Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

06.11.2018 року позивач звернувся в суд з позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій також зареєстрований відповідач. Зазначає, що [PERSON] є внуком його знайомого та на прохання останнього був зареєстрований у вищевказаному житлі в 2009 році. Відповідач вже понад десять років за адресою своєї реєстрації не зявляється та фактично не проживає, добровільно з реєстраційного обліку не знявся, місце його перебування на даний час невідоме. Враховуючи те, що реєстрація [PERSON] у його (позивача) квартирі значний час завдає матеріальної шкоди та порушує право власності, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою № 1 в будинку № 17 по вул. Далека в м. Луцьку. До початку судового засіданні від представника позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 23). Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується судовою повісткою (а.с. 15), яка була адресованою [PERSON] за місцем його реєстрації (а.с. 14), та судовим оголошенням, розміщеним на офіційному сайті суду (а.с. 22). Клопотання про відкладення розгляду справу, відзив на позовну заяву від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири № 1, яка знаходиться за адресою: Волинська обл., м. Луцьк, вул. Далека, 17. Дана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 81203745 від 24.02.2017 року та витягом (дублікатом) КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20471492 від 06.10.2008 року (а.с. 5-6). З копії будинкової книги для прописки громадян, проживаючих [INFO] кв. № 1 по вул. Далека в м. Луцьку вбачається, що у вказаному житлі по даний час зареєстрований, зокрема, відповідач у справі [PERSON] (а.с. 7-10). Листом № 3/8469 від 31.10.2018 року Луцький ВП ГУНП у Волинській області, у відповідь на звернення [PERSON] повідомило про те, що під час проведення перевірки, сусіди Поварчук, О.Я. та [PERSON], які проживають поруч з [ADDRESS], що в м. Луцьку, підтвердили той факт, що [PERSON] за адресою своєї реєстрації не проживає на протязі 10-ти років (а.с. 11). Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України імперативно визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином, під час розгляду даної справи встановлено, що відповідач [PERSON], який не являється членом сімї [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], власником якої є позивач, однак за місцем своєї реєстрації відсутній понад 10 років. Реєстрація відповідача в зазначеній квартирі порушує право її власника на користування та розпоряджання своїм майном на власний розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою № 1 в будинку № 17 по вул. Далека в м. Луцьку. Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме: судовий збір в розмірі 704,8 грн. (а.с. 1). Враховуючи викладене,

Outcome: approved