Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

03 вересня 2015 року представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 3239-050/07Р від 11 грудня 2007 року в розмірі 30 529,54 доларів США. В позовній заяві представник позивача посилався на те, що 11 грудня 2007 року між [PERSON]В та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» був укладений кредитний договір №3239-050/07Р з усіма змінами та доповненнями, що є невід'ємною частиною. Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, з метою своєчасної оплати вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 3239-050/07Р від 11 грудня 2007 року, позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 16 782 долара США. Згідно п. 1.2. кредитного договору кредит надається позичальникові у строк з 11.12.2007 до 11.12.2014 року зі сплатою 11,99 відсотків річних. Відповідно до п.1.3 кредитного договору у кожному випадку невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх зобов'язань за цим договором (відносно строків сплати відсотків і повернення кредиту і/або сплати відсотків і/або повернення кредиту не в повному обсязі), розмір процентної ставки збільшується на 1 відсоток річних, починаючи з розміру, встановленого п. 1.2. даного договору. У випадку наступного невиконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором розмір процентної ставки збільшується з урахуванням збільшення процентних ставок, зроблених раніше, відповідно до умов даного пункту договору. Новий розмір процентної ставки встановлюється від дня, наступного за днем, в яких позичальник повинен був виконати свої зобов'язання,однак не виконав їх або виконав не в повному обсязі. Відповідно до п. 6.1.1. кредитного договору позичальник зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків. Згідно п.п. 3.1. та 3.3. кредитного договору для забезпечення зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, сплати відсотків за користування коштами, пені за несвоєчасну сплату відсотків, а також відшкодування збитків у зв'язку з порушенням даного договору, позичальник передає в заставу банку належний йому на праві власності автомобіль. При непогашенні заборгованості позичальника перед банком у повному обсязі банк звертає стягнення на майно позичальника відповідно до чинного законодавства України. На виконання зазначеного вище пунктом кредитного договору між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу від 11 грудня 2007 року за реєстр.№2672, відповідно до умов якого позичальником передано в заставу транспортний засіб, а саме автомобіль марки CITROEN, модель C1, рік випуску 2007, колір червоний, шасі (кузов, рама, коляска) № VF7PNCFAC89134578, тип ТЗ легковий комбі, реєстраційний номер [NUMBER]. За період користування кредитними коштами, позичальником здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 04.06.2015 року, загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача становить 30 529,54 доларів США, що включає в себе: поточна заборгованість за кредитом 12 719 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 6 669, 38 доларів США; прострочена заборгованість по відсоткам - 6 838, 53 доларів США; пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту - 4 302, 63 доларів США. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав частково та пояснив, що ним дійсно укладався даний кредитний договір з Банком, деякий час він сплачував всі необхідні суми за кредитом, однак, в звязку з підвищенням курсу долара, з деякого часу він був неспроможний сплачувати відповідні суми, а тому у нього склалася заборгованість і на теперішній час він також не в змозі погашати суму боргу, так як вона є завеликою, а у нього склався важкий матеріальний стан. Заслухавши поясненя та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 грудня 2007 року між [PERSON] та АКБ «Правекс-Банк», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» був укладений кредитний договір № 3239-050/07Р з усіма змінами та доповненнями, що є невід'ємною частиною (а.с. 14-19). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, з метою своєчасної оплати вартості автомобіля, що купується за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 3239-050/07Р від 11 грудня 2007 року, позивач надав відповідачу кредит в іноземній валюті на загальну суму 16 782 долара США. Згідно п.1.2. кредитного договору кредит наданий відповідачу у строк з 11.12.2007 до 11.12.2014 року зі сплатою 11,99 відсотків річних. Відповідно до п. 6.1.1 кредитного договору відповідач (позичальник за договором) зобов'язується забезпечити своєчасне повернення коштів і сплату нарахованих відсотків. За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, протее заборгованість його перед банком за кредитним договором в повному обсязі не погашена. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 04.06.2015 року, за відповідачем обліковується заборгованість по сплаті основної суми кредиту за кредитним договором у розмірі 16 782, 00 доларів США (а.с.8-10). Умовами кредитного договору визначено, що протягом всього терміну користування кредитними коштами відповідач зобов'язаний сплачувати відсотки. Відповідно до п.4.5 кредитного договору відсотки за користування кредитом підлягають сплаті ним щомісяця у термін до 10 числа місяця наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії договору, вказаного в п. 1.2 договору. Відповідач допустив порушення своїх зобов'язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому згідно розрахунку заборгованості, станом на 04.06.2015 року, за ним обліковується заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами у розмірі 4 302, 63 доларів США. У зв'язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо повернення кредитних коштів, відповідачу нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 04.06.2015 року становить 6 669, 38 доларів США. У зв'язку з порушенням строків, встановлених кредитним договором щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами, відповідачу нарахована пеня, розмір якої згідно розрахунку заборгованості станом на 04.06.2015 року становить 6 838, 53 доларів США. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача станом на 04.06.2015 року становить 30 529,54 доларів США, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 8-10) Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчисляється у відсотках від суми несвоєчасного виконання зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1 ст. 624 ЦК України передбачено, що за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Статтею 629 ЦК України передбачено,що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст.60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості за договором кредиту, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. З позовної заяви вбачається, що Банк просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті - доларах США. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Статтею 5 Декрету кабінету міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статі 5 цього Декрету. Статтею 192 ч.2 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.355 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно зі ст.2 Закону України Про банки та банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47,49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу. Із вищевказаного кредитного договору вбачається, що сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. На момент укладення договору ПАТ КБ "Правекс-Банк" мав банківську ліцензію № 7, видану Нацбанком України 03.12.2001 року, дозвіл №7-1 та додаток до дозволу №7-1 від 03.12.2001 року, згідно яких банк мав право здійснювати операції з іноземною валютою (а.с.52-55). Заборони надання кредиту в іноземній валюті, вони не містять. Враховуючи зазначене, суд вважає, що банк мав достатні правові підстави укладати кредитні договори в іноземній валюті, а також право вимагати виконання позичальником кредитного договору в іноземній валюті (в валюті договору), а тому сума боргу має бути стягнута з відповідача саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статі 533 ЦК. Також, з відповідача підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем відповідно до платіжного доручення №141097756 від 06.08.2015 року (а.с.1) в сумі 3 654 грн. 00 коп., згідно вимог ч.1 ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved