Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника. 17.05 2021 року до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області надійшла заява [PERSON] , у якій вона просить встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю [PERSON] , у період з 07.12.1984 року по [INFO] мешкала за адресою: [ADDRESS] , тобто до 24 серпня 1991 року постійно проживала на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України. Обґрунтовуючи заяву [PERSON] зазначає, що, вона є громадянкою Російської Федерації, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Останнім часом заявник постійно проживає за адресою: [ADDRESS] . У теперішній час заявниця бажає отримати посвідку на постійне проживання на території України для чого необхідно в судовому порядку визнати факт постійного проживання моєї матері на території України до 24 серпня 1991 року. Процесуальні дії. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.05.2021 року заява [PERSON] про встановлення факту постійного проживання особи на території України, заінтересована особа - Головне управління ДМС України в Одеській області залишена без руху, заявниці надано термін 10 днів на усунення недоліків. Ухвалою суду від 25.05.2021 року відкрито провадження по справі. У судове засідання 14.06.2021 року сторони не з`явились. Заявник та його представник, в судове засідання не з`явилися. Представник [PERSON] - адвокат Сороколет С.І. подав до канцелярії суду заяву з проханням розгляд справи проводити за його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, про причини неявки суд не повідомив, заяв не надав. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини встановлені судом. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , померла [INFO] є матір`ю заявниці [PERSON] , що підтверджується наступними документами: - свідоцтвом про народження [NUMBER] , у відповідності до якого, [PERSON] , [INFO] в Усть-Каменогорську, Східно-Казахстанській області Казахстану, у сім`ї [PERSON] і [PERSON] , де в графі мати вказано: «[PERSON] »; -свідоцтвом про розірвання шлюбу між [PERSON] та мною, [PERSON] [NUMBER] від 14.10.1993 року; -свідоцтвом про укладення шлюбу від 05.07.1994 року між [PERSON] і [PERSON] [NUMBER], відповідно до якого після реєстрації шлюбу заявниця змінила прізвище на « [PERSON] »; -копією трудової книжки, що була заведена на ім`я [PERSON] , потім прізвище було змінене на « [PERSON] », потім на « [PERSON] », та в якій зазначено, що «…Фамилия изменена на основании брачного свидетельства [NUMBER] »; Судом також вастановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Зав`ялово, Зав`яловського району Алтайського краю, за життя була громадянкою України і починаючи з 07.12.1984 року по день смерті постійно мешкала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наступними документами: -довідкою КП «ЖЕО-1» №255 від 14 травня 2021 року, відповідно до якої [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] з 07.12.1984 року по день смерті постійно мешкала і була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] ; -довідкою виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів на ім`я [PERSON] , місце мешкання якої: [ADDRESS] , №Т-1691 від 23.10.1986 року про оформлення на [PERSON] фінансово-особового рахунку на квартиру; -копією особистого паспорту громадянина України [PERSON] , [INFO] , виданого 11 липня 2002 року Білгород-Дністровським МВ УМВС України в Одеській області; -копією довідки, виданою Білгород-Дністровською державною податковою інспекцією 25.09.2001 року про присвоєння ідентифікаційного номера [NUMBER] виданого [PERSON] ; -нотаріально посвідченим договором дарування квартири [ADDRESS] , від 21.07.2005 року, укладеним у місті Білгороді-Дністровському, у відповідності до якого [PERSON] подарувала квартиру [ADDRESS] [PERSON] ; -копією свідоцтва про смерть [PERSON] , [NUMBER] від 11.12.1984 року з місцем реєстрації м. Білгород-Дністровський Одеської області; -копією пенсійного посвідчення № [NUMBER] від 28.05.1984 року, виданого [PERSON] довічно відділом соціального захисту населення Білгород-Дністровської міської ради народних депутатів; -копією посвідчення з довічним правом на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників війни серія [NUMBER] , виданого [PERSON] 14 травня 2001 року управлінням праці і соціального захисту м. Білгорода-Дністровського (копія додавалась, оригінал наявний у мене); -штампом про кремацію [PERSON] наявному на свідоцтві про смерть [NUMBER] від 16 квітня 2012 року про її поховання на кладовищі в Україні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 1 постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт, і до заяви додається довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 318 ЦПК України). У відповідності до статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов`язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов`язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. У відповідності до п.3 ч.3 ст.4 Закону України «Про імміграцію» дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається: … 3) особам, які мають право на набуття громадянства України за територіальним походженням. Аналіз зазначених норм свідчить, що законом передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, паспорта громадянина України, зокрема постійного проживання на території України. Згідно з п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Тому, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. Пунктом 3 частини другої статті 9 Закону України «Про громадянство України» визначено, що безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України та не була громадянкою іншої держави. Оцінка Суду. Таким чином, аналізуючи зібрані докази в сукупності, судом достовірно встановлено, [PERSON] , [INFO] була матір`ю заявниці - [PERSON] , та у період з 07.12.1984 року по [INFO] мешкала за адресою: [ADDRESS] , тобто до 24 серпня 1991 року постійно проживала на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». Встановлення вказаного факту заявниці необхідно для отримання посвідки на постійне проживання на території України, та у звязку з тим, що законом не визначено іншого порядку встановлення такого факту, суд вважає, що [PERSON] обрала належний спосіб захисту права, тому її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved