Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

08.04.2019 року [PERSON] звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просив суд розірвати шлюб. Вимоги позовної заяви мотивовані тим, що 16.07.2010 року між сторонами було укладено шлюб зареєстрований Геройською сільською радою Сакського району, АР Крим. За час перебування у шлюбі у сторін народилось двоє дітей - доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачкою не склалось, в квітні 2014 позивач покинув територію АР Крим та з вказаного часу мешкає в Києві. Таким чином, оскільки фактично сторони проживають окремо та не підтримують шлюбно-сімейних відносин, позивач звернувся із вищевказаною позовною заявою, Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 10.04.2019 року дана справа була передана до Київського апеляційного суду - для визначення підсудності, оскільки встановлено спеціальний порядок визначення підсудності цивільних справ, що підсудні розташованим на території Автономної Республіки Крим та міста Севастополя судам. Ухвалою судді Київського апеляційного суду від 18.04.2019 року відповідно до ст. 23 ЦПК України, ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначена підсудність цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу - Деснянському районному суду м. Києва. 25.04.2019 вищевказана справа надійшла на адресу Деснянського районного суду м.Києва. Ухвалою суду від 06.05.2019 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачем на виконання вищевказаних ухвал суду, у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки Ухвалою судді від 07.06.2019 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в підготовчому засіданні. Ухвалою суду від 06.08.2019 по вищевказаній справі було закрито підготовче провадження у справі та призначено її до розгляду у судовому засіданні. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив про їх задоволення, посилаючись на обставини, що викладені в позові. Також пояснив, що строк на примирення не потрібен, оскільки намірів зберегти сім`ю він не має. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена судом належним чином, а саме у відповідності до п.19 Розділу ХІІІ "Перехідні положення" ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судової влади. Згідно вимог ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Частиною третьою статті 223 ЦПК України передбачено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. До суду від відповідачки будь-яких клопотань щодо перенесення розгляду справи, відомостей щодо поважності причин неявки в судове засідання, а також відзиву на позов - не надходило. Враховуючи те, що у справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи та, враховуючи положення ст.ст. 280-281 ЦПК України постановити заочне рішення у справі, про що в свою чергу не заперечував позивач. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача з огляду на наступне. Судом встановлено, що між сторонами 16.07.2010 було укладено шлюб, що зареєстрований Геройською сільською радою Сакського району, АР Крим (а/з №3), що підтверджується відповідною копією свідоцтва про шлюб. Сторони мають спільних неповнолітніх дітей - доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а/з № 25, а/з № 6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Як свідчать матеріали справи, сторони не підтримують подружніх відносин та проживають окремо один від одного, припинили ведення спільного господарства з 2014 року, коли позивач покинув територію АР Крим. Згідно ч.2 ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась та зберегти її неможливо, оскільки збереження сім`ї призведе до порушення інтересів позивача, тому є всі наявні підстави для задоволення позову щодо розірвання шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved