Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

08 листопада 2015 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до Варвинської районної державної адміністрації, Леляківської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, яким просить визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 4,5 умовних кадастрових гектари, що знаходиться на території Леляківської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка залишилася спадщина, до складу якої входить, зокрема, право на земельну частку (пай), що знаходиться на території Леляківської сільської ради Варвинського району Чернігівської області. Спадщину після смерті чоловіка вона прийняла відповідно до чинного на той час законодавства, але коли звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, то отримала відмову в зв'язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай) не видавався та не реєструвався в книзі реєстрації сертифікатів. [PERSON] працював в СТОВ «Україна» з січня 1970 року по вересень 1996 року. Згідно Додатку до Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 15 липня 1994 року, виданого колективному сільськогосподарському підприємству «Україна», [PERSON] включений до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, які мали право на отримання земельної частки (паю) під номером 12. Представник позивача за довіреністю [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі та без участі позивача, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 43). Від відповідача Леляківської сільської ради Варвинського району Чернігівської області надійшла заява про розгляд справи без участі представника сільської ради, згідно якої позов визнають та не заперечують проти його задоволення (а.с. 41). Відповідач Варвинська районна державна адміністрація свого представника в судове засідання не направила, від голови Варвинської РДА Долі Л.В. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача, відповідно до якої проти позовних вимог не заперечують (а.с. 42). На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з таких підстав. 15 липня 1994 року на підставі рішення Леляківської сільської ради народних депутатів 1-ї сесії 22-го скликання колективному сільськогосподарському підприємству «Україна» було видано Державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER], згідно якого передано в колективну власність 926,3 га землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с. 11-12). До Державного акта додавався Додаток №1 - список громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства, де під номером 12 зазначений [PERSON] (а.с. 13). Згідно довідки № 77 від 26 червня 2017 року (а.с. 7), виданої СТОВ «Дружба-Нова», яке є правонаступником СТОВ «Україна» (а.с. 8), [PERSON], 1933 року народження, дійсно працював в СТОВ «Дружба-Нова» с.м.т. Варва в період з січня 1970 року по вересень 1996 року (підстава - книги по нарахуванню заробітної плати за 1970-1996 роки). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 5). Як вбачається з довідки Міжрайонного управління у Варвинському та Срібнянському районах Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 12 червня 2017 року, розпаювання земель КСП «Україна» проводилося в 1996 році на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації № 417 від 26 грудня 1996 року. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON] не реєструвався (а.с. 10). Вартість земельної ділянки (паю) становить 117 893,75 грн. Середній розмір земельної частки (паю) в умовних кадастрових гектарах становить 4,5 га. Відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Крім того, статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-ІV визначено, що право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку; громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; громадяни та юридичні особи України, які відповідно до законодавства України набули право на земельну частку (пай). Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи, суд приходить до висновку про наявність у [PERSON] права на земельну частку (пай) в складі земель колективного сільськогосподарського підприємства «Україна» на території Леляківської сільської ради Варвинського району Чернігівської області, оскільки на час видачі Державного акта на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 15 липня 1994 року він працював в КСП «Україна» і залишався членом зазначеного підприємства відповідно до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, хоча в зв'язку зі смертю він і не встиг в подальшому отримати відповідний сертифікат. Згідно матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] (а.с. 28-38), спадщину після смерті останнього прийняла його дружина - [PERSON], яка 12 грудня 2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майновий пай (а.с. 36). 20 жовтня 2017 року завідувач Варвинської районної державної нотаріальної контори Зеленський С.М. відмовив [PERSON] в оформленні права на земельну частку (пай) після смерті чоловіка [PERSON], оскільки останньому не видавався сертифікат на право на земельну частку (пай) (а.с. 9). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця [PERSON] відбулась у 1996 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК УРСР в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК УРСР визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини відповідно до ст. 525 ЦК УРСР визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК УРСР - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Згідно ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» від 14 лютого 1992 року N 2114-XII пай може успадковуватись відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Зі змісту цієї норми вбачається, що спадкоємець приймає (або не приймає) спадщину в повному обсязі. Отже, право на земельну частку (пай), яке належало за життя померлому [INFO] [PERSON], було успадковане в складі всієї спадкової маси його дружиною [PERSON]. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Сертифікат на право на земельну частку (пай) та державний акт на право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON] не може бути видано, оскільки згідно п. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється в момент її смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР та ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не приймати її. Позивач [PERSON] виявила свою волю на прийняття спадщини шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно. Інших спадкоємців першої черги, які претендують на спадкове майно, немає. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачі не заперечують проти визнання за [PERSON] права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно ст. 174 ЦПК України відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо визнання позову відповідачем викладено в адресованій суду письмовій заяві, ця заява приєднується до справи. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved