Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка 01.08.2014 року звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач донькою не цікавиться, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, не приділяє їй належної уваги, не дбає про стан її здоров'я, ніяких спроб для налагодження стосунків із донькою не вчиняє. Посилається в позові на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]., актовий запис №397 від 23.11.2013 року. Виходячи з інтересів дитини, а також у зв'язку з вирішенням різних питань, пов'язаних з долею дитини, позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки вихованням та утриманням дитини займається виключно вона. Крім того, позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від її утримання, матеріальної допомоги добровільно не надає. Позивачка та ії представник в судовому засіданні позовні вимоги пдітримали із викладених у заяві підстав, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку позивачки, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Представник третьої особи- Служби у справах дітей Солом"янської районної у місті Києві державної адміністрації в судовому засіданні вважала, що позовні вимоги підлягають задоволенню, підтримавши висновок орагну опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав позивача Вислухавши пояснення позивачки та ії представника, представника третьої\\ особи, прокурора, яка вважала за доцільне позбавити відповідача батьківських прав, дослідивши матеріали справи суд вважає , що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного Позивачка звернулася до суду і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Посилається в позові на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був розірваний про що свідчить Свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]., актовий запис №397 від 23.11.2013 року. Встановлено, що відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитини останній також не турбується. Крім того, відповідно до нотаріально завіреної приватним нотаріусом Луганського міського нотаріального округу Луганської області Роєнко І. В., заяви [PERSON], він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Вказані обставини також підтверджуються висновком Служби в справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.11.2014 року, де зазначено за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до Конвенції ООН про права дитини, діти мають право на належне спілкування та допомогу. Так, відповідно до ч.4 ст.150 СК України батьки повинні поважати дитину. Ст.155 цього ж кодексу встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Виходячи з цього, суд вважає, що відповідач неналежним чином відносився та відноситься до виконання своїх батьківських обов'язків, всупереч інтересам та потребам дитини,без врахування її прав, що привело до взаємного відчуження між ними, як батьком та дитиною. Відповідно до п.п.2 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. В п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо своєї доньки, а тому має бути позбавлений батьківських прав відносно неї. Крім того, відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180-183 СК України і в порядку цих статей, тому задовольняючи даний позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки. Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Так, виходячи з того, що відповідач відомостей про отримання доходу не надав, а позбавлення батьківських прав, не звільняє його від обов'язку щодо утримання своєї дитини, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення повноліття.

Outcome: approved