Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

13.09.2018 року представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, яку уточнила 18.10.2018 року. В позовній заяві посилається на те, що [INFO] року помер батько позивачки, відповідачки [PERSON], третьої особи [PERSON] - [PERSON], після смерті якого позивачці, відповідачці та третій особі відкрилась спадщина за заповітом на все майно померлого в рівних долях. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються. Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON] спадщину у встановленому законом порядку прийняли. Третя особа [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь [PERSON] До складу спадщини за заповітом входять земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER] та для ведення особистого селянського господарства площею 0,4431 га, кадастровий номер якої [NUMBER], які розташовані за адресою: [ADDRESS] Згурівського району Київської області. Відповідно до свідоцтв про право власності, вказані земельні ділянки належать на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], частки співвласників у праві власності не визначені. Загалом [PERSON] належали 5/8 часток у праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та ? частка у праві власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки у зв"язку із невизначеністю часток [PERSON] у праві власності на земельні ділянки. Крім того, через невизначеність часток співвласників, право позивачки на її частки у праві власності на спірні земельні ділянки може не визнаватись або оспорюватись. Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить суд визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування право власності на 5/12 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та 1/6 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також право власності на 1/8 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та 1/4 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також не стягувати з відповідачів на користь позивачки судовий збір. В підготовче судове засідання учасники справи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, позивачка [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, відповідачі [PERSON], Безуглівська сільська рада уточнені позовні вимоги визнали повністю, треті особи [PERSON], Згурівська районна державна адміністрація проти задоволення позову не заперечували. Суд визнав можливим розглядати справу без учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачами, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та прийняте судом, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що подружжю [PERSON] та [PERSON] на праві приватної власності належав житловий будинок по [ADDRESS] в с. Безуглівка Згурівського району Київської області. Житловий будинок розташований на земельній ділянці для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, яка також є спільною сумісною власністю подружжя. Виходячи з презумпції рівності часток співвласників, частки [PERSON] та [PERSON] у праві власності були рівними та становили по ? частці. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO] спадщину за законом у вигляді 1/2 частки вищевказаної земельної ділянки прийняли її чоловік [PERSON], а також дочки - [PERSON], [PERSON], [PERSON], їх частки складають по 1/8. Крім того, [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,4431 га, кадастровий номер якої [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] в с. Безуглівка Згурівського району Київської області, яка також була в рівних долях успадкована [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], їх часки складають по 1/4 (копія спадкової справи № 90/2018 до майна померлого [INFO] року [PERSON] - а.с.41-89). Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В силу ч. 1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. В силу ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Отже, [PERSON] був власником 5/8 часток у праві власності на житловий будинок, що розташований по [ADDRESS] в с. Безуглівка Згурівського району Київської області. Відповідно [PERSON] належало 5/8 часток у праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку площею 0,2500 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] в с. Безуглівка Згурівського району Київської області, відповідно до його частки у праві власності та житловий будинок, що встановлено з свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.26), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.28). Крім того, [PERSON] належала 1/4 частка у праві власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,4431 га, кадастровий номер якої [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] в с. Безуглівка Згурівського району Київської області, що встановлено з свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.25), витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.27). Після смерті [PERSON] померлого [INFO] року, позивачці [PERSON], відповідачці [PERSON], третій особі [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом в рівних долях на все майно померлого, зокрема і спірні земельні ділянки. Позивачка [PERSON] та відповідачка [PERSON], спадщину у встановленому законом порядку прийняли, шляхом подачі протягом визначеного законом строку відповідних заяв до нотаріальної контори. Третя особа [PERSON] від прийняття спадщини відмовилась на користь позивачки [PERSON] Частка позивачки у спадщині становить 2/3. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.15), копій свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с.16-19), копій свідоцтв про право на спадщину за заповітом (а.с.23,24), копія заяви про відмову від спадщини (а.с.29), копії спадкової справи № 90/2018 до майна померлого [INFO] року [PERSON] (а.с.48-96). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на 2/3 частки спірних земельних ділянок, оскільки частки спадкодавця у праві власності на земельні ділянки не визначені (нотаріальна відмова - а.с.20). Через невизначеність часток співвласників, також і право позивачки на її частки у праві власності на спірні земельні ділянки може не визнаватись або оспорюватись. Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до положення ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить 1/8 частка у праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку та 1/4 частка у праві власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства. Також позивачкою [PERSON] були успадковані 5/12 часток у праві власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку (5/8 х 2/3 = 5/12) та 1/6 частка у праві власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства (1/4 х 2/3 = 1/6). Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування право власності на 5/12 часток земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та 1/6 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також визнати за нею право власності на 1/8 частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку та 1/4 частку земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, а також не стягувати з відповідачів на користь позивачки судовий збір. Представник позивачки - [PERSON] звернулась до суду із заявою про повернення переплаченого судового збору, оскільки позивачкою було сплачено судовий збір виходячи із загальної нормативної грошової оцінки земельних ділянок, а не відповідно до вартості її часток. Крім того, в уточненій позовній заяві розміри часток позивачки зменшились. Враховуючи те, що загалом за позивачкою визнано право власності на 17/24 часток (5/12 + 1/8 = 17/24) земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 285737,52 грн., то вартість частки позивачки - 202397,41 грн. Загалом за позивачкою визнано право власності на 5/12 часток (1/6 + 1/4 = 5/12) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, нормативна грошова оцінка цієї земельної ділянки становить 13781,59 грн., то вартість частки позивачки - 5742,33 грн. В такому випадку ціна позову становить 208139,72 грн. (202397,41 грн. + 5742,33 грн. = 208139,72 грн.), а відповідно розмір судового збору, що підлягав сплаті, мав становити 2081,40 грн. Розмір переплаченого судового збору становить 913,79 грн. та на підставі п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підлягає повергненню позивачці. Враховуючи визнання позову відповідачами до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору - 2081,40 грн. х 50 % = 1040,70 грн.

Outcome: approved