Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

05 лютого 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що 08 грудня 2012 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від подружнього життя з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідача інших неповнолітніх дітей немає, аліментів він нікому не сплачує, стягнення за виконавчими листами з нього не проводяться. На даний час відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу сину не надає, син знаходиться на утриманні позивачки, проживає разом з нею, тому позивачка і вимушена звернутися з позовом до суду і просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на утримання дитини. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, передала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити та стягнути з відповідача аліменти. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з»явився, передав до суду заяву про те, що позов визнає, згоден сплачувати аліменти на сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу). За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними у справі доказами. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони у справі мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Як вбачається із свідоцтва про шлюб сторони зареєстрували шлюб 08 грудня 2012 року, після укладення шлюбу позивачка змінила прізвище на [PERSON] (а.с.4). Згідно з довідками Улянівської селищної ради від 28.01.2016 [PERSON], 1992 року народження, не працює, здійснює догляд за дитиною до 3-х років та має такий склад сім"ї: [PERSON], [INFO], дитина дитячий садок не відвідує і проживає разом з матір"ю в [ADDRESS] (а.с.6-7). В добровільному порядку відповідач матеріально сина не забезпечує, син знаходиться на утриманні позивачки. Викладене вище свідчить про те, що між сторонами склалися спірні сімейні правовідносини з приводу утримання дитини. Ці правовідносини регулюються ст.ст.180-183 Сімейного кодексу України. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 183 СК України передбачено, що розмір аліментів на дитину може бути визначений судом у частці заробітку (доходу) матері, батька. Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи відсутність взаємної домовленості між сторонами про участь у матеріальних витратах на утримання малолітньої дитини, враховуючи працездатний вік відповідача та те, що він працює, має постійний дохід, за умов розумності та справедливості, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю, стягнувши із відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня звернення з даним позовом до суду. Крім того, відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved