Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

02 серпня 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтував тим, що 15 листопада 2003 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] , який був зареєстрований Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 10. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати почуття любові. Відповідач без пояснення причин, залишає своє місце проживання, та через певний період часу повертається додому. Мають окремий бюджет та проживають за різними адресами. Спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачем вважає не можливими. Просить укладений з відповідачем шлюб розірвати. Ухвалою суду від 03.08.2021 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та з тих же підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, через представника [PERSON] надала до суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи без участі позивача. Суд, заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15 листопада 2003 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області за актовим записом № 10, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Ставківською сільською радою Веселинівського району Миколаївської області 29 вересня 2005 року та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Веселинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Вознесенському районі Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) 26 червня 2021 року. Шлюбні відносини сторони фактично припинили через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя, внаслідок чого проживають окремо. Спільне господарство не ведеться. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б, зокрема інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи те, що шлюбні відносини сторони фактично припинили та поновлювати не бажають, любов та повага між ними відсутні і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, в наслідок чого шлюб підлягає розірванню, а позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що відповідачка [PERSON] заяви щодо зміни прізвища після розірвання шлюбу не надавала, то суд вважає, що відповідачка виявила таким чином бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн.. Оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, тобто 454 грн., сплаченого при поданні позову. Решта 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору у сумі 454 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved