Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

06.11.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], в зв'язку з продовженням його навчання в розмірі ј частини всіх видів доходів, щомісячно. Стягування аліментів розпочати з дня подання позову до суду та продовжувати до закінчення сином навчання, але не більше, як до досягнення ним двадцяти трьох річного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. 22.05.2008 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. На даний час син перебуває на утриманні позивача, після досягнення повноліття, проживає разом з нею та є студентом Київського міжнародного університету, економічного факультету і на теперішній час навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, аби самостійно отримувати заробіток, в зв'язку з чим потребує матеріальної підтримки. Позивачем, особисто, оплачується, щороку, за навчання дитини у розмірі 12 800, 00 гривень, згідно додаткової угоди від 23.05.2018 року до договору про навчання. Проте, позивач не має можливості, в подальшому, самостійно сплачувати за навчання дитини, а тому звернулася до суду з даним позовом. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги своєї довірительки в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини його неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, 22 травня 2008 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). Згідно свідоцтва про зміну імені, син сторін по справі, [PERSON] змінив прізвище на «[PERSON]» (а.с. 9). Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно Договору про навчання від 01.09.2014 року та Додаткової угоди до договору про навчання від 23.05.2018 року, виданих ПВНЗ «Київський міжнародний університет», [PERSON] є студентом факультету денного відділення. Навчальний рік становить 10 місяців, починаючи з 01.09.2018 року (а.с. 10, 16). Згідно довідки ВНЗ «Київський міжнародний університет» № 002 від 29.01.2019 року [PERSON] є студентом 4 курсу денної форми навчання економічного факультету (а.с. 47). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми сином, дочкою. Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз'яснено судам, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, коли повнолітній син сторін - [PERSON] проживає разом з матір'ю, навчається на денній формі навчання, не працює, потребує коштів на продукти харчування, приладдя для навчання, засоби першої необхідності та одяг, враховуючи як матеріальне становище позивача так і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти у розмірі ј частини всіх видів доходів платника аліментів, на утримання повнолітнього сина [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 06.11.2018 року і до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення сином двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу синові в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання сина з боку позивача, для утримання [PERSON] у зв'язку з його навчанням. На підставі викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: approved