Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання права власності на квартиру. В обгрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що 05.12.1996 року вона купила у [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] . Згідно положень ст. 15 Закону України „Про товарну біржу" вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений Запорізькою товарною біржею „Торг-Інвест" 05.12.1996 р. під реєстраційним № Н-2091. Підтверджують викладене документи: посвідчена ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації копія договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Запорізькою товарною біржею„ Торг-Інвест " 05.12.1996р. під № Н-2091. Вона є одноособовим власником квартири. Підтверджує викладене договір купівлі-продажу квартири та технічний паспорт на квартиру від 16.05.1997 p., складений ОП Запорізьке міжміське бюро технічноїі нвентаризації. Після купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] вона зареєструвала договір купівлі-продажу в ОП Запорізьке міжміське бюро технічноїі нвентаризації. Однак, на даний час оригінал договору купівлі-продажу нею втрачений. У зв`язку з наміром здійснити відчуження вказаної квартири, вона звернулась до Архівного управління Запорізької міської ради з метою отримати дублікат договору та зареєструвати належне їй право власності у Реєстраційній службі Запорізького міського управління юстиції Запорізької області. Однак, отримати дублікат договору купівлі-продажу виявилось неможливим. Підтверджується вказане листом Архівного управління Запорізької міської ради № 80/04-21 від 19.02.2020 p., відповідно до якого Товарнабіржа «Торг-Інвест» ліквідована, документи товарної біржі на зберігання до архівного управління не надходили. Нині діючий Закон України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" не містить серед переліку правовстановлювальних документів, які є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, такого документу, як посвідчений товарною біржею договір купівлі-продажу, тому навіть у разі наявності оригіналу договору, вона б не змогла належним чином зареєструвати своє право власності. Свідчить про викладене довідка Архівного управління Запорізької міської ради № 80/04- 21 від 19.02.2020 р. Таким чином, вона не може здійснити державну реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю оригіналу договору купівлі-продажу від 05.12.1996 p., посвідченого Запорізькою товарною біржею „Торг-Інвест" 05.12.1996 р. за № Н-2091, та тому, що цей правовстановлювальний документ через зміну законодавства втратив статус правовстановлювального документу. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 квітня 2020 року по справі відкрите провадження, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження з повідомленням сторін. Справу призначено у підготовче судове засідання на 02 липня 2020 року на 10 год. 00 хв. Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 липня 2020 року справу призначено до судового розгляду на 04.09.2020 року на 14 год. 30 хв. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце судових засідань, до суду не з`явився, про причину неявки суд не повідомив. Враховуючи вищенаведене, а також те, що позивачка не заперечувала проти вирішення справи у заочному порядку, розгляд справи здійснюється на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, за наявними у справі доказами (у заочному порядку). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст.55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами вивченими та оголошеними в судовому засіданні: технічним паспорт на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в якому зазначено, що власником квартири є [PERSON] ; інформацією ТОВ ЗМБТІ від 27.02.2020 р.; посвідченою ОП Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації копією договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , посвідченого Запорізькою товарною біржею„ Торг-Інвест" 05.12.1996р. під № Н-2091; архівною довідкою № 80/04-21 від 19.02.2020 p., довідкою про вартість квартири. Право на захист власності викладено у ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.» Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Відповідно до положень ст. 15 Закону ч 1, ч 2, ч 4 України „Про товарну биржу" (в редакції станом на 07.05.1997 p.), біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмінтоварів, допущенихдообігу на товарнійбіржі; б) якщоїїучасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізнішенаступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягаютьнотаріальномупосвідченню. Угода вважаєтьсяукладеною з моменту їїреєстраціїнабіржі. Статтею 392 ЦК передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.-ч. 1, 2 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи здобуті в судовому засіданні належні та допустимі докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позивачка [PERSON] на законних підставах, відповідно до діючого у 1996 р. законодавства, набула право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved