Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав, посилаючись на наступні обставини. З 04.03.2009 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому відділом РАЦС по м.Нікополю Нікопольського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області 27.10.2010 року шлюб між нею та [PERSON] розірваний. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Звернутись до суду її примусили наступні обставини. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.04.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь до повноліття дитини. З 2010 року [PERSON] проживає окремо в місті Нікополі та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. З 26.07.2010 року, за рішенням суду, відповідач повинен сплачувати аліменти. Жодного разу відповідач не цікавився, за які кошти виховується дитина. Рішення суду не виконується. Жодного обов'язкового щомісячного платежу на утримання дитини відповідачем не сплачено. Загальна сума заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.08.2017 року складає 38 808,77 гривні. Відповідач є злісним неплатником, ухиляється від сплати аліментів, на виклики державного виконавця не з'являється, місце роботи не повідомляє. Всі питання щодо виховання вирішуються нею самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному її утриманні. [PERSON] ніяким чином не піклується про сина, не проявляє заінтересованості в його подальшій долі, не цікавиться його успіхами, станом здоров'я, не піклується про фізичний, духовний розвиток дитини, його навчанням, підготовкою до самостійного життя, зокрема - не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитині, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з сином. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов"язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Названі дії, у відповідності до ст.164 Сімейного кодексу України, є підставою позбавлення відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], 2009 року народження. Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судом законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно зі ст.150, 157 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дітей, зобов'язані брати участь у їх вихованні та утриманні. У випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, вони можуть бути позбавлені батьківських прав (ст.164 СК України). З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вона вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Крім того, в 2016 році вона зареєструвала шлюб з [PERSON], який допомагає їй піклуватися про сина, займається його вихованням і має бажання в подальшому усиновити [PERSON], для якого він став батьком та виконує обов' язки батька. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання сторони не прибули. Позивачка та представник третьої особи надали заяви про розгляд справи у свою відсутність. Позивачка позовні вимоги підтримала і просила суд їх задовольнити. Представник третьої особи проти задоволення позову не заперечував. Відповідач в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином судовими повістками з поштовими повідомленнями, які повертались за сплином терміну зберігання. Відповідно до ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов»язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження, повістка надсилається учасникам справи на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідачів. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов"язків цивільного характеру. Згідно принципу 2 Декларації прав дитини, дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвинутись фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровою та нормальним шляхом і в умовах волі і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням повинно бути найкраще забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-сторони забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно із ст.164 Сімейного кодексу України, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який народився в м.Нікополі Дніпропетровської області (а.с.4). Владислав проживає разом з мамою - позивачкою по справі - в новій родині мами, яка уклала шлюб з [PERSON] (а.с.12). Батько неповнолітнього [PERSON] - громадянин України [PERSON], [INFO], не займається вихованням, утриманням, забезпеченням, навчанням (а.с.11) та лікуванням сина, ніде не працює, має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітнього [PERSON], які складають станом на 31.08.2017 року 38 808, 77 грн. (а.с.7-9). Спеціалістами служби у справах дітей неодноразово проводилися бесіди з відповідачем, однак позитивного результату вони не принесли. Служба у справах дітей Нікопольської міської ради зробила відповідний висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітнього [PERSON] (а.с.26-28). З огляду на вищевикладене, виходячи з інтересів дитини, враховуючи психологічний стан дитини, думку служби у справах дітей, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved