Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] 01.07. 2016 року звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «КИЇВЕНЕРГО», Державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» , залучивши в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва», Київської міської державної адміністрації, Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про зобов'язання вчинити дії, щодо виключення житла із розряду службових. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» має надати погодження про виключення із числа службових квартири [ADDRESS], що в м. Києві на підставі того, що відповідно до розпоряджень Київської міської державної адміністрації «Про передачу АК «Київенерго» основних фондів, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» № 2192 від 03.11.1998 та «Про передачу управління АК «Київенерго» майна територіальної громади м. Києва» від 30.03.2001 № 611 та на підставі акту від 04.04.2003 до ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» від ДКП «Київжитлокомуненерго» перейшли відповідні права та обов'язки у тому числі і ті, що стосуються квартири [ADDRESS]. Просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Київенерго» надати погодження про виключення із числа службових квартири [ADDRESS], що в м. Києві та Державне комунальне підприємство «Київжитлотеплокомуненерго» надати погодження про виключення із числа службових квартири [ADDRESS], що в м. Києві. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON], який діє за договором про надання адвокатської допомоги № 22/2016 від 24.11. 2016 року ( а.с.56-61) позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовних вимогах. Представник відповідача-1 ПАТ "Київенерго" [PERSON] ., яка діє за довіреністю № 91/2017/02/16-6 від 16.02. 2017 року заперечувала проти позовних вимог, підтримавши письмові заперечення за вх. № 18113 від 12.04. 2017 року ( а.с. 160-170) та просила у задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач-2 Державне комунальне підприємство «Київжитлотеплокомуненерго», належним чином повідомлений у судове засідання не направив свого представника, про причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв чи клопотань від останнього через загальну канцелярію не надійшло. Треті особи , які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району міста Києва», Київської міської державної адміністрації, Служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, належним чином повідомлені у судове засідання не прибули, проте, кожний із них надав суду клопотання про розгляд справи за іх відсутності. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав: Як слідує із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, 19.10.1982 р. [PERSON] був прийнятий на посаду водія у Виробниче об'єднання теплових мереж «Київжитлотепломережа», що підтверджується копією трудової книжки ( а.с. 11-16) . 03.07.1992 р. Державною адміністрацією Старокиївського району м. Києва [PERSON] та членам його сім'ї ([PERSON] та [PERSON]) надано службове помешкання на період роботи в «Київжитлокомуненерго» (правонаступника Виробничого об'єднання теплових мереж «Київжитлотепломережа»), про що видано ордер № 5221 на право вселення в квартиру [ADDRESS], що в м. Києві ( а.с. 17). У 1993 р. [PERSON], разом з чоловіком та сином - [PERSON] вселились у вищевказану квартиру, що підтверджується довідкою форми № 3 ( а.с.18) 29.02.1996 р. [PERSON] був звільнений з державного комунального підприємства «Київжитлотеплокомуненерго» (правонаступника Виробничого об'єднання теплових мереж «Київжитлотепломережа») відповідно до ст. 38 КЗпІТ України за власним бажанням. Таким чином, трудовий стаж [PERSON] у вищевказаних підприємствах, які є правонаступниками один одного складає 14 років. У період з 2009 р. по 2012 р. в квартирі також були зареєстровані [PERSON] та малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON]. [INFO] року [PERSON] помер, про що видано свідоцтво про смерть ( а.с.19). Отже, на даний час в квартирі, що 03.07.1992 р. була надана у користування [PERSON] з сім'єю, залишились проживати позивачка та ще п'ятеро осіб, з яких троє - малолітні діти. При цьому, як зазначив у судовому засіданні представник позивачки, вищевказана квартира є постійним та єдиним місцем проживання позивачки- [PERSON], [PERSON] та малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Разом з тим, у зв'язку з тим, що вищевказана квартира була надана саме нині покійному [PERSON] з сім'єю як службова, то права зареєстрованих осіб у володінні, користуванні та розпорядженні вищевказаною квартирою є обмеженими у тому числі і щодо укладення нового договору найму жилого приміщення, що є необхідною дією після смерті особи, з якою був укладений попередній договір найму. Представник позивача наголошує, що з часу звільнення [PERSON] з роботи, ні ДКП «Київжитлокомуненерго», ні інші підприємства чи органи не зверталась з жодними вимогами про звільнення службового приміщення (з наданням іншого).З огляду на вищевикладене його довіритель прийшла до висновку, що наявні усі законні підстави для виключення квартири [ADDRESS], що в м. Києві з числа службових, оскільки відпала відповідна потреба в такому його використанні. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про передачу АК «Київенерго» основних фондів, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Києва» № 2192 від 03.11.1998 та на підставі актів приймання - передачі, ДКП «Київжитлотеплокомуненерго» було передано у господарське відання Київенерго теплові розподільчі мережі, вузли приєднання, споруди та обладнання бойлерів, механізми, устаткування, обладнання і т.п. У п.9. вказаного розпорядження Київської міської державної адміністрації зазначено, що АК «Київенерго» є правонаступником ДКП «Київжитлотеплокомуненерго» та ДКП «Підприємство теплових мереж № 6» в частині прав та обов'язків структурних підрозділів, майно яких передається в повне господарське відання АК «Київенерго», в т.ч. по заборгованості споживачів. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації «Про передачу в управління АК «Київенерго» майна територіальної громади м. Києва» від 30.03.2001 № 611 та на підставі акту приймання - передавання від 10.07.2001 ДКП «Київжитлотеплокомуненерго» було передано в управління Київенерго котельні, магістральні теплові мережі, вузли приєднання, споруди та обладнання котелень і бойлерів, механізми, устаткування, обладнання і т.п. Пунктом 4 зазначеного розпорядження Київська міська державна адміністрація эобов'язала ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» забезпечити працевлаштування працівників ДКП «Київжитлотеплокомуненерго», які обслуговували майно, що було передано в управління Київенерго на підставі акту приймання - передавання від 10.07.2001, із дотриманням усіх трудових прав та гарантій, що діяли для них на ДКП «Київжитлотеплокомуненерго». Згідно з актом передачі житлових приміщень від 04.04.2003 ДКП «Київжитлотеплоенерго» було передано ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» житлову площу шести службових квартир для обліку по використанню. Квартира [ADDRESS] в акті передачі житлової площі службових квартир для обліку по використанню не зазначена. З огляду на викладене вбачається, що на підставі розпорядчих документів органу місцевого самоврядування згідно з якими було передано в управління Відповідача майно територіальної громади м. Києва, що раніше перебувало в управлінні ДКП «Київжитлотеплокомуненерго», та акту передачі житлових приміщень від 04.04.2003 квартира [ADDRESS], що у м. Києві не була передана ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Враховуючи викладене, квартира № [ADDRESS] обліковувалася та не обліковується на балансі ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Таким чином, твердження представника позивача про перехід відповідних прав та обов'язків до ПАТ «КИЇВЕНЕРГО», в частині, що стосуються квартири [ADDRESS], що в м. Києві, є безпідставними. Більше того, згідно з актом передачі житлових приміщень від 04.04.2003 ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» було передано для обліку по використанню житлову площу службових квартир, які були закріплені за працівниками, які на той час, перебували у трудових відносинах з ПАТ «КИЇВЕНЕРГО». Слід врахувати, що на час передачі майна та нежитлових приміщень на баланс ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» [PERSON] не перебував у трудових відносинах з ДКП «Київжитлотеплокомуненерго», оскільки 29.02.1996 року звільнився за ст.38 КЗпП України, тому на нього не розповсюджуються гарантії, визначені зазначеними вище розпорядженнями Київської міської державної адміністрації. Відповідно до ч. 2 статті 121 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації. Відповідно до п.п.3.6 Положення «Про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 (із змінами), жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, організації. Жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні. Виключення жилого приміщення з числа службового провадиться рішенням виконавчого комітету відповідної міської ради. Згідно з нормами чинного житлового законодавства, а саме п.34 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в УРСР, затвердженого постановою РМ УРСР від 04.02.1988 №37 робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться в судовому порядку, на даний час законні підстави для виключення спірної квартири з числа службових та закріплення її за [PERSON] відсутні. Відповідно до пункту 6 Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 р.№ 37 жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключено з числа жилих. Сам по собі факт проживання в службових жилих приміщеннях робітників і службовців, які припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадян, яких виключено з членів колгоспу, або тих, які вийшли з колгоспу за власним бажанням, не є підставою для виключення цих приміщень з числа службових. Виключення жилого приміщення з числа службових провадиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації рішенням виконавчого комітету відповідної районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. У будинках, належних колгоспам, жиле приміщення виключається з числа службових за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених, затверджуваним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Враховуючи, що квартиру [ADDRESS], що в м. Києві, включено до числа службових за ВО «Київжитлотеплокомуненерго», правонаступником якого є ДКП «Київжитлотеплокомуненерго» та те, що зазначена квартира не була передана ПAT«КИЇВЕНЕРГО» ні на баланс, ні для обліку по використанню житлової площі службових квартир, суд приходить до висновку, що у ПАТ «КИЇВЕНЕРГО» відсутні правові підстави для звернення із клопотанням про виключення жилого приміщення з числа службових. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. У ст. 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла, інакше як на підставі закону за рішенням суду. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не звертаються до суду з позовом про виселення позивача з спірного житлового приміщення, обставин які б свідчили що відпала у відповідача потреба в використанні вказаного приміщення - квартири [ADDRESS], що в м. Києві як службової судом під час розгляду даної цивільної справи не встановлено. Крім того, вимоги позивача про винесення рішення, яким слід зобов"язати відповідачів надати погодження про виключення з числа службових квартири [ADDRESS], що в м. Києві не є такими, що відповідають вимогам чинного законодавства, оскільки не є зрозумілим кому саме слід надати погодження на внесення даного клопотання, таким чином, суд приходить до висновку що обраний позивачкою спосіб захисту своїх прав та інтересів не відповідає вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed