Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

04 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 15.09.2007 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. В період перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя ними було придбано квартиру [ADDRESS], право власності на яку зареєстровано за відповідачкою. Так як квартира придбана за спільні кошти подружжя, просить визнати з ним право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили їх задоволити. Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти позову заперечили, вказавши, що спірна квартира придбана за особисті кошти відповідачки, які їй з-за кордону переказала її мати. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно правового висновку, викладеного у Постанові судової палати з цивільних справ Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2641цс15 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Судом встановлено, що з 15.09.2007 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції. 14 липня 2009 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк» було укладено договір про участь у фонді фінансування будівництва виду "А", згідно якого [PERSON] по договору Довіритель) зобов'язалася передати публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк» (по договору Управителю) грошові кошти для здійснення фінансування будівництва закріпленого за Довірителем об'єкту інвестування - квартири за [ADDRESS], загальною площею 77,17 кв.м. На виконання договірних зобов'язань [PERSON] внесла на рахунок публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» наступні кошти: 14.07.2009 року - 115986,51грн.; 11.12.2009 року - 77324,34 грн., 08.07.2010 року - 60308,36 грн., 08.10.2010 року - 20102,79 грн., 20.12.2010 року - 60308,36 грн., 21.03.2011 року - 32164,44 грн. Згідно довідки № 701/123 від 17.01.2012 року [PERSON] про інвестувала 100 відсотків загальної площі об'єкта інвестування - квартири [ADDRESS]. 23.03.2012 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS]. Приймаючи до уваги, що квартира [ADDRESS] набута сторонами за їх спільні кошти за час спільного проживання у шлюбі, суд приходить до висновку, що вказана квартира є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] Доводи відповідача [PERSON] про те, що внески за квартиру були зроблені за її особисті кошти, які їй пересилала з-за кордону мати [PERSON] не знайшли свого підтвердження в суді. Достовірних доказів про те, що кошти, які пересилались відповідачу її матір'ю, були внесенні нею на рахунок банку згідно договору про участь у фонді фінансування будівництва, не має. Крім того, є безпідставними доводи відповідачки, про те що позивач [PERSON] не мав коштів для придбання житла. Так, [PERSON] зареєстрований як фізична особа - підприємець, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця від 06.11.2007 року. З наявних в матеріалах справи копій звітів суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи - платника єдиного внеску, вбачається, що в другому кварталі 2009 року обсяг виручки від реалізації товарів слав 28000 грн., в третьому кварталі 2009 року - 43300 грн.,в четвертому кварталі 2009 року - 94291 грн., в першому кварталі 2010 року - 25000 грн., в другому кварталі 2010 року - 51620 грн., в третьому кварталі 2010 року - 79770 грн. Ч. 1 ст. 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У відповідності до ст. 71 ч. 1 цього кодексу майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Пункт 24 постанови вказує, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Судові витрати по справі розподіляються між сторонами згідно вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved