Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 8828,58 гривень та моральну шкоду у розмірі 5000,00 гривень, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 26.04.2013 року на площі Свободи в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА PICANTO», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Вина водія [PERSON] встановлена постановою по справі про адміністративне правопорушення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2013 року. Відповідно до звіту про оцінку колісного транспортного засобу № 05/11/13 матеріальна шкода, завдана позивачу, складає 8328,58 гривень. Вартість виконання робіт по оцінці автомобіля складає 500,00 гривень. Крім того, позивач зазначила, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди їй також завдано моральну шкоду, оскільки було порушено нормальний спосіб її життя та життя її родини, вона зазнала душевних страждань. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, надав аналогічні пояснення, просив позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечувала, в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. 26 квітня 2013 року, приблизно о 09 годині 45 хвилин, на площі Свободи в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «КІА PICANTO», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], та автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Згідно постанови по справі про адміністративне правопорушення Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.06.2013 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 340 гривень (а.с.4). Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до звіту № 05/11/13 про оцінку колісного транспортного засобу, вартість завданих позивачу матеріальних збитків склала 8328,58 гривень (а.с. 7-13). Вартість робіт по незалежній оцінці з ремонту автомобіля позивача, згідно договору № 05/11/13 від 01 листопада 2013 року, склала 500 гривень (а. с. 5). У судовому засіданні встановлено, що на момент вчинення адміністративного правопорушення цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Страховою компанією «Наста», що підтверджується полісом № АЕ/0549938 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.04.2013 року (а. с. 55). Згідно з положеннями ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Із змісту пункту 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 01 липня 2004 року із змінами та доповненнями вбачається, що при настанні страхового випадку страховик згідно з лімітами відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП майну третьої особи. Таким чином, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована, дорожньо-транспортна пригода сталася в період дії договору страхування, саме страхова компанія повинна сплатити страхове відшкодування за спричинену шкоду. Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює у 5000,00 гривень, суд виходить з наступного. Згідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу. При цьому суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Проте доказів того, що у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою позивач зазнала будь-які страждання, у неї мали місце зміни у життєвих і виробничих стосунках, суду не надано. Згідно з нормами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищезазначене, підстав для задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної та моральної шкоди не вбачається.

Outcome: dismissed