Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

04.01.2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] та стягнути з нього судові витрати на її користь. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказала, що їх шлюб остаточно припинив існування, проживають окремо, не підтримують жодних шлюбно-сімейних стосунків, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, з приводу чого спору немає. Поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, шлюб носить лише формальний характер, а тому змушена звернутися до суду з даним позовом. 06.01.2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не прибули, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача до суду надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задовольнити позов. Від відповідача до суду надійшла письмова заява про визнання ним позову, в якій він не заперечив проти розірвання шлюбу та розгляду справи без його участі. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 26 квітня 2013 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Ярунської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 05, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] /а.с.9/, який проживає з позивачем. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві та письмовій заяві відповідача, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Вирішуючи питання судових витрат суд приходить до наступного. Так, при подачі позову до суду позивач сплатила 840,80 грн. судового збору. Отже, взявши до уваги визнання відповідачем позову та дотримуючись вимог ст. 141, 142 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, що становить 420,40 грн. Решту судового збору суд повертає позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved