Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

09.09.2014р. року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який в подальшому не змінюючи підстав та мотивів уточнив та остаточно просив суд ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заподіяну кримінальним правопорушенням шкоду в розмірі 38870,00 грн. та моральну шкоду в розмірі 10000 грн. В обґрунтування позовних покликається на те, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 18.05.2013р., який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст. 186 ч. 5, 189 ч. 4, ст. 28 ч. 3 ст. 357 ч. 3 КК України та на підставі ст. 70, 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено йому остаточне покарання у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст. 186 ч. 5, ст. 189 ч. 4, ст. 28 ч. 3 ст. 357 ч. 3 КК України та на підставі ст. 70, 72 КК України визначено йому остаточне покарання у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст. 186 ч. 5, ст. 189 ч. 4, ст. 28 ч. 3 ст. 357 ч. 3, ст. 185 ч.2 КК України та на підставі ст. 70, 71, 72 КК України визначено йому остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю. Відповідачі своїми злочинними діями, за які були засудженні вищезгаданим вироком суду завдали йому матеріальної шкоди в розмірі 38870,00 грн., а також моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000,00 грн. Оскільки відповідачі відмовляються відшкодувати йому завдану шкоду в добровільному порядку, тому вимушений звернутись до суду. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні підтримала уточненні позовні вимоги, покликаючись на підстави та мотиви викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання у Сокальській ВК УДПСУ у Львівській області, відмовився від проведення судового засідання в режимі відеоконференції та адміністрація даної виправної колонії надіслала на адресу суду лист, згідно з яким [PERSON] відмовляється давати пояснення щодо даного позову. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів за відсутності вищезгаданого відповідача. Відповідач [PERSON], який відбуває покарання у Копичинській ВК УДПСУ у Львівській області, відмовився від проведення судового засідання в режимі відеоконференції, однак направив на адресу суду заяву, у якій не заперечував щодо задоволення даного позову. Враховуючи вищенаведене суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів за відсутності вищезгаданого відповідача. Відповідач [PERSON], якому ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 07.08.2014р. змінено невідбуту частину покарання більш м'якою, а саме виправними роботами з відрахуванням 20% від заробітної плати в дохід держави, в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи та не направив на адресу суду заперечень на позов, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів за відсутності вищезгаданого відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 18.05.2013р., який набрав законної сили, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст. 186 ч. 5, 189 ч. 4, ст. 28 ч. 3 ст. 357 ч. 3 КК України та на підставі ст. 70, 72 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначено йому остаточне покарання у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст. 186 ч. 5, ст. 189 ч. 4, ст. 28 ч. 3 ст. 357 ч. 3 КК України та на підставі ст. 70, 72 КК України визначено йому остаточне покарання у виді чотирьох років восьми місяців позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ст. 186 ч. 5, ст. 189 ч. 4, ст. 28 ч. 3 ст. 357 ч. 3, ст. 185 ч.2 КК України та на підставі ст. 70, 71, 72 КК України визначено йому остаточне покарання у виді 5 років позбавлення волі із конфіскацією усього майна, яке є його власністю. Вищезгаданим вироком суду встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] своїми злочинними діями, за які були засудженні даним вироком завдали позивачу, як потерпілому від кримінально правопорушення, матеріальної шкоди в розмірі 4170 грн. та 1250 доларів США. Частиною першою статті 1177 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У відповідності до частини першої статті 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Відповідно до статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи вищенаведене, той факт, що станом на день уточнення позову, а саме 02.03.2015р. офіційний курс гривні до одного долара США становив 27,76 грн., суд вважає що позовна вимога в частині стягнення з відповідачів матеріальної шкоди в розмірі 38870 грн. підлягає до задоволення. Стосовно відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, то стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. А тому на думку суду, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. В судовому засіданні позивач навів міркування, з яких він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди. Зокрема те, що відповідачі своїми злочинними діями завдали йому душевних та моральних страждань, а тому враховуючи обставини справи, наявність негативних наслідків, ступінь вини відповідачів, характер і тривалість страждань позивача, стан його здоров'я, суд вважає що позовна вимога, в частині стягнення моральної шкоди, також підлягає до задоволення. Враховуючи вищенаведене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та його слід задовольнити. Крім цього в силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України та ч. 3 ст. 6 ЗУ "Про судовий збір", з відповідачів слід солідарно стягнути судовий збір в дохід держави за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру, саме у розмірі 388,70 грн. та 243,60грн. відповідно.

Outcome: approved