Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-31 00:00:00

Прокурор Виноградівського району Закарпатської області в інтересах держави в особі відділу охорони здоров'я Виноградівської РДА звернувся до Виноградівського районного суду Закарпатської області з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування. Позов мотиввовано тим, що 29.07.2013 року близько 00 години 30 хвилин [PERSON] перебуваючи на терасі власного будинку в [ADDRESS], діючи умисно, на грунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшла до своєї невістки [PERSON], де схопивши її за волосся, умисно нанесла два удари об залізну конуструкцію будинку, після чого штовхтнула її, в результаті чого остання впала на бетонні сходи будинку. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON], схопивши потерпілу за шию нанесла останній удар об дерев'яну боковину дивану, чим самим спричинила [PERSON], тяжкі тілесні ушкодження. З тілесними ушкодженнями потерпіла невідкладно була доставлена в травматологічне відділення Виноградівської районної лікарні 29.07.2013 року. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON], знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Виноградівської районної лікарні, де їй надавалася медична допомога з 29.07.2013 року по 14.08.2013 року. Витрати пов'язані із наданням медичної допомоги [PERSON] складають 2175 грн. 59 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодувала. Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2014 року, засуджено [PERSON] за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з призначенням іспитового строку терміном на 2 роки, тобто за нанесення [PERSON], тяжких тілесних ушкоджень. У зв'язку з цим прокурор просить стягнути з [PERSON]на користь держави в особі відділу охорони здоров'я Виноградівської РДА 2175 грн. 59 коп. витрачених на лікуванні [PERSON] Представник позивача - прокурор прокуратури Виноградівського району Сита Ю.Ю. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON], про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у судове засідання не з'явилася. Представник відповідачки [PERSON], - [PERSON] що діє по довіреності від 03.03.2015 року позовні вимоги заперечив та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вважає, що пред'явлена сума за лікування потерпілого не відповідає дійсності, оскільки прокурором не доведено факт перебування потерпілої на стаціонарному лікуванні у Виноградівській районній лікарні та не представлено довідку про розгорнутий розрахунок вартості витрат, а тому просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Крім того, надав суду довідку Фанчиківської сільської ради Виноградівського району про склад сім'ї відповідачки з якої вбачається, що така має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], яка являється інвалідом другої групи. Крім того вважає, що сума 2175,59 грн. є неспіврозмірною з доходами відповідачки. Представник третьої особи відділу охорони здоров'я Виноградівської РДА - Король Р.М., яка діє на підставі довіреності №159/01-06 від 31.03.2015 року суду показала, що розмір витрат на стаціонарне лікування [PERSON] був проведений на підставі вимог чинного законодавства, з врахуванням медичної картки хворого та інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та її виписки із стаціонару. При цьому надала відповідні розрахунки. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивач в своїй заяві. В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що 29.07.2013 року близько 00 години 30 хвилин [PERSON] перебуваючи на терасі власного будинку в [ADDRESS], діючи умисно, на грунті особистих неприязних відносин, з метою заподіяння тілесних ушкоджень, підійшла до своєї невістки [PERSON], де схопивши її за волосся, умисно нанесла два удари об залізну конуструкцію будинку, після чого штовхтнула її, в результаті чого остання впала на бетонні сходи будинку. Після чого, продовжуючи свої злочинні дії, [PERSON], схопивши потерпілу за шию нанесла останній удар об дерев'яну боковину дивану, чим самим спричинила [PERSON], тяжкі тілесні ушкодження. З тілесними ушкодженнями потерпілий невідкладно був доставлений в травматологічне відділення Виноградівської районної лікарні 29.07.2013 року. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями, потерпіла [PERSON], знаходилася на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Виноградівської районної лікарні, де їй надавалася медична допомога з 29.07.2013 року по 14.08.2013 року. Витрати пов'язані із наданням медичної допомоги [PERSON] складають 2175 грн. 59 коп., які в добровільному порядку [PERSON] не відшкодувала (а.с.4, 34). Вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 06.06.2014 року, засуджено [PERSON] за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з призначенням іспитового строку терміном на 2 роки, тобто за нанесення [PERSON], тяжких тілесних ушкоджень (а.с.5-9). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною четвертою даної статті передбачено, що шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Згідно ст. 121 Конституції України на органи прокуратури покладено обов'язок здійснювати представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 07.07.1995 року " Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат також визначено, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року. Відповідно до п.2. Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545 сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Так, відповідно до довідки головного лікаря Виноградівської районної лікарні громадянка [PERSON], [INFO], мешканка [ADDRESS], перебувала на лікуванні у травматологічному відділенні лікарні з 29.07.2013 року по 14.08.2013 року (16 ліжко-днів) з діагнозом: Закрита черепно-мозкова травма. Забій головного мозку. Перелом кісток склепіння. Перелом кісток носа. Алкогольне сп'яніння. Вартість лікування визначена відповідно до порядку визначення витрат на лікування потерпілої, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць утримання відділення (згідно Постанови Кабінету міністрів України від 16 липня 1993 р. N 545). Фактична вартість 1 л/дня в травматологічному відділенні - 133,06 грн. Вартість матеріальних витрат на харчування - 76,72 грн. Медикаменти лікарні - 36,11 грн. Вартість накладних - 142,04 грн. Проведення хірургічної обробки рани голови, назначених маніпуляцій, лабораторної діагностики консультації фахівців та обстеження, інтенсивної терапії 1920,72 грн. Таким чином на лікування потерпілої затрачено 2175 грн. 59 коп. (а.с.34-35). Враховуючи вищевикладене, те що сума коштів витрачених на лікування [PERSON] підтверджується відповідним розрахунком, а вирок Виноградівського районного суду від 06.06.2014 року у кримінальному провадженні згідно якого [PERSON], засуджено за ст. 121 ч.1 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнена від відбування покарання з призначенням іспитового строку терміном на 2 роки набрав чинності, обставини встановлені у вироку суду не оспорюються, а від так позов прокурора Виноградівського району слід задовольнити. На підставі п.п. 9, 11 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача та відповідача слід звільнити від сплати судового збору.

Outcome: approved