Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-28 00:00:00

09.08.2018 року позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 15 484.97 грн.. Мотивує свої вимоги тим, що згідно договору без номеру від 20.11.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. АТ КБ «Приватбанк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач порушив умови договору в результаті чого, станом на 08.07.2018 року виникла заборгованість в сумі 15 484.97 грн., яка складається з наступного: 4 951.53 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 184.84 грн. - заборгованість за відсотками; 7 135.03 грн.- заборгованість за пенею; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правилами надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 713.57 - штраф (процентна складова). Просить стягнути заборгованість та судовий збір. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача направив до суду письмове клопотання в якому зазначив, що підтримує позовні вимоги та просить слухати справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с. 75). Відповідач [PERSON] причину неявки суду не повідомив, про день, місце та час розгляду справи сповіщений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення про виклик відповідача в судове засідання, на офіційному веб-сайті судової влади України, в порядку передбаченому ст. 128 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У відповідності до ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що відповідач про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не надав, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, про що зазначив у клопотанні. За такого суд вважає можливими ухвалити у справі заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи суд приходить до наступного. Згідно Кредитного договору б/н від 20.11.2013 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним Заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» і «Тарифами Банку» складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві (а.с. 49-65). Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526, ст. 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Умови передбачені договором відповідач не виконав, в результаті чого станом на 08.07.2018 року виникла заборгованість в сумі 15 484.97 грн., яка складається з наступного: 4 951.53 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 2 184.84 грн. - заборгованість за відсотками; 7 135.03 грн.- заборгованість за пенею; відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правилами надання банківських послуг 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 713.57 - штраф (процентна складова) (а.с. 46-48). Згідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. На підставі ч. 2 ст. 1054 ЦК України положення статей 1048 та 1050 ЦК України застосовуються до правовідносин, що виникають за укладеним сторонами договором. Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначається вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що відповідач порушує зобов`язання за кредитним договором б/н від 20.11.2013 року, що суперечить вимогам статті 525 ЦК України, якою передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Таким чином з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 15 484.97 грн.. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач поніс документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762.00 грн., які, у зв`язку із задоволенням позову, підлягають стягненню з відповідача на його користь (а.с. 42).

Outcome: approved