Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

13 листопада 2015 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними, та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхньої дитини в сумі 500 гривень щомісячно. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що за час перебування в шлюбі їхні з відповідачем стосунки поступово погіршувались, вони часто сварились, практично не спілкувались, не мали спільних інтересів. З 2014 року відповідач проживає окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Під час розгляду справи позивачка позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідачу [PERSON] судові повістки надсилалися за адресою його останнього місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку: с. Єреміївка, вулиця Одеська, 40, Роздільнянського району Одеської області (а.с.46), але повертались з відміткою, що він за вказаною адресою не проживає (а.с.22, 43). Згідно ч.5 ст.74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підстави наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст. 224, частини 1 ст.225 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження, сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 9). З 2014 року сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]. Згідно до ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Плахтіївської сільської ради Саратського району Одеської області (а.с.10). Відповідач не працює, інших непрацездатних осіб на його утриманні немає. Частина 2 ст.182 СК України встановлює, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням сімейного та матеріального становища сторін, а також приписів ч.2 ст.182 СК України, суд визначає аліменти на утримання дитини в розмірі 500 гривень щомісячно до повноліття дитини. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" відповідачку звільнено від сплати судового збору в частині стягнення аліментів, а тому на підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у сумі чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути понесені нею і документально підтверджені витрати на оплату судового збору (в частині вимог про розірвання шлюбу) у сумі чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок.

Outcome: approved