Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «[PERSON] банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на загальну суму 24 438 грн 01 коп станом на 28.02.2017 року. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору б/н від 01 червня 2006 року відповідач отримала кредит у розмірі 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, однак порушила умови договору та норми закону, які регулюють дані відносини, і повинна погасити заборгованість. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши позовну заяву та письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Публічне акціонерне товариство [PERSON] "Приватбанк" є правонаступником прав та обовязків Закритого Акціонерного Товариства [PERSON] "Приватбанк", найменування Банку змінено на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року, про що зазначено у Статуті ПАТ КБ "Приватбанк". 01.08.2006 року [PERSON] підписала Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послу ЗАТ «[PERSON] банк «Приватбанк». Відповідач підтвердила\~свою згоду на те, що підписана заява разом з\~Умовами та правилами надання банківських послуг та\~Тарифами Банку,\~складає між\~нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується її підписом у заяві. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Одночасно пунктом 5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 4.9. Умов та правил надання банківських послуг і п. 5.8 Правил користування платіжною картою. ПАТ КБ «Приватбанк»\~свої зобовязання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Згідно п. 6.6 Умов надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за Договором на вимогу Банку позичальник зобовязаний виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафта), оплати винагороди Банку. В звязку з неналежним виконанням боржником договірних зобовязань, станом на 28 лютого 2017 року за кредитним договором виникла заборгованість 351,87 грн за кредитом, 18\~346,23 грн за процентами за користування кредитом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін (строк). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, що передбачено ч.1 ст. 625 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту танарахованими відсотками, суд вважає, що позов в цій частині є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи. Стосовно вимог позивача про стягнення заборгованості за пенею та комісією та штрафів суд зазначає наступне. Відповідно до п 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Зі змісту даного пункту договору не зрозуміло, які саме послуги надаються клієнту за вказану комісію. Згідно ст. 10 п. 3 та ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Вимагаючи стягнення з відповідача комісії, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надано відповідачу, та не надав жодних доказів на підтвердження факту надання таких послуг. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). При цьому, нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним. Аналогічна правова позиція викладена в рішенні Верховного суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-1746цс16, та враховується судом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про недоведення позивачем правомірності вимог в частині стягнення з відповідача комісії, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до п. 8.6 Умов надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Згідно п. 5.5.1 Правил користування платіжною карткою, за несвоєчасне виконання боргових зобовязань (використання простроченого кредиту чи овердрафту) позичальник сплачує проценти за збільшеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри якої визначаються тарифами. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга\~статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя\~статті 549 ЦК України). За положеннями\~статті 61 Конституції України,\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена Верховним Судом України у справі № 6-2003цс15. Зважаючи на викладене, беручи до уваги те, що з розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, неможливо виокремити конкретну суму пені, оскільки вона розрахована разом з комісією, крім того, позивач вимагає застосування до відповідача цивільно-правової відповідальність у виді стягнення як пені, так і штрафів за одне і те саме порушення, а саме несвоєчасне виконання зобов`язання по сплаті платежів в рахунок погашення заборгованості, суд вважає, що дані обставини є порушенням\~статті 61 Конституції, а тому вимога позивача про стягнення пені не підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 549 ЦК України, штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Судом визначено, що сума невиконаного зобовязання 18 698 грн 10 коп (351,87 грн заборгованість за кредитом + 18\~346,23 грн заборгованість за процентами за користування кредитом), а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 934 грн 91 коп. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 01.08.2006 року в загальній сумі 20 133 грн 01 коп, яка складається з: 351,87 грн заборгованість за кредитом; 18346,23 грн за процентами за користування кредитом; 500 грн штраф (фіксована частина); 934,91 грн штраф (процентна складова). Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку, передбаченому статтею 88 ЦПК України, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1318,40 грн судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (82,4% від 1600 грн). На підставі викладеного,

Outcome: partial