Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 30.10.2010 р. у виконкомі Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб з відповідачем ( актовий запис № 04 ). Сімейне життя у них не склалося по причині неповаги один до одного , непорозуміння , через різні погляди на сімейне життя , постійні сварки , внаслідок чого їхнє спільне життя та збереження шлюбу стало суперечити її інтересам . З відповідачем не проживає більше семи місяців , шлюбні стосунки фактично припинено , спільне господарство не ведуть . Подальше існування їхнього шлюбу вважає неможливим , тому надавати строк для примирення недоцільно . Від шлюбу у них є неповнолітні діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають і залишаються з нею після розірвання шлюбу . Спільне майно вони поділять в добровільному порядку . Просить суд : - розірвати шлюб між нею та відповідачем , зареєстрований 30.10.2010 р. у виконкомі Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області за актовим записом № 04. - стягнути з відповідача на її користь сплачені нею судові витрати по справі . В судове засідання сторони не з"явилися. В своїх заявах просять суд справу розглянути без їхньої участі. Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає . Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає задоволенню . Судом встановлено , що сторони дійсно перебувають у шлюбі , який зареєстровано 30.10.2010 р. за актовим записом № 04 у виконкомі Осадченської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей : син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Позивач звернула'ся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу із відповідачем , зазначивши фактичні обставини та посилання на неможливість продовження шлюбних відносин. Відповідач дані обставини не спростовує та не заперечує , про що свідчить його заява . Сторони визнають той факт , що на протязі семи місяців разом не проживають , не ведуть спільного господарства та фактично припинили сімейно-шлюбні відносини. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . Враховуючи те, що сторони довготривалий час не проживають разом ( різні адреси ) , примирення подружжя протягом цього часу не відбулося , їхні стосунки не налагодилися , а також те що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти позову, не наполягає на збереження сім`ї, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін , а тому необхідно прийняти позов та розірвати шлюб сторін. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у своїй заяві просить суд прізвище не змінювати . Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України " Про державну реєстрацію актів цивільного стану" розірвання шлюбу, здійснене судом після набрання чинності цим Законом, не підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану. У таких випадках, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (частина третя статті 115 Сімейного кодексу України). На підставі викладеного,

Outcome: approved