Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

14.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2012 року. Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі по 400 гривень щомісячно, починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття та на її утримання до досягнення дитиною трьох років по 300 гривень щомісячно, посилаючись на те, що відповідач з сім'єю не проживає, не займається вихованням дочки, матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною не надає, чим ставить сімю у скрутне матеріальне становище. В судове засідання сторони не зявилися, але до суду поступили заяви про розгляд справи у їх відсутності. Згідно поданих заяв позивач [PERSON] позов підтримує . Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 24.07.2015 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2012 року (а.с.3). Від даного шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с.4), яка проживає біля позивача і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою виконкому Рахнівсько Лісової сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 2375 від 14.07.2015 року (а.с.5). Відповідач з сім'єю не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає, чим ставить сім'ю в скрутне матеріальне становище. Домовленості про добровільну сплату аліментів у позасудовому порядку між сторонами не досягнуто. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 86,180-184, 191 СК України. Статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батька та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України №789 Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобовязані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст.ст. 180-183, 191 СК України батьки зобовязані утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обовязку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно ст.86 СК України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно з ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] постійного місця роботи не має, має нерегулярний дохід. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідач є працездатною людиною, інших утриманців не має, має можливість працювати та зобовязаний утримувати власну дитину і дружину до досягнення дитиною трьох років. За таких обставин суд приходить до висновку, що право малолітньої дитини [PERSON], [INFO] на матеріальне утримання з боку батька, та дружини, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною з боку [PERSON] порушено і підлягає судовому захисту. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ст. 182 СК України, враховує матеріальне становище платника аліментів і приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є молодою працездатною особою і спроможний сплатити аліменти на утримання дитини в обсязі, визначеному позивачем, а саме: у твердій грошовій сумі в розмірі 400 гривень на дитину щомісячно, починаючи з 14 липня 2015 року до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини по 300 гривень щомісячно до досягнення дитиною трьох років, починаючи з 14 липня 2015 року. Відповідно до ст.88 ЦПК України, ч.2 ст. 4 ЗУ "Про судовий збір" підлягає стягненню з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп. В силу п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved