Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

08.12.2014року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із позовом до Мостиської міської ради Львівської області та [PERSON] , треті особи - Мостиська державна нотаріальна контора та [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, в якому просили суд, з урахуванням збільшених позовних вимог (а.с.91-92), визнати за ними право власності по ј частині на житловий будинок [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,0925га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за вищевказаною адресою, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 11.12.2014року (а.с.15) відкрито провадження у справі. 24.12.2014 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою (а.с.57), в якій просить суд, з урахуванням збільшених позовних вимог, визнати за ним право власності на індивідуальний житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, площею 0,0344га, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вищевказане нерухоме майно належало на праві власності його матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , та після її смерті перейшло в порядку спадкування до нього як до єдиного спадкоємця за законом, що прийняв спадщину. Інші спадкоємці за законом відмовилися від даної спадщини на його (позивача) користь. Однак, в позасудовому порядку отримати свідоцтво про право на спадщину на дане майно він не має можливості, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на таке, а тому змушений звертатися до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 25.12.2014року (а.с.71) зустрічну позовну заяву [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою суду від 04.03.2015року (а.с.131) провадження у справі зупинене до набрання законної сили судовим рішенням у цивільній справі єдиний унікальний номер 448/105/15-ц, провадження №2/448/78/15за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відділ Держземагенства у Мостиському районі та приватний нотаріус Мостиського районного нотаріального округу Кубара Олександра Степанівна, про визнання договору дарування недійсним. Ухвалою суду від 10.07.2019року провадження у справі поновлено. Крім того, залучено до участі у справі правонаступника [PERSON] , який помер [INFO] , його спадкоємця - [PERSON] , та правонаступника [PERSON] , який помер [INFO] , - його спадкоємця [PERSON] . Ухвалою суду від 22.08.2019року провадження у справі в частині первісних позовних вимог [PERSON] , [PERSON] (правонаступника [PERSON] ), [PERSON] (правонаступника [PERSON] ), [PERSON] до Мостиської міської ради Львівської області та [PERSON] , треті особи - Мостиська державна нотаріальна контора та [PERSON] , про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, закрито у зв`язку із відмовою позивачів від позову. Ухвалою суду від 10.09.2019року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 07.10.2019року. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, проте його представник - адвокат Каралюс Л.М. подав до суду заяву, в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, однак подали заяви, в яких зазначають, що не заперечують проти позову та просять суд розглянути справу без їх участі. Представник відповідача - Мостиської міської ради Львівської області у судове засідання не з`явився, однак подав заяву, в якій зазначає, що не заперечує проти позову та просить суд розглянути справу без його участі. Третя особа - [PERSON] в суд не з`явився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивача [PERSON] ). До складу даної спадщини входить право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , що належав спадкодавцю [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за реєстр.№1001 від 21.03.1967року (а.с.53), проте правовстановлюючі документи на дане майно за життя спадкодавцем належним чином на своє ім`я оформлено не було. Крім того, до складу спадщини входить також право власності на земельну ділянку площею 0,0344 га, що розташована в [ADDRESS] , призначена для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що належала спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №077520 від 30.12.2003року. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №231/05, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі, за життя спадкодавець [PERSON] заповіту не складала. Спадкоємцем за законом першої черги спадкування є син померлої [PERSON] , який у відповідності до ст.1269 ЦК України спадщину після смерті матері прийняв, подавши у встановлений законом строк та порядок до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім позивача, спадкоємцями за законом першої черги є також інші діти померлої: [PERSON] , [PERSON] , який помер [INFO] (правонаступником якого є [PERSON] ), [PERSON] , який помер [INFO] (правонаступником якого є [PERSON] ), [PERSON] - відповідачі у справі, які відмовилися від спадщини на користь позивача [PERSON] та на спірне спадкове майно не претендують, що вбачається із поданих ними до суду заяв про визнання позову. Разом із цим, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок та земельну ділянку позивач не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на дане спадкове майно, у зв`язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом. Вищевказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть спадкодавця [PERSON] (а.с.11); копією листа Мостиської державної нотаріальної контори Вих.№02-14/790 від 23.05.2013року (а.с.13); копією спадкової справи №231/05, заведеної у Мостиській державній нотаріальній конторі після смерті [PERSON] (а.с.31-35); копією будинкової книги на спірний житловий будинок [ADDRESS] (а.с.39-44); копією технічного паспорта на спірний житловий будинок [ADDRESS] (а.с.45-49); копією Свідоцтва про право на спадщину за реєстр.№1001 від 21.03.1967року (а.с.53); копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.54); копією Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №077520 від 30.12.2003року (а.с.93); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.94); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.95); копією свідоцтва про народження [PERSON] (а.с.96); копією довідки, виданої виконавчим комітетом Мостиської міської ради №2.17-22 від 13.01.2015року (а.с.97); копією кадастрового плану ділянки площею 0,0344га (а.с.98); копією листа Мостиської державної нотаріальної контори Вих.№02-14/35 від 22.01.2015року (а.с.100); копією договору дарування частини земельної ділянки №27 від 13.01.2004року (а.с.112); копіями свідоцтва про смерть [PERSON] та [PERSON] , та іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачою йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч. 1 ст. 1297 ЦК України). Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок та земельну ділянку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. В статті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності з ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів згідно ст. 16 цього Кодексу може бути, зокрема, визнання права. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірне, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, виходячи із змісту та меж заявлених позовних вимог, та положень ст.12 ЦПК України щодо принципу змагальності цивільного процесу, і також те, що визнання відповідачами пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. Враховуючи думку позивача та виходячи з вимог ст.141 ЦПК України, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору залишити за ним.

Outcome: approved