Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

08 квітня 2014 року Обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі / далі - Фонд / звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитною угодою, посилаючись на те, що між Фондом та відповідачами [PERSON] і [PERSON] 07 квітня 2004 року на підставі поданої ними заяви від 20 квітня 2001 року укладено Кредитну угоду № 0444-04, згідно умов якої Фонд зобов'язався надати останнім кредит у розмірі 30 000 грн. на будівництво житлового будинку та господарських споруд. При отриманні кредиту боржники зобов'язувалися погашати кредит відповідно до складеного графіку, зокрема, починаючи з ІІ кварталу 2006 року та закінчуючи І кварталом 2018 року по 600 грн. 00 коп. на квартал, а Фонд - поетапно надавати останнім кредит. Свої зобов'язання Фонд виконав належним чином, фактично надавши відповідачам [PERSON], [PERSON] кредит в розмірі 29 000 грн., однак погашення кредиту позичальниками протягом тривалого часу не виконується. При цьому, виконання вказаної угоди забезпечено договором поруки серії ВВС № 161287 від 07 квітня 2004 року, укладеним між Фондом та відповідачем [PERSON] На неодноразові звернення Фонду на погашення заборгованості, відповідачі належним чином не реагували, тому за ними станом на 30 березня 2014 року утворилася заборгованість в загальному розмірі 11 183 грн. 00 коп., з яких 7 200 грн. 00 коп. - заборгованість по кредитним коштам, 3 983 грн. 00 коп. - заборгованість по сплаті пені. До початку розгляду справи по суті, Фонд подав до суду заяву про уточнення заявлених вимог, вказавши на те, що станом на 17 квітня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитною угодою становить 12 441 грн. 00 коп., з яких заборгованість по кредитним коштам - 7 800 грн. 00 коп., заборгованість по сплаті пені - 4 641 грн. / а. с. 26 /. 07 травня 2014 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою до Фонду, [PERSON] про визнання договору поруки серії ВВС № 161287 від 07 квітня 2004 року нікчемним та його розірвання, посилаючись на те, що при підписанні цього договору його було введено в оману як кредитором, так і позичальником, оскільки відповідно до п. 7.6 Кредитної угоди, укладеної між Фондом та [PERSON], [PERSON], сторони погоджуються, що збудоване житло передається Позичальникові у власність із забороною права на відчуження до повного погашення кредиту. З метою забезпечення виконання зобов'язань, Фонд укладає з позичальником договір застави, який нотаріально посвідчений і має бути укладеним до надходження першої суми по кредитним зобов'язанням, а від так вважав, що його відповідальність буде мінімальною, адже відповідно до чинного законодавства України першочергово проводиться стягнення на заставлене майно. Таким чином, не уклавши договір застави, як того вимагають положення п. 7.6 Кредитної угоди, відповідачі за зустрічним позовом самовільно збільшили обсяг його відповідальності, що відповідно до ст. 559 ЦК України є підставою для припинення поруки / а. с. 45 - 47 /. Представник Фонду у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Поданий його довіреною особою позов просив задовольнити у повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позовну просив відмовити у зв'язку із сплином строків давності звернення до суду. Із наданих на адресу суду письмових заперечень проти зустрічного позову слідує, що представники Фонду вважають посилання позивача [PERSON] на зміну зобов'язання без згоди останнього, в результаті чого збільшився обсяг його відповідальності, необґрунтованими, оскільки пунктом 5. 3 розділу « Відповідальність сторін » Кредитної угоди встановлено, що у випадку невиконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредиту, та у випадку припинення угоди по ініціативі Фонду, останній має право вилучити та реалізувати на підставі діючого законодавства майно позичальника, передане під заставу, або стягнення боргу з поручителя у встановленому порядку. На момент укладення Кредитної угоди, обтяження об'єкту недобудованого нерухомого майна або об'єкту, будівництво якого не розпочато, у вигляді заборони на відчуження не передбачалось діючим на той час законодавством, що унеможливлювало укладання договору застави, тому в задоволенні зустрічного позову просили відмовити / а. с. 58 - 59 /. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до суду не з'явилися, надавши суду заяви про розгляд справи у їх відсутність та пред'явлені до них позовні вимоги визнали в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав до суду аналогічну заяву, в якій зазначив, що поданий ним зустрічний позов підтримує в повному обсязі. Перевіривши фактичні обставини справи, наявними в ній, належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення первісного позову та відсутність підстав для задоволення зустрічного позову, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що 07 квітня 2004 року між державною, спеціалізованою, кредитно - господарською організацією « Обласним фондом підтримки індивідуального житлового будівництва на селі » та [PERSON], [PERSON] укладена Кредитна угода № 0444 - 04 про надання кредиту на будівництво індивідуального житлового будинку на суму 30 000 грн., зі сплатою 3 % річних у національній валюті України, а також індексу інфляції на всю суму виданого кредиту та процентів за користування ним, строком до 15 квітня 2018 року /а. с. 8- 9 /. Підставою для укладення вказаної угоди слугувала заява [PERSON] та [PERSON] від 20 квітня 2001 року про надання їм пільгового кредиту на суму 20 000, яка 07 квітня 2004 року була підвищена до 30 000 грн., на добудову / будівництво / індивідуального житлового будинку з господарськими будівлями в с. Воскобійники Шишацького району Полтавської області / а. с. 4 /. Згідно розрахунку щоквартального платежу для погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, позичальники зобов'язувалися погашати кредит, шляхом внесення щоквартальних платежів у сумі 600 грн. / а. с. 11 /. Відповідно до додатку № 3 до Кредитної угоди № 04440-04, [PERSON] зобов'язався погашати отриманий у Фонді кредит у розмірі 29 000 грн. та відсотки за користування ним, з урахуванням індексу інфляції за даними Державного комітету статистики України на момент сплати в повному обсязі, щоквартально по 600 грн. 00 коп. до 15 числа, що настає за звітним періодом, та не пізніше 30 листопада поточного року. Дата початку погашення кредиту - ІІ квартал 2006 року, дата закінчення погашення кредиту - І квартал 2018 року / а. с. 11, зворот /. Однак, умови кредитної угоди [PERSON] та [PERSON] належним чином не виконували, внаслідок чого у них станом на 17 квітня 2014 року утворилася заборгованість по кредиту у розмірі 7 800 грн. 00 коп. та пені - 4 641 грн. 00 коп., а всього 12 441 грн. 00 коп. / а. с. 26 /. Відповідно до договору поруки серії ВВС № 161287 від 07 квітня 2004 року, який нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] зобов'язався перед Фондом за виконання [PERSON] та [PERSON] взятих на себе зобов'язань по виплаті кредиту та відсотків / а. с. 12 /. У відповідності до даного Договору, поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором за виконання зобов'язань, передбачених кредитною угодою № 0444-04 від 07 квітня 2004 року, укладеною між кредитором та позичальником. Згідно з п. 3.1 Договору, поручитель відповідає перед кредитором за виконання позичальником усіх зобов'язань за договором, вказаних у п. 1 даного Договору, у сумі, що дорівнює 30 000 грн., а також пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів. Термін дії даного Договору збігається з терміном дії, вказаному в п. 2.2 цього Договору, тобто до 30 листопада 2018 року, та закінчується після повного розрахунку перед кредитором, що визначено в п. 6.1 Договору. На неодноразові попередження банку про утворену заборгованість по кредитному договору та прохання її погасити у визначені терміни, відповідачами ніяких дій не здійснено / а. с. 16 - 18 /. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк / термін / його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк / термін /. Статтею 610 ЦК України встановлено, що невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання, є порушенням зобов'язання. Боржник, що порушив зобов'язання не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, що передбачено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами / з розстроченням /, тов. разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, що встановлено ч. 1 ст. 546 ЦК України. Частиною 3 ст. 548 ЦК України визначено, що пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно з вимогами статті 559 ЦК та роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України, від 06.11.2009, № 9" Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" вбачається, що припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. З оспорюваного [PERSON] договором поруки від 07 квітня 2004 року, вбачається, що останній, як поручитель, взяв на себе обов'язок відповідати перед кредитором за виконання Позичальником усіх зобов'язань за договором, вказаним у п. 1 даного Договору, у сумі, що дорівнює 30 000, а також пеню за несвоєчасне повернення кредитних коштів. При цьому, поручитель зобов'язується виконати за позичальника зобов'язання останнього перед кредитором на умовах, у порядку та в термін, визначених п. 1 угоди. Як випливає з положень п. 5.3 Кредитної угоди № 0444-04 від 07 квітня 2004 року, у випадку не виконання позичальником своїх зобов'язань по поверненню кредиту, та у випадках припинення угоди по ініціативі Фонду, останній має право вилучити та реалізувати на підставі діючого законодавства майно Позичальника, передане під заставу, або стягнення боргу з поручителя в установленому порядку, а від так вимоги Фонду про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за Кредитною угодою, є обґрунтованими та відповідають як умовам як Кредитної угоди, так і договору поруки. З огляду на наведене, суд не вбачає, що викладені позивачем за зустрічним позовом обставини є підставою для визнання договору поруки нікчемним, перелік яких є вичерпним, а від так в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Більше того, що на момент розгляду зустрічного позову [PERSON] в суді закінчився строк позовної давності звернення до суду, який є загальним та являється самостійною підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Зважаючи на те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] уклали із Фондом Кредитну угоду, умови якої належним чином не виконували, внаслідок чого за ними утворилася заборгованість в загальному розмірі 12 441 грн. 00 коп., який, між тим, визнаний останніми, що слідує із змісту поданих до суду заяв, а відповідач [PERSON] уклав з Фондом договір поруки, згідно якого відповідає за виконання зобов'язань по виплаті кредиту [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про стягнення з останніх в солідарному порядку заборгованості за Кредитною угодою. Питання розподілу судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved