Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

Прокурор Новоархангельського району Кіровоградської області з врахуванням уточнених позовних вимог звернувся до суду з позовом в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] до [PERSON] сільської ради Новоархангельського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування посилаючись на те, що 11 жовтня 2013 року [PERSON] та [PERSON] надано статус «дитина-сирота» та призначено опікуном над неповнолітніми [PERSON], оскільки мати неповнолітніх [PERSON] померла. [PERSON] була зареєстрована та проживала в [INFO] до дня її смерті, проте право власності на житловий будинок та земельну ділянку , на якій він розташований не оформлене. Діти проживали в даному будинку з моменту свого народження і до дня смерті матері. Дітей та інших спадкоємців за законом або осіб, котрі б, окрім неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], мали підстави набуття права власності на спірну частину житлового будинку, немає. Заповіт [PERSON] не складала. Спадщина відумерлою не визнавалась. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину опікун в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] не отримала у звязку з тим, що у спадкодавця відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Прокурор в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не зявився, від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги \~визнає в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні не заперечила проти визнання права власності за її малолітніми внуками в порядку спадкування після смерті її дочки і суду пояснила, що технічний паспорт на будинок вона не не в змозі оформити, внаслідок скрутного матеріального становища. Представник Служби у справах дітей Новоархангельської районної державної адміністрації та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у Кіровоградській області в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши учасників розгляду, дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Судом достовірно встановлено, що [PERSON] померла 08 вересня 2013 року в с. Іванівка Новоархангельського району Кіровоградської області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03 квітня 2015 року [PERSON] народилась 19 серпня 2011 року, матірю записана [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 03 квітня 2015 року [PERSON] народився 22 вересня 2009 року, матірю записана [PERSON], відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері). Відповідно до копії розпорядження голови Новоархангельської районної державної адміністрації № 253-р від 11 жовтня 2013 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], надано статус «дитина-сирота» та призначено опікуном над неповнолітніми [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області [PERSON] проживала і була зареєстрована в [INFO], з 2013 року до дня її смерті 08 вересня 2013 року. На момент смерті [PERSON] в даному домоволодінні проживали та були зареєстровані її діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], з народження по даний час. Відповідно до облікової картки обєкта по господарського обліку на 2011-2015 роки [PERSON] сільської ради, головою домогосподарства з реєстрацією місця проживання на території ради, а також власником житлового будинку, розташованого за адресою вул. Садова, 9, с. Іванівка Новоархангельського району Кіровоградської області є [PERSON], [INFO], рік побудови будинку- 1937. Вартість житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами за адресою вул. Садова 9, с. Іванівка Новоархангельського району Кіровоградської області станом на 14.04.2015 року становить 59400 грн. За інформацією Новоархангельської державної нотаріальної контори Кіровоградської області після смерті [PERSON], померлої 08 вересня 2013 року, спадкова справа не відкрилася. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Згідно Єдиного реєстру спадкових справ від імені [PERSON] заповіти не посвідчувались. Крім того, нотаріусом [PERSON] та [PERSON] було\~\~відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця на спадкове майно, а саме на житловий будинок з\~\~господарсько-побутовими будівлями, що розташований в с. Іванівка Новоархангельського району Кіровоградської області по вул. Садова, 9.\~\~ Відповідно до ч.4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, втанослених частиною другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. Згідно копії довідки\~\~Ульяновського КМБТІ від 07 квітня 2015 року станом на 01.01.2013 року, нерухоме майно по вул. Садова, 9, с. Іванівка Новоархангельського району не\~зареєстровано. Даними інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а\~\~саме\~житловий будинок за\~адресою вул. Садова, 9, с. Іванівка Новоархангельського району, у\~реєстрі відомості відсутні. Відповідно до\~ст. 2 Закону України\~«Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від\~1 липня 2004 року\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України\~\~ від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист\~\~ Державної архітектурно-будівельної інспекції України\~\~ від 1 вересня 2011 року\~\~ № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Відповідно до ст. ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України\~\~ № 19-32/319, від 21 лютого 2005 року,\~\~ якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Оскільки будинок та прибудова були побудовані у\~1937 році, то на момент закінчення будівництва жилого будинку нормами закону не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Крім того, до 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.66р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998 року. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.98р. № 121. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.98р. з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, є виниклими і набутими в установленому законом порядку. Згідно роз'яснень, викладених у п.23\~Постанови Пленуму Верхованого Суду України\~\~№ 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувалися прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991\~року та ЦК України 2003 року\~будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином судом\~\~встановлено, що житловий будинок зі спорудами за адресою: вул. Садова, 9, с. Іванівка Новоархангельського району Кіровоградської області належить [PERSON], оскільки її право власності ґрунтувалося на раніше діючому законодавстві, яке не передбачало реєстрацію в органах БТІ із видачею свідоцтва про право власності на будинки, розташовані в сільській місцевості, до того ж за її життя ніким не було оскаржене. Відповідно до пунктів 4.15 та 4.18\~\~ Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року\~видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення запису у погосподарську книгу,\~\~[PERSON] своє право власності в БТІ не зареєструвала (не оформила). Відсутність у померлої документів про право власності на житловий будинок не можна визнати відсутністю у її малолітніх дітей права на спадщину на житловий будинок. Таким чином, діти померлої не мають змоги оформити своє спадкове право в позасудовому порядку і\~за таких обставин звернення прокурора до суду в їх інтересах з позовом про визнання за ними права власності на спадкове майно відповідає вимогам закону. Право на спадщину після померлої ніким з фізичних (юридичних) осіб не оспорюється. Наявність інших спадкоємців, крім її малолітніх дітей, не встановлено. Також судом не встановлено підстав для усунення їх від права на спадкування. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, якими прокурор обгрунтовує позовні вимоги. Підстав неправомірності набуття права власності на майно судом не встановлено. На підставі викладеного та

Outcome: approved