Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

13 червня 2017 року виконуючий обовязки головного лікаря Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянки [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи за психічним захворюванням з 1988 року безстроково, з діагнозом шизофренія параноїдна форма. 16 листопада 2007 року рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] визнана недієздатною та призначено опікуна [PERSON], [INFO]. 27 травня 2017 року до диспансеру надійшла заява опікуна [PERSON] про госпіталізацію гр.[PERSON] до психіатричного стаціонару. 08 червня 2017 року [PERSON] була оглянута лікарською консультативною комісією, яка дійшла висновку, що остання потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки [PERSON] з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару без її згоди. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Лікар-психіатр в судовому засіданні суду пояснила, що хвора [PERSON] в разі ненадання їй примусового лікування являє загрозу для себе та оточуючих в звязку з її хронічним психічним захворюванням. Опікун [PERSON] у судовому засіданні просив госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Недієздатна [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти госпіталізації до психіатричного стаціонару. Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 01 грудня 1954 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.5). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 листопада 2007 року, [PERSON] визнано недієздатною, призначено опікуном її чоловіка [PERSON]. (а.с.8). Згідно висновку ЛКК №920, від 12.06.2017 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула [PERSON] та дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, параноїчний синдромом та потребує лікування лише в умовах стаціонару без її згоди у звязку з тим, що хвора виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. (а.с. 10). Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає\~\~ на\~\~ психічний\~\~ розлад,\~може\~бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або\~\~ лікування\~\~ можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною,\~\~госпіталізується\~\~до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її\~основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, її опікун [PERSON], просив госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved