Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У листопаді 2015 року до Дарницького районного суду міста [PERSON] надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON], третя особа: ПП «Будспецпрект» про стягнення кредитної заборгованості. Позивач зазначив,що 18.03.2011 року між банком та ПП "Будспецпроект" було укладено кредитний договір № 100.2.3.-13/52к-11, відповідно до якого ПП "Будспецпроект" було надано кредит в сумі 5\~000000 гривень 00 копійок, строком до 17.09.2012 року зі сплатою 17,5 % річних за користування кредитними коштами. В подальшому, до кредитного договору були внесені зміни та доповнення шляхом підписання чотирьох договорів про внесення змін. У п. 1.1 Договорі № 4 від 28.09.2012 про внесення змін до кредитного договору 100.2.3-13/52 к-11 від 18.03.2011 року сторони дійшли згоди про наступне: ПАТ «ВТБ БАНК» зобов'язався на умовах кредитного договору надати ПП «Будспецпроект» кредит в сумі 1 510 773 гривні 48 копійок, а ПП «Будспецпроект» зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит не пізніше 25.01.2013 pоку, а також сплатити плату за кредит та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, визначені Кредитним договором. Відповідно до п.3.1. Договору №4 від 28.09.2012 про вненсення змін до Кредитного договору №100.2.3-13/52к-11 від 18.03.2013, плата за користування Кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких є фіксованим та становить 24,6 % процентів річних. Виконання позичальником своїх зобов'язань за договором забезпечується порукою [PERSON], договір поруки № 100.2.3-13/52П-11 від 18.03.2011 року, до якого в подальшому були внесені зміни шляхом підписання 2 договорів, і які є його невід'ємною частиною. Відповідно до п. 1.1. договору поруки, Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов`язань, що виникли на підставі Кредитного договору № 100.2.3.-13/52к-11 від 18.03.2011 або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Згідно п. 2.1. договору поруки сторони договору погодили, що у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, пов'язаних порушенням виконання зобов'язань позичальником. Відповідно до п. 2 Договору №2 від 28.09.2012 про вненсення змін до договору поруки № 100.2.3-13/52П-11 від 18.03.2011, внесено зміни про предмет договору поруки: Банкомнадано Позичальнику кредит в сумі 1 510 773 гривні 48 копійок на строк до 25.01.2013 pоку включно, зі сплатою 24,6 % процентів річних за користування Кредитом або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором. Згідно до п. 3 Договору №2 від 28.09.2012 про вненсення змін до договору поруки № 100.2.3-13/52П-11 від 18.03.2011, сторонами продовжено строк дії договору поруки до 25.01.2016 року включно. Банк свої зобов'язання перед ПП «Будспецпроект» виконав в повному обсязі, а відповідач свої зобов'язання виконує не належним чином. За викладених обставин, представник позивача просить стягнути з відповідача строкову заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.09.2015 по 25.10.2015, що становить 26097,07 грн., прострочену заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 14.05.2013 по 24.09.2015, що становить 727\~350,79 грн., витрати по сплаті судового збору в сумі 11\~301,72 грн. Заперечуючи проти задоволення позову представник третьої особи зазначив, що 26.02.2014 Апеляційним судом міста [PERSON] було винесено рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 18.03.2011 № 100.2.3-13/52П-11, за яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі в розмірі 1\~478\~191,37 грн. Зазначене рішення направлено на примусове виконання. За інформацією держаного виконавця, останній передав документи для належного оформлення та проведення публічних торгів оскільки в вказаному рішенні прописано, що вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом продажу предмету іпотеки (не житлових приміщень) на прилюдних торгах переданих відповідачем в забезпечення виконання умов договору. В звязку з тим, що не з вини відповідача не виконується судове рішення, підстави для задоволення позову відсутні. Позивач при предявленні первинного позову самостійно і добровільно вибрав варіант стягнення заборгованості, що полягає не у стягненні грошової суми, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач не може перешкоджати примусовому виконанню рішення суду, а тому вини відповідача в звязку з невиконанням рішення суду не має, представник третьої особи просить відмовити у повному обсязі. Представник позивача в судовому засідання підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, просив суд позов задовольнити у повному обсязі. Представник третьої особи в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. В доповнення до заперечень зазначив, що відповідно п. 2.4 Договору поруки № 100.2.3-13/53п-11 від 18.03.2011 (а.с.74-77) визначено, що у разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобовязань позичальника за кредитним договором, включаючи повернення кредиту,сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, повязаних з порушенням виконання зобовязань позичальником. Таким чином, даний позов має бути предявлений до позичальника та поручителя, про стягнення з них солідарно суми боргу. За викладених обставин, з врахуванням письмових заперечень просив відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявилась, про розгляд справи повідомлена в установленому законом порядку, заяв з приводу участі у розгляді справи не надійшло. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, між ПАТ «ВТБ БАНК» та ПП "Будспецпроект" 18.03.2011 року був укладений кредитний договір № 100.2.3.-13/52к-11 (а.с. 8-21). За умовами кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 5000\~000 гривень 00 копійок зі сплатою 17,5% цих, строком до 17.09.2012 року. В подальшому, до кредитного договору були внесені зміни та доповнення шляхом підписання чотирьох договорів про внесення змін. У п. 1.1 Договорі № 4 від 28.09.2012 про внесення змін до кредитного договору 100.2.3-13/52 к-11 від 18.03.2011 року сторони дійшли згоди про наступне: ПАТ «ВТБ БАНК» зобов'язався на умовах кредитного договору надати ПП «Будспецпроект» кредит в сумі 1 510 773 гривні 48 копійок, а ПП «Будспецпроект» зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредит не пізніше 25.01.2013 pоку, а також сплатити Плату за Кредит та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/ терміни, визначені Кредитним договором. Відповідно до п.3.1. Договору №4 від 28.09.2012 про вненсення змін до Кредитного договору №100.2.3-13/52к-11 від 18.03.2013, плата за користування Кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких є фіксованим та становить 24,6 % процентів річних. З метою забезпечення виконання зобов'язань відповідачем ПП «Будспецпроект» за кредитним договором, між позивачем, відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №І00.2.3-13/52п-11 від 18.03.2011 року. Відповідно до п. 1.1. договору поруки, Поручитель поручається перед Банком за виконання Позичальником зобов`язань, що виникли на підставі Кредитного договору № 100.2.3.-13/52к-11 від 18.03.2011 або можуть виникнути на підставі нього в майбутньому. Згідноп. 2.1. договору поруки сторони договору погодили, що у випадку порушення позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, поручитель і позичальник несуть солідарну відповідальність перед банком у повному обсязі зобов'язань позичальника за кредитним договором, включаючи повернення кредиту, сплату нарахованих процентів за користування кредитом, комісій, неустойки (пені, штрафів) та відшкодування збитків, пов'язаних порушенням виконання зобов'язань позичальником. Відповідно до п. 2 Договору №2 від 28.09.2012 про вненсення змін до договору поруки № 100.2.3-13/52П-11 від 18.03.2011, внесено зміни про предмет договору поруки: Банкомнадано Позичальнику кредит в сумі 1 510 773 гривні 48 копійок на строк до 25.01.2013 pоку включно, зі сплатою 24,6 % процентів річних за користування Кредитом або в іншому розмірі, передбаченому Кредитним договором.Згідно до п. 3 Договору №2 від 28.09.2012 про вненсення змін до договору поруки № 100.2.3-13/52П-11 від 18.03.2011, сторонами продовжено строк дії договору поруки до 25.01.2016 року включно. За умовами Кредитного договору, а саме пп. 1.1. - 1.3.4. та п. 2. Банк надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення, плати за користування та цільового характеру використання. Судом встановлено, що позивачем були виконані зобов'язання перед відповідачем та надано кредит, згідно укладеного кредитного договору від 18 березня 2011 року, а відповідачем зобов'язання за кредитнимдоговором не виконуються належним чином. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів,неустойки, відшкодування збитків. Враховуючи викладене, зазначені відносини регулюються параграфом 1 главою 71 Цивільного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення грошової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. У звязку з невиконанням Позичальником зобовязань з кредитним договором Кредитор в 2013 році звернувся до відповідача та третьої сторони з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором 1\~478\~191 гривень 37 копійок, яку було задоволено рішенням Дніпровського районного суду м. Києва №755/11629/13 від 22.07.2014 року. В даному рішенні встановлено наявність станом на 13.05.2013 року 1\~478\~191 гривень 37 копійок загальної заборгованості відповідача перед банком за кредитним договором № 100.23-13/52к-11, що складається з наступних складових: 15\~153 гривень 15 копійок сума страхових процентів, нарахованих за період з 25.04.2013 року по 12.05.2013 року; 1\~249\~073 гривень 48 копійок - сума простроченої заборгованості за кредитом; 26\~097 гривень 08 копійок сума простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами; 83\~114 гривень 73 копійок сума пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 01.07.2012 року по 28.09.2012 року та за період з 01.01.2013 року по 13.05.2013 року; 960 гривень 29 копійок сума пені за несвоєчасну сплату процентів за користування кредитними коштами за період з 26.01.2013 року по 13.05.2013 року; 11\~184 гривень 86 копійок сума 3 % відсотків річних за весь час прострочення сплати кредиту за період з 26.01.2013 року по 13.05.2013 року; 93\~105 гривень 00 копійок сума штрафних санкцій за невиконання умов кредитного договору. 24.10.2014 року на виконання зазначено рішення Дніпровським районним судом видано виконавчий лист №755/11629/13-ц пр. 2/755/6726/14 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» 1\~478 191,37 грн. Виконавчий документ предявлено на примусове виконання до органів ДВС, однак згідно інформаційної довідки з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень № 45307939 від 23.10.2015 року рішення суду не виконано. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, представник третьої особи зазначив що 26.02.2014 Апеляційним судом міста [PERSON] було винесено рішення щодо стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 18.03.2011 № 100.2.3-13/52П-11, за яким позовні вимоги позивача задоволено в повному обсязі в розмірі 1\~478\~191,37 грн. Зазначене рішення направлено на примусове виконання. За інформацією держаного виконавця, рішення суду не виконано. В звязку з тим, що не з вини відповідача не виконується судове рішення, підстави для задоволення позову відсутні. Позивач при предявленні первинного позову самостійно і добровільно вибрав варіант стягнення заборгованості , що полягає не у стягненні грошової суми, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки. Враховуючи викладене та беручи до уваги, що відповідач не може перешкоджати примусовому виконанню рішення суду, а тому вини відповідача в звязку з невиконанням рішення суду не має, представник третьої особи просить відмовити у повному обсязі. Разом з тим, відповідно п. 2.4 Договору поруки № 100.2.3-13/53п-11 від 18.03.2011 (а.с.74-77) визначено, що у разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, настає солідарна відповідальність. Таким чином, даний позов має бути предявлений до позичальника та поручителя, про стягнення з них солідарно суми боргу. За викладених обставин, з врахуванням письмових заперечень просив відмовити у задоволенні позову. Як встановлено судом, станом на 26.10.2015 року у Позичальника виникла та існує перед Позивачем строкова заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.09.2015 року по 25.10.2015 (включно) становить 26\~097 гривень 07 копійок; - прострочена заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 14.05.2013 року по 24.09.2015 року (включно) становить 727\~350 гривень 79 копійок. Відповідно до п. 3.1 Договору № 4 від 24.09.2012 про внесення змін до кредитного договору № 100.2.3-13/52к-11 від 18.03.2013 плата за користування кредитом визначається у вигляді процентів, розмір яких є фіксованим та становить 24,6% річних. За змістом ст. 607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна з сторін не відповідає. Проте відповідачем не надано підтверджень припинення зобовязань. Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Кредитний договір № 100.2.3.-13/52к-11 від 18.03.2013 ( з врахуванням змін та доповнень) не передбачає звільнення позичальника від відповідальності за невиконання зобовязання по кредитному договору за відсутності в діях позичальника умислу( розділ 7 кредитного договору, розділ 7 Договору № 4 від 247.09.2012 про внесення змін до кредитного договору № 100.2.3.-13/52к-11 від 18.03.2013. Відповідно п. 9.9 Договору № 4 від 24.09.2012 про внесення змін до кредитного договору № 100.2.3.-13/52к-11 від 18.03.2013, договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до остаточного його виконання прийнятих на себе зобовязань в повному обсязі. Що стосуються заперечень представника третьої особи, з посиланням на ст. 607,613,614, ЦК України, з врахуванням того що не з вини відповідача не виконується вищезазначене судове рішення, тому відсутні підстави для задоволення позову слід зазначити наступне. Порядок повернення кредиту регулюється розділом 2 Кредитного договору № 100.2.3.-13/52к-11 від 18.03.2013. Проте, ні позивальником, ні відповідачем не здійснено належного виконання кредитного зобовязання. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму ВССУ № 5 від 30.03.2012 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення обох вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, належні іпотекодавця, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, тощо) належить виключно позивачеві. Враховуючи викладене, задоволення вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Що стосується посилання представника третьої особи на п. 2.4 Договору поруки № 100.2.3-13/53п-11 від 18.03.2011 (а.с.74-77) в якому визначено, що у разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань за кредитним договором, настає солідарна відповідальність, в звязку з чим, даний позов має бути предявлений до позичальника та поручителя, про стягнення з них солідарно суми боргу, то зазначене заперечення не узгоджується з ч.1 ст. 543 ЦК України, в якій зазначено, що у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач в судове засідання не надав жодного доказу того, що ним виконані зобов'язання за кредитним договором належним чином, тому суд позбавлений можливості врахувати інші докази ніж ті, які є в матеріалах справи. Отже, враховуючи викладене, загальна заборгованість ПП «Будспецпроект» перед ПАТ «ВТБ Банк» по кредитному договору № 100.2.3-13/52к-11 від 18.03.2011 року, укладеному між ПАТ «ВТБ Банк» та ПП «Будспецпроект» за період з 14.05.2013 року по 26.10.2015 року становить 753\~447 гривень 86 копійок. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача строкової заборгованості по сплаті процентів, нарахованих за період з 25.09.2015 по 25.10.2015, що становить 26097,07 грн., прострочену заборгованість по сплаті процентів, нарахованих за період з 14.05.2013 по 24.09.2015, що становить 727\~350,79 грн., є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 11\~301 гривень 72 копійки. На підставі викладеного,

Outcome: approved