Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що 5.09.2009 року сторони зареєстрували між собою шлюб, від якого мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця до її повноліття. Відповідач виконує рішення суду в мінімальному розмірі, в результаті чого позивач отримує на утримання дитини від відповідача до 1000 грн. щомісяця, хоча витрачає на дитину від 8000 грн. Крім того на даний час доньці виповнилось 8 років і вона потребує фінансової допомоги у більшому розмірі на її утримання, ніж та, яка визначена судом. Тому просить змінити розмір призначених рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2014 року аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] , які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] з 1/4 частини від усіх його доходів щомісяця на 4 000 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, включаючи направлення на його мобільний телефон SMS-повідомлення, яке він отримав 2.01.2019 року о 10-42 годин, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 5.09.2009 року сторони зареєстрували між собою шлюб, від якого мають малолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12-14). Відповідач виконує рішення суду в мінімальному розмірі, в результаті чого позивач отримує на утримання дитини від відповідача до 1000 грн. щомісяця, хоча витрачає на дитину від 8000 грн., що підтверджується квитанціями та фіскальними чеками (а.с.15-37). За змістом ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тим же рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.03.2014 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісяця до її повноліття (а.с.12-14). Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік" - установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Відповідач, належним чином повідомлений про розгляд справи, в судове засідання не з'явився, тому суд не мав можливості встановити розмір його щомісячного доходу. За приписами ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Як вбачається із диспозиції ч.3, ст.181 СК України законодавець надав право на звернення до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, тобто з частки від доходу на тверду грошову суму або навпаки виключно одержувачу аліментів. В даному випадку позивач [PERSON] є саме одержувачем аліментів, з якою постійно проживає малолітня донька, і саме вона має право на звернення до суду з таким позовом. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 20.03.2014 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1032 грн. до 2218 грн., а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на день розгляду справи не може бути меншим, ніж 1 059 грн. на одну дитину, а також з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача та матеріального і сімейного стану позивача, віку дитини, тому необхідно змінити розмір призначених аліментів на утримання малолітньої дитини з 1/4 частини з усіх доходів щомісяця на 4 000 грн. щомісяця, який забезпечить необхідний рівень для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача на користь держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: approved