Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 17 березня 2016 року о 19 год. 00 хв. відповідач [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ-2102» р.н. [NUMBER] , який належить відповідачу [PERSON] , при проїзді регульованого перехрестя вулиць Кульпарківська-Окружна-Антоновича у місті Львові проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, своїми діями створила загрозу безпеці дорожнього руху, проїхала на заборонений сигнал світлофора (червоний), внаслідок чого здійснила зіткнення з транспортним засобом марки «Шевроле Авео» р.н. [NUMBER] , яким керував позивач [PERSON] . В результаті даної ДТП згідно висновку судово-медичного експерта №122/16 від 23.03.2016 року позивач [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, а його автомобіль «Шевроле Авео» [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень. Загальна сума матеріальних збитків становить 118038 грн. 75 коп. Крім матеріальних збитків позивач зазначає, що йому завдано і моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. В подальшому, 04.07.2017 року зменшив позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON] та [PERSON] матеріальних збитків в сумі - 68038,75 грн., моральної шкоди в сумі - 5000 грн., судові витрати в сумі - 1456 грн. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити в задоволенні такого. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в задоволенні такого. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заперечення проти позову, надані відповідачами, якими вони заперечують проти позову, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження слідчого управління ГУ НП у Львівській області від 27.04.2016 року, 17 березня 2016 року о 19 год. 00 хв. у м. Львові по вул. Кульпарківська 73, відбулась дорожньо-транспортна пригода (зіткнення) за участі автомобіля «Шевроле Авео» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «ВАЗ 2102» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . В результаті даної ДТП водії автомобілів отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. Згідно з постановою Франківського районного суду м.Львова від 15.06.2016 року адміністративну справу відносно [PERSON] за ст.124 КУпАП провадженням закрито у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення, передбаченого ст.38 КУпАП. Разом з тим, застосування п. 7 ст.247КУпАП - закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні адміністративного правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягає припиненню на підставі п. 1 ч. 1 ст.247КУпАП - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення. Обставина, як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні адміністративного правопорушення (правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.02.2018 у справі № 910/18319/16 та 16.04.2019 у справі № 927/623/18). В результаті даної ДТП згідно висновку судово-медичного експерта №122/16 від 23.03.2016 року позивач [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження, а його автомобіль «Шевроле Авео» [NUMBER] зазнав технічних ушкоджень. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлюваного ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного транспортного засобу №С-00403 від 27.05.2016 вартість відновлюваного ремонту Chevrolet Aveo TC 58U, реєстраційний номер [NUMBER] становить 106866,75 грн., вартість відновлюваного ремонту КТЗ з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу - 62291,71 грн. Як вбачається з копії платіжного доручення №2465 від 26.12.2016 року, ТДВ "Страхове товариство "Домінанта" позивачеві виплачено страхове відшкодування в розмірі 49990,00 грн. 28.07.2017 року представником відповідача [PERSON] було подано до суду клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи по транспортному засобу марки AVEO-CHEVROLET д.н.з. [NUMBER] , проведення якої доручити експертам Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 07.06.2018 року клопотання задоволено та призначено автотоварознавчу експертизу. 03.10.2018 до суду надійшов лист з Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз, з якого вбачається, що Львівський НДІСЕ МЮ України скерував супровідний лист №4159, яким скеровано рахунок №702 на оплату вартості експертизи та клопотання експертів про представлення для огляду та проведення досліджень пошкодженого під час ДТП автомобіля Шевроле Авео р.н. [NUMBER] та усі пошкоджені його складові частини. Станом на 28.09.2018 року будь-якої відповіді на лист, тобто у термін більш як 45 днів з дня відправлення клопотання (рахунку) №702 від 30 липня 2018 року не отримано, оплата по вказаному рахунку не здійснена, автомобіль Шевроле Авео р.н. [NUMBER] та усі пошкоджені його складові частини не представлені. Окрім цього, Франківським районним судом м.Львова скеровувався запит №1/168/2020 від 30.01.2020 року до Моторно-транспортного страхового бюро України про надання інформації щодо ліквідації ТДВ «СТ «Домінанта». З відповіді МТСБУ №3.1-02/6078 від 20.02.2020 року вбачається, що з 02.07.2018 року ТДВ «СТ «Домінанта» втратило статус асоційованого члена МТСБУ у зв`язку з заборгованістю до фондів МТСБУ та відповідно до закону припинило членство в МТСБУ. Окрім цього, за інформацією, отриманою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, засновниками Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» прийнято рішення щодо припинення юридичної особи шляхом ліквідації. Інформацією щодо правонаступника ТДВ «СТ «Домінанта» МТСБУ не володіє. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 22 ЦК України\~передбачено що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, зокрема якщо особа зазнала втрати у зв`язку з пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила для відновлення свого порушеного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.1188 ЦК України\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч.2\~ст.1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Так, згідно п.2.2 Правил дорожнього руху власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб. Отже, за загальними правилами відповідальність за завдану шкоду несе не власник автомобіля, а особа, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Власник може нести відповідальність лише у випадку неправомірного заволодіння транспортним засобом водієм, який завдав шкоду. На сьогоднішній день правовою підставою управління автомобілем є наявність посвідчення водія відповідної категорії та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Практика Верховного Суду вказує, що для покладання відповідальності за завдану шкоду на власника автомобіля позивач повинен довести той факт, що автомобіль перебував у водія без відповідної правової підстави. При цьому цей факт повинен довести саме позивач. За відсутності підтвердження даного факту суди повинні відмовляти в задоволенні позовних вимог до власника авто (Постанова Верховного Суду від 4 вересня 2019 року у справі №200/663/14ц). Зважаючи на вищевикладене, [PERSON] не може нести відповідальність за завдану шкоду, як власник автомобіля. Статтею 979 ЦК України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Як вбачається з ч. 1 ст. 990\~ЦК України\~страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~(далі Закон №1961-IV) обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону №1961-IV\~визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У відповідності до пункту 22.1.\~статті 22 Закону №1961-IV\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим\~Законом\~порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України(\~стаття 29 Закону №1961-IV). Статтею 22 ЦК України\~передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або\~законом\~не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що шкода заподіяна позивачу внаслідок дорожньо транспортної пригоди, розмір якої визначено відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу пошкодженого колісного ТЗ № С-00403, складеного 27.05.2016 року, який відповідачем не спростований, підлягає стягненню з [PERSON] в розмірі\~12301 грн. 71 коп., що становить різницю між вартістю відновлюваного ремонту з врахуванням зносу та виплаченим страховим відшкодуванням. За загальним правилом, яке міститься в частині першій статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. У відповідності до ст.23 ЦК України, кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Статтею 23 ЦК України визначено, що моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. При визначенні розміру моральних збитків суд виходить з роз`яснень даних у п.п. 3,5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зокрема про те, що суд визначає розмір моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо), та з урахуванням інших обставин. Зокрема враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Як зазначає позивач в результаті пошкодження автомобіля [PERSON] зазнав душевних страждань та переживань, оскільки даний автомобіль позивач використовував для своєї роботи, а також для перевезення дітей та дружини до місця роботи та навчання. За допомогою автомобіля [PERSON] легше було виконувати свої службові обов`язки, значно заощаджуючи свій час. Окрім цього, пошкодження автомобіля вплинуло на обсяг його роботи, яку він міг зробити за день, оскільки за відсутністю автомобіля [PERSON] змушений був возити дітей громадським транспортом, внаслідок чого, порушився його звичайний ритм життя. За силою та тривалістю моральних переживань, враховуючи тривале порушення особистих немайнових прав позивача, глибину його страждань,

Outcome: partial