Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Представник Кіровоградської обласної лікарні звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], по якій просить стягнути солідарно з відповідачів грошові кошти в порядку регресу у сумі 329126,69 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 19 листопада 2007 р. [PERSON] за направленням Кіровоградської обласної стоматологічної поліклініки поступила до хірургічного стоматологічного відділення Кіровоградської обласної лікарні зі скаргами на біль в області 2-х зубів. Лікуючим лікарем їй було призначено лікаря-стоматолога-хірурга [PERSON]. 22 листопада 2007 року завідуючим відділенням [PERSON], з асистуванням лікуючого лікаря [PERSON] С А., [PERSON] виконано операцію-ревізію, та розкриття інфільтрату. 26 листопада 2007 року о 04 годині 45 хвилин настала смерть [PERSON], безпосередньою причиною якої є: сепсис, передній гнійний медіастит, одонтогенна флегмона дна порожнини рота, супутньою причиною смерті є - хондродисплазія суглобів. Смерть [PERSON] 26 листопада 2007 р. о 4 годині 45 хвилин була обумовлена не тяжкістю захворювання, а недоліками в наданні медичної допомоги і до цього призвело неналежне виконання своїх професійних обов'язків внаслідок недбалого та несумлінного до них ставлення з боку відповідачів [PERSON] і [PERSON], тобто внаслідок вчинення цими особами злочину, передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. Зазначені обставини встановлені судовими рішеннями в кримінальній справі № 1- 2/2011 Компаніївського районного суду Кіровоградської області, а саме Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області по справі № 1-2/2011 від 18 листопада 2011 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України у зв'язку з амністією, на підставі п. «г» ст. 1 Закону України «Про амністію» № 660-VI від 12.12.2008 року та Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області по справі № 1- 2/2011 від 18 листопада 2011 року про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст.140 Кримінального кодексу України (далі - КК України) у зв'язку закінченням строків давності, яка була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2012 року по справі № 11/1190/390/12 були (детально досліджені докази по кримінальній справі про обвинувачення [PERSON], [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч.І ст. 140 КК України, встановлено усі обставини скоєних [PERSON] та [PERSON] злочину, доведено вину останніх у скоєнні злочину передбаченого ч. 1 ст. 140 КК України. Як наслідок, близькі родичі померлої [PERSON], а саме: мати - [PERSON], батько - [PERSON] та неповнолітній син - [PERSON] звернулися до суду з цивільним позовом про відшкодування моральної та матеріальної шкоди завданої смертю фізичної особи. Оскільки [PERSON] та [PERSON] на момент заподіяння шкоди перебували у трудових відносинах з Кіровоградською обласною лікарнею, Ленінський районний суд м. Кіровограда у відповідності до ст. 1172 Цивільного кодексу України стягнув кошти на відшкодування шкоди з Кіровоградської обласної лікарні. На даний час відповідачі також працюють в обласній лікарні. Так, 23 грудня 2013 року Ленінський районний суд м. Кіровограда постановив рішення по справі № 1111/5301/12 за позовом [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] до Кіровоградської обласної лікарні управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації, треті особи: [PERSON], [PERSON], Управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації про стягнення моральної та матеріальної шкоди з Кіровоградської обласної лікарні (1326176,00 грн. моральної шкоди та 62741 грн. матеріальної шкоди). Рішенням Апеляційного суду Кіровоградської області від 19.03.2014 року у цивільній справі № 22-ц/781/768/14 змінено рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23.12.2013 року у цивільній справі № 1111/5301/12 за позовом [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] до Кіровоградської обласної лікарні управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації, треті особи: [PERSON], [PERSON], Управління охорони здоров'я Кіровоградської обласної державної адміністрації про стягнення моральної та матеріальної шкоди. Колегія суддів стягнула з Кіровоградської обласної лікарні на користь позивачів моральну та матеріальну шкоду, судовий збір на користь держави у загальній сумі 329\~126,69 грн. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2014 року Кіровоградській обласній лікарні відмовлено у відкритті касаційного провадження на вищезазначені рішення суду у зв'язку з відсутністю підстав які дають висновки про незаконність та необґрунтованість оскаржуваних рішень. Починаючи з 08 травня 2014 року та до 06 серпня 2014 року Кіровоградська обласна лікарня повністю перерахувала стягувачу вищезазначені кошти. За вказаних обставин Кіровоградська обласна лікарня звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] коштів у порядку регресу. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні озвучили майже однакові письмові заперечення та доповнення до заперечень на позов, позовні вимоги визнали частково, просили суд прийняти до уваги їх майнову неспроможність в повному обсязі компенсувати завдану шкоду та з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, за яких відповідачі не бажали настання смерті хворої [PERSON] та зробили усе можливе з надання їй належної лікарської допомоги, їх важкого матеріального становища, стану здоров'я, позитивної характеристики за місцем роботи, наданої позивачем, та з урахуванням того, що злочин вчинено з необережності та без корисливого умислу, що заявлена потерпілими майнова та моральна шкода була стягнута із установи, з якою вони перебували у трудових правовідносинах, щирого каяття та усвідомлення вчиненого, просили значно зменшити розмір шкоди та сягнути з кожного по 16456,33 грн. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, приходить до висновку щодо часткового задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області по справі № 1-2/2011 від 18 листопада 2011 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України у зв'язку з амністією, на підставі п. «г» ст.1 Закону України „Про амністію" №660 -VI від 12.12.2008 року. Кримінальну справу відносно [PERSON] закрито /а.с. 22-23/. Постановою Компаніївського районного суду Кіровоградської області по справі № 1-2/2011 від 12 грудня 2011 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 17 квітня 2012 року, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за злочин, передбачений ч. 1 ст. 140 КК України у зв»язку з закінченням строків давності. Кримінальну справу відносно [PERSON] закрито /а.с. 24-27/. Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2013 року позов [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON] до Кіровоградської обласної лікарні управління охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації, треті особи [PERSON], [PERSON], Управління охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації про стягнення моральної та матеріальної шкоди задоволено частково. Стягнуто з Кіровоградської обласної лікарні управління охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 500\~000 грн., на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 526\~176 грн., на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 300\~000 грн. та матеріальну шкоду в розмірі 62741 грн. /а.с. 28-31/. Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 19.03.2014 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 23 грудня 2013 року змінено. Стягнуто з Кіровоградської обласної лікарні управління охорони здоров»я Кіровоградської обласної державної адміністрації на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 100\~000 грн. та 1283,14 грн. витрат, понесених за проведення психологічної експертизи; на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 120\~000 грн.; на користь [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 80\~000 грн. та матеріальної шкоди 26527, 83 грн., 500 грн. витрат на правову допомогу, а також 306, 85 грн. витрат, понесених за проведення психологічної експертизи /а.с. 32-37/. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 травня 2014 року відмовлено Кіровоградській обласній лікарні у відкритті касаційного провадження /а.с. 38/. Згідно копій платіжних доручень за період з 08 травня 2014 року по 06 серпня 2014 року позивач перерахував стягнуті рішенням суду кошти в розмірі 329\~126, 69 грн. [PERSON] та [PERSON] /а.с. 9-21/. Згідно ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли, зокрема, шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Суд вважає, що у справі доведено належними і допустимими доказами завдання шкоди позивачеві через переслідуване у кримінальному порядку діяння винних відповідачів, пов'язане з невиконанням та неналежним виконанням ними своїх трудових обов'язків, що стало підставою для виплати [PERSON] та [PERSON] заподіяної шкоди. Так, частиною 5 статті 135-3 КЗпП України встановлено, що розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності. Згідно п. 16 Постанови пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", що розмір шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності. Солідарна матеріальна відповідальність застосовується лише за умови, якщо судом встановлено, що шкода підприємству, установі, організації заподіяна спільними умисними діями кількох працівників або працівника та інших осіб. У порядку цивільного судочинства суд вправі зобов'язати цих осіб відшкодувати шкоду солідарно, якщо при постановленні обвинувального вироку цивільний позов був залишений без розгляду або коли вирок в частині цивільного позову скасовано і справа в цій частині направлена на новий розгляд в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч.2 ст.137 КЗпП України суд може зменшити розмір покриття шкоди, заподіяної працівником, залежно від його майнового стану, за винятком випадків, коли шкода заподіяна злочинними діями працівника, вчиненими з корисливою метою. Оскільки при розгляді кримінальної справи, порушеної [PERSON] та [PERSON] не встановлено, що їх злочинні дії було вчинено з корисливою метою, наявна можливість зменшення судом розміру покриття шкоди. Згідно наданих відповідачами документів, [PERSON] працював лікарем поліклініки у Кіровоградській обласній лікарні; загальна сума доходу за період з квітня 2014 року по березень 2015 року становить 19599,33 грн.; є пенсіонером, отримує пенсію у розмірі 3356, 99 грн. на місяць; має ряд захворювань, проживає разом з дружиною-пенсіонеркою. 17 квітня 2015 року відповідача було звільнено із займаної посади у зв»язку із виходом на пенсію. [PERSON] працює в Кіровоградській обласній лікарні, сума її доходу за період з вересня 2014 року по квітень 2015 року складає 31201, 71 грн., має ряд захворювань. Таким чином, враховуючи матеріальне становище відповідачів, ступінь вини кожного з відповідачів, решту доводів викладених письмово щодо зменшення розміру суми відшкодування, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково та стягнути з відповідачів відшкодування шкоди у порядку регресу в розмірі по 16\~500 грн. з кожного. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати покладаються на відповідачів. На підставі викладеного і

Outcome: partial