Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-16 00:00:00

09 вересня 2020 року представник позивача звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «ВАЗ 21063», 1988 року випуску, колір білий, кузов (коляска) № [NUMBER] , тип ТЗ легковий седан-В, реєстраційний номер [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що [INFO] помер батько позивача, якому за життя належав вищезазначений автомобіль. Після смерті батька позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на автомобіль, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на транспортний засіб. За вказаних обставин позивач позбавлений можливості у повному обсязі реалізувати свої спадкові права, тому представник позивача звернулася до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 10 вересня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, однак представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечував. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із цивільного законодавства, пов`язані із спадковим правом, тому, при вирішенні спору між сторонами, слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Як видно з копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого 30 січня 1997 року Саратським РВ УМВС України в Одеській області, позивач - [PERSON] - народився [INFO] у с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області (а.с. 8). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 09 вересня 1960 року, [PERSON] народився [INFO] у с. Білолісся Татарбунарського району Одеської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 18 червня 2019 року (а.с. 10). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Саратського районного управління юстиції Одеської області 04 липня 2011 року (а.с. 11). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 лютого 2012 року спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , зокрема, автомобілю марки ВАЗ 21063, 1988 року випуску, колір білий, кузов (коляска) № [NUMBER] , тип ТЗ Легковий седан-В, реєстраційний № [NUMBER] , зареєстрованого Арцизьким МРЕВ Одеської області 13 серпня 2002 року, є її чоловік [PERSON] (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] не встиг переоформити та зареєструвати транспотний засіб, який ним було отримано в порядку спадкування після [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою приватного нотаріуса Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулакова І.І. від 10 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на автомобіль марки ВАЗ 21063, реєстраційний № [NUMBER] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з відсутністю документа, який підтверджує право власності померлого на автомобіль (а.с. 16). Спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв усю спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації. За життя [PERSON] не встиг зареєструвати автомобіль. Автомобіль, який належав спадкодавцеві за життя на правах власності, включається до складу спадщини на загальних підставах, оскільки відповідні норми книги шостої Цивільного кодексу України (статті 1218, 1219) не містять щодо автомобілів жодного виключення. Відповідно до ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом 10 діб після їх придбання, митного оформлення, одержання або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. На транспортні засоби видаються реєстраційні документи, зразки яких затверджуються Кабінетом Міністрів України. 10 лютого 2020 року приватний нотаріус Саратського районного нотаріального округу Одеської області Сулаков І.І. відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , оскільки він не оформив своє право власності на автомобіль. Процедура видачі свідоцтва про право на спадщину на автотранспортний засіб підпорядковується приписам п. п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, відповідно до яких видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 4.19. п. 4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України якщо документ, що посвідчує право власності на майно, що підлягає реєстрації, повертається спадкоємцеві (свідоцтво про реєстрацію чи технічний паспорт на автомототранспортний засіб, іншу самохідну машину або механізм, судновий білет чи договір комерційної концесії тощо), нотаріус перевіряє документ, про що робить відмітку на заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину або на примірнику свідоцтва, який залишається у справах нотаріуса. Допускається приєднання до матеріалів спадкової справи, засвідчених у порядку, передбаченому Правилами ведення нотаріального діловодства, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 (із змінами), фотокопій документів, що посвідчують право власності на майно, які повертають спадкоємцям. У зв`язку з неоформленням за життя спадкодавцем, [PERSON] , свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки ВАЗ 21063, 1988 року випуску, колір білий, кузов (коляска) № [NUMBER] , тип ТЗ Легковий седан-В, реєстраційний № [NUMBER] , спадкоємець [PERSON] позбавлений можливості переоформити його в інший спосіб, ніж в судовому порядку. Відповідно до відповіді Територіального сервісного центру МВС №5145 Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області від 08 грудня 2020 року №31/15/5145-334, станом на 08 грудня 2020 року, транспорний засіб марки ВАЗ 21063, 1988 року випуску, кузов № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , білого кольору, свідоцтво про реєстрацію серії [NUMBER] видане 13 серпня 2002 року Арцизьким РЄВ значиться зареєстрованим за громадянкою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З урахуванням вимог чинного законодавства та встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved