Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

Позовні вимоги мотивовані тим, що 24.05.2013р. між позивачем та відповідачем був укладений договір №R53700427429В строком користування до 24.07.2017р., згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 50.000,00 грн. та відповідно до умов договору зобов»язувався перед кредитором в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором суми, відповідно до кредитного договору та графіку платежів. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказує, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі- видав готівку шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок позивача в сумі 50.000,00 грн., проте відповідач, в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав, чим відповідно порушив свої зобов»язання за кредитними договором- вчасно не сплачував тіло кредиту та проценти. Зокрема, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 30.05.2014р. становить 52.193,84 грн., з яких, борг за кредитом і урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 43.051,54 грн., борг за процентами з урахуванням 3% річних становить 3.860,70 грн., прострочена щомісячна комісійна винагорода за управлінням кредитом- 3.380,00 грн. та 1.901,60 грн. пеня, нарахована у зв»язку із несвоєчасно. Сплатою процентів. У зв"язку з наведеним, відповідно до вимог ЦК України та умов укладеного кредитного договору позивач просить суд стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 52.193,84 грн. та суму понесених ним судових витрат по розгляду справи - 521,94 грн. судового збору. Представник позивача в судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву від 09.07.2014р., в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просив суд їх повністю задоволити, а справу в порядку вимог ст.158 ЦПК України розглянути без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, зокрема- судовими повістками, причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, зі згоди представника позивача, викладеній в заяві, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, дослідивши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і, враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів, а відтак суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін на підставі наданих ними доказів. Вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд приходить до наступного. Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи із змісту ст.3 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які випливають із договірних зобов»язань. Зокрема, згідно ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у відповідності з умовами договору, який є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), і вимогами законодавства. Суд встановив, що всупереч цьому, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання, передбачені Кредитним договором №R53700427429В. Так, як достовірно встановлено з матеріалів справи 24.05.2013р. між сторонами був укладений договір №R53700427429В строком користування до 24.07.2017р. а.с.7-9, згідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 50.000,00 грн. та відповідно до умов договору зобов»язувався перед кредитором в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором повернути кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені договором суми, відповідно до кредитного договору та графіку платежів. З матеріалів справи вбачаєтьсся, що банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі- видав відповідчу готівку шляхом безготівкового перерахунку на картковий рахунок позивача в сумі 50.000,00 грн., проте відповідач, в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання не виконав, чим відповідно порушив свої зобов»язання за кредитними договором- вчасно не сплачував тіло кредиту та проценти. Так, заборгованість відповідача а.с.5-6 за кредитним договором станом на 30.05.2014р. становить 52.193,84 грн., з яких, борг за кредитом і урахуванням індексу інфляції та 3% річних становить 43.051,54 грн., борг за процентами з урахуванням 3% річних становить 3.860,70 грн., прострочена щомісячна комісійна винагорода за управлінням кредитом- 3.380,00 грн. та 1.901,60 грн. пеня, нарахована у зв»язку із несвоєчасною сплатою процентів. Лист-вимога про виконання відповідачем своїх кредитних зобов»язань а.с.18-19, залишений ним без реагування. Між тим, повернення заборгованості відповідно до умов договору позичальник взяв на себе зобов»язання своєчасно сплачувати проценти, комісію за користування кредитом, повернути кредит у визначені Кредитним договором терміни. Позичальник зобов»язується (п.4.2.) використати кредит за цільовим призначенням і погасити заборгованість по кредиту та процентах перед банком відповідно до розробленого графіку погашення (додаток №1 до Договору) шляхом оплати готівкою. Суд, вирішуючи даний спір у справі, виходить з того, що відповідно до вимог ст.ст.526,527,530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору і вимог закону, а ч.2 ст.1050 та ч.2 ст.1054 ЦК України передбачено, що наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Оскільки в суді на підставі належних та достовірних доказах встановлені обставини, на які позивач посилався в обґрунтування своїх позовних вимог, зокрема, те, що відповідач не виконав взяті на себе відповідно до кредитного договору №R53700427429В обов»язки, а відтак суд вважає позов підставним і такий підлягає до задоволення в повному обсягу. Між тим, відповідно до приписів ст.ст.526,530,599 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; якщо в зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); зобо»вязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Ці норми закону повністю узгоджуються із умовами Кредитного договору та графіку погашення, згідно яких, зокрема, позичальник зобов»язаний повністю повернути банку суму Кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту. Як встановлено з позову зобов»язання на підставі кредитного договору №R53700427429В, які виникли між ПАТ «ВТБ Банк» та відповідачем не є припиненими, а відтак кредитний договір є чинним між сторонами, зокрема, наявність невиконаних відповідачем кредитних зобов»язань стверджується Розрахунком про заборгованость за кредитним договором №R53700427429В а.с.5-6. Окрім того, відповідно до ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних витрат на суму боргу і трьох процентів річних входять до складу грошового зобов»язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов»язання; ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу. Суд також вважає, що судові витрати по справі, які поніс позивач, слід стягнути з відповідача, оскільки відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. В даному випадку відповідно до платіжних доручень №16392 від 18.06.2014р. а.с.3 позивач сплатив 521,94 грн. судового збору. Відповідно до вимог ст.ст.512,525,554,1048,1050,1069 ЦК України та

Outcome: approved