Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

27 липня 2020 року, представник позивачів [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] з позовом, в якому просив визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , зокрема, за [PERSON] на 2/3 частини, в тому числі : на 1/3 в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] і на 1/3 частину, як за членом колишнього колгоспного двору та за [PERSON] на 1/3 частину, як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи вимоги тим, що будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою колгоспного двору значиться [PERSON] , члени колгоспного двору - [PERSON] та [PERSON] .. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння, спадкоємцем за заповітом якої є позивач [PERSON] .. Вказував, що хоча свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане померлій, як голові колгоспного двору, проте і позивачі мають право на відповідну частку житлового будинку, як члени колгоспного двору. Ухвалою від 03 серпня 2020 року провадження у справі відкрито. 03 вересня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання представник позивачів не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідач - Киселівська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку свого представника в засідання, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого була [PERSON] , що володіла будинком на підставі свідоцтва про право власності від 14.07.1990 року (а.с.25). Членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] , оскільки станом на 01.07.1990 року проживали та були зареєстровані в даному будинку, що підтверджується довідкою Киселівської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.26), а також витягами із погосподарських книг 1987-1990, 1991-1995 років. Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] проте і [PERSON] , [PERSON] як члени колгоспного двору мали рівну частку житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/3 частині. 13 лютого 1993 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.23). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] , про що 15.07.2019 року Виконавчим комітетом Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 14 (а.с.17). За життя 30.11.2004 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Киселівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, який не змінювався та не скасовувався на день відкриття спадщини, яким вона все своє майно заповіла синові [PERSON] (а.с.19). Після її смерті відкрилась спадщина, зокрема і на 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] , яку у встановлений законом строк прийняв [PERSON] , оскільки на день смерті проживав та був зареєстрований з померлою (а.с. 18). Окрім того, [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] на земельну ділянку, належну померлій (а.с.20). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04.07.2020 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину вказаного житлового будинку з надвірними будівлями, оскільки в документі, що посвідчує право власності вказано, що житловий будинок належить колгоспному двору, проте зазначено лише голову колгоспного двору, а інформація про інших членів колгоспного двору відсутня (а.с.24). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Outcome: approved