Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У червні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, Стрільницької сільської ради Бахмацького району, [PERSON] про стягнення з відповідачів в солідарному порядку 5 061 грн. 61 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням належного йому на праві власності автомобіля „Мерседес-Бенц Віто” д/н [NUMBER], та 2000 грн. на відшкодування моральної шкоди. В обгрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 19 лютого 2014 року близько 10 год. 30 хв. на автомобільній дорозі загального користування Бахмач-Стрільники-Борзна сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний йому на праві власності автомобіль „Мерседес-Бенц Віто”, д/н [NUMBER], яким в той момент керував син позивача - [PERSON] Позивач вказував, що [PERSON] рухався по автомобільній дорозі загального користування в напрямку с.Стрільники Бахмацького району, побачивши дорожній знак „обмеження максимальної швидкості 50", зменшив швидкість до 50 км/год, з лівої сторони побачив людей і через декілька секунд перед автомобілем раптово впало дерево, яке і пошкодило автомобіль. В ході досудового розслідування було встановлено, що з дозволу Служби автомобільних доріг в Чернігівській області Стрільницька сільська рада проводила видалення придорожніх насаджень для забезпечення безпеки дорожнього руху, а безпосередньо пиляв дерево, що впало на автомобіль, [PERSON] За висновком експерта-оцінювача від 25.02.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля „Мерседес-Бенц Віто” д/н [NUMBER], становить 5061,61 грн., які і просив стягнути з відповідачів, посилаючись, що діяльність з вирубки дерев є джерелом підвищеної небезпеки. Крім того, позивач посилався, що неправомірними діями та бездіяльністю відповідачів йому також завдана моральна шкода, що полягає у душевних стражданнях, які він зазнав у зв'язку з пошкодженням належного йому майна. Рішенням Бахмацького районного суду Чернігівської області від 22 липня 2014 року відмовлено в задоволенні позовних вимог [PERSON] до Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, [PERSON]; стягнуто із Стрільницької сільської ради Бахмацького району Чернігівської області на користь позивача 5 061 грн. 61 коп. на відшкодування матеріальних збитків та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а також 2987 грн. 20 коп. судових витрат, з яких 2 500 грн. за надання правової допомоги. В апеляційні скарзі Стрільницька сільська рада просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду про наявність підстав для покладення цивільно-правової відповідальності на Стрільницьку сільську раду Бахмацького району фактичним обставинам справи, оскільки судом не враховано, що ДТП сталася з вини водія [PERSON] внаслідок перевищення ним швидкості, і зазначена обставина підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], відповідача [PERSON] За доводами апелянта, недотримання порядку отримання дозвільних документів на проведення робіт не знаходиться в причинно-наслідковому зв'язку з ДТП і її наслідками. Заслухавши доповідача, учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до слідуючого висновку. Судом встановлено, що 19.02.2014 року близько 10 год. 30 хв. на автомобільній дорозі загального користування Борзна - Стрільники -Бахмач відбулася взаємодія автомобіля „Мерседес-Бенц Віто” д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] з деревом, яке було спиляно [PERSON] в зв'язку з проведенням робіт по випилюванню чагарників в придорожній смузі. При цьому було пошкоджено зазначений транспортний засіб, вартість відновлювального ремонту якого з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових склала 5 061 грн. 61 коп. Власником транспортного засобу є позивач по справі [PERSON], яким було надано дозвіл на керування транспортним засобом своєму синові [PERSON] Покладаючи відповідальність за завдану шкоду на Стрільницьку сільську раду Бахмацького району Чернігівської області, суд виходив із відсутності причинно-наслідкового зв'язку між діями Державного агентства автомобільних доріг України, Служби автомобільних доріг в Чернігівській області та завданою шкодою, оскільки роботи проводилися Стрільницькою сільською радою без відома і дозволу Служби автомобільних доріг в Чернігівській області. В задоволенні позовних вимог до [PERSON], яким безпосередньо було спиляно дерево, з яким безпосередньо і відбувся контакт транспортного засобу, суд виходив із того, що останній діяв за вказівкою органу місцевого самоврядування без проведення відповідного інструктажу та вжиття заходів безпеки. При цьому суд виходив із того, що діяльність по випилюванню насаджень на узбіччях дороги є джерелом підвищеної небезпеки, оскільки мала місце підвищена ймовірність завдання шкоди через неможливість повного контролю з боку людей. Оскільки Стрільницька сільська рада не вжила належних заходів щодо дотримання безпеки при організації та здійсненні діяльності, яка є джерелом підвищеної небезпеки, здійснила дані роботи, не маючи відповідних дозволів на їх проведення та не провівши погодження вказаних робіт з уповноваженими органами, то суд прийшов до висновку про наявність причинно-наслідкового зв'язку між діями органу місцевого самоврядування та заподіяною шкодою. Проте такий висновок суду є передчасним, оскільки його суд дійшов за неповно з'ясованих обставин справи з порушенням норм матеріального і процесуального права. Відповідно до ст. 303 ЦПК України, якщо під час розгляду справи апеляційним судом буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення суду, то апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, а тому під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд може вийти за межі доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні. В силу статей 212, 215 ЦПК України мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, результати оцінки доказів суд відображає в мотивувальній частині рішення з зазначенням мотивів їх прийняття чи відмови у їх прийнятті. Проте, рішення судом першої інстанції постановлено з порушенням зазначених норм права. Як встановлено судом і не оспорюється сторонами, пошкодження належного позивачу на праві власності транспортного засобу мало місце внаслідок його взаємодії з деревом, спилювання якого проводив відповідач [PERSON] В місці проведення робіт було встановлено попереджувальні знаки про проведення робіт та обмеження швидкості руху. [PERSON], свідок [PERSON] наполягали на невиконанні водієм [PERSON] вимог попереджувальних знаків, що, за їх доводами, і знаходиться в причинно- наслідковому зв'язку з ДТП і її наслідками, оскільки водій автомобіля внаслідок перевищення швидкості не зміг зупинити транспортний засіб і здійснив наїзд на дерево, а не дерево впало на автомобіль, як стверджував володілець джерела підвищеної небезпеки. Суд, ухвалюючи рішення, виходив із того, що роботи, які виконувалися по розчищенню узбіччя дороги від зелених самосійних насаджень, є джерелом підвищеної небезпеки, однак не вжив заходів щодо перевірки доводів відповідачів щодо наявності вини в ДТП саме водія транспортного засобу, який перевищив швидкість руху за наявності її обмеження, що й призвело до дорожньо-транспортної пригоди, не встановив обставини ДТП та механізм виникнення пошкоджень транспортного засобу (внаслідок падіння дерева на автомобіль, чи наїзд автомобіля на дерево), не з'ясував можливість проведення транспортно-трасологічної експертизи щодо механізму утворення пошкодження по фотографіях, наявних в матеріалах справи, а за наявності такої можливості не роз'яснив сторонам право заявити клопотання про проведення відповідних експертиз. Прийшовши до висновку що роботи, які виконувалися по розчищенню узбіччя дороги від зелених самосійних насаджень, є джерелом підвищеної небезпеки, судом не враховано, що ДТП сталася за участі колісного транспортного засобу під час руху останнього, який також є джерелом підвищеної небезпеки. Питання ж відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки врегульовано ст. 1188 ЦК України, в силу якої шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом не враховано, що для віднесення тієї чи іншої діяльності до джерела підвищеної небезпеки необхідно, щоб така діяльність створювала підвищену небезпеку не лише для інших осіб, а й для самої особи, яка її здійснює. Підвищена небезпека в розумінні статті 1187 ЦК України є об'єктивною категорією, не пов'язаною з психологічним поняттям страху, та означає більшу вірогідність настання негативних, шкідливих наслідків, ніж при проведенні будь-якої іншої діяльності. Причиною підвищеної небезпеки є такі властивості об'єктів, з якими проводиться діяльність, які обумовлюють неможливість повного контролю за такою діяльністю з боку людини на даному етапі розвитку науки та технологій. Тому, незважаючи на дотримання правил техніки безпеки, існує підвищена вірогідність завдання шкоди внаслідок проведення такої діяльності. Суд в рішенні не зазначив причин, з яких виключається можливість повного контролю з боку людини під час проведення робіт по розчищенню придорожньої смуги від зелених насаджень при дотриманні правил техніки безпеки під час виконання робіт. Крім того, судом не враховано, що в силу частин 2 - 4 ст. 1187 ЦК України однією з підстав для покладення відповідальності за заподіяну шкоду на володільця джерела підвищеної небезпеки є правомірність володіння джерелом підвищеної небезпеки, оскільки особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах; а якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Згідно оскаржуваного рішення суду Стрільницькою сільською радою роботи по розчищенню придорожньої смуги від насаджень було здійснено без відповідних дозволів на їх проведення за відсутності погоджень з відповідними органами, хоча в матеріалах справи мається лист Служби автомобільних доріг у Чернігівській області, що вони не заперечують проти видалення порослі силами сільської ради для забезпечення безпеки дорожнього руху при умові дотримання діючих норм та вимог чинного законодавства. За викладених обставин, оскільки рішення судом ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права за неповно з'ясованих обставин справи, то воно підлягає скасуванню. При цьому апеляційний суд враховує, що за відсутності вимог власника джерела підвищеної небезпеки до його володільця на момент дорожньо-транспортної пригоди та не залучення останнього до участі у справі в якості третьої особи, унеможливлюється з'ясування апеляційним судом наявності чи відсутності, ступеня вини кожного із учасників дорожньо-траспортної пригоди, власника смуги придорожнього відведення, особи, якою було організовано проведення відповідних робіт в зазначеній смузі, оскільки в такому випадку суд в порушення норм ЦПК України вирішить питання також і про права та обов'язки особи, яка не була залучена до участі у справі. Необхідність встановлення судом вини, а відповідно і ступеня вини як заподіювачів шкоди, так і особи, якій завдано шкоди, випливає не лише зі змісту ст.1188 ЦК України, а й статей 1166, 1193 ЦК України. Таким чином, з'ясування зазначених обставин є неможливим без залучення до участі у справі володільця джерела підвищеної небезпеки [PERSON] - безпосереднього учасника ДТП. Виходячи з роз'яснень, викладених в абзаці 3 пункту 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності, а тому і відсутність протоколу про адміністративне правопорушення за порушення Правил дорожнього руху на водія автомобіля [PERSON] при вирішенні цивільно-правового спору також не є підставою для висновку про відсутність його вини в заподіянні шкоди. Як встановлено судом, власником автомобіля „Мерседес-Бенц Віто” д/н [NUMBER] є позивач [PERSON], але на час дорожньо-транспортної пригоди зазначеним автомобілем керував його син [PERSON], маючи при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, що передбачено пунктом 2.2 Правил дорожнього руху України. За таких обставин, у [PERSON] в силу ст. 398 ЦК України на законних підставах виникло право володіння джерелом підвищеної небезпеки, а у його власника на підставі ст. 15, п.8 ч.2 ст. 16, ст. 22 ЦК України виникло право на відшкодування шкоди (збитків) у випадку пошкодження майна, у володільця - обов'язок по їх відшкодуванню, якщо він не доведе, що шкоди завдано не з його вини. Виходячи з роз'яснень, викладених в п. 13 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", в силу статей 386, 395, 396 ЦК положення щодо захисту права власності поширюються як на власника майна, так і на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право); такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). При розгляді таких спорів суд має вирішити питання про залучення до участі у справі власника майна як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача у порядку, передбаченому статтями 35, 36 ЦПК, оскільки рішення у справі може вплинути на його права та обов'язки щодо однієї зі сторін. Відповідно, оскільки позов про відшкодування шкоди заявлено власником джерела підвищеної небезпеки, який не був учасником дорожньо - транспортної пригоди до відповідачів, з вини яких (за доводами позивача) і сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний на праві власності позивачу транспортний засіб, то відповідно і володілець джерела підвищеної небезпеки за відсутності до нього вимог підлягав залученню до участі у справі в якості третьої особи, оскільки рішення у справі може вплинути на його права, що пов'язано з обов'язком суду не лише встановлення вини заподіювача шкоди, а й обов'язку перевірити наявність чи відсутність вини також і особи, якій завдано шкоди (володільця джерела підвищеної небезпеки [PERSON]), а за наявності вини всіх осіб визначити їх ступінь вини у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Проте, в порушення ст. 10 ЦПК України суд не роз'яснив сторонам необхідність залучення до участі у справі безпосереднього учасника ДТП [PERSON] Виходячи з особливостей розгляду справи апеляційним судом, останній позбавлений можливості на стадії апеляційного провадження залучати до участі у справі інших осіб та вирішувати питання про їх права та обов'язки шляхом ухвалення нового рішення. Враховуючи викладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог як передчасно заявлених вимог до відповідачів у справі. При цьому апеляційний суд враховує, що наявність зазначеного рішення, з врахуванням підстав для відмови в задоволенні позовних вимог апеляційним судом, не є перешкодою для звернення до суду з позовом про той самий предмет і з тих самих підстав при залученні до участі у справі в якості відповідача [PERSON], або звернення останнього з самостійним позовом про відшкодування шкоди, завданої майну, право якого на таке звернення ґрунтується на положеннях 386, 395, 396 ЦК України.

Outcome: approved