Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

10.05.2017 року до суду надійшла позовна заява від органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації, в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], до [PERSON], третя особа: орган опіки та піклування Березівської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою суду від 11.05.2017 року відкрито провадження по справі. Представник органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації у судовому засіданні 13.06.2017 року позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підтримала та пояснила, що [PERSON] є матір'ю малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач свої обов'язки по вихованню та розвитку дітей не виконує, з 26.09.2016 року діти перебувають у притулку для дітей служби у справах дітей Березівської РДА по теперішній час. До притулку діти були вилучені з напівзруйнованого будинку, перебували в антисанітарних умовах проживання без засобів для існування, хворі на педикульоз, брудні. За результатами перевірки встановлено, що вказана сім'я зареєстрована у [ADDRESS]. Власного житла та майна батьки дітей не мали, надати характеристику на батьків немає змоги, оскільки за місцем реєстрації вони не проживали, сім'я бродяжничала по різних районах, оселялася у напівзруйнованих та покинутих будинках.. Відповідач інколи провідувала дітей у притулку для дітей, останнім часом взагалі не цікавиться долею дітей. [PERSON] на засіданні ради опіки та піклування погодилась з висновком про неналежне виконання нею батьківських обов'язків, чисельні профілактичні бесіди жодного результату не дали - мати не бажає змінювати спосіб життя. Відповідач немає постійного місця проживання, житла та речей першої необхідності. Представник позивача вказала, що малолітні [PERSON], [PERSON], [PERSON]. залишилась без батьківського піклування, але через відсутність встановленого соціально-правового статусу, над ними неможливо встановити опіку та призначити всі державні пільги як дітям, позбавленим батьківського піклування. У зв'язку з вищевказаним позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], та стягнути з неї аліменти у розмірі: на утримання малолітньої [PERSON], [INFO] - 550 грн. 00 коп. щомісяця; на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] - 600 грн. 00 коп. щомісяця; на утримання малолітнього [PERSON], [INFO] - 650 грн. 00 коп. щомісяця до їхнього повноліття, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. У судовому засіданні 13.06.2017 року представник органу опіки та піклування Березівської РДА позов підтримала та просила його задовольнити з підстав визначених у заяві. Представник третьої особи - ради опіки та піклування Березівської міської ради у судовому засіданні 13.06.2017 року, з позовом погодились, зазначила, що діти на даний час перебувають у притулку для дітей, мати долею дітей не цікавиться. Відповідач [PERSON] у судові засідання 24.05.2017 року та 13.06.2017 року не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.28). Разом з тим, 29.05.2017 року надіслала до суду заяву в якій зазначила, що погоджується з позовними вимогами у повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності (а.с.39). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку відповідача викладену у заяві від 29.05.2017 року., врахувавши думку представника третьої особи та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження (а.с.10-12). Відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дітей Березівської РДА від 26.04.2017 року (а.с.6), та згідно висновку опікунської ради Березівської міської ради від 22.03.2017 року (а.с.5) - визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Батько малолітніх дітей [PERSON] - помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 26.01.2017 року (а.с.13). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов від 26.09.2016 року, спеціалістами служби у справах дітей Березівської РДА, за адресою: [ADDRESS] в будинку антисанітарні умови проживання, відсутні продукти харчування, діти брудні та голодні, відсутні меблі та дитячі ліжка (а.с.14). Відповідно листів Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 29.11.2016 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS]., але ніколи там не проживала (а.с.17), також сільською радою повідомлялось, що у [PERSON], [INFO] є близькі родичі (а.с.18), за [PERSON] на території с. Безводне майна та житла не значиться (а.с.19-20). Згідно довідки Безводненської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області [PERSON] зареєстрована не території сільської ради та має відповідний склад сім'ї (а.с.21). Судом також встановлено, що відповідач 02.01.2017 року притягалась до адміністративної відповідальності за ст..178 та ч.1 ст.175-1 КУпАП (а.с.44-45) У відповідності з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток». Згідно довідки притулку для дітей служби у справах дітей від 03.02.2017 року (а.с.15) з моменту влаштування дітей до притулку та до листопада 2016 року батьки відвідували дітей часто, зазвичай були брудні, з ознаками вчорашнього сп'яніння, після смерті батька мати чотири рази навідувала дітей, згідно довідки від 03.05.2017 року (а.с.16) упродовж останніх двох місяців [PERSON] навідувала дітей лише один раз. Окрім цього, 29 травня 2017 року з відповідачем проведено протокол бесіди (а.с.46) , в якому остання зазначила, що виховувати дітей не бажає та згодна на позбавлення батьківських прав. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не була позбавлена інформації стосовно місця перебування своїх дітей, не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей з нею та прийманні участі в їхньому вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов'язки, покладені на нею законом. Відповідно до частини другої статті 157 СК України передбачено: «Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні». Нехтування батьківськими обов'язками з боку матері та батька, на думку суду, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері та батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Як свідчать положення частини 4 статті 155 СК України: «Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом». Відповідно до статті 164 СК України встановлено: «Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема,… ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини». Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Виходячи зі статті 18 Конвенції з прав дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В даному випадку, суд вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідача, яка ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частина друга статті 166 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, позбавлена батьківського піклування не звільняється від обов'язку їх утримання. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оскільки судом позбавлено батьківських прав відносно відповідача, а тому підлягає задоволенню і вимога щодо стягнення з останньої аліментів на утримання дітей. Частиною першою статті 191 СК України передбачено: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову». Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу статті 88 ЦПК України, у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід Державної судової адміністрації України з відповідача.

Outcome: approved