Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-11 00:00:00

08 травня 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Львівавтозапчастина», треті особи - [PERSON] , [PERSON] , в якому просить зняти обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4281556 від 29.09.1999 року філією ДП Львівське відділення Інформаційного центру Міністерства юстиції України. Свої позовні вимоги мотивує тим, що при зверненні до нотаріуса для оформлення спадщини після смерті її чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , їй стало відомо, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна є обтяження № 4281556 на все майно [PERSON] , зареєстроване Пустомитівською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави від 29.09.1999 року. Листом Пустомитівська державна нотаріальна контора від 29.12.2018 року повідомила, що філією ДП Львівське відділення Інформаційного центру МЮ України 29.09.1999 року була внесена інформація про накладення Пустомитівською державною нотаріальною конторою заборони на невизначений об`єкт (житловий будинок), належний [PERSON] на підставі записів в алфавітній книзі Пустомитівської державної нотаріальної контори про реєстрацію накладення заборон за період з 1952 по 1971 роки, помилково вказавши підставу «договір застави». З листа Львівського державного нотаріального архіву від 26.11.2018 року вбачається, що в Реєстрі накладених і знятих арештів (заборон) Бібрської (Пустомитівської) державної нотаріальної контори Львівської області за 1951-1971 роки на аркуші № 82 є запис про накладення арешту на будівлю або право забудови [PERSON] на підставі повідомлення заводу автотракторних запчастин від 10.11.1961 року. Сума арешту 600 грн. Дійсно її чоловік працював у 1961-1965 роках на заводі автотракторних запчастин і брав позику під забудову, але виплатив її ще до звільнення, що підтверджує і правонаступник Львівського заводу автотракторних запчастин - Товариство з додатковою відповідальністю "Львівавтозапчастина", яке повідомило, що [PERSON] не рахується їхнім боржником. Відтак, позивачка позбавлена можливості оформити спадщину на спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка через наявність відповідної заборони у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що зумовило її звернення до суду. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, з мотивів викладених в такому, додатково пояснила, що після смерті її чоловіка, вона та їхні доньки [PERSON] та [PERSON] не можуть оформити спадщину, так як на майно покійного накладено арешт. Зазначила, що підставою арешту було повідомлення заводу автотранспортних запчастин, на якому її чоловік працював та брав позику під забудову, проте така ним була виплачена, однак з невідомих їй підстав повідомлення про сплату позики в нотаріальну контору не було направлено, а від так і накладений арешт не був знятий, а тому вона була змушена звернутися до суду з вказаним позовом. За наведеного, просить позов задовольнити та зняти обтяження у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна за реєстраційним номером обтяження 4281556 від 29.09.1999 року філією ДП Львівське відділення Інформаційного центру Міністерства юстиції України. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, проте суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність, так як в матеріалах справи міститься заява директора ТзДВ «Львівавтонаванжувач» від 24.05.2019 року, в якій він позовні вимоги і обставини, викладені у позовній заяві визнав повністю та просив позов задовольнити /а.с. 19/. В судовому засіданні треті особи [PERSON] та [PERSON] позов підтримали повністю та пояснили, що після смерті їхнього батька, вони не можуть оформити спадщину, оскільки на все його майно накладено арешт, однак підстави, які слугували накладенню арешту на даний час вже відсутні. Просять позов задовольнити. Заслухавши пояснення позивачки, третіх осіб, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, оглянувши копію спадкової справи №1001/2008 після смерті [INFO] [PERSON] , з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходив з наступного. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Із змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, позивачка [PERSON] та [PERSON] 18.01.1974 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Рудненської селищної ради Залізничного району м.Львова, та після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » /а.с.8/. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.06.2005 року, [PERSON] помер [INFO] у віці 71 рік /а.с. 9/. З матеріалів спадкової справи № 1001/2008 після смерті [INFO] [PERSON] , вбачається, що до Другої Львівської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину звернулися [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яким листом від 28.01.2019 року відмовлено у видачі такого свідоцтва, у зв`язку з наявним у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження № 4281556 від 29.09.1999 рокуна майно спадкодавця [PERSON] та рекомендовано звернутися в суд. З витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 1781515 від 21.10.2003 року, свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВАО № 355197 від 04.11.2003 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 2557020 від 14.01.2004 року, договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки, реєстр № 1299, 13.07.1961 року, посвідчений Бобрською держнотконторою, вбачається, що [PERSON] належить 2/3 частини цегляного будинку [ADDRESS] з відповідною частиною господарських будівель та споруд, а також частина земельної ділянки площею 0,15 га, яка надана для обслуговування житлового будинку, що розташована на території Рудненської селещної ради Залізничного району м. Львова. Із долученої до матеріалів справи копії Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта [PERSON] , вбачається, що на невизначений об`єкт (житловий будинок) [PERSON] , накладено заборону № 4281556 Пустомитівською державною нотаріальною конторою на підставі договору застави від 29.09.1999 року. З листа Львівського державного нотаріального архіву від 26.11.2018 року вбачається, що в Реєстрі накладених і знятих арештів (заборон) Бібрської (Пустомитівської) державної нотаріальної контори Львівської області за 1951-1971 роки на аркуші № 82 є запис про накладення арешту на будівлю або право забудови [PERSON] на підставі повідомлення заводу автотракторних запчастин від 10.11.1961 року. Сума арешту 600 грн. /а.с. 5/. З листа Пустомитівської державної нотаріальної контори від 29.12.2018 року вбачається, що філією ДП Львівське відділення Інформаційного центру МЮ України 29.09.1999 року була внесена інформація про накладення Пустомитівською державною нотаріальною конторою заборони на невизначений об`єкт ( житловий будинок), належний [PERSON] на підставі записів в алфавітній книзі Пустомитівської державної нотаріальної контори про реєстрацію накладення заборон за період з 1952 по 1971 роки (реєстр накладення заборон за ці роки в нотаріальній конторі, в державному нотаріальному архіві відсутні), помилково вказавши підставу «договір застави» /а.с. 6/. З довідки № 2 від 12.03.2019 року, виданої ТзДВ «Львівавтозапчастина» вбачається, що Львівський завод автотракторних запчастин перейменовано у ВАТ «Львівавтозапчастина», згідно наказу Мінмашпрому України № 38/в від 16.01.1995 року, а ВАТ «Львівавтозапчастина» у ТДВ «Львівавтозапчастина», згідно рішення загальних зборів акціонерів від 14.04.2010 року /а.с.4/. Згідно довідки № 1 від 12.03.2019 року, виданої ТзДВ «Львівавтозапчастина» встановлено, що [PERSON] не рахується боржником ТДВ «Львівавтозапчастина» /а.с.3/. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно п.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 статті 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, арешт на спадкове майно, яке належало на праві приватної власності [PERSON] , та яке позивач успадкувала, порушує права та законні інтереси позивача, оскільки унеможливлює розпоряджання даним майном. Враховуючи те, що позивач позбавлена можливості реалізувати свої права як спадкоємець майна померлого в інший, крім судового захисту, спосіб, суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити. На підставі ст. 141 ЦПК України, слід стягнути з Товариства з додатковою відповідальностю «Львівавтозапчастина» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved