Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

12 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської селищної ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що 17 серпня 2005 року помер її рідний дядько по лінії матері [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна частка (пай) розміром 4,66 в умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Бобрицьке». Право на земельну частку (пай) належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0109368, виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 12 серпня 1996 року № 239. На день смерті [PERSON] проживав одиноко, заповітне розпорядження не складав. Спадкоємцем пятої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка. На даний час вона не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном, так як оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку втрачений. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після дядька [PERSON], який помер 17 серпня 2005 року, право власності на земельну частку (пай), розміром 4,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності САПТЗТ «Бобрицький», посвідчену сертифікатом серії СМ № 0109368, виданого на імя померлого. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, її представник за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника селищної ради. Представники третіх осіб відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області та приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу [PERSON]І у судове засідання також не зявились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що матірю позивачки [PERSON] (дошлюбне прізвище) [PERSON], [INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-УР № 800031 (а. с. 15). Після реєстрації шлюбу позивачці присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-ВЛ № 361645 (а. с. 11). Згідно свідоцтва про народження серії ІV-УР батьками матері позивачки [PERSON], були [PERSON] та [PERSON] (а. с. 20). Мати позивачки неодноразово змінювала прізвище під час реєстрації шлюбу, що стверджується матеріалами справи в їх сукупності (а. с. 16-19). Відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 237511 [PERSON], тобто мати позивачки, померла 09 жовтня 2009 року в смт. Червоний Донець Балаклійського району Харківської області (а. с. 21). З Витягу з Державної реєстрації актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження вбачається, що [PERSON] народився 08 серпня 1947 року. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 10). Згідно з свідоцтвом про смерть серії І-БП № 008388 [PERSON] помер 17 серпня 2005 року в с. Бобрик Білопільського району Сумської області (а. с. 22). Наведене вище свідчить про родинні відносини між [PERSON] та [PERSON], а саме те, що останні є рідними братом та сестрою. З довідки, виданої виконавчим комітетом Миколаївської селищної ради від 06 квітня 2017 року за № 2251 вбачається, що [PERSON], який помер 17 серпня 2005 року, належало право власності на земельну частку (пай) розміром 4,66 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, які перебували у колективній власності САПТЗТ «Бобрицьке». До дня смерті [PERSON] проживав постійно в с. Бобрик Білопільського району Сумської області одиноко. Заповіт від імені померлого не посвідчувався (а. с. 25). Зі змісту довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 02 березня 2017 року вбачається, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), розміром 4,66 умовних кадастрових гектарах на території Бобрицької сільської ради членам САПТЗТ «Бобрицьке» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0109368 від 03 вересня 1996 року, виданого згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 12 серпня 1996 року № 239 та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією сертифікат виданий на руки (а. с. 23). Відповідно до висновку експерта про вартість частки (пай) станом на 30 серпня 2017 року оціночна вартість обєкта оцінки земельної ділянки, загальною площею 4,66 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) складає 119 700 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Бобрицької сільської ради (а. с. 6). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 24 липня 2017 року вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер 17 серпня 2005 року, не вдається можливим у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а. с. 8). Позивачкою надавалось в газету «Білопільщина» оголошення про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0109368, виданий на підставі розпорядження Білопільської РДА від 12 серпня 1996 року, виданий на імя [PERSON], вважати недійсним (а. с. 7). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру приватного нотаріусу Білопільського районного нотаріального округу після [PERSON], який помер 17 серпня 2005 року, заведена спадкова справа № 197/2017 за заявою [PERSON] (а. с. 9, 32-36). Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа (ч. 1 ст. 1265 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] прийняла спадщину після померлого 17 серпня 2005 року дядька [PERSON], на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,66 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності САПТЗТ «Бобрицьке», посвідчену сертифікатом серії СМ № 0109368, виданого на імя померлого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 12 серпня 1996 року № 239. На підставі викладеного,

Outcome: approved