Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що 4 липня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №72, в період якого у них народились спільні неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON],[INFO], які проживають з нею та знаходяться на її утриманні. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року шлюб між ними розірвано, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Відповідач добровільно не приймає участі в утриманні спільних неповнолітніх дітей, які потребують постійного забезпечення, а домовленості щодо сплати аліментів на утримання дітей між ними не досягнуто. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/2 частини заробітку відповідача щомісячно, оскільки відповідач зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей та має таку можливість, так як працює інкасатором відділу «Інтеркредитбанк», де отримує заробітну плату, розмір якої їй невідомо. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.14,15), у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву (а.с.17), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошові сумі підтримала в повному обсязі та прохала їх задовольнити. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи (а.с.14,19), в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.20-23), за якою прохав розглядати справу у його відсутність без фіксації судового розгляду справи технічними засобами, позовні вимоги визнав частково та прохав стягнути з нього аліменти не у частці від заробітку, як прохає позивачка, а у твердій грошовій сумі у розмірі ? частини прожиткового мінімуму, в тому числі на утримання доньки Карини у розмірі 766 гривень щомісячно, а на утримання сина [PERSON] - у розмірі у розмірі 614,00 гривень, оскільки він працює без офіційного оформлення, має мінливий та не регулярний дохід у розмірі від 1200 до 1300 гривень щомісячно. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутності сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. В п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони з 04 липня 2009 знаходились у шлюбі, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №72 (а.с.4), в період якого у них народились спільні неповнолітні діти: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] (а.с.7,8), які згідно довідок Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 05 травня 2016 року №567, від 17 серпня 2016 року №1136, від 25 серпня 2016 року №1174 проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2016 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.5-6). В судовому засіданні було встановлено, що сторони на день розгляду справи судом проживають окремо, а неповнолітні діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, в той же час, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей позивачці, яка доглядає за дитиною - сином [PERSON], [INFO], до виконання останньому трьох років, а тому не працює, добровільно не надає, хоча зобовязаний це робити за законом, при цьому будь-якої домовленості між сторонами щодо утримання дітей не досягнуто. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних з позивачкою неповнолітніх дітей в примусовому порядку, але не у частці від заробітку (доходу) як прохає позивачка в позовній заяві, а відповідно до вимог ст.184 Сімейного кодексу України у твердій грошовій сумі, оскільки він не має постійного місця роботи, що вбачається з трудової книжки останнього (а.с.24), та має мінливий, нерегулярний дохід від виконання роботи без офіційного оформлення у розмірі 1200-1300 гривень щомісячно, про що зазначив у поданій до суду письмовій заяві (а.с.23), а участі в утриманні дітей за домовленістю сторін в певному розмірі щомісячно без судового рішення не приймає. При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст. 182 СК України враховує матеріальне становище платника аліментів, який на день розгляду справи судом є працездатною особою за віком, але не має постійного місця роботи та має мінливий, нерегулярний дохід, часткове визнання ним позову про стягнення аліментів не у частці від заробітку, а у твердій грошовій сумі у розмірі ? частини прожиткового мінімуму щомісячно згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.20), стан здоровя як платника аліментів, так і неповнолітніх дітей, їх віку, потреб та вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання спільних неповнолітніх дітей у твердій грошовій, в тому числі на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 765 гривень 50 копійок щомісячно, а на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 614 гривень 00 копійок щомісячно до досягнення дітьми повноліття, що за розміром відповідатиме ? частині встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2016 рік прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, який 01 травня 2016 року для дитини віком до 6 років становить 1228 гривень, а для дитини віком від 6 до 18 років 1651 гривня 00 копійок, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, при цьому участь в утриманні неповнолітніх дітей зобовязана приймати і позивачка як їх мати, в той же час вона не працює та не має самостійних доходів, так як доглядає за сином [PERSON] до виконання йому трьох років. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно дітей, так і відносно відповідача, витрат позивачки на утримання дітей сторонами суду не надано, а наявності інших утриманців у відповідача судом не встановлено. Крім цього, в звязку з задоволенням позову відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, оскільки позивачка згідно Закону України «Про судовий збір» при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial