Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

У травні 2021 року позивачка звернулася з позовом до суду, в якому просила визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., зареєстрований у реєстрі за №2903, про стягнення з неї коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінпром маркет» (далі-Товариство) у сумі 9717,78 грн., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що державним виконавцем було відкрито виконавче провадження за виконавчим написом про примусове стягнення з неї коштів на користь Товариства. Вказує, що приватним нотаріусом видано виконавчий напис про стягнення з неї заборгованості за кредитним договором, який був укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Центр фінансових рішень", яке в подальшому відступило свої права. Вважає, що Виконавчий напис вчинено з порушенням чинного законодавства, оскільки нотаріусом порушені строки вчинення виконавчого напису, не перевірена безспірність вимог Товариства до неї щодо кредитної заборгованості. Сторони та представники третіх осіб в судове засідання не прибули, позивач та представник відповідача надіслали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач підтримав позовні вимоги, проти чого відповідач не заперечив. Причини неявки інших учасників процесу невідомі, про дату слухання справи повідомлені вчасно та належним чином, відповідно до вимог розділу І глави 7 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Встановлено, що приватним нотаріусом Остапенком Є. М. 17.07.2020 на підставі заяви відповідача було видано Виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на його користь заборгованості за Кредитним договором №499229557 від 05.12.2012 в розмірі 9717,78 грн. Право вимоги до відповідача перейшло в порядку відступлення прав вимоги. На підставі Виконавчого напису приватним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 65087838 від 09.04.2021. Нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом (ст.18 ЦК України). Порядок вчинення нотаріальних дій встановлюється Законом України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі за текстом - Порядок). Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (ст.3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 (далі за текстом - Перелік). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений Порядком, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем відповідного повідомлення. Дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Принагідно зазначити, що ухвалою суду у нотаріуса витребовувались копії усіх документів, що стали підставою для винесення оскаржуваного Виконавчого напису, однак без поважних причин докази надані не були. Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач позов визнав, однак реальних дій, спрямованих на врегулювання спору, не вчинив, а тому з нього також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved