Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

06 грудня 2019 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшов позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах [PERSON] , [INFO] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Приморська районна адміністрація як орган опіки та піклування про визнання дійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Ухвалою від 09 грудня 2019 року по справі відкрито провадження та встановлений розгляду справи в загальному порядку, призначено підготовче засідання. 09 грудня 2019 року ухвалою суду клопотання [PERSON] про витребування доказів задоволено. Витребувано із Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Одеської міської ради» інформацію стосовно осіб, за якими зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] та з Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса відомості щодо складених [PERSON] , заповітів та відомості чи заводилась спадкова справа до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Також ухвалою суду від 21 квітня 2020 року витребувано із Приморської державної нотаріальної контори у місті Одеса належним чином посвідчені матеріали спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] . Протокольною ухвалою суду від 11 серпня 2020 року підготовче провадження закрито, призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання з`явились позивач [PERSON] та представник [PERSON] адвокат Осадчий А.Ю. та просили задовольнити позовну заяву в повному обсязі. Інші учасники справи в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином. Відповідно до наданих суду пояснень, що підтверджуються наданими стороною позивача доказами було встановлено наступні фактичні обставини справи. 05 серпня 1998 року між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] був укладений договір № 98-402Ц купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до якого [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] , [PERSON] купили квартиру в рівних частках за адресою [ADDRESS] . Так, покупці передали продавцям гроші в рахунок вартості квартири. Відповідачі передали всі права на володіння, користування і розпорядження квартирою. Таким чином, як продавці так і покупці виконали сукупність всіх дій, що підтверджують виконання та дійсність договору купівлі-продажу та підтверджують фактичний перехід права власності на вищевказану квартиру від продавців до покупців. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано за позивачами в ОМБТІ та РОН 06 серпня 1998 року, також позивачі користувались зазначеною квартирою, зареєструвавши своє місце проживання у вказаній квартирі. Вказаний договір зареєстрований Філією Центрального району Одеської універсальної біржі «Вітязь» в Журналі реєстрації договорів по об`єктам нерухомості, реєстраційний № 98-402Ц від 05 серпня 1998 року. Одеську універсальну біржу «Вітязь» (ідентифікаційний код юридичної особи 24526296) припинено 27.12.2005 року, номер запису: 15561110002003342. [INFO] померла [PERSON] . Спадкоємцями майна [PERSON] за законом є позивачі - мати померлої та її син [PERSON] , [INFO] . При цьому суд приймає до уваги ті обставини, що вказаний договір був укладений 05 серпня 1998 року. У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Оскільки договір купівлі-продажу було укладено у 1998 році, для надання йому оцінки слід застосовувати відповідні положення Цивільного кодексу УРСР, що діяли на момент укладення договору. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Статтею 48 ЦК УРСР передбачено, що по недійсній угоді кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні все одержане за угодою, а при неможливості повернути одержане в натурі - відшкодувати його вартість у грошах. Якщо інші наслідки недійсності угоди не передбачені законом. У відповідності до вимог ст. 224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 27 цього Кодексу). Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. На дату укладання договору купівлі-продажу спірної квартири, товарні біржі в Україні реєстрували подібні договори, посилаючись на ст. ст. 3, 15, 17 Закону України «Про товарні біржі», тобто встановлений законом, спеціальний, порядок. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. На той час державну реєстрацію права власності на об`єкти нерухомого майна здійснювали комунальні підприємства бюро технічної інвентаризації. При цьому договори купівлі-продажу, міни, зареєстровані біржею, було віднесено до переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомого майна. Таким чином, зважаючи на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу сторони керувались положеннями спеціального законодавства щодо укладення договорів на товарній біржі, під час оформлення договору купівлі-продажу сторони були ознайомлені з його умовами, ніяких претензій з питання оформлення договору не виникало; договір було укладено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства, за спільною згодою сторін та на прийнятних для сторін умовах. Натомість недотримання на момент укладення договору купівлі-продажу нотаріальної форми правочину на теперішній час перешкоджає позивачам у належному оформленні їх прав власності як спадкоємців майна [PERSON] . Верховний суд у своїй постанові № 910/7164/19 від 28.05.2020 року наголосив на тому, що статтею 16 ЦК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/ захисту в обраний спосіб. При цьому вбачається, що відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та кореспондуючих положень ч.2 ст. 220 ЦК України суди повноважні розглядати питання про визнання договорів дійсними у разі недотримання нотаріальної форми при їх укладенні. Подальше нотаріальне посвідчення договору у такому випадку не вимагається. З викладеного та зважаючи на те, що державний реєстр прав власності на нерухоме майно не містить відомостей про державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відповідною інформаційною довідкою, копія якої долучена до матеріалів справи та так само державний реєстр не містить відомостей про обтяження зазначеного нерухомого майна, що перешкоджали б задоволенню позову, суд доходить висновку про те, що позивачами обрано належний спосіб захисту охоронюваних законом прав та інтересів щодо належного оформлення спадкового майна шляхом визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна дійсним, а тому заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved