Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

09.02.2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 жовтня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу у них народилась дочка - [PERSON], [INFO]. 11 лютого 2014 року Локачинським районним судом Волинської області винесено рішення про розірвання шлюбу. 11 грудня 2013 року Локачинським районним судом Волинської області ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки - [PERSON] в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 13.11.2013 року до досягнення нею повноліття. На даний час дочка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Витрати на дитину збільшились, оскільки підвищились ціни на продукти харчування, одяг та інші потреби дитини. Позивач постійно несе витрати на оздоровлення та лікування дочки, а також щомісячно оплачує її харчування у дошкільному закладі «Малятко». Позивач не має постійного джерела доходу. Кошти, які сплачує відповідач на утримання дитини у сумі 500 грн. є незначними. Відповідач, перебуваючи на заробітках за кордоном, отримує стабільний дохід. Він має можливість сплачувати аліменти в більшому розмірі, проте добровільно їх не сплачує. Просить збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дочки [PERSON], [INFO], до 1000 грн. 23 травня 2018 року позивач подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. 23 травня 2018 року [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча своєчасно був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. 10 квітня 2018 року відповідач подав до суду відзив, в якому виклав заперечення проти позову, зазначивши наступне. З часу народження їх дочки [PERSON] і по даний час він постійно бере участь у її вихованні, домомагає матеріально, купує для неї одяг, іграшки та надає грошові кошти. Позивачу він також надавав готівкові кошти на утримання їх дочки. З 2015 року по даний час він ніде не працює. Крім того, у нього від іншого шлюбу є син [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні. На даний час дружина його також не працює, знаходиться в декретній відпустці, а також вони з дружиною чекають народження ще однієї дитини. Відповідач зазначив, що він не має жодного рухомого чи нерухомого майна, грошових вкладів, не займається підприємницькою діяльністю. Жодних джерел доходу у нього немає. Твердження позивача, що він отримує дохід позаяк працює за кордоном не відповідає дійсності. У відзиві відповідач зазначив, що він декілька днів їздив в [PERSON] для пошуку роботи, проте на роботу не влаштувався і будь-яких доходів не отримував. У звязку з тим, що він не працює, отримує мінливий, нерегулярний дохід, вважає, що на утримання дочки [PERSON] він спроможний сплачувати щомісячно аліменти лише у розмірі 500 грн. Зазначає, що стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. є надмірним та погіршить його матеріальне становище. [PERSON] просить розгляд справи проводити без його участі та врахувати подані ним письмові пояснення та долучені докази. Заявлений позов не визнає. Крім того, просить судові витрати, понесені позивачем залишити за отанньою, оскільки вважає, що позов є безпідставним, а також, те, що позивач не надала розрахунок судових витрат. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між сторонами розірвано, що стверджується копією рішення Локачинського районного суду Волинської області від 11 лютого 2014. Вказаним рішенням відновлено дошлюбне прізвище позивача «Храброва» ( а.с.7-8). 11 грудня 2013 року ухвалено заочне рішення Локачинського районного суду про стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліментів на утримання дочки - [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 13.11.2013 року до досягнення нею повноліття ( а.с.9-11). Із довідки Конюхівської сільської ради Локачинського району вбачається, що дочка - [PERSON], [INFO], проживає з матір'ю [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На даний час сума аліментів, яку сплачує відповідач не є достатньою для утримання дитини, а добровільно відповідач збільшити розмір аліментів не бажає. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2018 року становить 1492 грн., від 6 років до 18 років з 1 січня 2018 року 1860 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що з моменту стягнення аліментів, а саме з 2013 року змінилися обставини, які мають суттєве та істотне значення, зокрема, збільшились витрати на утримання дочки, на придбання відповідного одягу та речей, інші потреби. Дитина відвідує Конюхівський ДНЗ у с. Конюхи Локачинського району. Позивач також щомісячно оплачує харчування дитини у дитячому садку «Малятко», постійно несе витрати на її одзоровлення та лікування. Сума коштів, повязана з лікуванням дитини стверджується відповідними квитанціями, долученими до матеріалів справи (а.с.13). Крім того, змінився прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років. Судом враховано ту обставину, що через декілька місяців дитині виповниться повних шість років. Суд також враховує заперечення відповідача, викладене у відзиві, зокрема те, що у нього від іншого шлюбу є син [PERSON], [INFO], який перебуває на його утриманні, те, що відповідач постійно бере участь у вихованні дочки [PERSON], домомагає їй матеріально, купує одяг, іграшки та надає грошові кошти, а також інші докази, що підтверджують обставини, на яких грунтується заперечення. Разом з тим, твердження позивача про те, що він на даний час не працює і не отримує жодних джерел доходу суд до уваги не приймає, оскільки вказане спростовується, тим, що останній є працездатним, отримує нерегулярний, мінливий дохід, відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували його непрацездатність та неможливість працевлаштування. Крім того, будь-яких доказів того, що відповідач за станом здоровя, чи у звязку з тим, що, перебуваючи у важкому матеріальному становищі, не спроможний сплачувати аліменти, останнім не подано. Виходячи із норм СК України, обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається рівною мірою на матір і батька. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 182 СК України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи викладене, вимоги ст. 192 СК України, а також те, що сума аліментів, яку виплачує відповідач, а саме 500 грн. є незначною у зв'язку зі зростанням цін на продукти харчування, одяг, потреби дитини та її вік, суд вважає, що відповідач може сплачувати аліменти в більшому розмірі на дочку [PERSON] для її належного матеріального забезпечення, а тому позовні вимоги необхідно задовольнити повністю та збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дочки до 1000 грн. Відповідно до вимог ч.1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved