overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

04.03.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що 27.09.2011 року між ПАТ « Дельта Банк» який є правонаступником ТОВ « Комерційний Банк « Дельта» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договор № 005-04302-270911 від 27.09.2011 року. Станом на 14.01.2014 року відповідачка має заборгованість у розмірі 1798, 09 грн, яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Позивач у судове засідання не з,явився, але просить суд розглянути справу за відсутністю представника Романченко А.С, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з"явилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов"язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 27.09.2011 року між ПАТ « Дельта Банк» який є правонаступником ТОВ « Комерційний Банк « Дельта» та відповідачкою [PERSON] укладено кредитний договор № 005-04302-270911 від 27.09.2011 року. Станом на 14.01.2014 року відповідачка має заборгованість у розмірі 1798, 09 грн, яку необхідно стягнути з неї на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

04.03.2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що згідно з укладеним між банком та відповідачем [PERSON] кредитним договором DOVWRX86310639 від 27.12.2006 року, останньому був наданий кредит у розмірі 1342, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 14.02.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 26977, 12 грн, яку сплатити у добровільному порядку відмовився, просить суд стягнути з нього заборгованість примусово. Представник позивача Козка С.А, у судове засідання не з,явився, але надав заяву, у якій просить суд розглянути справу за його відсутністю, на позові наполягає. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов"язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 27.12.2006 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір DOVWRX86310639 від 27.12.2006 року, згідно якого останньому був наданий кредит у розмірі 1342, 00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 14.02.2014 року відповідач має заборгованість у розмірі 26977, 12 грн., яку необхідно стягнути з останнього на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 269,77 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

04.03.2021 року до Краматорського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , який діє в інтересах [PERSON] , до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначив, що 13.09.2020 року близько 16 год. 15 хв. в Донецькій області, у м. Краматорськ, по вул. Сіверській відбулася дорожньо-транспортна пригода, в якій водій [PERSON] , [INFO] , керуючи автомобілем марки "GREAT WALL VOLEEX", р.н. [NUMBER] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок даної ДТП [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень помер. Оскільки позивач є сином загиблого,то у зв`язку позивачу спричинена значна та непоправна шкода, яка проявилася моральній шкоді. Оскільки позивачу шкода спричинена у ДТП за участю автомобіля, який являється джерелом підвищеної небезпеки, і управління яким здійснював водій, який по відношенні до позивача являється третьою особою, у такого водія виник обов`язок відшкодувати позивачу таку спричинену шкоду, а у позивача виникло право на одержання компенсації такої шкоди. Станом на дату настання ДТП, відповідальність водія за спричинену шкоду майну, здоров`ю та/або життю третіх осіб, була не застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів станом на 13.09.2020 року. 13.09.2020 року за фактом настання даної ДТП було внесено відомості про таку подію до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020050390002396 з кваліфікацією по статті 286 КК України та розпочато досудове розслідування. 30.12.2020 року за результатами проведенного досудового розслідування по факту вищезазначеної ДТП, за наслідками якої вбачалися ознаки злочину за який передбачена відповідальність за ст. 286 КК України, було винесено Постанову про закриття кримінального провадження з підстав, що передбачені п.2 ч.І ст. 284 КПК України. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавана за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв 'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. В ході проведення розслідування страхового випадку відповідачем не здобуто, і відповідно не надано позивачу жодних доказів, які б підтверджували той факт, що Позивачу спричинена шкода внаслідок непереборної сили або внаслідок умислу потерпілого. Також підтвердженням того, що шкода не заподіяна внаслідок непереборної сили чи умислу потерпілого є той факт, що кримінальне провадження розслідується за статтею 286 КК 5 країни, як дорожньо-транспортна пригода, і жодних підстав для перекваліфікації немає.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

04.04.2008 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Корецького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 10, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] .. У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати непорозуміння, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач не з`явилася, проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і не заперечує проти заочного вирішення справи, просить не надавати строк на примирення. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач будучи повідомленим про розгляд справи належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 04.04.2008 року шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Корецького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 10, і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ухвалою Летичівського районного суду від 23.05.2018 року сторонам надано шість місяців для примирення, однак примирення не настало. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин, в наданий судом строк примирення не настало, що вказує на неможливість збереження сім`ї подружжя « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , немає. Після розірвання шлюбу позивачу залишитипрізвище " [PERSON] ". На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

04.04.2014 р. позивач звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклала з ПАТ „Дельта Банк" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 2399,26 грн., яку і прохає стягнути із відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився, при поданні позову в ньому зазначив, що просить провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 17.09.2007 року [PERSON] уклала з ПАТ „Дельта Банк" договір №001-18022-170907 згідно якого Банк надав їй кредит у сумі 2577,00 грн. на придбання певного майна/послуг, виходячи зі ставки 12% в рік, а також за ведення кредитної справи відповідач сплачує кредитору плату в розмірі 1,55% в місяць. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним. Як убачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 18.02.2014 р. має заборгованість у сумі 2399,26 грн., з яких: 1144,97 грн. - заборгованість по кредиту; 76,04 грн. - заборгованість за відсотками, 1178,25 грн. - сума комісій (а.с. 16-17) У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 243,60 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

04.04.2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що 05 червня 2012 року зареєструвала шлюб з відповідачем та проживала з ним разом до 15 травня 2015 року. Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та непорозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 15 травня 2015 року. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю, немає. Між ними досягнуто угоди про утримання дитини. За таких обставин позивачка вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливо, тому просила шлюб розірвати. Справа слухалась неодноразово, сторонам, за їх клопотанням, надавався строк для примирення (а.с. 18-19). У даному судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила задовольнити, т.я. вони не примирилися і примирення в подальшому неможливо, т.я. вона планує створити нову сімю. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище Єжова, та стягнути з відповідача на її користь 1/2 частину сплаченого судового збору. Відповідач позов визнав повністю, пояснивши суду, що примирення неможливе, т.я. позивачка проживає з іншим чоловіком від якого вагітна. Заслухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і повязані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 5). Від спільного подружнього життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам сторін, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу позивачці залишити прізвище - "Єжова". Суд вважає, що клопотання позивачки про стягнення на її користь з відповідача 1/2 частину сплаченого судового збору, на підставі ст. 88 ЦПК України, підлягає задоволенню, т.я. в розпаді сімї винен відповідач та позивачка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

04.04.2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом про позбавлення [PERSON] (далі - відповідач) батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], 2008 року народження. В обґрунтування позову послався на ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню і утриманню сина [PERSON]. У судовому засіданні позивач пред'явлений позов підтримав і наполягав на задоволенні. Він пояснив, що після розірвання шлюбу з відповідачем у 2009 році, сторони почали проживати окремо. Син залишився разом із ним, при цьому відповідач повністю самоусунулася від виховання та матеріального утримання сина. Відповідач у судове засідання не з'явилася, при цьому надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності; вона також повідомила про визнання позову. Представник Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області, що бере участь у справі в якості органу опіки та піклування, висловила позицію про доцільність задоволення позову та позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON], 2008 року народження. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. З 2007 року сторони перебували в шлюбі та мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. В 2009 році шлюб було розірвано; після розірвання шлюбу сторони почали проживати окремо, при цьому малолітній син залишився разом із позивачем (а.с. 7-9). Як убачається з матеріалів справи (а.с. 10-16), з 2009 року відповідач не цікавилася фізичним і духовним розвитком свого сина, його навчанням і спортивними досягненнями; вона взагалі не бере участі у вихованні сина та не спілкується з ним. У суді малолітній син сторін [PERSON] пояснив, що ніколи не бачив свою матір і не спілкувався з нею навіть по телефону. Одного разу, коли він ще відвідував дошкільний навчальний заклад, у місті Чернігові якась жінка, яка проходила в підземному переході, назвала його "гадючим". Коли він спитав у батька хто це, то він відповів, що це твоя мама. Більше він ніколи свою матір не бачив. Орган опіки та піклування Чернігівської районної державної адміністрації Чернігівської області надав суду висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина [PERSON], 2008 року народження (а.с. 4). Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Оскільки ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] є повністю доведеним, пред'явлений позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

04.04.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", треті особи на стороні відповідача: Надвірнянський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Івано-Франківської області, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, повязану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

04.04.2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилась, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала повністю та просила справу розглянути без її участі. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з*явився, але подав заяву в якій просив справу розглянути без його участі та позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі . Судом встановлено, що між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області, 10.10.2008 року по актовому запису № 181 було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сторони припинили шлюбні відносини з причин різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного, в зв"язку з чим між сторонами почали виникати сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. Майнового спору та спору по вихованню дитини сторони не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ст.ст.104,105 СК України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню у зв*язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згоден на примирення. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Крім того, враховуючи те, що при реєстрації шлюбу відповідачці присвоєне прізвище позивача, то відповідно до ст.113 СК України після розірвання шлюбу сторони мають право іменуватися вказаним прізвищем. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

04.05.2016 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулось публічне акціонерне товариство "Дельта Банк " до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

04.05.2016 року позивачка подала в суд указаний позов, мотивуючи вимоги таким. Вона перебувала з відповідачем по справі у шлюбі з 12.07.2002 року по 11.04.2003 рік. Від шлюбу з відповідачем у неї народився син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач коштів на утримання сина або матеріальну допомогу позивачці не надає, не цікавиться вихованням дитини. За цих підстав позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки його заробіку (доходу) щомісячно . Позивачка заявлені вимоги підтримала, просить такі задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заявлений [PERSON] позов визнав. Оцінивши позиції сторін, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти, оскільки таке не порушує права та інтереси сторін та інших осіб, та позов задовольнити, виходячи з таких підстав. Вимоги позивачки відповідають вимогам ст.ст. 180-183, 191 СК України. Статтею 121 СК України встановлено, що права та обовязки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122 та 125 цього Кодексу. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ФМ № 142944 від 09.06.2003 року, батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], є відповідач [PERSON], дана обставина відповідачем не заперечена. Неповнолітній син сторін [PERSON] проживає разом з матір'ю в с.Син.Поляна Міжгірського району Закарпатської області та перебуває на її утриманні, що також визнано відповідачем та його представником. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При ухиленні батьків від цього обовязку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Оскільки відповідач пояснив, що є непрацюючим на час подання позову до суду, але на обліку в РЦЗ не перебуває, тому вважаю, що є обставини, передбачені ст.182 СК України, які слід врахувати при визначенні розміру аліментів до стягнення. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає що заявлений позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], підлягає до задоволення. Судові витрати, згідно з вимогами ст. 88, 80 ч.1 п.3, 81 ЦПК України, ст. 4 ч.1 п.1 ЗУ "Про судовий збір", слід покласти на відповідача. Рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved