Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

У травні 2020 року ПрАТ «Київобленерго» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за використану електричну енергію. Позов мотивує тим, що приватне акціонерне товариство «Київобленерго» був суб`єктом господарювання, що отримав ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з постачання електричної енергії за регульованим тарифом та ліцензію НКРЕ на право здійснення підприємницької діяльності з передачі електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на території Київської області. Зазначав, що в даному випадку відносини між громадянами (споживачами електричної енергії) та енергопостачальником регулювалися Законом України «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року № 575/97-ВР, Правилами користування електричною енергією для населення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року №1357 (далі - ПКЕЕН), Правилами користування електричною енергією, затверджених Постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року № 28 (далі - ПКЕЕ), Постановою НКРЕКП №220 від 26.07.2015 року, якою затверджено розмір тарифів, що відпускаються населенню за спожиту електричну енергію(далі Постанова НКРЕКП). Згідно Постанови НКРЕКП вартість 1 кВт/год електричної енергії становить: населенню (у тому числі яке проживає в житлових будинках, обладнаних кухонними електроплитами) (у тому числі в сільській місцевості):за обсяг, спожитий до 100 кВт год електроенергії на місяць (включно) становить - 0.90 грн з ПДВ; за обсяг, спожитий понад 100 кВт· год електроенергії на місяць становить 1 грн 68 коп з ПДВ. Пунктом 42 ПКЕЕН передбачено, що споживачі електричної енергії зобов`язані: дотримуватись вимог нормативно-технічних документів та договору, забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об`єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ПКЕЕН, надавати розрахункові документи на вимогу представників енергопостачальника для перевірки правильності оплати та відповідності записів у них показанням приладу обліку та інше. Відповідно до п. 19 ПКЕЕН- розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Згідно із п. 20 ПКЕЕН - розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць (аналогічна норма містить п. 2.3.13 ПРРЕЕ). Слід зазначити, що п. 28 ПКЕЕН передбачено, що у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка погашення заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. 08.08.2001 року між ВАТ «Київобленерго", правонаступником якого є приватне акціонерне товариство "Київобленерго",та [PERSON] було укладено договір №501031 про користування електричною енергією, відповідно до умов якого Києво-Святошинський РЕМ поставляє електроенергію на об`єкт за адресою: [ADDRESS] (далі-Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору енергопостачальник постачає електричну енергію до умов договору та III категорії надійності струмоприймачів Споживача, а Споживач своєчасно оплачує спожиту електричну енергію. Згідно п. 3.2 Договору Споживач зобов`язується оплачувати рахунки за електроенергію в терміни, передбачені п.4.1. Відповіднно п. 4.1 Договору оплата за електричну енергію, спожиту за розрахунковий період, яким є календарний місяць здійснюється Споживачем щомісячно самостійно, згідно отриманого (их) рахунку (ів) не пізніше 10числа місяця наступного за розрахунковим. Згідно до п. 6.1 Договору цей договір укладається на три роки, набирає чинності з дня його підписання та вважається продовженим щорічно, якщо за місяць до закінчення терміну його дії жодна із сторін не висловила наміру внести до нього зміни або доповнення. Відповідно до Договору на об`єкті відповідача встановлений лічильник №1849609. Згідно Акту контрольного огляду засобів обліку електричної енергії №047826 від 09.10.2017 року: адреса [ADDRESS] , тип приладу НІК 2102 , заводський № 1849609 , показники загальні 080330. Відповідно завдання на зйом показників №К140573С від 27.11.2019 року станом на 02.12.2020 показники приладу обліку НІК 2102 , заводський №1849609 , адреса: [ADDRESS] . Борг відповідача станом на 30.12.2018 становив 69796,08 грн. Згідно особової картки споживача відповідачем було сплачено позивачу з 12.2016 по 01.2020 року всього 5700,00 грн. Рахунок за електроенергію № [NUMBER] за квітень 2020 року від 30.04.2020 року відповідачем не сплачений. 21.01.2020 року позивачем на адресу проживання відповідача була направлена претензія №20/12 від 20.01.2020 року про сплату боргу за спожиту електричну енергію у розмірі 69996,08 грн., яку відповідач отримав 30.01.2020 року. Відповідь на претензію позивач від відповідача не отримав. На момент звернення до суду у позивача відсутні письмові звернення відповідача з повідомленням про виявлення в платіжному документі помилкових показань приладу обліку та виставлених сум, а також прохання проведення відповідного перерахунку вартості спожитої електричної енергії відповідно до фактичних показників приладу обліку відповідача, а також відсутня заява на укладення договору розстрочки сплати вищевказаного боргу. Тому позивач просив суд, стягнути з відповідача заборгованість за використану електричну енергію у сумі 69769, 08 грн. Крім того просив суд стягнути з Відповідача на користь позивача витрати зі сплати судового збору у розмірі 2102, 00 грн. У судове засідання позивач не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду направив заяву, у якій позивач просив справу розглянути у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити, проти проведення заочного розгляду справи не заперечував. У судове засідання відповідач не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив на позовну заяву суду не подавав. За таких обставин та за письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що між позивачем та відповідачем укладено договір про користування електричною енергією від 08.08. 2001 за адресою: [ADDRESS] , отже відповідач є споживачем електричної енергії за вказаною адресою та на нього відкрито відповідний особовий рахунок № [NUMBER] . Станом на 30.12.2018 року заборгованість відповідача перед позивачем за спожиту електроенергію за особовим рахунком № [NUMBER] становить суму в розмірі 70 769 грн. 08 коп., яка виникла з січня 2016 року з огляду на неповну оплату відповідачем коштів за отримані послуги, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку встановленому законодавством. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін. Проте обов`язок сплачувати за спожиту електроенергію у споживача виникає не лише з умов договору про постачання електроенергії, але і з вимог чинного законодавства, яке регулює даний вид правовідносин. Так відповідно до п.п. 74, 84 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» ринок електричної енергії - система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам; споживач - фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, або юридична особа, що купує електричну енергію для власного споживання. Відповідно д ч. 1 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно п. 3.1.5 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 року № 312 (далі - ПРРЕЕ) електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора. Відповідно до п. 7 ПРРЕЕ договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії (за умови надання рахунка постачальником універсальної послуги), або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Відповідно до п.п. 2 п. 5.5.5 ПРРЕЕ споживач електричної енергії зобов`язаний: сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. У відповідності до п. 4.10 ПРРЕЕ Побутові споживачі та суб`єкти господарювання, предметом діяльності яких є надання житлово-комунальних послуг населенню, у межах наданих населенню послуг, установи та організації, які утримуються за рахунок коштів (внесків) населення, здійснюють повну оплату вартості обсягу спожитої електричної енергії, як правило, один раз за фактичними показами засобів комерційного обліку електричної енергії на початку періоду, наступного за розрахунковим, відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу. Відповідно до п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; Відповідно до п. 4.19 ПРРЕЕ розрахунки споживача за електричну енергію здійснюються за розрахунковий період, який, як правило, становить календарний місяць відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції). Відповідно до п.п. 1, 8, 9 п. 5.2.1 ПРРЕЕ на своєчасне та в повному обсязі отримання коштів за продану електричну енергію відповідно до укладених договорів; на стягнення пені та застосування інших санкцій за несвоєчасну оплату спожитої електричної енергії відповідно до вимог законодавства; на всі види забезпечення виконання зобов`язань споживачем щодо оплати договірних обсягів споживання електричної енергії у формі і видах, передбачених законодавством України. Як уже зазначалося 20.01.2020 року ПрАТ «Київобленерго» проінформувало [PERSON] про наявність заборгованості за використану електричну енергію, проте Відповідачем дана вимога була проігнорована. Згідно з п. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (п. 2 ст. 625 ЦК України). Так, відповідно до розрахунку позивача сума боргу без урахуванням індексу інфляції становить 69796 грн. 08 коп. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов Договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що Відповідач взяті на себе зобов`язання за спожиті житлово-комунальні послуги не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у виді судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved