Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

Позивачі звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вони в силу ст. 60 СК України є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , відповідно до рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.08.2013 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Вказують, що на момент набуття права власності на будинок, відповідач була зареєстрована у вказаному будинку, про що їм стало відомо лише у 2020 році, після звернення до уповноваженого органу щодо реєстрації місця проживання. При цьому вказують, що відомості у домовій книзі, щодо зареєстрованих осіб у придбаному ними будинку, з приводу реєстрації місця проживання [PERSON] були відсутні. Зазначають, що реєстрація відповідача у належному їм будинку перешкоджає їм, як власникам цього будинку, у повній мірі користуватися своїми правами щодо розпорядження, належного нерухомого майна. У добровільному порядку відповідач знятися з реєстрації не бажає, тому вони звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати [PERSON] , [INFO] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою [ADDRESS] . Позивачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності. Просили позов задовольнити. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Чаплинської селищної ради, Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області в судове засідання не з`явився, направивши на адресу суду заяву про розгляд справи без їхньої участі. При вирішенні спору покладалися на розсуд суду. Відповідач [PERSON] , будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд ухвалив розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 21.10.2014 року, індексний номер 28371469, 15 жовтня 2014 року на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області №665/1207/14-ц від 15.09.2014 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] [PERSON] з 12 листопада 2005 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб станом на 28.07.2020 року, до складу сім`ї [PERSON] входять: чоловік - позивач по справі та троє неповнолітніх дітей, які зареєстровані у належному позивачам по справі будинку, що розташований по [ADDRESS] . Відповідні дані містяться також у домовій книзі для прописки громадян проживаючих в будинку. У свою чергу відповідно до довідки про місце проживання /реєстрації відповідача по справі [PERSON] , що надана на запит суду при вирішенні питання про відкриття провадження від 07.08.2020 року за №1470/02-19 вбачається, що в житловому будинку по [ADDRESS] , який відповідно до встановлених судом обставин, на праві приватної власності належить [PERSON] , також з 1995 року зареєстрована [PERSON] , [INFO] . При цьому згоди на її реєстрацію позивачі не надавали та відомостей щодо її реєстрації на час набуття ними права власності не володіли. Оскільки реєстрація відповідача у придбаному ними будинку, порушує їх право власності, тому звернулися до суду з даним позовом. Так, за змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що 21.10.2014 року, на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 15.09.2014 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] , що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З вказаного вбачається, що позивач після здійснення державної реєстрації свого права власності, набула у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] . Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] та [PERSON] зазначали, що відповідач не вчиняє дії, направлені на скасування реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує їх право власності, тим самим чинить перешкоди, які заважають власнику здійснювати повно і беззаперечно свої права користування і розпорядженням майном. Так, норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. При розгляді даної справи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, колишніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (ст.346 ЦК України). Встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 28.08.2013 року за №665/1863/13-ц. В подальшому на підставі ухвали суду №665/1207-14-ц, внесено виправлення в рішення суду та 15.10.2014 року зареєстровано право власності на нерухоме майно. Таким чином, з моменту реєстрації права власності на будинок за [PERSON] , право власності колишнього власника є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування будинком, що нерозривно пов`язано з власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сім`ї попереднього власника, оскільки воно є похідним. За таких обставин єдиним власником спірного будинку є позивач [PERSON] . Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивач є єдиним власником житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] в якому відповідач залишається зареєстрованою й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності колишнім власником, й відповідно після припинення права користування будинком колишнім власником та членами його сім`ї, чим порушує право власності позивачів, тому позовна вимога про визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування житлом ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у жилому будинку за адресою: [ADDRESS] перешкоджає позивачам у реалізації їх права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved