Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

Представник позивача за довіреністю [PERSON] 18.04.2014 року звернувся до суду із позовною заявою, уточнивши позовні вимоги, просив визнати за позивачем - [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] право на земельну частку (пай), розміром 4.28 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку належало за життя [PERSON], померлій [INFO], яка була членом КСП «Зарічний». В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя здійснила розпорядження своїм майном на випадок смерті шляхом складення 04.06.1996 року заповіту. Спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], є позивач - [PERSON], яка прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на інше майно, спадкова справа № 175/99. За життя [PERSON] була членом КСП «Зарічний» та мала право на земельну частку (пай). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 4.28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території колишнього КСП Зарічний» на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка призначена для сільськогосподарського виробництва, відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю № 9 від 05 квітня 1996 року серії ІІ-ДП № 000158, виданого КСП «Зарічний» та додатку № 1 до нього - Списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, в якому [PERSON] зазначена як член колективного сільськогосподарського підприємства за № 75. Однак, до компетентних органів для отримання правовстановлюючих документів на земельну ділянку [PERSON] не встигла звернутись, так як померла [INFO]. При зверненні позивача до нотаріальної контори з метою одержання Свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], їй було відмовлено у видачі свідоцтва на вказану земельну ділянку через відсутність будь-яких правовстановлюючих документів на спірну земельну ділянку на ім'я померлої [PERSON] Відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] перешкоджає позивачу реалізувати її спадкові права, щодо успадкування права на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва. Позивач та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити у повному обсязі (а.с. 49). Представник відповідача - Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позовних вимог не заперечували (а.с. 23). Представник відповідача - Управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, надали заяву про розгляд справи за відсутності представника (а.с. 26). В зв'язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть останньої [NUMBER], виданим 24.04.1997 року виконкомом Лозуватської сільської Ради народних депутатів Криворізького району Дніпропетровської області (а.с. 3а). За життя [PERSON], на випадок своєї смерті, здійснила розпорядження своїм майном, згідно якого все своє майно, яке належатиме їй на день смерті заповіла 1/3 частину [PERSON] та 2/3 частини [PERSON], яка змінила прізвище на «[PERSON]» під час реєстрації шлюбу 17.12.1977 року (а.с. 5), що підтверджується заповітом зареєстрованим в реєстрі за № 70, складеним 04.06.1996 року та посвідченим секретарем виконкому Лозуватської сільської ради [PERSON], який також зробив відмітку про те, що заповіт станом на 25.01.1999 року не було змінено чи скасовано заповідачем (а.с. 64). Зазначений факт також підтверджений інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №377975582 від 04.07.2014 року (а.с. 37). Як вбачається із заяви [PERSON], яка міститься в матеріалах спадкової справи № 175/99 виданої після смерті [PERSON], померлої [INFO], останній на спадщину не претендує (а.с. 65). Отже, позивач [PERSON] будучи єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO], прийняла спадщину та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на трьох кімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 4). Рішенням виконкому Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області від 05.04.1996 року було затверджено проект роздержавлення земель КСП «Зарічний» та передачу їх у колективну власність (а.с. 8), а розпорядженням голови райдержадміністрації від 22.05.1997 року передбачено розмір земельного паю КСП «Зарічний» 4,28 га вартістю 16542,00 грн. (а.с.11). Державний акт на право колективної власності на землю КСП «Зарічний» серії ІІ-ДП № 000158, виданий 12.06.1996 року. Відповідно до п. 2 вказаного Указу право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Згідно додатку № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ-ДП № 000158 від 12.06.1996 року КСП «Зарічний», наданого позивачем, [PERSON] значиться за № 75 (а.с. 9-10), але відповідно до інформації управління Дерземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області [PERSON] в списку членів КСП «Зарічний» до Державного акту не значиться (а.с.78). Але, як вбачається з трудової книжки померлої [PERSON], остання з 02.03.1987 року працювала в КСП «Зарічний» та 12.02.1997 року була звільнена у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.6-7). Отже, [PERSON] на момент розпаювання земель КСП «Зарічний» являлася його членом (а.с. 6-7), та за життя мала право на земельну частку (пай) відповідно до Указу Президента України від 08.08.1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», яке ніким не може бути обмеженим. Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну частку (пай), розміром 4,28 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що знаходиться на території колишнього КСП „Зарічний" на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, яка призначена для сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю № 9 від 05.04.1996 року серії ІІ-ДП № 000158, виданого КСП «Зарічний» (а.с.9-10). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначену земельну ділянку позивачу після смерті [PERSON], померлої [INFO], постановою державного нотаріуса Деркач Я.В. Криворізької районної державної нотаріальної контори № 1139/02-31 від 16.04.2014 року було відмовлено, у зв'язку з тим, що у неї відсутні правовстановлюючі документи на спірну земельну ділянку (а.с.12). Відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку пояснюється тим, що [PERSON] за життя до компетентних органів для отримання сертифікату на право на земельну частку (пай) та Державного акту на право приватної власності на землю не зверталася, що підтверджується і довідкою управління Держземагенства у Криворізькому районі Дніпропетровської області від 30.12.2014 року (а.с. 78). Відповідно до ст. 5 ЗК України в редакції 1990 року, який діяв на момент виникнення спірних правовідносин, суб'єктами права колективної власності на землю є КСП, розпорядження земельними ділянками, переданими у колективну власність здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. Згідно зі ст.ст. 22, 23 цього ж Кодексу право власності або право користування землею виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі і одержання документа, що посвідчує це право. Право власності або право користування посвідчується державними актами. Аналогічним чином вказані правовідносини врегульовані ст.ст. 81, 125, 126 ЗК України в редакції 2002 року, згідно яких право власності та постійного користування на землю виникає після його державної реєстрації.. Право власності та право користування посвідчується державними актами. Згідно із п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 06.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства» передбачено, що член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. В силу ч. 1 ст. 214 ЦПК України при ухваленні рішення суд, зокрема, вирішує питання, яка саме правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. [PERSON] померла [INFO] та позивач 20.05.1999 року прийняла спадщину після смерті останньої отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] (а.с.4). Оскільки в даному випадку спірні правовідносини мали місце в 1997 році, то в силу п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України в редакції 2003 року та положень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом. Згідно ст. 534 ЦК УРСР 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Отже, судом встановлено, що [PERSON], яка померла [INFO], за життя мала право на земельну частку (пай) розміром 4,28 умовних кадастрових гектарів, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, оскільки на момент видачі державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зарічний» за життя була членом КСП «Зарічний», але сертифікат на право на зазначену земельну частку (пай) не отримала, а його відсутність перешкоджає позивачу отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі на загальних підставах, тому успадкування вказаної земельної ділянки має здійснюватися в судовому порядку. З огляду на викладені обставини, суд вважає за можливе, визнати за позивачем як за спадкоємцем за заповітом, після смерті [PERSON], померлої [INFO], право на земельну частку (пай), розміром 4.28 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, право на яку належало [PERSON], померлій [INFO] як члену КСП «Зарічний» згідно Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Зарічний», серії II-ДП № 000158, виданого 12.06.1996 року, зареєстрованого в Книзі записів держаних актів на право колективної власності на землю № 9. На підставі викладеного,

Outcome: approved