Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

У квітні 2021 року виконувач обов`язків керівника Павлоградської окружної прокуратури в інтересах Павлоградської міської ради в особі комунального некомерційного підприємства "Павлоградська лікарня інтенсивного лікування" Павлоградської міської ради" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 6259,96 грн. Позов обґрунтовано тим, що з моменту закінчення лікування та по теперішній час, заходів щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на лікування потерпілого від злочину [PERSON] , відповідачем, який завдав шкоду, не вжито. Цивільний позов під час досудового розслідування та під час судового розгляду кримінального провадження № 12020040370000066, не заявлявся. Невідшкодування витрат на лікування потерпілого від кримінального правопорушення призводить до ненадходження коштів до бюджету, що суттєво порушує економічні інтереси держави та територіальної громади, виникає необхідність їх захисту. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник прокуратури не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, позовні вимоги представник позивача підтримав, подавши до суду відповідну письмову заяву. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, письмових заяв, відзиву на позов не подавав. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням статті 280-284 ЦПК України. Ознайомившись з письмовими доказами, повно та всебічно дослідивши усі обставини справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що вироком Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2020 року відповідача [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 3 (три) роки. Підставою для притягнення до кримінальної відповідальності стало те, що своїми злочинними діями відповідач заподіяв потерпілому [PERSON] тілесні ушкодження, які за своїм характером відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 17 вересня 2020 року вищезазначений вирок було залишено без змін. За приписами ч. 6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з копії листа КНП «ПЛІЛ» ПМР № 440 від 01.03.2021 року та довідок про витрати на стаціонарне лікування, [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні анестезіології з ліжками інтенсивної терапії КНП «ПЛІЛ» ПМР та з 12.01.2020 по 13.01.2020 та його лікування витрачено 1640,09 грн. У хірургічному відділенні КНП «ПЛІЛ» ПМР з 13.01.2020 по 22.01.2020 - тобто 9 ліжко/днів на лікування [PERSON] витрачено 4619,87 грн. Разом - 6259,96 грн. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину. Особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства (ч.7 ст. 128 КПК України). Оскільки витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого [PERSON] здійснені внаслідок злочинних дій [PERSON] та фактично останнім не відшкодовані, відповідач своїм правом подати відзив на позов не скористався, суд вважає за необхідне задовольнити позов. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, відповідно до ч.1, ч.6 статті 141 ЦПК України належна сума (2270,00 грн) стягується з відповідача на користь держави.

Outcome: approved