Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

Позивачі звернулися до Виноградівського районного суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Сіті Фінанс", треті особи: приватний нотаріус Колейчик Володимир Віктрович, приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко Ольга Леонідівна про визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Свої вимоги мотивують тим, що 13.09.2019 року за місцем їхньої роботи надійшли постанови приватного виконавця Юхименко О.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме: від 03.09.2019 року відносно [PERSON] , від 04.09.2019 року відносно [PERSON] , від 03.09.2019 року відносно [PERSON] , від 04.09.2019 року відносно [PERSON] , від 03.09.2019 року відносно [PERSON] . Вказані виконавчі провадження були відкриті з ініціативи ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» на підставі виконавчих написів, які було вчинено приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В.: №1073 від 03.07.2019 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 24799,81 грн.; №3045 від 01.08.2019 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 21554,24 грн.; №1087 від 03.07.2019 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 21188,05 грн., №1060 від 03.07.2019 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 22639,35 грн., №1059 від 03.07.2019 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості у розмірі 31426,63 грн. На даний час роботодавцем позивачів здійснюється утримання та перерахування грошових коштів із їх заробітної плати на користь ТОВ «ФК «Сіті Фінанс», а інформацією про підставність вимог відповідача позивачі не володіють. Жодних нотаріально посвідчених договорів, кредитних договорів, договорів лізингу, товарних та фінансових аграрних розписок тощо позивачі з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» не укладали. Позивачі просять суд визнати такими, що не підлягають виконанню вищевказані виконавчі написи, вчинені приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. Ухвалою суду від 15.10.2019 року у вказаній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою суду від 18.10.2019 року зупинено стягнення, які здійснюються приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. за вищевказаними виконавчими написами. Ухвалою суду від 19.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, однак їхнім представником - адвокатом Бора Ю.В., який діє на підставі ордерів від 07.10.2019 р., до суду подано письмову заяву, в якій просив справу розглянути у відсутності позивачів та їх представника. Позовні вимоги підтримує повністю та просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у відсутності представника та відзив на позов до суду не подав. Треті особи - приватний нотаріус Броварського нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. та приватний виконавець виконавчий округ м.Київ Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. На підставі ст. 280 ЦПК України та враховуючи думку позивача, суд постановив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 03.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №1073, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що є правонаступником усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» борг за кредитним договором №00612743 від 27.09.2013 року, який був укладений між [PERSON] та АТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 24299,81 грн., який складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 13750,50 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту - 10 549,31 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 по 31.05.2019 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в розмірі 500 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. 01.08.2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №3045, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що є правонаступником усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» борг за кредитним договором №00612747 від 30.09.2013 року, який був укладений між [PERSON] та АТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 21054,24 грн., який складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 11914,65 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту - 9139,59 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 по 08.05.2019 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в розмірі 500 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. 03.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №1087, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що є правонаступником усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» борг за кредитним договором №338268300590760 від 25.09.2013 року, який був укладений між [PERSON] та АТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 20688,05 грн., який складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 15199,45 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту - 5488,60 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 по 31.05.2019 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в розмірі 500 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. 03.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №1060, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що є правонаступником усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» борг за кредитним договором №20130227145513 від 15.05.2013 року, який був укладений між [PERSON] та АТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 22139,35 грн., який складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 12677,82 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту - 9461,53 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 по 11.06.2019 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в розмірі 500 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. 03.07.2019 року приватним нотаріусом Броварського нотаріального округу Київської області Колейчиком Володимиром Вікторовичем вчинено виконавчий напис №1059, яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс», що є правонаступником усіх прав і обов`язків Акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» борг за кредитним договором №00612746 від 30.09.2013 року, який був укладений між [PERSON] та АТ «Брокбізнесбанк» в розмірі 30926,63 грн., який складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 17540,90 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредиту - 13385,73 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.08.2018 по 11.06.2019 року. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі ст.31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плату із стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс» в розмірі 500 грн., які підлягають стягнення з боржника на користь стягувача. Вказані виконавчі написи перебувають на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко Ольги Леонідівни, якою винесено постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, а саме від 03.09.2019 року відносно [PERSON] , від 04.09.2019 року відносно [PERSON] , від 03.09.2019 року відносно [PERSON] , від 04.09.2019 року відносно [PERSON] , від 03.09.2019 року відносно [PERSON] . Як засвідчують матеріали справи, про наявність існуючих виконавчих написів приватного нотаріуса, позивачам стало відомо у вересні 2019 року. Аналізуючи доводи сторони позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно зі ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Зокрема, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (ст. 87 Закону України «Про нотаріат»). Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Зміст виконавчого напису повинен відповідати вимогам ст. 89 Закону України «Про нотаріат». Вчинення виконавчого напису здійснюється в порядку, передбаченому главою 16 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, №296/5. Зокрема, згідно Порядку, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій мають бути зазначені необхідні відомості про стягувача та боржника; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені«Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»,затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999 року №1172. Згідно п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, №1172, для одержання виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості кредитором надаються оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц та підтвердив Верховний Суд в своїй постанові від 07 листопада 2018 року по справі 199/3452/16-ц, безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. З оспорюваних виконавчих написів взагалі не можна з`ясувати які документи були подані відповідачем для його вчинення. Відповідач обрав пасивний спосіб захисту, відзив на позов суду не надав, свою позицію по справі не висловив і доказів не надсилав. Матеріали справи не містять доказів, що представником кредитора нотаріусу було надано Умови та Правила користування платіжною карткою,банківські тарифи за весь період кредитування, які в сукупності складають зміст кредитного договору та в яких викладена необхідна для вчинення виконавчого напису інформація. Водночас, в своїй постанові від 26 листопада 2018 року по справі № 207/3365/16 Верховний Суд звертає увагу судів на те, що для вчинення виконавчого напису нотаріус повинен отримати від кредитора оригінал кредитного договору. Але жодних нотаріально посвідчених договорів, кредитних договорів, договорів лізингу, товарних та фінансових аграрних розписок тощо позивачі з ТОВ «ФК «Сіті Фінанс» не укладали. Таким чином, позивачами заперечується сам факт отримання кредиту у ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Факт надання нотаріусу засвідченої стягувачем виписки з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (замість цього надано розрахунок заборгованості, що не є тотожним поняттю «виписка банку»), не підтверджено, тобто первинний документ, який фіксує факт виконання господарської операції та служить підставою для записів у регістрах бухгалтерського обліку і в податкових документах («Перелік типових документів», затверджений наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року № 578/5)). Таким чином, суд робить висновок, що в розпорядженні нотаріуса не було усіх необхідних для вчинення виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості документів, передбачених постановою від 29 червня 1999 року, №1172, а тому останнім порушено встановлену законом процедуру вчинення виконавчого напису. Водночас, як вбачається з матеріалів справи, заборгованість не є безспірною, оскільки її безспірність не підтверджена необхідними доказами (документами) та оспорюється позивачем. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно положень ч.2 ст.11 ЦК країни підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори, інші правочини, юридичні факти. У судовому засіданні встановлено, що позивачі не перебувають у жодних правовідносинах майнового характеру з ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». Крім того, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «СІТІ ФІНАНС» є правонаступником прав та обов`язків АТ «Брокбізнесбанк». Предметом доказування у спірних правовідносинах щодо заборгованості за кредитним договором є укладення кредитного договору, закінчення строку кредиту, повернення суми кредиту, сплата відсотків на суму кредиту повністю або частково, період прострочення сплати відсотків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до принципу диспозитивності (ст. 13 ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст.ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви. Приймаючи до уваги те, що підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника, суд погоджується із наведеними в позові обґрунтуваннями позивачів та вважає їх доведеними в ході розгляду справи, а також звертає увагу на те, що стороною відповідача в ході розгляду справи не спростовані доводи позивачів в цій частині та не надано суду беззаперечних доказів, які б свідчили, що на момент вчинення виконавчих написів нотаріусом, заборгованість була безспірною та нотаріусом виконані всі вимоги закону при його вчиненні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv.UKRAINE,№ 4909/04,§ 58,ЄСПЛ,від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи наведені норми чинного законодавства України в сукупності з дослідженими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку відповідачем не підтверджено безспірності заборгованості позивачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] перед ТОВ «Фінансова компанія «Сіті Фінанс». За таких обставин суд приходить до висновку, що оспорювані виконавчі написи підлягають визнанню такими, що не підлягають виконанню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд у відповідності до ст. 141 ЦПК України вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів суму сплаченого кожним позивачем судового збору в розмірі 1152 грн. 60 коп. (768,40 грн. за подання позову + 384,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову), адже позовні вимоги були задоволені у повному обсязі. Стосовно застосованих у цій справі заходів забезпечення позову суд зазначає, що згідно із ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Отже, підстав для скасування заходів забезпечення позову станом на час ухвалення цього рішення суд не вбачає.

Outcome: approved