Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

01 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Володимир-Волинського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Таращанський РВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, про внесення змін до актового запису про народження. У позовній заяві покликається на ту обставину, що вона народилася [INFO] у селі Веселий Кут Таращанського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно в липні 1951 року, копія якого додається до матеріалів справи. Згідно даного свідоцтва, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У графі національність батьків вказано, що вони є українцями. Проте, це не відповідає дійсності. Так, згідно актового запису про її народження №127/16 від 31 травня 1944 року, складеного виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області, її батьками є [PERSON] за національністю росіянин та [PERSON] за національністю полька. Однак, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за №00019133725 від 30.11.2017р., складеного виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області, її батьками є [PERSON] , за національністю росіянин, та [PERSON] , за національністю українка. Мама, яка у свідоцтві про смерть значиться, як [PERSON] , померла [INFO] . У зв`язку з тим, що в її документах про народження суттєва невідповідність у записах про батьків, особливо про матір, вона вимушена була звернутися до суду про встановлення факту родинних відносин зі своєю матір`ю. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 травня 2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що вона, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Веселий Кут Таращанського району Київської області, є дочкою [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Веселий Кут Таращанського району Київської області, польки за національністю, яка померла [INFO] . На підставі вказаного рішення суду вона звернулася до Володимир- Волинського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області із заявою про внесення змін до актового запису про народження №18, складеного 31 травня 1944 року Таращанським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області про виправлення національності матері в актовому записі про народження з українки на польку. Проте, за результатом розгляду даної заяви, відповідачем по справі відмовлено у задоволенні її звернення і внесенні змін до актового запису про народження №18, складеного 31 травня 1944 року, з посиланням на пункт 2.12 розділу 2 «Внесення змін до актових записів цивільного стану» Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 (зі змінами) (далі по тексту - Правил) по тій причині, що вирішення даного питання не належить до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану. Одночасно рекомендовано звернутися до суду. Дані обставини підтверджуються висновком-відмовою про внесення змін до актового запису цивільного стану, виданого відповідачем 05 березня 2019 року, копія якого додається. Вважає, що дана відмова порушує її права та просить зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про народження [PERSON] від 31 травня 1944 року №18, складеного виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області, змінивши у відомостях про національність матері з «українка» на «полька». Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 02 липня 2019 року позовну заяву було прийнято до провадження та відкрито провадження у справі. 09 липня 2019 року до суду надійшла заява відповідача по справі - Володимир-Волинського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області про визнання позову та про розгляд справи у відсутності їх представника. 15 липня 2019 року до суду від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Таращанського РВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області, надійшли письмові заперечення проти позову, покликаючись на ту обставину, що надані суду позивачем документи не відповідають дійсності, а саме: актовий запис про народження № 18 від 31.05.1944 року складений виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області на [PERSON] -, оригінал якого знаходиться у цьому відділі, цілком відрізняється від копії актового запису наданого позивачем як за виглядом так і за змістом документа. Одночасно повідомляють, що відповідно до актового запису про народження, який знаходиться в архіві відділу, мати заявниці за національністю значиться «українка» а не «полька». Просять відмовити в позові. 29 липня 2019 року до суду надійшла заява представника позивача [PERSON] про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Перевіривши та дослідивши зібрані у справі докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що заяву відповідача про визнання позову слід прийняти, а позов задовольнити, з наступних підстав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши зібрані у справі письмові докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому визнання позову ними слід прийняти, а позовні вимоги задовольнити, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що позивач народилася [INFO] у селі Веселий Кут Таращанського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно в липні 1951 року, копія якого додається до матеріалів справи. Згідно даного свідоцтва, її батьками є [PERSON] та [PERSON] . У графі національність батьків вказано, що вони є українцями. Згідно актового запису про народження позивача №127/16 від 31 травня 1944 року, складеного виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області, її батьками є [PERSON] за національністю росіянин та [PERSON] за національністю полька. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження за №00019133725 від 30.11.2017р., складеного виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області, її батьками є [PERSON] , за національністю росіянин, та [PERSON] , за національністю українка. Матір позивача, [PERSON] , померла [INFO] . У зв`язку з тим, що в документах про народження позивача суттєва невідповідність у записах про батьків, особливо про матір, вона вимушена була звернутися до суду про встановлення факту родинних відносин зі своєю матір`ю. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 03 травня 2018 року встановлено факт родинних відносин, а саме, що вона, [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Веселий Кут Таращанського району Київської області, є дочкою [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Веселий Кут Таращанського району Київської області, польки за національністю, яка померла [INFO] . Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вказаного рішення суду вона звернулася до Володимир- Волинського МРВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області з заявою про внесення змін до актового запису про народження №18, складеного 31 травня 1944 року Таращанським РВ ДРАЦС ГТУЮ у Київській області про виправлення національності матері в актовому записі про народження з українки на польку. Як вбачається з висновку Володимир-Волинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області, [PERSON] відмовлено у внесенні змін до актового запису № 18 від 31 травня 1944 року, складеного виконавчим комітетом Веселокутської сільської ради Таращанського району Київської області у відомостях про національність матері з «українка» на «полька». Підставою для відмови стало посилання на пункт 2.12 розділу 2 «Внесення змін до актових записів цивільного стану» Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5 (зі змінами) (далі по тексту - Правил) по тій причині, що вирішення даного питання не належить до компетенції органів державної реєстрації актів цивільного стану. Одночасно рекомендовано звернутися до суду. Згідно зі ст. 11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Національність - це приналежність особи до нації, держави або народу. Поняття «національність» може мати різноманітні значення: юридично-правове, політичне, етнологічне, культурологічне, повсякденно-побутове тощо. Із загального розуміння дефініції «самоусвідомлення» - це чітке усвідомлення своєї суті, своїх характерних рис, своєї ролі у суспільстві, в житті тощо. Національна ідентичність - це почуття нації як єдиного цілого. Національна ідентичність людини є її ідентичність і почуття приналежності до однієї держави або однієї нації, незалежно від свого юридичного статусу громадянства. На підставі цього зазначений вище Закон чітко визначив та надав право особі вільно і самостійно обирати свою національність. Таким чином, національність особи встановлюється не шляхом чітко регламентованого порядку або закону, а є суб`єктивним, внутрішнім переконанням особи своєї ролі, характеристик та інше, що забезпечують певну приналежність, в тому числі національну. Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. У відповідності до ст.ст.3-5 ЗУ «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Відносини, які виникають з приводу реалізації громадянами України прав і свобод, пов`язаних з їх належністю до національних меншин, регулюються Конституцією України, цим Законом, прийнятими на їх підставі іншими законодавчими актами, а також міжнародними договорами України. Забезпечення формування та реалізацію державної політики у сфері міжнаціональних відносин та захисту прав національних меншин України здійснюють центральні органи виконавчої влади, визначені Президентом України. Згідно з ст.11 цього ж закону, громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. У відповідності до ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються права корінних народів та національних меншин, а згідно ст. 35 Конституції України, кожний має право на свободу світогляду і віросповідання. Внесення змін в актові записи необхідно для правильного визначення національності за принципом кровних зв`язків та реалізації намірів по підтримці сімейних традицій, вихованні дітей в національному дусі і в подальшому для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями, що передбачені чинним законодавством для громадян пострадянських республік польського походження. Оскільки в інший спосіб захистити право позивача на відновлення актового запису про національність її матері не можливо, тому суд приймає визнання позову відповідачем, при цьому звертає увагу на доводи третьої особи, викладені у запереченнях проти позову, які не спростовують доводів сторін по справі, та вважає за можливе задовольнити заявлені нею вимоги. На підставі ст.ст.35,92 Конституції України, ст.ст.3-5 Закону України «Про національні меншини в Україні» від 25.06.1992 року, п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про встановлення неправильності запису в актах громадянського стану»,

Outcome: approved