Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-04 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про виділ нерухомого майна в натурі та просила виділити їй у натурі Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . У подальшому, після проведення судової будівельно-технічної експертизи, позивач змінила позовні вимоги та просить виділити їй в натурі частину житлового будинку [ADDRESS] , а саме квартиру № 2 , до якої входить по основній частині житлового будинку літ «А-1» - приміщення 6 площею 8,5 м.кв, частина приміщення 9 площею 9,6 м кв., загальною площею 18.1 кв.м. (8.5+9,6). По надвірним будівлям та спорудам: прибудова літ «а-1», ґанок до літ «а-1», козирок до літ «а-1», підвал літ «гід», прибудова літ. «а1-1», котельня літ. «Б-1», частина огорожі літ. № 1, частина воріт, а також просить стягнути з відповідача на її користь судові витрати в сумі 6268,40 гривень. [PERSON] позивачка просить виділити в натурі частину житлового будинку [ADDRESS] , а саме квартиру №1 , а саме по основній частині житлового будинку літ «А-1» - приміщення 7 площею 17,9 м.кв, частина приміщення 9 площею 3,9 м.кв., загальною площею 21,8 кв.м (17,9+3,9). По надвірним будівлям та спорудам : прибудова літ «А1-1», сарай літ. «В-1», сарай літ. «Г-1», навіс літ «г», убиральня душ літ «Д», гараж літ. «Е-1» частина огорожі літ. № 1, частину воріт. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що від шлюбу з відповідачем, позивач має малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем розірвано за рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 23 серпня 2018 року. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач надає грошові кошти на утримання дітей не регулярно і не у повному обсязі, має заборгованість по аліментам. Позивач вказує, що будинок [ADDRESS] було зареєстровано за відповідачем на підставі договору купівлі продажу від 13 жовтня 2001 року. На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 листопада 2018 року № 320\\7349\\18 , про поділ майна подружжя, за позивачкою визнано право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку. Однак порозумітися з відповідачем щодо порядку користування приміщенням, яке є спільною частковою власністю, вони не можуть. На даний момент позивач має намір розподілити житловий будинок в натурі та виділити частину будинку та проживати в ній. Відповідач самостійно користується вказаним будинком на свій власний розсуд, та чинить їй перешкоди у користуванні належним житловим приміщенням будинку, у зв`язку з чим вона змушена з дітьми проживати в орендованій частині будинку. Відповідно до висновку експерта Лещенко К.І. № 2515 від 05 вересня 2019 року площа та конфігурація житлового будинку № 37 не дозволяє запропонувати на розгляд суду варіанти виділу в натурі 1\\2 частини житлового будинку. Пропонується варіант поділу в натурі житлового будинку з максимальним наближенням до ідеальних часток. Діючи в інтересах дітей та в своїх особистих інтересах , враховуючи що позивачці, яка мешкає разом з малолітніми дітьми для дитячих потреб обов`язково необхідне обладнання санвузолу та кухні, позивач обирає для виділу в натурі квартиру [ADDRESS] . Вважає, що вказаний варіант поділу житлового будинку запропонований судовим експертом найбільш відповідає інтересам малолітніх дітей, хоч за площею є трохи меншим за іншу квартиру № 1 вказаного будинку. 02 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року у підготовчому судовому засіданні задоволено клопотання представника позивача про призначення судової будівельно-технічної експертизи. Провадження у справі зупинено на час проведення експертизи. 11.09.2019 року до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області надійшов висновок експерта №2515 від 05.09.2019 року, у зв`язку з чим провадження у даній справі було відновлено та призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, але від його представника - адвоката Чеботар Н.А. надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Не заперечує проти виділення йому у відповідності до висновку експерта № 2515 від 05.09.2019 року в натурі квартиру [ADDRESS] , а саме: комори, площею 5,1 кв.м., кімнати 8 площею 11,9 кв.м., кімнати 7 площею 17.9 кв.м., частини кімнати 9 площею 3,9 кв.м. та надвірних будівель - сараю літ «В-1», сараю літ «Г-1» навісу «г», убиральні і душу літ «Д» гаражу літ «Е-1», частини огорожі літ № 1 та частини воріт. Також відповідач не заперечує проти стягнення з нього судових витрат за проведення експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки йому виділено в натурі меншу частину саме житлового будинку, оскільки йому за законом положено 25,5 кв.м житлової площі (51,8:2=25,5 кв.м.), а йому фактично виділено житлової площі 21,8 кв.м., тобто менш на 3,7 кв.м., чим положено на його долю (25,5- 21,8 =3,7 кв.м.) Дані обставини свідчать про те, шо доля позивачки з цих підстав збільшилась. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до положень ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не порушує прав та законних інтересів інших осіб. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.02.2001 року між сторонами був зареєстрований шлюб (а.с.8). Від вказаного шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.9-10). Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 23 серпня 2018 року, яке набрало законної сили 25 вересня 2018 року, шлюб між сторонами розірваний (а.с.11). У відповідності зі ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У відповідності зі ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Як вбачається з матеріалів справи, під час спільного подружнього життя сторонами на сумісні кошти було придбано житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 12 листопада 2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на майно, набуте за час шлюбу, задоволено повністю. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частку будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Іншу 1/2 частку будинку [ADDRESS] залишено у власності [PERSON] (а.с.12). Вказане рішення суду набрало законної сили 18 грудня 2018 року. Однак судом встановлено, що сторони не можуть досягти згоди та взаєморозуміння щодо порядку користування належними їм житловими приміщеннями у вказаному житловому будинку. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядку, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Відповідно до положень статті 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до положень ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Системний аналіз статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави для висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Під час вирішення зазначених спорів суди повинні враховувати роз`яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст. ст. 183, 367 ЦК України та роз`яснень, що містяться в п. 6 зазначеної вище постанови Пленуму Верховного Суду України, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі те, якщо при цьому можливо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з висновком експерта №2515 від 05.09.2019 року за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи, площі та конфігурація житлового будинку [ADDRESS] , вартість приміщень та господарських будівель і споруд не дозволяють запропонувати на розгляд суду варіанти виділу в натурі 1/2 частини житлового будинку. На розгляд суду запропоновано варіант поділу в натурі житлового будинку [ADDRESS] , з максимальним наближенням до ідеальних часток співвласників та з урахування вимог нормативних документів, що діють в області будівництва на території України. Відповідно до висновку експерта, співвласнику І пропонується квартира №1 : по основній частині житлового будинку літ. "А-1" - приміщення 7 площею 17,9 м2, частина приміщення 9 площею 3,9 м2, загальною площею 21,8м2 (17,9+3,9), вартістю 38914 грн. (21,8*1785,06) (жовтий маркер), по надвірним будівлям та спорудам: - прибудова літ. "А1-1" - 27483 грн. - сарай літ. "В-1" - 9048 грн. - сарай літ. "Г-1" - 4258 грн. - навіс літ. "г" - 1500 грн. - убиральня-душ літ. "Д" - 1500 грн. - гараж літ. "Е-1" - 21821 грн. - частина огорожі літ. "№ 1" - 4585 грн. (9170*1/2) - частина воріт - 4139,5грн. (8279*1/2) По надвірним будівлям та спорудам пропонується майна вартістю 74334,50 грн. (27843+9048+4258+1500+1500+21821 +4585+4139,5). Всього співвласнику І пропонуються будівель та споруд загальною вартістю 113248,50 грн. (38914+74334,5), що більш ніж покладено на ідеальну частку в Ѕ частину на 4,50 грн. (113248,5-113244). Співвласнику II пропонується квартира № 2 : по основній частині житлового будинку літ. "А-1" - приміщення 6 площею 8,5 м2, частина приміщення 9 площею 9,6 м2, загальною площею 18,1м2 (8,5+9,6) вартістю 32310грн. (18,1*1785,06) (зелений маркер); по надвірним будівлям та спорудам: - прибудова літ. "а-1" - 59612 грн. - ґанок до літ. "а-1" - 1010 грн. - козирок до літ. "а-1" - 890 грн. - підвал літ. "пд" - 2322 грн. - прибудова літ. "а1-1" - 4645 грн. - котельня літ. "Б-1" - 3726 грн. - частина огорожі літ. "№1" - 4585 грн. (9170* 1/2) - частина воріт - 4139,5грн. (8279*1/2). По надвірним будівлям та спорудам пропонується майна вартістю 80929,50 грн. (59612+1010+890+2322+4645+3726+4585+4139,5). Всього, співвласнику II пропонуються будівель та споруд загальною вартістю 113239,50 грн. (32310+80929,5), що менш ніж покладено на ідеальну частку в 1/2 частини на 4,50 грн. (113244-113239,5). Для даного варіанту розподілу житлового будинку [ADDRESS] , необхідно виконати наступні переобладнання (відповідно до Додатку №1): 1. Закласти дверний отвір у приміщення 10. 2. У приміщення 8 улаштувати перегородку товщиною 0,15м, обладнавши таким чином коридор площею 3,1м2 та кухню площею 8,5м2. 3. Влаштувати дверні отвори між знову влаштованим коридором площею 3,1м2 та приміщенням 10 і приміщенням кухні площею 8,5м2. 4. У приміщенні 10 обладнати санвузол. 5. У приміщенні 9 влаштувати перегородку товщиною 0,15 м, а частину перегородки між приміщеннями 6 та 9 демонтувати, обладнавши таким чином кімнату площею 18,1м2 та коридор площею 3,9м2. 6. Вхід до ванній кімнати 4 влаштувати через туалет 5. 7. Квартиру № 1 та квартиру №2 обладнати роздільними мережами електрики, водопостачання, каналізації та газопостачання. Суд встановив, що сторони погодилися із запропонованим варіантом поділу, та прийняли його як найбільш наближений до ідеальних часток. Таким чином, враховуючи викладене вище, з урахуванням висновку експерта, наявної технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, з огляду на визнання позовних вимог відповідачем, суд доходить висновку, що вимоги [PERSON] є цілком законними та обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.3 вказаної статті до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачкою за подання позовної заяви був сплачений судовий збір у сумі 768,40 грн., що відповідає встановленому абз.3 п.1 ч.2 ст.4 Закону «України «Про судовий збір розміру» на час його сплати. Враховуючи, що в підготовчому засіданні відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору у розмірі 384,20 гривні, іншу частину судових витрат в розмірі 384,2 грн. стягнути з відповідача на користь позивачки у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті. Як вбачається з наданої до матеріалів справи копії квитанції №077110364 від 18.06.2019 року, позивачкою сплачено 5500 гривень за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Враховуючи викладені вище вимоги чинного законодавства, оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому, на підставі ч.2 ст. 141 ЦПК України, витрати позивачки, пов`язані з розглядом справи, зокрема витрати на проведенням експертизи, підлягають стягненню з відповідача на її користь у повному обсязі. Посилання відповідача щодо часткового стягнення з нього судових витрат за проведення експертизи пропорційно розміру задоволених позовних вимог, оскільки йому виділено в натурі меншу частину житлового будинку, суд вважає безпідставними, оскільки позовні вимоги у даній справі задоволені у повному обсязі, відповідач визнав позов, що стало підставою для ухвалення рішення суду в підготовчому засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved