Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

06.10.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Підтримуючи свої вимоги, суду пояснила, що вона працює реалізатором в магазині ПП "[PERSON]І." в с. Нововасилівка Єланецького району. У 2015 році вона на прохання [PERSON] надала їх в борг продукти харчування та продовольчі товари на загальну суму 2350 грн. 18.07.2016 року вона звернулася з заявою до Єланецького відділення поліції, але по її заяві прийнято висновок про відсутність ознак кримінального правопорушення. 11.05.2016 року вона направила відповідачці лист-претензію про необхідність повернення коштів. На даний час відповідачка відмовляється повернути борг в добровільному порядку. Посилаючись на порушення відповідачкою ст.ст. 526, 530, 610 ЦК України просила стягнути з відповідачки 2350 грн. боргу та судові витрати по справі. В попередньому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала повністю, просила задовольнити. В попередньому судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала повністю, просила задовольнити їх. Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки є обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи у 2015 році позивачка [PERSON] на прохання [PERSON] надала останній в борг продукти харчування та продовольчі товари на загальну суму 2350 грн. 18.07.2016 року [PERSON] звернулася з заявою до Єланецького відділення поліції Новоодеського ВП ГУ НП в Миколаївській області. По заяві позивачки інспектором Єланецького ВП Бондаренко І.І. прийнято висновок про відсутність у діях [PERSON] ознак кримінального правопорушення, що підтверджується копією висновку по заяві [PERSON] від 19.07.2016 року. На даний час відповідачка відмовляється виконати вищевказані зобов'язання. З огляду на викладене суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення з відповідачки 2350 грн. боргу підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідачки на її користь судових витрат по справі в сумі 551,20 грн., так як стягнення вказаних витрат передбачено ч.1 ст. 88 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved