Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду посилається на те, що 09 січня 2009 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені. Відповідач ухиляється від виконання батьківського обовязку у частині матеріального забезпечення, хоча є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має. В зв»язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1\~000 гривень до досягнення дитини повноліття, оскільки сама не в змозі матеріально забезпечити її потреби. На заочному розгляді справи не заперечує, справу просить розглядати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. В телефонному режимі поставив суд до відома, що перебуває по частковій мобілізації в зоні проведення антитерористичної операції на сході України. Заперечень проти розгляду справи у його відсутності не висловив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася спільна дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області серія 1-НМ № 196937. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із того, що малолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровою та працездатною особою, але має нерегулярний мінливий дохід, то може сплачувати аліменти на утримання дитини, однак в меншому розмірі ніж просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved