Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

04 січня 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Відповідно до ч.4 та ч.6 ст.19, ч.ч. 1-4 ст.274 ЦПК України ухвалою суду від 17 січня 2019 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. Позиція позивача : Позивачка [PERSON] заявлені позовні вимоги позивач мотивувала тим, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Окрім позивача, в вищезазначеній квартирі зареєстрований її син [PERSON] Відповідач не проживає в вищезазначеному будинку з 2012 року, самостійно знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою відмовляється, витрати на утримання житла не несе. Вона не має можливості скористатися субсидією із-за кількості зареєстрованих в будинку осіб, та позбавлена можливості вільно, на власний розсуд розпоряджатись своїм майном. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачка, [PERSON], надала суду такі докази: - копію свого паспорта; - копію договору від 02 червня 2001 року про дарування житлового будинку [ADDRESS], та Витягу про державну реєстрацію права, з яких видно що позивачка є власником будинку; - копію довідки про зареєстрованих осіб в будинку позивачки від 28 грудня 2018 року; - копії актів від 05 квітня 2016 року, 07 червня 2017 року, 28 грудня 2018 року про підтвердження факту не проживання [PERSON] з 2012 року за місцем реєстрації. На підставі вказаних доказів позивачка просила суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Позиція відповідача: Відповідач [PERSON] про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, без поважних причин в судове засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву до суду не надав, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило, отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суд не повідомив. Зі згоди позивача, яка виявлена в письмовій заяві, суд постановив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми права, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов [PERSON] належить задовольнити, з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: Позивач, [PERSON], є власником будинку [ADDRESS] на підставі договору дарування житлового будинку від 02 червня 2001 року про право власності. У вказаному будинку зареєстрований її син [PERSON], [INFO]. Відповідач, [PERSON], не проживає за місцем своєї реєстрації з 2012 року без поважних причин, що доводиться актами мешканців сусідніх будинків про встановлення факту не проживання [PERSON] за місцем реєстрації. Оцінка суду: Відповідно до ст. 383 ЦК України - власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, - член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Висновок суду: Суд вважає доведеними обставини на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. Твердження позивачки про те, що відповідач понад один рік без поважних причин не проживає за місцем своєї реєстрації, доведено під час судового розгляду належними та допустимими доказами, які не спростовано. Встановлені у судовому розгляді фактичні обставини справи, переконують суд у тому, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а тому їх належить задовольнити, та визнати [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] Рішення є підставою для зняття [PERSON], [INFO], з реєстрації за адресою: будинок [ADDRESS]. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved