Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У жовтні 2018 року [PERSON] звернулася з позовом, в якому просила зобов`язати відповідача демонтувати за її рахунок самочинно збудований паркан довжиною 40 пог.м., влаштований всередині периметру земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , відповідно до малюнку №18 висновку судово-будівельної експертизи №357/10-2016 від 18.10.16р. та привести земельну ділянку у придатний для використання стан. В обгрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] і позбавлена законного права користування прибудинковою земельною ділянкою, а також позбавлена обов`язку утримання цієї земельної ділянки. Самочинно збудований паркан з парадного в`їзду до будинку є перешкодою для руху транспорту сім`ї позивача, кареті швидкої допомоги. Наявність паркану унеможливлює доступ до зовнішньої стіни будинку, в зв`язку з чим позивач позбавлений можливості забезпечити працівникам обслуговуючої організації доступ до зовнішньої стіни та даху будинку. Крім того, оскільки будинок за адресою: [ADDRESS] , є пам`яткою архітектури місцевого значення, то діями відповідача порушено матеріальну автентичність, просторову композицію, елементи обладнання, упорядкування, оздоби будівлі. Позивач зазначає, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 07.11.2016р. апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково, заочне рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 29 березня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог. Зобов`язано [PERSON] демонтувати за її рахунок самочинно збудований паркан довжиною 40 пог.м, влаштований всередині периметру земельної ділянки по [ADDRESS] , відповідно до малюнку № 18 висновку судово-будівельної експертизи № 357/10-2016 від 18 жовтня 2016 року та привести земельну ділянку у придатний для використання стан. У задоволенні решти вимог відмовлено. Станом на дату звернення [PERSON] з даним позовом рішення Апеляційного суду Житомирської області від 07.11.2016р. не виконано. [PERSON] , яка є відповідачем у справі вже не є власником квартири [ADDRESS] , оскільки квартира продана іншій особі. У відзиві на позовну заяву третя особа [PERSON] підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити в повному обсязі. У відзиві [PERSON] вказала, зокрема, що самочинно збудований паркан з парадного в`їзду до будинку за адресою: [ADDRESS] , порушує права співвласників будинку в частині пожежної безпеки, виконання обов`язку позивача щодо охорони культурної спадщини згідно договору №13, укладеного з Управлінням культури (а.с.71). Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у відзивах на позовну заяву (а.с.73-75) вимоги позовної заяви [PERSON] підтримали та просили їх задовольнити. Також просили розгляд справи здійснювати у їх відсутність. Згідно ухвали суду від 28.01.2019р. до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача залучено [PERSON] . Позивач в засіданні суду підтримала позов та просила його задовольнити. Третя особа [PERSON] також позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в засідання суду не з`явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази. зібрані в матеріалах справи, заслухавши пояснення позивача та третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Згідно вимог ст.55 Конституції України, права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1 ст.3 ЦПК України). Судом встановлено, що згідно свідоцтва №24659 про право власності на житло позивач [PERSON] , в тому числі, є власником квартири [ADDRESS] (а.с.25). Відповідач [PERSON] була власником квартири № 1 в цьому ж будинку, на підставі договору купівлі-продажу від 09.06.2006 року. Станом на дату звернення позивача з даним позовом квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно щодо об`єкта нерухомого майна (а.с.29-31). Відповідно до змісту розпорядження голови обласної державної адміністрації від 04.03.2006 року за №151, житловий будинок [ADDRESS] , 1916 року забудови, двоповерховий, шестиквартирний, цегляний, знаходиться в переліку пам`яток архітектури Житомирської області (а.с.28). Згідно зображень на фотокартках, оглянутих судом в засіданні в матеріалах справи Корольовського районного суду м.Житомира №296/8960/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про зобов"язання знести самовільне збудовану огорожу, на території житлового будинку [ADDRESS] , встановлено кам`яну огорожу, яка відрізняється від параметрів зовнішньої огороджувальної конструкції житлового будинку, передбаченому у генеральному плані присадибної ділянки з будовами по [ADDRESS] , який міститься в матеріалах інвентаризаційної справи №10844, на об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] . Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені (ч.4 ст.82 ЦПК України). Під час апеляційного перегляду справи №296/8960/15-ц було проведено судову будівельно-технічну експертизу, якою встановлено, що фактично влаштована кам"яна (бутова) огорожа на території ділянки по [ADDRESS] що примикає до квартири №1 , за конфігурацією та конструктивними характеристиками не відповідає генеральному плану (схемі) земельної ділянки, складеному станом на 27.06.1973р. Діючими будівельними нормами не регламентується вимоги щодо конфігурації та конструктивного рішення огорож та парканів прибудинкових територій. При цьому, висота влаштованої кам"яної огорожі не відповідає п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011. Встановлений паркан на території ділянки по [ADDRESS] що примикає до квартири №1 , перешкоджає належному огляду та технічному обслуговуванню конструктивних елементів житлового будинку, визначеному Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджено наказом Держжитлокомунгоспу України від 17.05.2005р. №76. Згідно висновку експерта кам`яний паркан є об`єктом нерухомого майна. Порядок користування земельними ділянками багатоквартирних будинків визначено у ст.42 ЗК України. Згідно ч.3, 4 цієї статті порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, визначається співвласниками. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Також, дослідивши матеріали цивільної справи №296/8960/15-ц судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 640 від 31.08.2006 року надано [PERSON] дозвіл на розроблення проекту реконструкції квартири [ADDRESS] згідно з проектними пропозиціями без зміни цільового призначення та без втручання в несучі конструкції будинку. Архітектурно-планувальним завданням було передбачено : збереження зелених насаджень на дворовій території, отримання охоронного договору та реставраційного завдання в головному управлінні будівництва та архітектури ОДА, не змінювати фасад будинку, не порушувати існуючий благоустрій дворової території. Судом встановлено, що 15.07.2009 року за № 524 [PERSON] надано дозвіл на виконання робіт, повязаних з порушенням благоустрою м.Житомира, а саме ремонту підпірної стіни з метою уникнення зсуву грунту. Листом КП «Інспекція з благоустрою м.Житомира» Житомирської міської ради від 07.07.2014 року підтверджено надання такого дозволу у зв`язку із аварійним станом огорожі, яка виконує функцію підпірної стіни, для уникнення зсуву грунту. Згідно матеріалів справи земельна ділянка біля багатоквартирного будинку по Бульвару Старому , 16/1 складає 2322 кв.м. і її конфігурація із огорожею № 1-2 наведені у генеральному плані (схемі). З фасадної сторони будинку огорожа здійснена на бутовому фундаменті з цегляних стовпів, які заповнені металевими решітками. Інша частина огорожі є деревяною. Будь-яких огороджень всередині периметру не передбачено. Експертом встановлено, що [PERSON] , здійснюючи забудову паркану, вийшла за межі конфігурації земельної ділянки і здійснила будівництво в середині прибудинкової території із облаштуванням окремого входу на частину земельної ділянки та у належну їй квартиру № 1 , чим обмежила доступ для обслуговування і ремонту зовнішніх стін та балкону квартири № 3 . При цьому, будівництво паркану здійснено з порушенням вимог п.6.7 ДБН Б.2.2-5:2011 «Благоустрій територій». Земельна ділянка [PERSON] для проведення будівництва та відокремлення частини земельної ділянки прибудинкової території з метою обслуговування її квартири органами місцевого самоврядування не виділялася. В матеріалах справи відсутній письмовий договір про встановлення порядку користування цією земельною ділянкою між співвласниками квартир. Житомирським міським відділом УДСНС України у Житомирській області проведено обстеження території за адресою: [ADDRESS] , та встановлено порушення Правил пожежної безпеки в Україні, якими передбачено вільний проїзд та прохід до будинків (п.1.3 Правил, затверджених наказом МВС № 1417 від 30.12.2014 року, п.4.1.3 Правил, затверджених наказом МНС України № 126 від 19.10.2004 року). Встановлення камяного паркану обмежило доступ до будівлі пожежних підрозділів у випадку виникнення пожежі в приміщеннях будинку. Статтею 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобовязує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 ЦК України). Приписами ч.4 ст.376 ЦК України визначено, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Відповідно до частини другої статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, у справі, яка розглядається, відокремлення [PERSON] частини прибудинкової території біля квартири [ADDRESS] кам`яним парканом, з облаштуванням окремого входу до цієї частини земельної ділянки, проведено без дотримання встановленого законом порядку та не відповідає нормам законодавства в галузі містобудування і пожежної безпеки, унаслідок чого порушено права та інтереси позивача, оскільки перекрито доступ до пошкоджених зовнішніх стін будинку, які потребують ремонту, а також доступ пожежних підрозділів у разі виникнення пожежі в квартирі [NUMBER]В той же час, згідно висновку експертизи частина перебудованого паркану відповідає конфігурації схеми генерального плану і демонтажу, з відновленням стану земельної ділянки, підлягає 40 пог.метрів, які розташовані всередині прибудинкової території і позначені на мал.18 експертизи синім та червоним кольором із закресленням. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] , яка здійснила забудову паркану, вийшовши за межі конфігурації земельної ділянки та здійснила будівництво всередині прибудинкової території із облаштуванням окремого входу на частину земельної ділянки та у квартиру № 1 , враховуючи приписи ч.ч.1,4 ст.376 ЦК України та не зважаючи на те, що на дату звернення [PERSON] з даним позовом [PERSON] вже не є власником квартири [ADDRESS] , правомірними та законним є вимоги щодо зобов`язання [PERSON] демонтувати за її рахунок самочинно збудований паркан. За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які зіслалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову. У відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що становлять 704,80 грн.

Outcome: approved