її матір`ю зазначена [PERSON] . Як видно з копії свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с.9) після укладення шлюбу пози- вачу присвоєно шлюбне прізвище « [PERSON] ». Згідно копії повторного свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10), матір позивача [PERSON] померла [INFO] в с.Приморське Татарбунарського району Одеської області. Листами відділу Держгеокадастру у Татарбунарському районі Одеської області за № 507/121-18 від 30.03.2018 р. та за № 672/121-18 від 07.11.2018 р. (а.с.12,13) підтверджується, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД № 017906 , виданий Татарбунарською райдержадмініст- рацією на ім`я [PERSON] від 16.10.1996 р., розміром 3,93 га, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 84 на підставі розпорядження 245/А-96 від 30.08.1996 р., державний акт на право власності на земельну ділянку не видавався. Відмова нотаріуса від 05.12.2018 р. № 251/2018/01-14 (а.с.16) свідчить про неможливість по- зивача отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) після померлої [INFO] . [PERSON] з причин ненадання оригіналів документів на успадковане майно. Довідкою № 737 виконкому Приморської сільської ради від 11.07.2018 р. (а.с.11) підтверджує- ться, що [PERSON] на день своєї смерті [INFO] була зареєстрована та проживала за адре- сою: [ADDRESS] , разом з нею прожи- вала її дочка - [PERSON] , 1936 р. народження. Газета "Татарбунарский вестник" № 33 від 29.08.2015 р. містила оголошення про недійсність сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД № 017906 , виданого на ім`я [PERSON] , що вбачається з її копії (а.с.15). В силу ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст.5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини ви- никли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом п.4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосову- ються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чин- ності. Таким чином, до відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини. Оскільки спадщина по даній справі відкрилась [INFO] , в день смерті спадкодавця [PERSON] , на той час діяв ЦК УРСР (1963 року), зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення спірних правовідносин. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадко- ємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прий- нята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент від- криття спадщини міститься в правилі ст.525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Згідно ч.ч.1,2 ст.549 ЦК УРСР (1963 р.), спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.529 (в редакції 1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями пе- ршої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) по- мерлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. В силу ст.550 ЦК УРСР, якщо спадкоємець в установлений ст.549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує пи- тання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно за на- явності інших спадкоємців і спору між ними (п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983 р. (яка діяла на час виникнення спірних правовідносин). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивіль- них і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду циві- льних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В судовому засіданні встановлено, що позивач є донькою померлої [PERSON] , а отже, спадко- ємцем першої черги за законом, однак, перешкодою в отриманні нею свідоцтва про право на спад- щину на право на земельну частку (пай) є те, що оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) втрачено. Отже, за [PERSON] може бути визнано право на земельну частку (пай) розміром 3,93 в умовних кадастрових гектарах, що залишилася після смерті [PERSON] .. На підставі викладеного,

Outcome: approved