Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

06.10.2017 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу, в якому просить прийняти позовну заяву до провадження, стягнути з [PERSON] на її користь 372 000,00 (триста сімдесят дві тисячі) грн. основного боргу, судові витрати покласти на відповідача. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що 29.07.2014 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено Договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований в реєстрі за № 1144. Згідно п.1 Договору позивач (позикодавець) передала у власність відповідачу (позичальникові) грошові кошти у сумі 372 000,00 (триста сімдесят дві тисячі) грн., а позичальник прийняв у власність та зобовязався повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, а саме 372 000,00 (триста сімдесят дві тисячі) грн., не пізніше ніж через два місяці з моменту укладання даного договору, тобто 30.09.2014 року. Відповідно до п.2 Договору позики грошові кошти, які є предметом цього договору передані позикодавцем та одержані позичальником до підписання цього договору в повному обсязі. Пунктом 4 Договору позики передбачено, що повернення позики повинно бути здійснено готівкою на протязі терміну дії договору частками, не залежно від їх розміру та у будь-який час, про що на примірниках договору буде здійснена відмітка позикодавця про повернення коштів. Згідно п. 5 Договору позики позика вважатиметься повернутою у випадку наявності на примірнику цього договору відмітки позикодавця про повний розрахунок та повернення грошей, або наявності заяви позикодавця про повний розрахунок. Станом на момент подачі позовної заяви грошові кошти у сумі 372 000,00 (триста сімдесят дві тисячі) грн., отримані відповідачем на підставі договору позики не були повернені ним на користь позивача, відмітка про повернення коштів на примірнику договору позикодавця відсутня. У зв'язку із зазначеними обставинами позивач звернулась до відповідача із вимогою від 14.09.2017 року про повернення грошових коштів у розмірі 372 000,00 (триста сімдесят дві тисячі) грн., проте відповіді на дану вимогу не було отримано. Зазначає, що згідно п.6 Договору позики в разі коли Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю позику згідно з визначеним у п.1 цього договору строком, Позикодавець в праві буде предявити цей договір до стягнення в безпірному порядку і в строки передбачені чинним законодавством України. Враховуючи вищевикладене, просить позовні вимоги задовольнити. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За таких обставин, дана справа розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. 11.05.2018 року позивач подала уточнюючу позовну заяву просить суд прийняти позовну заяву до провадження, задовольнити позовні вимоги та стягнути з [PERSON], ідентифікаційний код [NUMBER], [NUMBER], виданий Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області 25 грудня 2007 року на її користь 372 000,00 (триста сімдесят дві тисячі) грн., основного боргу, судові витрати покласти на відповідача. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судові засідання не зявлявся, хоча про розгляд справи був належним чином повідомлений відповідно до ч. 6 та ч. 7 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст.ст. 280-283 ЦПК України. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до наступного. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 1046 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання не допускається. Судом встановлено, що 29.07.2014 року, між [PERSON], [INFO] реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], [NUMBER], виданий К-Святошинським РВГУМВС України в Київській області 10.10.1996 року, зареєстрованої за адресою [INFO], м Боярка, [ADDRESS] та відповідачем [PERSON], [INFO] , [NUMBER], виданий Городенківським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, 25.12.2007 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], зареєстрований за адресою [INFO] укладено Договір позики, який було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про що до реєстру для реєстрації вчинення нотаріальних дій було внесено запис під № 1144, за яким [PERSON] надано в борг відповідачу грошові кошти у розмірі 372 000,00 (триста сімдесят дві тисячі) грн., які згідно п.1 цього Договору він зобовязався повернути у строк до 30.09.2014 року. Пунктом 5 договору від 29.07.2014 року передбачено, що позика вважається повернутою у випадку наявності на примірнику цього договору відмітки позикодавця про повний розрахунок та повернення грошей, або наявності заяви позикодавця про повний розрахунок. В пункті 6 договору вказано, що в разі, коли Позичальник своєчасно не поверне Позикодавцю позику згідно з визначеним у п.1 цього договору строком, Позикодавець в праві буде предявити цей договір до стягнення в безпірному порядку і в строки передбачені чинним законодавством України. Крім того, в п.8 договору позики від 29.07.2014 року передбачено, що зміст ст.ст. 1047, 1048 Цивільного кодексу України сторонам роз'яснено. Згідно положень ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. У зв'язку з тим, що станом на 14.09.2017 року грошові кошти у сумі 372 000 тисяч гривень [PERSON] у строки передбачені договором, а саме до 30.09.2014 року не були повернуті, [PERSON] було надіслано [PERSON] вимогу про виконання грошового зобов'язання, що підтверджується описом вкладення №10 та фіскальним чеком ПАТ "Укрпошта". Однак, станом на час розгляду справи в суді доказів, які б підтверджували повернення боргу позивачу, відповідачем не надано. Вищезазначені факти відповідачем не спростовані. На договорі позики від 29.07.2014 року, який укладений між [PERSON] та [PERSON] відсутні будь-які відмітки позикодавця про одержання грошей. Суд приходить до висновку, що сторонами були дотримані вимоги ч. 1 ст. 1047 ЦК України щодо письмової форми договору позики, так як договір позики, було посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], про що до реєстру для реєстрації вчинення нотаріальних дій було внесено запис під № 1144. Тобто договір позики, який міститься в матеріалах справи підтверджує факт передачі позивачем [PERSON] грошові кошти у борг в сумі 372 000 грн. [PERSON] та отримання відповідачем грошових коштів. Таким чином, оцінюючи належність та допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які позивач посилався в своєму позові, знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, а доказів на їх спростування відповідачем суду не надано, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача - [PERSON] на користь позивача 372 000 гривень основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути понесені нею судові витрати, а саме 3720 грн. судового збору. На підставі ст.ст. 525, 526, 545, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України,

Outcome: approved