Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 16 вересня 2008 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір № 895407/ФО/5, на підставі якого вона отримала споживчий кредит в розмірі 63651,64 дол. США. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між нею та банком 16.09.2008 року укладено договір іпотеки квартири. Крім того, виконання зобов'язань забезпечено порукою [PERSON] Протягом двох років вона належним чином виконувала свої зобов'язання перед банком, однак з кінця 2010 року через різку зміну курсу валют не має можливості повертати валютний кредит. Звернення до банку із заявами про розстрочення платежу позитивний результатів не дало. 30.07.2010 року за позовом банку Ковельським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з неї та [PERSON]., в солідарному порядку, заборгованості за даним кредитом у розмірі 522864,87 грн. 23.05.2014 року рішенням Ковельського міськрайонного суду, яке апеляційним судом Волинської області залишено без змін, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 895407/ФО/5 від 16.09.2008 року, та виселено позивача з дітьми з квартири. У зв'язку із тим, що судом при винесенні рішення про стягнення з неї та поручителя солідарно кредитної заборгованості, не було вирішено питання про припинення зобов'язання, сам правочин є досі триваючим, підстави припинення зобов'язань зазначені в ст. ст. 600, 601, 604 - 609 ЦК України не передбачають можливості припинення зобов'язання у зв'язку з ухваленням судом рішення про задоволення вимог кредитора, а тому можливі повторні звернення банку до суду з позовом до неї та поручителя про стягнення процентів, неустойки й інших витрат, істотно змінилися обставини - підвищення курсу валют, зміну яких в момент укладення кредитного договору вона не могла передбачити, а тому просить розірвати кредитний договір. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених в позовній заяві, просила позов задовольнити, проти постановлення заочного рішення не заперечила. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, будь-яких заперечень проти позову не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про необґрунтованість заявлених позовних вимог, які задоволенню не підлягають, виходячи з наступного: Як вбачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] на підставі кредитного договору № 895407/ФО/5 від 16.09.2008 року отримала у ПАТ "Комерційний банк "Надра" кредит в розмірі 63651,64 дол. США. на придбання квартири за адресою: [ADDRESS], зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,59% на рік на залишок заборгованості, строком до 16.09.2028 року. В забезпечення виконання своїх зобов'язань за вищевказаним кредитним договором між [PERSON] та ПАТ "Комерційний банк "Надра" 16.09.2008 року укладено договір іпотеки квартири за адресою: [ADDRESS], а також договір поруки з [PERSON] Рішенням Ковельського міськрайонного суду від 30.07.2010 року з [PERSON], як позичальника, та [PERSON]., як поручителя, в солідарному порядку, стягнуто заборгованість за кредитним договором № 895407/ФО/5 від 16.09.2008 року у розмірі 522864,87 грн. Рішення Ковельського міськрайонного суду від 23.05.2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Волинської області від 15.01.2015 року залишено без змін, звернуто стягнення на предмет іпотеки - двохкімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 895407/ФО/5 від 16.09.2008 року в сумі 879415, 92 грн., та ухвалено виселити позивача з дітьми з даної квартири. Обґрунтовуючи позов позивач вважає, що на підставі ст. 598 ЦК України слід припинити зобов'язання - кредитний договір від 16.09.2008 року № 895407/ФО/5 укладений між нею та відповідачем шляхом його розірвання на підставі ч. 2 ст. 652 ЦК України. До обставин, які слугують підставою для розірвання договору позивач відносить різку зміну курсу валют внаслідок фінансової кризи. Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися на стільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. В силу ч.2 цієї статті якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Вимагаючи розірвання договору на підставі ст. 652 ЦК України, на позивача покладається відповідно до положень ст. 60 ЦПК Україниобов'язок довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Істотною обставиною для розірвання договору позивач зазначає фінансову кризу в Україні, яка виникла осінню 2008 року і викликала стрімке пониження курсу національної валюти - гривні. В даному випадку позивач отримав кредит в іноземній валюті. Незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена, і укладаючи кредитний договір, сторони приймали на себе певні ризики, на випадок зміни валютного курсу та в момент укладення договору не мали будь-яких законних підстав вважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане. Зміна економічної ситуації та коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору та не може бути підставою для зміни чи розірвання кредитного договору, оскільки це не є істотною зміною обставин у розумінні статті 652 ЦК України. Саме таку позицію висловив Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 16 постанови №5 від 30.03.2012 р. із змінами "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин". Крім того, судом не встановлено наявність одночасно чотирьох умов для розірвання договору, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК Українита істотної зміни обставин. Отже, позивачем не доведено своїх вимог, а тому позов задоволенню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК Українисудові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed