Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про перегляд рішення суду від 11.04.2013 року за нововиявленими обставинами в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, та зустрічним позовом: [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, суду пояснив, що він перебував в шлюбі із [PERSON] із 02.08.2006 року. Рішенням Косівського районного суду від 17.11.2010 року їх шлюб розірвано. Позивачка в справі за основним позовом [PERSON] звернулася в суд із позовом про поділ спільного майна подружжя. Рішенням Косівського районного суду від 11.04.2013 року задоволено частково позовні вимоги [PERSON] та вирішено визнати спільним майном їх, як подружжя: будівельні матеріали, які були використані при будівництві будівель та споруд, що знаходяться в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області в ідеальній 1/2 частці. Виділено йому у власність будівельні матеріали, які були використані при будівництві будівель та споруд, що знаходяться в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області. А також вирішено стягнути із нього в користь [PERSON] 82 519, 50 грн. Цим же рішенням суду задоволено і його зустрічний позов та вирішено виділити йому: телевізор "Елджі" - 900 грн.; мікрохвильову піч "Самсунг" - 800 грн.; холодильник "Бош" - 1500 грн.; плитку електричну - 1600 грн., загальною вартістю 4 800 грн. [PERSON] виділено: пральну машину "Сатурн" вартістю 1500 грн.; кухонний комбайн "Бош" - 1000 грн.; лижі "Атомік" - 1000 грн.; праску "Філіпс" - 200 грн.; килим - 1100 грн. на загальну суму 4 800 грн. Нововиявленими обставинами в даній справі є те, що Косівським районним судом розглядалася цивільна справа за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до відділу ДВС Косівського районного управління юстиції, третьої особи без самостійних вимог - [PERSON] про виключення майна з акту опису й арешту майна. 18.03.2014 року по вказаній справі було прийнято рішення згідно якого, виключено згідно акту опису й арешту майна проведеного у нього, як боржника - [PERSON], державним виконавцем відділу ДВС Косівського районного УЮ, а саме: станка деревообробного стрічкового, який фактично належить жит. с.Шешори [PERSON]., та який є невід»ємною частиною складової приміщення пилорами, які в цілому були предметом поділу та оцінені експертом, як спільна сумісна власність майна їх, як подружжя. За вищенаведених підстав просить задоволити його заяву та скасувати рішення Косівського районного суду від 11.04.2013 року за нововиявленими обставинами і постановити в цій справі нове рішення. Аналогічні пояснення надала суду і представник заявника [PERSON], яка доповнила , що при вирішенні справи по суті позовних вимог сторін в справі про поділ майна подружжя судом при винесенні остаточного рішення в цій справі взято до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1554 від 03.12.2012 року, яким визначено тільки вартість окремо всіх матеріалів і робіт спільно побудованих будівель і споруд та взагалі не враховано і не зазначено відсоток готовності об»єкта незавершеного будівництва. В самих матеріалах справи були ще два різні висновки експертів оцінювачів щодо встановлення відсотку готовності будівництва, процент готовності яких складав 38% та відповідно 36,8 % цього ж об»єкта. Тобто судом враховано висновок судової будівельно-технічної експертизи № 1554 від 03.12.2012 року , де вказано вартість окремо всіх матеріалів і робіт спільно побудованих будівель і споруд сторін в справі, [PERSON] та [PERSON], що знаходиться на земельній ділянці в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області, яка складає 165039. Однак в даній справі на даний час встановлено ряд нововиявлених обставин, що не були відомі суду на час вирішення справи по суті та є нововиявленими обставинами, зокрема відповідно до накладної, яка не була предметом дослідження в ході попереднього судового розгляду, частину будівельних матеріалів фактично придбано матір»ю [PERSON] - [PERSON], а саме накладною №3 від 21.07.2011 року стверджено, що [PERSON] придбала в ПП [PERSON] будівельні матеріали (фальшбрус, брус та вагонку ) на загальну суму 26500 грн., що відповідно і не може вже входити до майна спільної сумісної власності подружжя та підлягати поділу. В судовому засіданні встановлено, що фактично [PERSON] ніде не працювала а [PERSON] утримував сім»ю за рахунок тимчасових заробітків, придбання більшої частини будівельних матеріалів та оплату за виконані роботи в основному проводила мати [PERSON] - [PERSON], що не було враховано та досліджено при первинному розгляді справи. Просить заяву задоволити. Представник позивачки за основним позовом [PERSON]- [PERSON] вимоги заяви [PERSON] заперечила, суду пояснила, що останнім фактично в поданій заяві не зазначено істотних для розгляду справи обставин, що не було і не могли бути відомі йому, як особі , яка звертається із заявою на час розгляду справи і які нібито встановлені рішенням Косівського районного суду від 18 березня 2014 року. Так, рішенням суду від 18.03.2014 року виключено із акту опису й арешту майна проведеного у боржника [PERSON] державним виконавцем відділу ДВС Косівського районного управління юстиції: супутникову антену сірого кольору із складовими, дошки кількістю 792 шт., довжиною 1,50 м. станок деревообробний стрічковий, бензопилу ПТ-99458 червоного кольору, тюнер чорного кольору 41005. Разом із тим зазначені речі не мають ніякого відношення до рішення суду від 11.04.2013 року, що постановлено в справі про поділ майна подружжя [PERSON] та про перегляд якого за нововиявленими обставинами звертається [PERSON] Просить в задоволенні заяви відмовити за безпідставністю. Аналогічні пояснення в судовому засіданні надав і представник позивачки за основним позовом, адвокат [PERSON], який надав суду письмове заперечення та доповнив, що заявником не наведено жодної правової підстави, істотних обставин, які не були відомі йому, на час розгляду справи по суті і які можуть вважатись нововиявленими обставинами та спростовувати факти, покладені в основу прийнятого судом рішення від 11.04.2013 року. Посилання [PERSON] та його представника на висновки експерта-оцінювача [PERSON] , як нововиявлені обставини є безпідставними, так як судами попередніх інстанцій, в тому числі і апеляційним судом, їм було дано належну оцінку. Не може вважатись і нововиявленою обставиною долучення до справи копії накладної на придбання [PERSON] будівельних матеріалів, так як вказана накладна фактично датована 21.07.2011 року, тобто була видана ще задовго до прийняття судом рішення по справі про поділ майна подружжя [PERSON]. Вимоги [PERSON] щодо її відношення до незакінченого будівництвом будівлі, матеріали якої визнані судом спільною сумісною власністю подружжя, вже були предметом розгляду судом першої та Апеляційної інстанцій та не можуть підлягати до переоцінки доказів в цій частині. Вважає заяву [PERSON] про перегляд рішення суду від 11.04.2013 року за нововиявленими обставинами безпідставною та такою, що підлягає залишенню без задоволення. Суд вислухавши сторони в справі, свідків, вивчивши матеріали справи вважає вимоги заяви [PERSON] підставними і такими, що підлягають до часткового задоволення, за наступних підстав: Відповідно до частини 1 ст. 361 ЦПК України рішення суду, яким закінчено розгляд справи, що набрало законної сили може бути переглянуто у зв'язку з нововиявленими обставинами. Частиною 2 ст. 361 ЦПК України визначені виключні підстави для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами: 1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи... В силу вимог п.3 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 30.03.2012 року "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами, нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК). Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно з частиною третьою статті 60 ЦПК доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір, а тому підставою для скасування судового рішення є не всі невідомі на час розгляду справи обставини, а лише ті, які входять до предмета доказування у справі (стаття 179 ЦПК). Так, в судовому засіданні беззаперечно встановлено, що сторони, [PERSON] та [PERSON], перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2006 року по 17.11.2010 рік, що стверджується копією рішення Косівського районного суду від 17.11.2010 року (а.с. 5 Т.№ 1). Як вбачається із копії свідоцтва про народження дитини ( т.1 а.с.6) в шлюбі в них народився син [PERSON], 12.07.2007 року. [PERSON] на розгляд суду подано 08.11.2011 року позовну заяву до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. [PERSON] подав 15.12.2011 року зустрічний позов про поділ спільного майна подружжя. За результатом розгляду справи по суті судом 11.04.2013 року прийнято рішення суду ( (т.2 а.с.98-100) яким позов [PERSON] задоволено частково. Вирішено визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] будівельні матеріали, які були використані при будівництві будівель та споруд, що знаходяться в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області в ідеальній 1/2 частці. Виділено у власність [PERSON], жителю с. Шешори, Косівського району, Івано-Франківської області будівельні матеріали, які були використані при будівництві будівель та споруд, що знаходяться в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області. Стягнуто з [PERSON], в користь [PERSON] 82 519, 50 грн. Цим же рішенням суду зустрічний позов [PERSON] задоволено та виділено [PERSON]: телевізор "Елджі" - 900 грн.; мікрохвильову піч "Самсунг" - 800 грн.; холодильник "Бош" - 1500 грн.; плитку електричну - 1600 грн., загальною вартістю 4 800 грн. Виділено [PERSON]: пральну машину "Сатурн" вартістю 1500 грн.; кухонний комбайн "Бош" - 1000 грн.; лижі "Атомік" - 1000 грн.; праску "Філіпс" - 200 грн.; килим - 1100 грн. на загальну суму 4 800 грн. В обґрунтування висновків суд послався на те, що згідно довідки від 05.08.2011 року виданої Шешорською сільською радою Косівського району, Івано-Франківської області заявнику, відповідачу за основним позовом, [PERSON] 1979 р.н., сільською радою 2008 року надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо змін цільового призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку в с. Шешори. Ведеться самовільне будівництво (а.с. 8 Т.№ 1). Вказані факти сторонами не спростовано і на даний час в ході судового розгляду. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. роз'яснено, що до складу майна, яке підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, які виникли в інтересах сім'ї. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Виходячи із приписів ст.60 СК України, факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Дана презумпція може бути спростована законом або договором. Відповідно до п.п. 23, 24 Постанови № 11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно з'ясовувати, коли саме сторони припинили ведення спільного господарства, обсяг спільного майна, нажитого на час припинення ведення спільного господарства, джерела придбання цього майна, наявність боргів подружжя за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї. Частина 1, 7 ст.57 СК України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно набуте нею (ним) до шлюбу, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, та майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені, крім спільних коштів, і кошти, які належали особисто одному із подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю. Факт зведення цієї будови саме під час шлюбу в судовому засіданні підтверджено поясненнями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] , разом із тим при первинному розгляді справи взагалі не встановлювалось джерело походження коштів і придбання спільно нажитого майна, наявність у подружжя боргів за їх зобов»язаннями, що виникли в інтересах сім»ї та інших вагомих обставин, що підлягають юридичній оцінці. Свідок, [PERSON], в судовому засіданні ствердила, що вона доводиться матір»ю заявника [PERSON] Спільно за час перебування сторін в шлюбі вони придбали все, що позивачка і забрала, а саме: шафу, холодильник, телевізор, мікрохвильову піч, лижі і інше рухоме майно. Сторонами в шлюбі було тільки виконано роботи по будівництву фундаменту під житловий будинок. Літню кухню будували в основному вона із чоловіком, а саме за їх власні кошти було придбано більшу частину будівельних матеріалів та покрівлю. Із майстрами за виконані роботи розраховувалась виключно вона сама. На час розірвання шлюбу між сторонами, було зведено тільки стіни приміщення літньої кухні. А на час експертного дослідження вже третім експертом в ході судового розгляду вони із чоловіком виконали значну частину по завершенню будівництва а відповідно і збільшився процент її готовності , який експертом так і не встановлювався та відповідно збільшилась і вартість оцінки приміщення. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що він як сусід допомагав на будові [PERSON], а саме оббивав фасад приміщення літньої кухні фальшбрусом. На час виконання цих робіт в шлюбі [PERSON] вже не перебував. Йому добре відомо, що фальшбрус і вагонку купляли батьки [PERSON] За час проживання [PERSON] в шлюбі вони звели лиш каркас будинку літньої кухні. Свідок [PERSON] ствердив, що батько, [PERSON] переробляв приміщення старої літньої кухні, молода сім»я практично там нічого не робила. Він допомагав [PERSON] вже після його розірвання шлюбу, обробляти фасад літньої кухні фальшбрусом. Свідок [PERSON] в судовому засіданні ствердив, що станок деревообробний стрічковий належить йому, та як складова пилорами та не може стати об»єктом поділу між сторонами в справі. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1554 від 03.12.2012 року (т.2 а.