Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

02 вересня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з вказаним позовом до державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» (далі - ДНЗ «ДПЛ»). Вказав, що наказом в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» від 25 червня 2015 року він був призначений на посаду головного бухгалтера ліцею. Вказану посаду займає зараз. Наказом в.о. директора цього закладу № 208 від 26 липня 2016 року йому було оголошено догану за те, що 11 липня 2016 року він був відсутнім на робочому місті понад 5 годин. Наказом № 214 від 05 серпня 2016 року йому оголошено догану за те, що він несвоєчасно надав до Управління Державної казначейської служби України у м. Дружківка (далі УДКСУ у м. Дружківці) квартальну фінансову та бюджетну звітність за другий квартал 2016 року, а саме 12 липня 2016 року, тоді коли термін подання вищевказаної звітності - 07 липня 2016 року. Позивач вважає, що будь-яких порушень трудової дисципліни з його боку не було, а оголошення доган не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між ним та безпосереднім керівником ліцею - [PERSON] Він надав свідчення слідчому Дружківського ВП Краматорського ВП Соколову В.В. відносно колишнього директора ліцею [PERSON], які не влаштували [PERSON]Г Після цього відносно нього почалися гоніння зі сторони керівництва закладу, його стали виживати з роботи, в тому числі шляхом необґрунтованого притягнення до дисциплінарної відповідальності. Вважає ці накази надуманими, незаконними та такими, що підлягають скасуванню. Просить суд визнати незаконними та скасувати накази в.о. директора Державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» №208 від 26 липня 2016 року та № 214 від 05 серпня 2016 року про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, стягнути з відповідача на його користь компенсацію завданої моральної шкоди за незаконне притягнення до дисциплінарної відповідальності у розмірі 2000,00 грн., судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] пояснив, що його обов'язки визначені посадовою інструкцією головного бухгалтера ДНЗ «ДПЛ», а також Законом України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» та Типовим положенням про бухгалтерську службу бюджетної установи, затверджені постановою КМУ № 59 від 26 січня 2011 року. Так, пунктом 2.6 його посадової інструкції передбачено, що в його обовязки входить забезпечення складання та подання фінансових звітів у встановлені строки користувачам. 07 липня 2016 року відповідно до графіка, встановленого УДКСУ у м. Дружківка, він здавав квартальні звіти в цій установі. Через виявлені недоліки він узгодив з головним бухгалтером УДКСУ у м. Дружківка іншу дату подання звіту, а саме 11 липня 2016 року. 11 липня 2016 року [PERSON] весь день займався складенням та узгодженням квартального фінансового звіту, звіряючи його з даними УДКСУ у м. Дружківка та установами вищого рівня, узгоджуючи його з цими організаціями та установами, виправляючи виявлені недоліки. З цією метою він двічі відправляв копію звіту до обласного управління освіти, де його перевіряли, корегували, та повертали, після чого він вносив виправлення до звіту на паперовому носії, знову займав чергу в УДКСУ у м. Дружківка, тощо. Тобто, цілий день він займався саме поданням фінансового звіту, що передбачене його службовими обовязками. Це підтверджується штампами УДКСУ у м. Дружківка на самому звіті, роздруківкою електронної переписки та поясненнями свідками. Термін подання підприємствами (установами, організаціями) фінансової звітності встановлений п.6 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 419 від 28 лютого 2000 року. Відповідно до вимог п.6 Порядку, квартальна фінансова звітність подається розпорядником коштів державного і місцевих бюджетів не пізніше ніж 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом. Розпорядником коштів державного і місцевих бюджетів повинен надавати звітність за встановленим графіком органами Казначейства за місцем обслуговування , після чого ця звітність з відміткою органів Казначейства про її відповідність даним обліку про виконання бюджетів подається розпорядникам вищого рівня. Звіт був підготовлений ним та переданий за належністю 11 та 12 серпня. Виходячи з цього, висновки про те, що він несвоєчасно надав до УДКСУ у м. Дружківка квартальну фінансову та бюджетну звітність за 2 квартал 2016 року неспроможні, надумані та незаконні. Що стосується графіку надання звітності встановленого самим УДКСУ у м. Дружківка, на який посилається в наказі № 214 в.о. директора ДНЗ «ДПЛ», то він розроблений працівниками цієї установи лише для спрощення надання звіту підпорядкованими організаціями. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримав в повному обсязі, пояснив, що в діях [PERSON] відсутні підстави для притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Конфлікт між ним і керівництвом закладу виник на ґрунті особистих непрязнених відносинах. Через це у [PERSON] погіршився стан здоров'я, він переніс інсульт, отримав групу інвалідності, в подальшому не може працювати на керівних посадах за станом здоров'я. Правота позову підтверджується свідками з боку відповідача. Всі вони у судовому засіданні говорили про те, що у [PERSON] з керівництвом закладу були складні стосунки. Про це свідчили свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] свідок [PERSON] пояснила у суді, що 07 липня 2016 року [PERSON] здавав звіт. [PERSON] також говорила, що 07 липня 2016 року [PERSON] був у УДКСУ у м. Дружківці. Тобто, свідки з боку відповідача у більшій мірі надавали характеристику [PERSON], як головному бухгалтеру, аніж розповідали про події зі здачею квартального звіту у липні 2016 року. Свідок [PERSON] підтвердила, що 11 липня 2017 року приблизно о 14 годині бачила в УДКСУ у м. Дружківці [PERSON] з пакетом документів. У той час він здавав квартальний звіт. До пояснень свідка [PERSON] представник позивача просить поставитися критично, оскільки вона не повідомила, з чиїх саме слів їй стало відомо, що 11 липня 2016 року [PERSON] не здавав звіти. Листом УДКСУ у м. Дружківці від 15 червня 2017 року №04-65/292 підтверджено, що графік подання звітності клієнтів Управління, зокрема, термін надання звітності по ДНЗ «ДПЛ», встановлений 07 липня 2016 року. Так, 07 липня 2016 року, під час перевірки звітності, яка надавалась бухгалтером ДНЗ «ДПЛ» [PERSON], були виявлені помилки. За таких обставин звіт прийнято не було, а термін надання коректного/виправленого звіту перенесено на 11 липня 2016 року. У вказаний строк звіт був поданий [PERSON] з урахуванням зауважень та, відповідно, прийнятий за основу, що не призвело до будь-яких негативних наслідків для обліку бухгалтерських показників. А тому, ані на [PERSON], ані на керівника навчального закладу не було накладене адміністративне стягнення. Представник позивача вважає, що накази, винесені адміністрацією ДНЗ «ДПЛ», є некоректними. Причиною їх винесення є особисті неприязні стосунки [PERSON] з адміністрацією закладу. З моменту укладення трудових відносин [PERSON] з ДНЗ «ДПЛ» в табелі робочого часу позивачу були проставлені повні робочі дні, а запізнення на 15-20 хвилин нічим не підтверджені. Просить суд задовольнити позов. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] пояснила суду, що 25 червня 2015 року [PERSON] був призначений на посаду головного бухгалтера ДНЗ «Дружківський професійний ліцей». З початку претензій до нього не виникало, він виконував свої посадові обовязки, але через півроку все змінилося. Звіти до міськфіну він почав подавати не у вказані строки, з запізненням, допускав в них помилки. До УДКСУ у м. Дружківці є спеціальні часи для прийому клієнтів. Іноді [PERSON] відправляв звіти електронною поштою. Також, [PERSON] дуже часто був відсутнім на робочому місці. Ніякого упередженого ставлення керівництво закладу до [PERSON] ніколи не проявляло. Він не своєчасно приходив на роботу, запізнювався, упродовж робочого дня зникав і не доводив до відома керівництва про причини своєї відсутності. 07 липня 2016 року [PERSON] не було на робочому місці і про це свідчать свідки. Надавати будь-які пояснення [PERSON] завжди відмовлявся. 16 липня 2016 року, з метою встановлення місця перебування [PERSON], вона зробила відповідні запити до УДКСУ у м. Дружківці, міської лікарні та інших установ. УДКСУ у м. Дружківці надало відповідь, що управління не веде хронологію подій та хронометраж часу перебування клієнтів в їхньому закладі впродовж операційного дня. Крім того, на супровідному листі до звіту, який здавав [PERSON], вона не розписувалася. За неї це зробив інший, ймовірно [PERSON] [PERSON] вважає, що [PERSON] не належним чином виконує свої посадові обовязки, а тому вважає правильним своє рішення щодо винесення наказів про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. Просить відмовити у задоволенні позову. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що позивач [PERSON], працюючи головним бухгалтером ДНЗ «ДПЛ», порушував правила внутрішнього трудового розпорядку. Так, він неодноразово запізнювався на роботу, покидав робоче місце, не доводячи до відома керівництво закладу. Знаючи про те, що на підприємстві ведеться журнал реєстрації відсутності працівників ДНЗ «ДПЛ», він жодного разу не робив записів про причини уходу. Вважав, що у нього завжди ненормований робочий день, про що заявляв багатьом працівникам на підприємстві, про що також розповідали свідки у суді. Маючи повне облаштування робочого місця: стіл, компютер та доступ до електронної пошти, своєчасно не надав звіти до УДКСУ у м. Дружківці та міськфіну. Остання установа вкрай була незадоволена роботою [PERSON] Про цей факт у суді досить чітко і детально розповіла свідок [PERSON] Адміністрація ДНЗ «ДПЛ» багато разів усно робила зауваження [PERSON]Ю з приводу виконання його функціональних обовязків, але все виявилося марним. Згідно з графіком подання звітності для клієнтів УДКСУ у м. Дружківці, термін надання звітності для ДНЗ «ДПЛ» встановлений на 07 липня 2016 року. У цей день [PERSON] не було на робочому місці. Про цей факт свідчать свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] У вищевказаному журналі причину відсутності він не відобразив. Звіт в цей день він не здав, але УДКСУ у м. Дружківці надало йому строк до 11 липня 2016 року для виправлення арифметичних помилок. 11 липня 2016 року [PERSON] повторно все одно не вказав причини своєї відсутності на робочому місці і не повідомив керівництво про це. Про цей факт також свідчать свідки, які вже не працюють на вказаному підприємстві, але були допитані у суді. На самому звіті дійсно проставлено штамп перевірки звіту 11 липня 2016 року, але свідок [PERSON] пояснила, що 11 липня 2016 року бачила [PERSON] в УДКСУ у м. Дружківці, але у другій половині дня, приблизно після 14 години. Але ж фактично [PERSON] був відсутній на робочому місці з 10 години. [PERSON], надані суду від УДКСУ у м. Дружківці щодо знаходження [PERSON] 07 липня і 11 липня 2016 року в вказаному закладі мають суперечливий характер. Також, [PERSON] просить відмовити [PERSON] у задоволенні позовних вимоги про стягнення моральної шкоди. Захворювання, яке виникло у позивача [PERSON], не є виробничою травмою, причинний звязок не підтверджений. У процесі розгляду справи не була проведена спеціальна експертиза, яка б підтверджувала дійсне нанесення [PERSON] моральної шкоди. На підґрунті законних вимог керівництва закладу до [PERSON] за невиконання п.5, п.8 розділу Y «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДНЗ «Дружківський професійний ліцей»» були винесені накази в.о. директора Державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» № 208 від 26 липня 2016 року та № 214 від 05 серпня 2016 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що до 31 грудня 2016 року працювала головним бухгалтером Держгеокадастру. Так, 11 липня 2017 року приблизно після 14-00 год. вона приходила до УДКСУ у м. Дружківці за випискою. У коридорі вона бачила [PERSON] з пакетом документів. Він стояв біля кабінету бухгалтера [PERSON], а тому, ймовірно, здавав звіт. Вона також неодноразово здавала до УДКСУ у м. Дружківці звіти: місячний, квартальний та річний. Графіки здачі звітів встановлює саме УДКСУ у м. Дружківці. Були випадки, коли вона не укладалася в зазначені графіком строки і здавала звіти в інший день в порядку живої черги, а тому цей процес міг розтягнутися на цілий день. Якщо звіт зданий, то [PERSON] (головний бухгалтер УДКСУ у м. Дружківці) проставляє на ньому свій підпис, дату та штамп. Саме це є доказом його здачі. Однак, дата не завжди співпадає з графіком. Підкреслила, що усі звіти подаються тільки на паперовому носії, електронна форма подачі не передбачена. Оскільки вона раніше працювала головним бухгалтером і здавала такі звіти, то їй дуже добре відома вся процедура їх здачі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що працює начальником міського фінансового управління Дружківської міської ради (далі-міськфіну). З [PERSON] вона знайома. Останній працював на посаді головного бухгалтера ДНЗ «ДПЛ». У 2016 році вся звітність вказаної установи проходила саме через міське фінансове управління. Влітку 2016 року бухгалтерія ДНЗ «ДПЛ» подавала звіти до міськфіну, але з головним бухгалтером [PERSON] виникали постійні проблеми. То він у запропоновані строки документи не надавав, у вказаний час для виправлення помилок не зявлявся. Багато разів вона проводила з [PERSON] розяснювальну роботу, але позитивного результату це не принесло. Строк здачі звітів передбачений ст. 59 Бюджетного кодексу України. Але, згідно з постановою КМУ № 419 від 28 лютого 2000 року, саме казначейська служба встановлює строк здачі звіту для кожного підприємства, організації та установи. Строк для здачі квартального звіту у 2016 році не памятає. Вважає, що [PERSON] виконував свої функціональні обовязки незадовільно. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що з січня 2015 року вона працює секретарем-друкаркою в ДНЗ «ДПЛ». [PERSON] працює у вказаному закладі головним бухгалтером. Стосунки у нього з керівництвом склалися не дуже добрі. З липня 2016 року відносно нього було складено декілька актів щодо відсутності на робочому місці, про невиконання наказів керівництва. Він завжди говорить, що накази є недійсними і відмовляється їх підписувати. Їй відомо про винесення двох наказів: від 26 липня 2016 року та від 05 серпня 2016 року. До винесення наказів були складені акти про відсутність [PERSON] на робочому місті, які вона підписувала. 05 серпня 2016 року в її присутності був складений акт, який вона та два бухгалтери ([PERSON] та [PERSON]) підписали. В цей же день вона піднялася до кабінету [PERSON] для вручення акту, але він сказав, що у документі відображена неправда і підписувати він його не має наміру. 07 липня 2016 року головному бухгалтеру [PERSON] необхідно було здати звіт. В цей день його півдня не було на робочому місці. Свою відсутність він пояснив здачею звіту у казначейській службі м. Дружківка. До її функціональних обовязків входить реєстрація вхідної та вихідної кореспонденції. У журналі вхідної та вихідної кореспонденції на прохання [PERSON] вона залишила вільне місце для реєстрації супровідного листа зі звітом. Супровідні листи стосовно здачі звітності приносять бухгалтера самостійно, а вона їх реєструє, тобто проставляє номер та дату. Але для реєстрації супровідного листа до звіту [PERSON] так до неї і не звернувся. Також, на даному підприємстві ведеться журнал реєстрації відсутності працівників ДНЗ «ДПЛ». Знаходиться він у приймальні директора закладу. [PERSON] зробив у ньому лише один запис (восени 2016 року). Десь більше двох разів [PERSON] не було на робочому місці: в липні, жовтні, та листопаді 2016 року. Пояснював він свою відсутність здачею звітності. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що з 14 серпня 2014 року по 29 жовтня 2016 року вона працювала бібліотекарем у ДНЗ «ДПЛ». У липні 2016 року вона спілкувалася з [PERSON], коли заміняла секретаря-друкарку. У нього були часті сварки з адміністрацією закладу. Він відмовлявся підписувати акти та накази, які були винесені відносно нього, тому що вважав їх необґрунтованими. [PERSON], як член комісії, підписувала і читала акти, більше того вона їх друкувала. При складенні актів були присутні [PERSON] та [PERSON]. За весь час згадала лише один акт: відсутність на робочому місці [PERSON] На той час він не зміг пояснити причину своєї відсутності. Письмових пояснень не надавав, а лише усні коментарі. У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що з 05 вересня 2013 року працює майстром навчання у ДНЗ «ДПЛ». Йому відомо, що у [PERSON] з керівництвом закладу склалися складні стосунки. Відносно [PERSON] були складені акти щодо відсутності на робочому місці. [PERSON] вимагала від нього письмових пояснень, але він не надав. Про цей факт свідку відомо, тому що він був присутнім при їх бесіді. Причину відсутності [PERSON] на робочому місці він не памятає. [PERSON] не було на роботі один день, а на другий склали акт. [PERSON], як член комісії його підписав. Запевнив, що в акті написана правда. Свідок [PERSON] пояснила суду, що з 2015 по 2016 роки працювала бухгалтером у ДНЗ «ДПЛ». Вказала, що 11 липня 2016 року зранку і до 13-00 год. [PERSON] не було на робочому місці. Були випадки, коли він не в строки здавав звіти. З цього приводу до вказаного закладу були дзвінки з фінвідділу. 11 липня 2016 року [PERSON] приносив звіт до управління казначейства, але йому на звіті проставили дату та підпис заднім числом. Свідок [PERSON] пояснила суду, що до жовтня 2016 року працювала комірником у ДНЗ «ДПЛ». У липні 2016 року вона була свідком відмови [PERSON] від ознайомлення з наказом. Суд, дослідивши докази по справі, заслухавши пояснення сторін, свідків, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Стаття 142 КЗпП України вказує, що трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. У деяких галузях народного господарства для окремих категорій працівників діють статути і положення про дисципліну. Стаття 147 КЗпП України встановлює, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. У статті 147-1 КЗпП України вказано, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Стаття 148 КЗпП України передбачає, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Суд встановив, що відповідно до наказу №141-к від 27 квітня 2015 року на [PERSON] покладені обовязки директора Державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» з 07 травня 2015 року (а.с.37). Наказом в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» [PERSON] №60-к/тр від 25 червня 2015 року [PERSON] призначений на посаду головного бухгалтера державного навчального закладу «Дружківський професійний ліцей» (а.с.19). Відповідно до посадової інструкції головного бухгалтера ДНЗ «ДПЛ», затвердженої в.о. директора [PERSON], головний бухгалтер закладу повинен забезпечувати складання на основі даних бухгалтерського обліку фінансової звітності навчального закладу, підписання та її подання в установлені строки користувачам (п. 2.6). З посадовою інструкцією [PERSON] ознайомлений 28 квітня 2016 року (а.с.11-13). Наказом в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» [PERSON] №208 від 26 липня 2016 року [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено йому догану за грубе порушення трудової дисципліни (відсутність на робочому місці 11 липня 2016 року понад 5 годин поспіль без поважних причин та дозволу керівництва, відмову від надання письмових пояснень) (а.с.17). Наказом в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» [PERSON] №214 від 05 серпня 2016 року [PERSON] було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено йому догану у звязку з тим, що він несвоєчасно подав до Управління державної казначейської служби України у м. Дружківці квартальну фінансову та бюджетну звітність за 2 квартал 2016 року, а саме 12 липня 2016 року, тоді коли терміном подання звітності є 07 липня 2016 року, що підтверджено листом Управління Державної казначейської служби України в м. Дружківці №04-65/611 від 05 серпня 2016 року. До того ж він підробив підпис в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» при наданні фінансової звітності за 2 квартал 2016 року (вих. №01/30-301 від 08 липня 2016 року), що є неприпустимим (а.с.18). Відповідно до ч.ч. 3,4 ст. 58 Бюджетного кодексу України головний бухгалтер бюджетної установи забезпечує складання та подання фінансової і бюджетної звітності відповідно до встановлених вимог. Звітність про виконання Державного бюджету України є оперативною, місячною, квартальною та річною. Відповідно до п. 34 ст. 116 Бюджетного кодексу України порушенням бюджетного законодавства є порушення встановлених порядку або термінів подання фінансової і бюджетної звітності бюджетних установ, а також подання такої звітності у неповному обсязі. Відповідно до ст. 118 цього Кодексу за порушення бюджетного законодавства до учасників бюджетного процесу можуть застосовуватися заходи впливу, рішення про застосування яких приймається Міністерством фінансів України, органами Казначейства України, органами державного фінансового контролю, місцевими фінансовими органами, головними розпорядниками бюджетних коштів у межах встановлених їм повноважень на підставі протоколу про порушення бюджетного законодавства або акта ревізії та доданих до них матеріалів. Відповідно до п. 6 Порядку подання фінансової звітності, затвердженого Постановою КМ України від 28 лютого 2000 р. N 419,квартальна звітність подається розпорядниками коштів державного і місцевих бюджетів не пізніше ніж 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом, а річна фінансова звітність - не пізніше ніж 22 січня року, що настає за звітним роком. Розпорядники коштів державного і місцевих бюджетів подають квартальну та річну фінансову звітність за встановленими графіками органам Казначейства за місцем обслуговування. Як встановив суд, в листі від 21 липня 2016 року №03-40/578 начальник УДКСУ у м. Дружківці Донецької області [PERSON] надав відповідь керівнику ДНЗ «ДПЛ» [PERSON] про те, що управління не веде хронологію подій та хронометраж часу перебування клієнтів в управлінні впродовж операційного дня. Підтвердити або спростувати факт перебування будь-якого клієнта в управлінні в той чи інший проміжок часу не входить до обовязків працівників управління (а.с.142). З відповіді начальника УДКСУ у м. Дружківці Донецької області [PERSON] від 05 серпня 2016 року №04-65/611, який адресований курівнику ДНЗ «ДПЛ» [PERSON] і наданий нею суду, суд встановив, що термін подання фінансової та бюджетної звітності для ДНЗ «ДПЛ» встановлений 07 липня 2016 року (а.с.102). В листі від 15 червня 2017 року №04-65/292 начальника УДКСУ у м. Дружківці Донецької області [PERSON] на ім'я адвоката [PERSON] вказано, що подання річної/квартальної звітності у 2016 році здійснювалося згідно з наказом від 24 січня 2012 року №44 «Про затвердження Порядку складання фінансової, бюджетної та іншої звітності розпорядниками та одержувачами бюджетних коштів». На підставі Порядку було затверджено графік подання звітності від клієнтів Управління, зокрема, термін надання звітності по ДНЗ «ДПЛ» становив 07.06.2016 року. Так, 07.06.2016 року, під час перевірки звітності, яка надавалась представником (бухгалтером) ДНЗ «ДПЛ» [PERSON], були виявлені арифметичні помилки. За таких обставин звіт прийнято не було, а термін надання коректного/виправленого звіту перенесено на 11 липня 2016 року. У вказаний строк звіт був поданий [PERSON] з урахуванням зауважень та, відповідно, прийнятий з основу, що не призвело до будь-яких негативних наслідків для обліку бухгалтерських показників (а.с.119). Суд вважає, що всі ці листи начальника УДКСУ у м. Дружківці Донецької області, які надані в якості доказів сторонами, не суперечать один одному, а навпаки, надають більш детальну інформацію щодо подій 07 та 11 липня 2016 року. Суд встановив, що на примірниках фінансових звітів по ДНЗ «ДПЛ» за 2 квартал 2016 року, пояснювальній записці до цих звітів проставлений штамп УДКСУ у м. Дружківці про їх перевірку і дату прийняття 11 липня 2016 року з підписом відповідальної особи (а.с. 8, 13-15). Тобто, [PERSON], як головний бухгалтер ДНЗ «ДПЛ», забезпечив складання та подання фінансової звітності навчального закладу у строки, передбачені законодавством України до 15 числа місяця, що настає за звітним кварталом, а також у строк, узгоджений з УДКСУ у м. Дружківці Донецької області. Оскільки складання фінансової звітності навчального закладу та її подання у відповідні установи є одним з обовязків головного бухгалтера ДНЗ «ДПЛ» [PERSON], то перебування його 11 липня 2016 року в УДКСУ у м. Дружківці Донецької області протягом робочого часу є цілком логічним і виправданим. Факт його знаходження в управлінні, факт подання ним фінансових звітів підтверджується штампами УДКСУ у м. Дружківці на звітах про їх перевірку і дату прийняття саме 11 липня 2016 року, а також поясненнями свідка [PERSON], листом начальника УДКСУ у м. Дружківці Донецької області від 15 червня 2017 року №04-65/292 [PERSON] Крім того, будь-яких заходів впливу за порушення бюджетного законодавства ані до керівника, ані до навчального закладу в цілому уповноваженими на те органами застосовано не було, що також свідчить про відсутність порушень з боку [PERSON] Стаття 149 КЗпП України встановлює порядок застосування дисциплінарних стягнень. Зокрема, в ній вказано, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Суд встановив, що в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» [PERSON] 12 липня 2016 року зверталася до [PERSON] з вимогою про надання письмових пояснень про причини його відсутності на робочому місці 11 липня 2016 року (а.с.99). В акті від 12 липня 2016 року зафіксована його відмова від надання письмових пояснень (а.с.99), а 27 липня 2016 року [PERSON] на екземплярі наказу від 26 липня 2016 року №208 зазначив, що з наказом він не згодний, оскільки керівництво навчального закладу було обізнано про те, що в цей день він зайнятий здачею звітності (а.с.42). Відповідно до ч.3 ст. 149 КЗпП України при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Відповідно до правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДНЗ «ДПЛ» у разі виробничої необхідності чи виконанні доручень керівника Ліцею, при виході з території учбового закладу працівник має зробити запис із зазначенням причини відсутності і місця знаходження у журналі реєстрації відсутності працівників ДНЗ «ДПЛ» (а.с.70 зв. бік). Разом з тим, суд вважає, що при накладенні на [PERSON] дисциплінарного стягнення у вигляді догани за відсутність на робочому місці 11 липня 2016 року керівництвом навчального закладу не враховано ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок. Оскільки відсутність [PERSON] на робочому місці 11 липня 2016 року була повязана з виконанням його безпосередніх обовязків, кінцевим результатом якої стало подання фінансової звітності до уповноважених органів, дії [PERSON] не призвели до заподіяння шкоди закладу, то, на думку суду, дисциплінарне стягнення у вигляді догани не відповідає за своєю тяжкістю вчиненим діям [PERSON] Таким чином, суд вважає, що наказ в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» [PERSON] № 208 від 26 липня 2016 року про притягнення [PERSON] до дисциплінарної відповідальності є незаконним та підлягає скасуванню. Щодо наказу № 214 від 05 серпня 2016 року, то суд також приходить до висновку про його незаконність. Як встановлено судом, [PERSON] подав фінансову та бюджетні звітність за 2 квартал 2016 року до УДКСУ у м. Дружківці Донецької області 11 липня 2016 року, що не призвело до негативних наслідків. До того ж, так званий факт підробки [PERSON] підпису в.о. директора ДНЗ «ДПЛ» як причина притягнення до дисциплінарної відповідальності жодним чином не підтверджений. Також, від [PERSON] не отримано письмових пояснень щодо цього дисциплінарного проступку в порушення вимог ст. 149 КЗпП України. А тому цей наказ підлягає скасуванню. Суд критично ставиться до пояснень свідків [PERSON], [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], оскільки здебільшого вони надавали в своїх поясненнях характеристику [PERSON] як працівнику. Пояснення свідків про відсутність [PERSON] і.Ю. в інші дні на робочому місці не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки в досліджених судом табелях обліку використання робочого часу за січень-червень 2016 року відсутні відомості про ці факти. Статтею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" моральна шкода відшкодовується відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин. Суд дійшов до висновку про незаконність наказів керівництва ДНЗ «ДПЛ» відносно [PERSON] про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а тому вважає, що діями відповідача йому завдана моральна шкода. При визначенні розміру моральної шкоди суд враховує характер моральних страждань, їх тривалість, характер негативних наслідків. Після подій в липні-серпні 2016 року [PERSON] тривалий час хворів, перебував на лікуванні з діагнозом «лівобічний геміпарез», йому була встановлена третя група інвалідності, в результаті чого він не може обіймати керівні посади, працювати в нічний час. Суд вважає, що все це призвело до моральних страждань позивача, втрати нормальних життєвих звязків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди у заявленому розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Суд встановив, що при звернення до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 1102,40 грн. (а.с.1, 30) та оплатив правову допомогу адвоката у сумі 2000,00 грн. (а.с.23). Разом з тим, позивач просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог позивача, то, у відповідності до ст.ст. 11, 88 ЦПК України, в межах заявлених вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у сумі 551,20 грн. та витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн.

Outcome: approved