Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

у травні 2014 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до Київської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що [INFO] померла рідна сестра матері позивача [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 26,70 кв.м, житловою площею 13,30 кв.м, яка належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 жовтня 2004 року Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією, зареєстрованого КП "Київське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна", про що зроблено запис у реєстрову книгу за № 6607 від 25 жовтня 2004 року. У передбачений цивільним законодавством шестимісячний строкпозивач, як спадкоємець, звернулася до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] За заявою позивача державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори була відкрита спадкова справа № 470/2013. Проте, у квітні 2014 року позивач отримала поштовим відправленням лист-повідомлення державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної ктонтори, вхідний № 1628/02-14/470-2013 від 11 квітня 2014 року, яким [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом та рекомендовано для вирішення питання спадкування зазначеної квартири звернутися до суду. Відмова державного нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом мотивована розбіжностями, що містяться у відповідях БТІ та Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач КМР в судове засідання не забезпечила свого представника, надіслав письмові пояснення , в яких просить слухати справу у відсутності їх представника. Треті особи - Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація та Головне управління юстиції у м. Києві в судове засідання не забезпечили явку свого представника, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть, виданого 29 травня 2013 року відділом реєстрації смерті у м. Києві. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS], що належить померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 04 жовтня 2004 року Голосіївською районною в м.Києві державною адміністрацією. [PERSON] є племіннецею [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 19 вересня 2013 року [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті її тітки [PERSON], померлої [INFO]. Двадцять перша київська державна нотаріальна контора на підставі заяви позивача завела спадкову справу № 470-2013 щодо майна померлої [INFO] [PERSON] Листом від 11 квітня 2014 року вих. № 1628/02-14/470-2013 державний нотаріус Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Шовкошитня В.В. повідомив позивачу про необхідність звернення до суду для вирішення питання спадкування, оскільки за результатами отриманих відповідей нотаріусом були виявлені розбіжності. Зокрема відповідно до Інформаційної довідки КВ-2013 № 32329 від 07 жовтня 2013 року згідно з даними Бюро технічної інвентаризації квартира [ADDRESS] на праві власності зареєстрована за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого державною адміністрацією Голосіївського району м. Києва 04 жовтня 2004 року згідно розпорядження від 04 жовтня 2014 року № 29307. Проте, відповідно до Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9949631, виданої 25 вересня 2013 року державним реєстратором реєстраційної служби Головного управління юстиції Славінським А.О. зазначена вище квартира зареєстрована на праві комунальної власності за Голосіївською районною в м. Києві радою від 21 січня 2004 року на піставі рішення органу місцевого самоврядкування № 8/09 від 14 березня 2002 року Голосіївською районною в м. Києві радою. Суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обгрунтованими з огляду на наступне. У силу ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом іїнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця0, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З відповіді Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 11 квітня 2014 року № 1628/02-14/470-2013 вбачається, що видати свідоцтво на право на спадщину немає можливості, оскільки державним нотаріусом були зроблені необхідні запити до Київського міського бюро технічної інвентаризації та до Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про підтвердження права власності за померлою, за результатами відповідей були виявлені розбіжності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на нерухоме майно, то спадкоємець також не набуває права власності в порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Згідно з абзацем 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 цього Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Свідоцтво про право власності на житло від 04 жовтня 2004 року видано Голосіївською районною в м. Києві державною адміністрацією згідно з розпорядженням від 04 жовтня 2004 року № 29307. Згідно даного свідоцтва,зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації у реєстрову книгу за № 6607 25 жовтня 2004 року, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому, відповідно до ч. 2 вказаної статті право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконності набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, вимога позивача про визнання за нею права власності квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом ґрунтується на законі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved