Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

08.04.2014 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, який мотивувала тим, що їй на праві власності належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який дістався їй в порядку спадкування після смерті матері. У вказаному будинку зареєстрована відповідач та її донька, хоча фактично в будинку ніколи не проживали і на теперішній час не проживають. Добровільно відповідач з реєстрації в її будинку не знімається. За таких обставин вона вимушена звернутись до суду з позовом, в якому просила визнати [PERSON] та її неповнолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, звертаючи увагу суду на те, що стороною позивача за допомогою показів свідків доведено, що відповідач та її донька у будинку , що належить на праві власності [PERSON], не з»являються з 2010 року та їх речей в будинку немає. Відповідач та її представник проти позову заперечували. Відповідач пояснювала, що вона після одруження з сином позивача, з 2003 року, проживала в будинку за адресою: [ADDRESS]. В 2010 році вона розлучилась, але продовжувала підтримувати стосунки з чоловіком та здійснювала догляд за бабусею, яка була власницею будинку. Під час судових дебатів відповідач частково визнала позов: не заперечувала проти того, щоб її зняли з реєстрації в будинку, але просила залишити зареєстрованою в будинку її доньку - [PERSON]. Представник служби у справах дітей СМР в судове засідання направив заяву, в якій повідомив про можливість слухання справи без його участі та у вирішення питання поклався на розсуд суду. Зарічний РВ Управління міграційної служби України в Сумській області належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, але представника в судове засідані не направив, про причини неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань суду не надсилав. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] отримала у спадок від своєї матері [PERSON] будинок за адресою: [ADDRESS], та 12.03.2014 року оформила право власності на цей будинок (а.с.11-14). З матеріалів справи вбачається, що у зазначеному будинку зареєстровані: з 2002 року - позивач та з 19.12.2007 року відповідач та її донька [PERSON] (8-10). Крім того, в судовому засіданні з»ясовано, що відповідач [PERSON] перебувала у шлюбі із сином позивача - [PERSON] з 12.06.2003 року по 22.10.2010 року (а.с.27). Допитані в судовому засіданні свідки як з боку позивача, так і з боку відповідача називали різні дати та роки, коли відповідач остаточно перестала відвідувати будинок та фактично вивезла речі. Так, свідок [PERSON] суду пояснював, що [PERSON] проживала в будинку на [ADDRESS] протягом листопада-грудня 2007 року. Свідок [PERSON] пояснювала, що відповідач проживала в будинку з грудня 2007 по березень 2008 року, а після того як в 2008 році [PERSON] вивезла речі з будинку свідок її більше не бачила. Допитана в якості свідка [PERSON] суду повідомила, що точно не пам»ятає коли [PERSON] виїзжала з будинку по [ADDRESS], проте, стверджувала, що влітку 2008 року відповідач у будинку вже не проживала. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду розповіли, що [PERSON] після розлучення з [PERSON] наприкінці 2010 року виїхала з будинку [ADDRESS] ([PERSON] допомагав вивозити речі) та поїхала до м.Київ, оскільки там працевлаштувалась. Після повернення з м.Києва до м.Суми вона проживає в квартирі, яку винаймає, а її донька - [PERSON] - проживає у батьків [PERSON] Тобто, вищезазначені покази свідків дають суду підстави стверджувати про те, що [PERSON] у будинку за адресою: [ADDRESS], не проживає більше ніж один рік, особисті речі відповідача в будинку відсутні. Як повідомила суду відповідач, колишній її чоловік у вказаному будинку ніколи не був зареєстрований. Крім того, з показів свідків [PERSON] та [PERSON], а також пояснень відповідача [PERSON] вбачається, що дитина [PERSON] після розлучення батьків проживає у будинку батьків відповідача [PERSON] Також, матеріали справи містять належні і допустимі докази того, що єдиним власником будинку [ADDRESS] є позивач [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Водночас відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового або цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання неповнолітньої дитини реєструється за місцем проживання батьків, або того з батьків, з ким вона проживає. Суд вважає, що [PERSON] та її донька втратили право користування жилим приміщенням, а саме: будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю в жилому приміщенні понад один рік без поважних причин. За таких обставин позов підлягає задоволенню. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню сплачена при подачі позову сума судового збору.

Outcome: approved