Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-28 00:00:00

У вересні 2018 року КП «Управління міським господарством» звернулося з даним позовом, посилаючись на те, що згідно довідки Ф-3, [PERSON], разом зі своєю сім»єю у складі 3 осіб, проживає в квартирі [ADDRESS] і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території, підігрів води та опалення, послугу водопостачання та водовідведення. Відповідно Статуту, затвердженого 21.11.2006р., КП «УМГ» має договірні відносини з організаціями, які забезпечують населення комунальними послугами. На підставі викладеного КП «УМГ» проводить нарахування платежів за теплопостачання, водопостачання та водовідведення та надає послуги по обслуговуванню житлового фонду. Відповідач не в повному обсязі здійснював оплату за спожиті житлово- комунальні послуги, в зв'язку з чим за останні три роки утворилась заборгованість в сумі 15171,27 грн. Звернення та попередження адміністрації КП «УМГ» про погашення заборгованості не мають позитивного результати. На підставі п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 45 від 24.01.2006р., власники та наймачі квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. На підставі п.30 «Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005р., споживачі зобов'язані сплачувати надані комунальні послуги. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області по справі №2- н/369/397/16 від 07.07.2016 року КП «Управління міським господарством» було відмовлено у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги з відповідачів. Враховуючи викладене позивач просив стягнути з відповідача на користь КП «Управління міським господарством» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 15171,27 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника позивача, у якій представник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача у поданій заяві суду не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані в ній докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки Ф-3, [PERSON], разом зі своєю сім»єю у складі 3 осіб, проживає в квартирі [ADDRESS] і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе: витрати на утримання будинку та прибудинкової території, підігрів води та опалення, послугу водопостачання та водовідведення. Відповідно Статуту, затвердженого 21.11.2006 р., КП «УМГ» має договірні відносини з організаціями, які забезпечують населення комунальними послугами. На підставі викладеного КП «УМГ» проводить нарахування платежів за теплопостачання, водопостачання та водовідведення та надає послуги по обслуговуванню житлового фонду. Відповідачі не в повному обсязі здійснювала оплату за спожиті житлово- комунальні послуги, в зв'язку з чим за останні три роки утворилась заборгованість в сумі 15171,27 грн. Звернення та попередження адміністрації КП «УМГ» про погашення заборгованості не мають позитивного результати. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до вимог п. 5 ч. 3ст. 20 "Про житлово-комунальні послуги; нормативно-правовий акт № 2189-VIII від 09.11.2017 року Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно вимог ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до вимог ч. 6ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення, п. п. 4, 17, 29 Правил надання населенню послуг з газопостачання, споживачі зобов'язані своєчасно оплачувати надані їм житлово-комунальні послуги (опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та газопостачання) та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно загальної площі квартири, згідно Порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 року № 869. Згідно п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків», затверджених 25 "Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 р. N 572; нормативно-правовий акт № 45 від 24.01.2006 року Постановою КМУ № 45 від 24 січня 2006 року «Про внесення змін до постанови Кабміну від 08 жовтня 1992 року № 572», власник та наймач квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Стаття 76 ЦПК України визначає що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачами по справі були порушені обов'язки щодо оплати вартості наданих житлово-комунальних послуг, а тому вимоги позивача по даному позову підлягають до задоволення. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати, суд покладає на відповідачів. Відповідно до ст.ст.15,16 "Цивільний кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003 року, 525,625, ЦК України,ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Закону України «Про реструктуризацію заборгованості з квартирної плати за житлово-комунальні послуги, спожиті газ та електроенергію» та

Outcome: approved