Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.11.1978 року сторони зареєстрували шлюб у Рубанській сільській Раді народних депутатів Немирівського району Вінницької області, актовий запис №18. В шлюбі у сторін народилося п'ятеро дітей, які на даний час є повнолітніми. Сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними виникають постійні непорозуміння. На думку позивача їх сім'я розпалась, шлюб носить лише формальний характер, тому позивач звернувся до суду з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, просив шлюб розірвати, судові витрати залишити за позивачем. Також суду пояснив, що він з відповідачкою не проживає однією сім"єю близько семи років, на примирення із відповідачкою категорично не погодився, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні категорично не погодилася на розірвання шлюбу. Суду пояснила, що дійсно сторони тривалий час проживають окремо, однак заради їх спільних п"ятьох дітей шлюб повинен бути збережений. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 12.11.1978 року сторони зареєстрували шлюб у Рубанській сільській Раді народних депутатів Немирівського району Вінницької області, актовий запис №18 (а.с. 8). В шлюбі у сторін народилося п'ятеро дітей, які на даний час є повнолітніми. В ході судового розгляду справи суд встановив, що сімейне життя сторін не склалось, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, внаслідок чого між ними виникають постійні непорозуміння. Строни не проживають однією сім"єю близько семи років. У наданий судом строк для примирення, сторони не примирилися, а позивач наполягав на розірванні шлюбу, вказував, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. Головним завданням сімейного законодавства є зміцнення сім'ї. Проте завдання СК України щодо подальшого зміцнення сім'ї не виключає існування права на розлучення. Держава заінтересована у збереженні лише такої сім'ї, яка б відповідала принципам моралі і вимогам закону. Відсутність почуттів любові і поваги, неможливість подолання непорозумінь, неприязні, ворожнечі - все це негативно відбивається на особистому житті кожного із подружжя. Основою сімейних відносин є добровільний шлюб жінки та чоловіка, що ґрунтується на вільних від матеріальних розрахунків почуттях взаємної любові, дружби та поваги всіх членів сім'ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Передбачене ч. 1ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду. В судовому засіданні з пояснень позивача [PERSON] встановлено, що позивач [PERSON] категорично заперечив можливість збереження шлюбу, посилаючись на те, що примирення між сторонами не можливе, подальше збереження шлюбу із відповідачкою суперечить його інтересам, що має істотне значення. У строк, наданий судом для примирення, сторони не помирилися. З урахуванням наведених норм матеріального права, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, оцінивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і зберегти її неможливо, тому позов підлягає до задоволення, а шлюб, який укладений між сторонами - розірванню. За клопотанням позивача судові витрати залишити позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved