Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

02.01.2019 року позивач звернувся до Печерського районного суду міста Києва з позовною заявою до відповідача про відібрання малолітньої дитини, посилаючись на те, що у грудні 2018 року до Служби у справах дітей та сімї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації надійшло повідомлення від Перинатального Центру міста Києва, що [INFO] громадянка народила хлопчика. Документів при собі не мала, відомості про батька дитини відсутні. Під час бесіди з породіллею, остання назвалася [PERSON] , потім [PERSON] . При розмові зясовано, що в неї немає житла, одягу та засобів гігієни для дитини, паспорт втрачений більше року тому, проживає [PERSON] з знайомою в подобовому житлі. У звязку з безпосередньою загрозою життю та здоровю дитини, 22.12.2018 року, службою відібрано дитину від матері. На сьогоднішній день дитина перебуває в Дитячому будинку «Берізка». У зв`язку з чим позивач просить відібрати [PERSON] від матері [PERSON] . Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 13.02.2019 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження. Ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 16.05.2019 року цивільну справу за позовом Печерської районної в місті Києві державної адміністрації як органу опіки та піклування до [PERSON] про відібрання малолітньої дитини направлено до Фастівського міськрайонного суду Київської області за підсудністю. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26.06.2019 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 23.07.2019 року підготовче провадження у справі закрите, а справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. В судове засідання відповідач повторно не з"явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася вчасно та належним чином, зокрема і шляхом розміщенням оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Фастівського міськрайонного суду, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] , відповідач по справі, [INFO] в Перинатальному центрі міста Києва народила хлопчика. На підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації про відібрання дитини від 22.12.2018 року № 747, у зв`язку з безпосередньою загрозою життю та здоров`ю дитини, вирішено відібрати у громадянки, яка назвалася [PERSON] малолітню дитину - хлопчика. Відповідно до довідки виданої головним лікарем Київського міського будинку дитини «Берізка» від 26.12.2018 року № 061/150-1094, дитина [PERSON]- хлопчик, [INFO] поступила тимчасово на виховання у Київський міський будинок дитини «Берізка», 22.12.2018 року. На підставі розпорядження Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації про реєстрацію народження дитини, залишеної без батьківського піклування від 27.12.2018 року № 767, відповідно до пропозиції комісії з питань захисту прав дитини, вирішено дозволити записати залишеній без батьківського піклування дитині прізвище -« [INFO] », ім`я - « [INFO] », по батькові - « [INFO] ». Дату народження дитини вказати - [INFO] . Батьком дитини записати - [PERSON] , мати - [PERSON] . Згідно висновку Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації від 28.12.2018 року № 105/01-2705/В-140, Службою у справах дітей та сімї Печерської районної в місті Київі державної адміністрації, визнано доцільним негайно відібрати малолітню дитину - хлопчика у [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» батьки або особи які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п.8 Постанови КМУ від 24.09.2008 року № 866 «Про питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини» визначено, що у разі, якщо виникла безпосередня загроза життю або здоров`ю дитини, орган опіки та піклування, якому стало відомо про це, приймає рішення про негайне відібрання дитини у батьків або осіб, які їх замінюють. Згідно ч. 2 ст. 170 СК України, у виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоровя дитини, орган опіки та піклувння або прокурор мають право постановити рішення про негайне відідбрання дитини від батьків. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. При винесенні вказаного рішення суд враховує положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради УРСР № 789-ХХІІ від 27 лютого 1991 року, в яких зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Таким чином, суд вважає, що на даний час є підстави для відібрання дитини від відповідача, оскільки виникла загроза для здоров`я та життя дитини, враховуючи його вік і обставини поведінки відповідача, суд вважає, що позивачем доведено всі підстави для відібрання дитини від матері [PERSON] . Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному процесі, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, прямо встановлених Законом. Обов`язок доведення своєї позиції за допомогою належних та допустимих доказів міститься і в ст. 81 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у зв`язку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved