Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

12.04.2019 року позивач [PERSON] звернулася до Обухівського районного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням (будинком), за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені по справі позовні вимоги, позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з 2010 року відповідач фактично не проживав у вказаному вище будинку, участі у витратах по утриманню будинку не приймає, послугами поштового зв`язку не користується. Добровільно зніматись з реєстрації відповідач відмовляється, чим порушує права позивача, тому вона була змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 23.05.2019 року відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням, заяв та клопотань по суті справи суду не надав. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, враховуючи інтереси позивача, суд вважає за можливе вирішити справу за відсутності відповідача, на підставі наявних матеріалів справи, та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.12.2006 року та копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 13091726 від 28.12.2006 року позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області № 27/02-26 від 29.01.2019 року, згідно рішення виконавчого комітету сільської ради № 32 від 12.09.2014 року «Про встановлення адреси житловим будинкам та присадибним ділянкам на території населених пунктів Копачівської сільської ради» та рішення № 241 від 14.08.2013 року 21 сесії 6 скликання Копачівської сільської ради «Про перейменування вулиць, провулків в населених пунктах Копачів і Застугна Копачівської сільської ради Обухівського району Київської області», житловому будинку, який належить [PERSON] присвоєна поштова адреса: [ADDRESS] . Попередня адреса житлового будинку: [ADDRESS] . Відповідач по справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 28/02-26 від 29.01.2019 року, а також відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області. Факт не проживання відповідача [PERSON] у житловому будинку адресою: [ADDRESS] , підтверджується актами про не проживання в селі Копачів Обухівського району Київської області від 28.03.2018 року, 26.06.2018 року, 28.09.2018 року, 25.03.2019 року. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ч. 2 ст. 405 ЦК України). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації, таким чином, враховуючи викладені обставини по справі, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими у зв`язку з чим вони підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved