Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

08 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на спадкове майно, на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в смт. Варва по вулиці О.Кошового, буд. 13, після смерті матері [PERSON], яка померла 04.01.2016 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04 січня 2016 року померла її мати [PERSON] і позивач є спадкоємцем всього майна померлої. Спадкове майно складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться в смт. Варва, Варвинського району, Чернігівської області, вул. О.Кошового, буд. 13. Позивач, як спадкоємець усього майна матері, в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та 08 листопада 2016 року отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки у [PERSON] відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на житловий будинок з належною частиною господарсько-побутових будівель, а також спадкодавець не зареєструвала своє право власності в органах державної реєстрації. Оскільки позивач позбавлена можливості вирішити спір у позасудовому порядку, вимушена була звернутись до суду. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлена. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи належним чином повідомлений, через канцелярію суд подав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області в судове засідання не зявився. Про день, місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи від селищного голови Варвинської селищної ради [PERSON] надійшла заява, про визнання позову та розгляд справи за відсутності представника відповідача.\~ Дослідивши матеріали справи, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 жовтня 1996 року [PERSON] помер (а.с.8).\~ Згідно зі спадкової справи зведеної після смерті [PERSON] вбачається, що його дружина [PERSON] 25.12.2002 року подала заяву про прийняття спадщини на грошові внески з належними відсотками та суми компенсацій по спец рахунках на ці внески, що зберігалися в відділенні Ощадного банку в смт. Варва та отримала свідоцтво на право на спадщину за законом на вищевказані грошові внески (а.с.116,118). На момент смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [INFO]., смт.Варва, вул.О.Кошового, 13. Разом із нею до моменту смерті (21 жовтня 1996 року) проживав чоловік [PERSON] (а.с. 61). У спірному будинку були зареєстрованіБедрак Я.Т. та [PERSON], що також підтверджується копією домової книги (а.с. 64,65). [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача, що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 10, 11).\~ 04 січня 2016 року [PERSON] померла (а.с. 7).\~ Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами який знаходиться в смт. Варва, Варвинського району, Чернігівської області, вул. О.Кошового, буд. 13. 16 червня 2016 року [PERSON] подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 83). 08 листопада 2016 року позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва по право власності на спадкове майно (а.с.6) у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Як вбачається із звіту про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного домоволодіння становить 1277886 грн. (а.с.24-40). Згідно до копії технічного паспорту на житловий будинок № 13 по вул. О.\~Кошового в с.м.т.\~Варва, виконаного на замовлення [PERSON] 08 липня 2016 року КП Прилуцьке МБТІ (а.с.41 51) на земельній ділянці за згадуваною адресою наявні: будинок літ. А-1, прибудова літ а-1, а-1, сарай літ. Б\~-1, гараж літ. В-1, огорожа літ.№1, ворота літ. №2, вбиральня літ. У-1. Загальна площа будинку - 61,7 кв.м., житлова площа -35,0 кв.м. Копією довідки, виданої КП Прилуцьке МБТІ від 03.08.2016 року (а.с.13) підтверджуються дані, що зазначені у технічному паспорті виготовленому цим же підприємством, крім того вказано, що право власності на спірний будинок\~ не зареєстровано. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок розташований в с.м.т.\~Варва, Варвинського району Чернігівської області по вул. О.\~Кошового, 13 належав [PERSON], і набутий під час перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] та згідно ст. 60 СК України, вона мала частку у спільному сумісному майні, набутому подружжям за час шлюбу, проте при житті свою частку у праві власності на житловий будинок\~ не виділила. Земельна ділянка площею 1200 кв.м. під спірним житловим будинком, розташованого в смт. Варва, Варвинського району, Чернігівської області, вул. О.Кошового, буд. 13 була надана [PERSON], та виділена йому виконкомом ради депутатів від 22.08.1962 року для будівництва житлового будинку (а.с. 16-17), на підставі чого був виготовлений проект забудови земельної ділянки індивідуального забудовника (а.с. 18) від 07.11.1962 року. В подальшому земельна ділянка обліковувалась за [PERSON] (а.с. 62). Згодом, надано [PERSON] дозвіл на здійснення будівельних робіт з добудови цегляної прибудови від 18.12.1981 року виданий Виконкомом Варвинської ради депутатів трудящих за рішенням від 18.12.1980 року (зворот а.с.19). Умови, порядок та черговість спадкування передбачені положеннями Цивільного Кодексу України. Так, ст. 1216 ЦК України визначає спадкуванням, як перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтями 15, 16, 20\~ ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Відповідно до п.3.1 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013\~ № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. \~ Так, питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року\~ постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до пяти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.\~ Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства. Ці правові акти не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналізуючи наведені правові норми, правовідносини та обставини справи суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача. Так, обґрунтованими є твердження позивача, що вона [PERSON] є спадкоємицею за законом померлої 04.01.2016 року спадкодавця [PERSON] У встановлений законом строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємці першої черги із заявами про прийняття спадщини не звертались. Згодом, позивач подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримала нотаріальну відмову. Належність спадкодавиці права на житловий будинок підтверджується наявними у справі доказами, сторонами не оспорювалась та підлягає включенню до спадкової маси та відповідно спадкуванню. Ухвалюючи рішення, суд бере до уваги наявність у позивача права вирішення спору щодо визнання права власності на житловий будинок у судовому порядку, факт неможливості на даний час оформити право власності на житловий будинок. Зважаючи на наведене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved