Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

10 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Посилалась на те, що з метою оформлення пенсії вона звернулася із відповідною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області. На підтвердження страхового стажу надала всі наявні у неї документи, в тому числі й атестат [NUMBER] про період навчання з 30.06.1977р. по 30.06.1979р. У зв`язку із цим, працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області обчислено її страховий стаж та з урахуванням періоду навчання встановлено, що він становить 16 років 24 дні. Втім, на даний час зарахувати до страхового стажу період її навчання з 30.06.1977р. по 30.06.1979р. неможливо, оскільки в атестаті [NUMBER] допущено описку щодо написання її по-батькові та замість « [PERSON] » зазначено « [PERSON] ». Оскільки вона не може реалізувати своє право на оформлення пенсії, просила суд встановити факт належності їй атестату № [NUMBER] , виданого 26 лютого 1980р. Міським професійно-технічним училищем №17 Вірменської РСР м.Ленінакан на прізвище [PERSON] . Справа слухалась у відсутність сторін по справі, які в судове засідання не з`явилися незважаючи на те, що належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи. 13 січня 2020 року від заявниці [PERSON] через канцелярію суду надійшла заява, у якій вона просила слухати справу у її відсутність. Заяву підтримала та просила її задовольнити. Від представника заінтересованої особи Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області Скрипник М.В. також надійшла заява про слухання справи у її відсутність. Вирішення спору залишила на розсуд суду. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку про те, що заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що 07 вересня 2018 року заявниця [PERSON] звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою щодо встановлення (обчислення) наявного у неї стахового стажу для призначення пенсії за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та на підтвердження стажу надала всі наявні у неї документи. Згідно листа Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 09.10.2018р. страховий стаж [PERSON] з урахуванням періоду навчання становить 16 років 24 дні. Втім, зарахувати до страхового стажу період її навчання з 30.06.1977р. по 30.06.1979р. не можливо, оскільки в атестаті № [NUMBER] про закінчення нею Міського професійно-технічного училища №17 Вірменської РСР м.Ленінакан допущено описку щодо написання її по-батькові та замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». У зв`язку із цим, рекомендовано звернутися до суду із відповідною заявою про встановлення факту (а.с.7, 20). Пунктом 5 ч.2 ст.293 та п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у своїй постанові "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31 березня 1995 року, суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті у зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України у рішенні суду про встановлення факту, що має юридичне значення повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] народилася [INFO] в с.Розтоки Вижницького району Чернівецької області (а.с.5). З 30 червня 1977 року по 30 червня 1979 року [PERSON] навчалася у Міському професійно-технічному училищі №17 Вірменської РСР м.Ленінакан, спеціальність - ткачиха. Однак у атестаті [NUMBER] про закінчення училища допущено описку та зазначено по батькові заявницю « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] » (а.с.16). 16 липня 1979 року [PERSON] була прийнята на роботу ткачихою 4-го розряду на Ленінаканську ткацьку фабрику Вірменської РСР. У зв`язку із цим, 14.08.1980 року заявниці було заведено трудову книжку [NUMBER] , в якій під час її заповнення також було допущено описку щодо написання її по батькові (а.с.11-15). Після реєстрації шлюбу з [PERSON] прізвище заявниці було змінено з дошлюбного « [PERSON] » на « [PERSON] », яке вона і залишила після розірвання шлюбу (а.с.9). Отже, згідно паспорта громадянина України, а також інших документів, які посвідчують особу, анкетні дані заявниці - [PERSON] (а.с.4). Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 19 вересня 2019 року встановлено факт належності заявниці [PERSON] трудової книжки [NUMBER] , виданої 14 серпня 1980р. (а.с.19). Крім того, судовим рішенням встановлено, що і в атестаті № [NUMBER] про закінчення заявницею Міського професійно-технічного училища №17 Вірменської РСР м.Ленінакан допущено описку та помилково було зазначено її по-батькові « [PERSON] ». Згідно вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Також факт належності заявниці атестату [NUMBER] підтверджується нотаріально посвідченою заявою [PERSON] , яка зазначила, що дійсно, вона разом із [PERSON] навчалися у період часу з 30 червня 1977 року по 30 червня 1979 року у професійно-технічному училищі № 17 в м .Ленінакан, Вірменська Радянська Соціалістична Республіка (а.с.18). Проаналізувавши зібрані у справі докази, суд приходить до переконливого висновку про те, що заявницею доведено факт належності їй атестату № [NUMBER] про закінчення Міського професійно-технічного училища №17 Вірменської РСР м.Ленінакан, виданого 26 лютого 1980 року, у зв`язку із чим її заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved