Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

08.06.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 29.03.2017 року з уточненою позовною заявою до [PERSON] з наступними вимогами: зобов'язати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з сином [PERSON], [INFO]; визначити наступні способи його участі у виховуванні сина [PERSON]: систематичні побачення щомісяця у перший вихідний день - суботу з 10.00 години до 11.00 години за місцем проживання - на території смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, з можливістю необмеженого пересування по території смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області для спільних розваг та відпочинку, у присутності матері [PERSON] та у присутності представника соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді - за вибором матері [PERSON]; необмежене спілкування засобами телефонного зв'язку; зобов'язати відповідачку не пізніше як за два дні до дня його зустрічі з сином надати інформацію щодо можливості побачення з [PERSON]. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що з відповідачкою до 13.10.2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У вересні 2014 року відповідачка разом з сином переїхала в смт. Комсомольське (на даний час смт. Слобожанське) Зміївського району. 09.11.2014 року він відвідав колишню дружину та забрав сина через явне погіршання його стану здоров'я. При розірванні шлюбу, питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалося. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 31.03.2015 року [PERSON] відмовлено у визначенні місця проживання сина разом з нею. В подальшому, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2015 року визначено місце проживання сина [PERSON] за місцем фактичного проживання матері. На виконання вказаного судового рішення, відповідачка 23.10.2015 року забрала дитину. З того часу вона жодного разу не надала можливості побачити чи почути сина. До 15.12.2015 року відповідачка розмовляла з ним та його матір'ю по телефону, а потім припинила відповідати на телефонні дзвінки. З жовтня 2015 року, він неодноразово просив надати можливість безперешкодного спілкування з сином, з цією метою приїжджав до смт. Слобожанське, але його не впустили до квартири. Він дуже любить свого єдиного сина і піклується про його фізичний розвиток, за час проживання дитини з ним, зроблено в лікарняних установах всі необхідні щеплення, проведено курс лікування з приводу захворювання - деформації голені ніжок, тощо. Тобто, після розлучення він займався і мав намір у подальшому займатися вихованням [PERSON], постійно піклувався про стан його здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток. \~ Завжди намагався отримати згоду колишньої дружини на повноцінне виховання дитини, оскільки хотів підтримувати із ним зв'язки постійно. Відповідачка умисно перешкоджає у спілкуванні з сином, тому змушений був звернутися до служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації з питанням щодо порядку участі у вихованні сина [PERSON]. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації від 05.05.2016 року вбачається рекомендація надати право спілкування з сином [PERSON] та брати участь у його вихованні. Проте, через категоричну відмову відповідачки щодо надання побачень з дитиною рекомендовано звернутись до суду з цих питань. Оскільки спілкування повинно сприяти повноцінному вихованню дитини, його розвитку, а спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб як дитини, так і дорослих членів сім'ї, вказаний варіант періодичності часу і місця для його участі у вихованні сина є оптимальним і буде повністю відповідати інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутністю, наполягали на задоволенні уточненого позову. \~\~ Представник відповідачки [PERSON] - [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та відсутністю відповідачки, уточнені позовні вимоги визнала у повному обсязі. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області [PERSON] подала заяву про судовий розгляд з її відсутністю, просила ухвалити рішення в інтересах дитини. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтва про народження та рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 13.10.2014 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26.01.2013 року, мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 9, 15). Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 30.07.2015 року визначено місце проживання дитини [PERSON], [INFO], за місцем фактичного проживання матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. (а. с. 10-14). За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, як порядна, працьовита людина, вільний час проводить з сім'єю, займається розвитком та вихованням дитини, зі сторони сусідів має лише позитивні відгуки. (а. с. 16, 17). Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Зміївської районної державної адміністрації вбачається, що [PERSON] надано право спілкування з малолітньою дитиною [PERSON] та брати участь у його вихованні. Працівниками служби у справах дітей з [PERSON] та [PERSON] було проведено роботу щодо вирішення питання про порядок участі батька у вихованні малолітнього [PERSON], [INFO], але батьки до спільної згоди так і не дійшли. (а. с. 19). Сторонами не оспорювалося та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що неповнолітній син [PERSON] мешкає з матір'ю [PERSON]; батько дитини [PERSON] проживає окремо від дитини; відповідачка [PERSON] забороняє позивачеві спілкуватися з сином. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Відповідно до ст. ст. 11, 15 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вік дитини, режим дня, відомості про спілкування позивача з дитиною до моменту виникнення даного спору, а також про фактичне місце проживання сторін, належить визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], який є оптимальним і відповідає інтересам сторін та інтересам малолітньої дитини: дозволити систематичні побачення щомісяця у перший вихідний день - суботу з 10.00 години до 11.00 години за місцем проживання - на території смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області, з можливістю необмеженого пересування по території смт. Слобожанське Зміївського району Харківської області для спільних розваг та відпочинку, у присутності матері [PERSON] та у присутності представника соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді - за вибором матері [PERSON]; 2) необмежене спілкування засобами телефонного зв'язку. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON], викладені в уточненій позовній заяві, є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved