Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» 28.02.2017 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №K2W3R380713468 від 24.09.2012 року станом на 07.12.2016 року у розмірі 11969 гривень 20 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом 3836 гривень 29 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2 гривні 88 копійок; заборгованості по комісії за користування кредитом 995 гривень 40 копійок; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6088 гривень 48 копійок; штрафу (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штрафу (процентна складова) 546 гривень 15 копійок; та судових витрат, посилаючись на невиконання відповідачем договірних умов. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Прохорову П.А. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 09.03.2017 року відкрито провадження по цивільній справі на підставі позовної заяви [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та призначено судове засідання. Згідно з розпорядженням Київського районного суду міста Одеси за №170 від 06.04.2017 року, відповідно до п.2.3.52 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, у звязку з закінченням терміну повноважень судді Прохорова П.А., з метою недопущення порушення строків розгляду справи, справу було передано до повторного автоматичного розподілу судової справи. Відповідно до автоматизованої системи документообігу вказану цивільну справу було перерозподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 10.04.2017 року прийнято справу №520/2512/17 за позовом [PERSON] акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості до свого провадження та призначено дату, час і місце проведення попереднього судового засідання. Представник позивача [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у судове засідання не з'явився,\~\~надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.25) [PERSON], [INFO], був зареєстрований за адресою: [INFO], знятий з обліку 16.05.2012 року до: [ADDRESS], реєстрації немає. Частиною 9 ст. 74 ЦПК України передбачено, що \~відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. У звязку з чим, виклик відповідача [PERSON] у судові засідання здійснювався через опублікування оголошення у пресі «Одеські вісті», а також направлялись судові повістки за останніми відомими місцями мешкання, а саме: [ADDRESS], та [ADDRESS]. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 24.09.2012 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з заявою №K2W3R380713468, яка підписана відповідачем і разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між сторонами кредитний договір, за умовами якого [PERSON] отримав від ПАТ «КБ «ПриватБанк» кредит в сумі 6912 гривень 31 копійка, на строк 36 місяців з 24.09.2012 року по 23.09.2015 року включно, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12% на рік. Відповідно до п. 2.4.5.1.-2.4.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі несвоєчасного погашення заборгованості по кредиту, враховуючи заборгованість, яка виникла у відповідності до п. 2.4.3.6., 2.4.5.2., 2.4.5.3. Умов та правил, позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту, у тому числі заборгованості відповідно до п. 2.4.3.6., 2.4.5.2., 2.4.5.3. Умов та правил, за кожен день прострочення, але не менше 1 (одної) гривні. У разі невиконання або неналежного виконання позичальником зобов'язання по сплаті відсотків за користування кредитом, в розмірі, вказаному в заяві, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100 % від розміру неналежно сплачених відсотків за користування кредитам. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання позичальником зобов'язання по сплаті відсотків за користування кредитом. У разі невиконання або неналежного виконання позичальникам зобов'язання по сплаті винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі, вказаному в заяві, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 100% від розміру неналежно сплаченої винагороди. Сплата штрафу здійснюється позичальником за кожен місяць такого порушення, починаючи з останнього місяця неналежного виконання позичальником зобовязань по сплаті винагороди по кредиту. У разі невиконання банком зобовязань по видачі кредиту, згідно із заявою і п. 2.4.2.1.1 цих Умов, банк виплачує позичальникові пеню у розмірі 0,1 % річних від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожен день прострочення виконання цього зобов'язання (за винятком випадків, передбачених п. 2.4.2.3.6. Умов). Сплата пені здійснюється в гриві. При порушенні позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 90 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5 % від суми заборгованості. У разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених п. 2.4.2.3.15 цих Умов, він сплачує на користь банку штраф у розмірі 100 % від вартості предмета застави, що вказаний в заяві. Сплата штрафу здійснюється в гривні. У випадку якщо кредит видається в іноземній валюті, штраф сплачується в гривневому еквіваленті, але курсу НБУ на дату сплати. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно зі\~ст. 60 ЦПК України,\~кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 07 грудня 2016 року, заборгованість відповідача за кредитним договором №K2W3R380713468 від 24.09.2012 року складає у розмірі 11969 гривень 20 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом 3836 гривень 29 копійок; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 2 гривні 88 копійок; заборгованості по комісії за користування кредитом 995 гривень 40 копійок; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 6088 гривень 48 копійок; штрафу (фіксована частина) 500 гривень 00 копійок; штрафу (процентна складова) 546 гривень 15 копійок. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог\~ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» підлягають задоволенню, стягненню з відповідача [PERSON], у звязку з невиконанням умов кредитного договору №K2W3R380713468 від 24.09.2012 року, підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 11969 гривень 20 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1600 грн. 00 коп., та витрати по сповіщенню відповідача через оголошення у пресі, які сплачені позивачем, що підтверджується наданою до суду копією платіжного доручення від 23.08.2017 року в сумі 120 гривень 00 копійок.

Outcome: approved