с. 8-25) вартість окремо всіх матеріалів і робіт спільно побудованих будівель і споруд [PERSON] та [PERSON], що знаходиться на земельній ділянці в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області складає 165039 (сто шістдесят п'ять тисяч тридцять дев'ять гривень). Однак відповідно до долучених до матеріалів справи письмових доказів, що не були предметом дослідження в ході попереднього судового розгляду, частину будівельних матеріалів було придбано матір»ю [PERSON] - [PERSON], а саме накладною №3 від 21.07.2011 року стверджено, що [PERSON] придбала в ПП [PERSON] будівельні матеріали (фальшбрус, брус та вагонку ) на загальну суму 26500 грн. Про наявність в матері письмових доказів (накладної) на придбання нею частини будівельних матеріалів заявнику не було відомо, так як він не знав, що такі докази мають значення для вирішення справи по суті. Інші письмові докази в підтвердження оплати [PERSON] за придбання будівельних матеріалів та виконаних робіт в останніх не збереглося. А також, як вбачається із рішення Косівського районного суду від 18.03.2014 року (т.3 а.с.6) задоволено позов [PERSON] в частині виключення з акту опису й арешту майна належного останньому станка деревообробного стрічкового, який і є невід»ємною частиною пилорами, що стала одним із об»єктів майна спільної сумісної власності подружжя [PERSON], та відповідно до висновку експерта оцінена вартістю 20354 грн. Таким чином із врахуванням висновку судової будівельно-технічної експертизи № 1554 від 03.12.2012 року суд вважає за доцільне визнати спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] будівельні матеріали, які були використані при будівництві будівель та споруд, що знаходяться в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області в ідеальній 1/2 частці, (загальною вартістю 125962 грн) та за виключенням вартості будівельних матеріалів на суму 26500 грн, що придбані [PERSON] за власні кошти а також за виключенням вартості пилорами (13406 грн ), яка не є майном спільної сумісної власності подружжя, підтвердженням чого є рішення суду від 18.03.2014 року. Із досліджених в справі доказів судом встановлено, що до спільного майна подружжя слід віднести: дерев»яну літню кухню; з/бетонний фундамент; навіс; вбиральню , колодязь та вигрібну яму. Отже за висновком експерта загальна вартість самих матеріалів, які підлягають поділу між подружжям складає (125962грн- 26500 грн (вартість матеріалів придбаних [PERSON]) -13406грн.(вартість пилорами)= 86056 грн ( ? якої складає 43028 грн) саме вказана сума, як компенсація вартості ? частини використаних будівельних матеріалів підлягає відшкодуванню [PERSON] в користь [PERSON] Слід виділити у власність [PERSON], жителю с. Шешори, Косівського району, Івано-Франківської області будівельні матеріали, які були використані при будівництві будівель та споруд, що знаходяться в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області. Поясненнями свідка [PERSON] стверджено, що саме за власні кошти її із чоловіком, було придбано ними для сина [PERSON] більшу частину будівельних матеріалів а також оплачено за виконання будівельних робіт. Вказаний факт в судовому засіданні не спростовано жодними доказами представниками позивачки за основним позовом а тому суд вважає, що позаяк оцінка доказів в частині походження джерела доходів коштів сторін, що витрачались ними на придбання будівельних матеріалів, розрахунку за виконані роботи в судовому засіданні при первинному розгляді справи не досліджувалось то в цій частині вказаний факт підлягає оцінці та вважається як істотна обставина, що впливає на юридичну оцінку здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. Згідно ст. 70 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно допускається лише за його згодою. Згідно ст. 331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. До завершення будівництва (створене майно) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Отже будівельні матеріали, які використані на будівництві будівель і споруд за виключення вартості (фальшбруса, бруса та вагонки ) придбаних [PERSON] на загальну суму 26500 грн. та за виключенням пилорами, що знаходяться в с. Шешори, присілок Царина, Косівського району, Івано-Франківської області, належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності подружжя. Стосовно сплачених судових витрат, суд прийшов до висновку, що витрати на проведення експертизи слід розділити між сторонами та стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] 2188 грн. 50 коп. сплачених нею коштів за проведення експертизи. А судовий збір задовольнити в сумі 825 грн. 20 коп. Зустрічний позов слід задовольнити повністю та розділити майно, яке є спільним майном подружжя. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved