Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

01.12.2017 року позивач\~\~звернулася до суду\~\~з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої\~вимоги обґрунтовує тим, що з 19 квітня 2013 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований в Камянобрідському відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №73. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. В свої заяві позивачка вказала, що за останні півтора роки подружнього життя їх сімейні стосунки з позивачем погіршились. Вони втратили взаємоповагу та взаєморозуміння, що на її думку, унеможливлює подальші шлюбні відносини. У звязку з цим позивачка вказує, що шлюбні відносини фактично припинилися і вони перестали вести спільне господарство. Окрім того, [PERSON] в своїй заяві зазначає, що відповідач постійно проживає за адресою своєї реєстрації та не цікавиться ні її життям, ні життям їхньої дитини, не бере участі в вихованні дитини та не надає допомоги в її утриманні. Таким чином, позивач просить суд розірвати вищевказаний шлюб та після його розірвання Залишити їй прізвище [PERSON]. Позивач в судове засідання не з'явилася надала заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, свої вимоги підтримує, просить позов задовольнити (а.с.37). Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов визнав у повному обсязі (а.с.41). Відповідно до ч. 3\~ст. 200 ЦПК України\~за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~ Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, надходить до наступних висновків. Відповідно до статей\~12-13 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЕД №161846, між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Карпенко), 19 квітня 2013 року укладено шлюб, який зареєстрований Камянобрідським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис №73 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження серія І-ЕД №290439 (а.с.5). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені півтора роки тому, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведуть, на примирення не згодні, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу не є можливим. Відповідач своїм правом на подачу заперечень не скористався, а тому у суду нема підстав сумніватися у доводах викладених позивачем, як підставах для розірвання шлюбу. Згідно ч. 3\~ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог\~ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач та відповідач наполягає на розірванні шлюбу, не згодні на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2\~ст. 115 СК України\~рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3\~ст. 115 СК України\~передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі\~ст. 113 СК України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне [PERSON] залишити шлюбне прізвище "Аржанова", оскільки вона звернулася до суду з вимогою про залишення шлюбного прізвища. Згідно з п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України\~під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується відповідною квитанцією від 23.11.2017 про сплату судового збору в сумі 640 грн. 00 коп., оскільки судом приймається рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі то є необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму судових витрат.

Outcome: approved