Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернувся [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до погосподарських книг Журавлиської сільської ради за 1980-1985, 1991-1995 роки та довідки Журавлиської сільської ради № 202 будинок [ADDRESS] Київської області відносився до майна колгоспного двору та станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживала та не втратила права на нього [PERSON] (після одруження [PERSON]. його (позивача) мати, яка згідно набула право власності на вказаний будинок, як на майно колгоспного двору. [INFO] року померла [PERSON]. Спадщину після її смерті прийняв він (позивач), як спадкоємець за заповітом, отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину спадкового майна, а саме земельну ділянку, що знаходиться на території Журавлиської сільської ради Ставищенського району Київської області площею 1,5586 га. Позивач вважає, що [PERSON] за життя набула право власності на вказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору, а тому право власності на нього увійшло до складу спадщини, яка відкрилася [INFO] року внаслідок смерті матері. Журавлиська сільська рада свідоцтва про право власності на ім'я померлої не видавала, що позбавляє його (позивача) можливості оформити свої спадкові права в Ставищенській районній державній нотаріальній конторі. Як вбачається із технічного паспорта на житловий будинок, загальна площа будинку 79,9 кв.м., житлова - 47,6 кв.м. Земельна ділянка за вищевказаною адресою не приватизована. Позивач з урахувань уточнень) просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] року матері [PERSON] на вищевказаний житловий будинок, розташований по [ADDRESS] В судове засідання позивач та його представник [PERSON] не з'явилися, представник позивача [PERSON] подала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність та відсутність позивача (а. с. 63). Представник відповідача Журавлиської сільської ради в судове засідання не прибув, до суду сільська рада подала заяву про визнання позовних вимог та про слухання справи у відсутність представника сільської ради (а. с. 43). Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши письмові докази, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до погосподарських Журавлиської сільської ради за 1980-1985, 1991-1995 роки та довідки Журавлиської сільської ради (а. с. 19-22, 13) житловий будинок [ADDRESS] Київської області, 1976 року побудови, належав до майна колгоспного двору. На час припинення колгоспного двору (станом на 15 квітня 1991 року) в ньому проживала та відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) не втратила права на частку в його майні голова двору [PERSON], яка набула право власності на житловий будинок як майно колгоспного двору. Проте, реєстрація права власності на даний житловий будинок згідно відповіді КП КОР Південне БТІ до 01.01.2013 р. не проводилась (а. с. 14) та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості про речові права на вказане нерухоме майно відсутні(а. с. 67). Відповідно до копії спадкової справи (а.с. 37-42) [INFO] року померла [PERSON] (а.с. 37 зв.), спадщину за заповітом після якої прийняв її син [PERSON] (а. с. 41), подавши відповідну заяву до Ставищенської районної державної нотаріальної контори у встановлений шестимісячний строк відповідно до ст. ст. 1223 ч. 2, 1261 ч.1, 1268 ч. ч. 1, 2, ст. 1270 ч. 1 ЦК України (а. с. 37). Після смерті [PERSON] до складу її спадкового майна наряду з іншим успадкованим майном (а. с. 42) відноситься вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями, які спадкодавець успадкував після смерті [PERSON] (а. с. 37). Проте, [PERSON] за життя право власності на житловий будинок не зареєструвала, а тому позивач не може здійснити реєстрацію права власності на даний житловий будинок. Відповідно до технічного паспорта (а.с. 23-27) загальна площа вказаного будинку - 79,9 кв.м., житлова - 47,6 кв.м, вартість - 145188 гривень. Крім житлового будинку «А» (1976 року побудови) в домогосподарстві розташовані погріб з шийкою „В", прибудова „а", сарай - літня кухня „Б", Ганок „а1", колодязь питний „№1" (1976 року побудови), огорожа „№2" (2014 року побудови). Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК України (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, а порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість і підстави відмови в ній установлюються законом. Відповідно до ст. 2 Закону «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення, (постанова Верховного Суду України від 13 червня 2012 р. № 6-54 цс 12). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами (документами), підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] за життя набула право власності на вищевказаний житловий будинок, як на майно колгоспного двору, а після смерті [INFO] року останньої право власності в порядку спадкування за заповітом на вказаний будинок набув позивач [PERSON], - позов підлягає задоволенню. Оскільки Журавлиська сільська рада до пред'явлення позову про визнання права на спадщину на житловий будинок і в судовому засіданні не оспорювала цього права, відповідно до змісту ст. 141 ЦПК України на неї не може бути покладений обов'язок по відшкодуванню судових витрат.

Outcome: approved