Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , залишилось спадкове майно - земельна ділянка (середня земельна частка) площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8392, виданого 08.05.1997 року на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №142. Зазначає, що спадкодавець [PERSON] за життя склав заповіт, яким усе своє майно заповів своєму синові [PERSON] (батькові позивачки [PERSON] ), однак останній не реалізував своє право на спадкування за заповітом. Вказує, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , прийняла його дружина [PERSON] шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Вказує, що [INFO] померла спадкодавець [PERSON] , яка за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входить право на вищевказану спірну земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, яку остання успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , а також право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8393, виданого 08.05.1997 року на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №143. Стверджує, що саме батько позивачки [PERSON] як спадкоємець першої черги спадкування за законом у встановленому законом порядку прийняв дану спадщину, факт прийняття ним спадщини стверджується поданою до нотаріуса заявою про прийняття спадщини. Зазначає, що [INFO] помер [PERSON] , який за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок його смерті, входить право на вищевказані спірні земельні ділянки, які такий успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . Позивачка [PERSON] є спадкоємець першої черги спадкування за законом у встановленому законом порядку прийняла дану спадщину, однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів про право власності на зазначені земельні ділянки, позивачка позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою [PERSON] право на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , котрий помер [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги свого довірителя, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача - Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи - в.о. завідувача Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяви-повідомлення від 21.12.2018р.; копію сторінок спадкової справи №68/99, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521119, з якої слідує, що спадкова справа, заведена після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , знаходиться в Трускавецькій державній нотаріальній конторі; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521141, з якої слідує, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена та знаходиться на зберіганні в Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521162, з якої слідує, що спадкова справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилась. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ;Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно із ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ч.1 ст.529 ЦК України 1963 року при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина (чоловік) і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] помер [INFO] , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. До складу спадщини [PERSON] входить право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8392, виданого 08.05.1997 року на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №142, що підтверджено довідкою, виданою 25.07.2017р. виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області за №498. Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя усім своїм майном розпорядився, а саме 08.02.1998 року склав заповіт, за яким все своє майно заповів своєму синові [PERSON] , батькові позивачки. Однак спадкоємець за заповітом [PERSON] не вчинив жодних дій, спрямованих на прийняття ним даної спадщини. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] та у відповідності до вимог ст.529 ЦК України 1963 року - спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок його смерті. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області 25.07.2017року за №497, після смерті спадкодавця [PERSON] в управління його спадковим майном вступила дружина [PERSON] , яка постійно проживала разом із спадкодавцем. Тобто, в силу ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, [PERSON] прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що належало спадкодавцеві. З повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори від 21.12.2018р. №01-16/1009 та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521162 вбачається, що після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася. Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну земельну ділянку площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах, успадкувала його дружина [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на вищевказану земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,11 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, яку така успадкувала в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , а також право на земельну ділянку (середню земельну частку) площею 1,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №8393, виданого 08.05.1997 року на ім`я [PERSON] , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №143. Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. [PERSON] був сином померлої [PERSON] та у відповідності до вимог ст.529 ЦК України 1963 року - спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті. Як вбачається із матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи №68/99, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , її син [PERSON] як спадкоємець першої черги спадкування за законом у встановлений законом строк, зокрема у травні 1999р., звернувся в Мостиську державну нотаріальну контору Львівської області із заявою про прийняття спадщини. З матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району 15.07.2017р., вбачається, що [PERSON] , яка померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: с.Судковичі Мостиського району Львівської області. На час смерті [PERSON] разом з нею за вказаною адресою постійно проживав її син - [PERSON] (батько позивачки). Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.2 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємець [PERSON] не заявив про відмову від даної спадщини. Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірні земельні ділянки успадкував саме [PERSON] , батько позивачки по справі. [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] (батька позивачки [PERSON] ). До складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на вищевказані земельні ділянки (середні земельні частки (пай) площею 1,11 та 1,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хлиплівської сільської ради Мостиського району Львівської області, які такий успадкував в порядку спадкування після смерті своєї матері [PERSON] . Згідно матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядився, заповіту не склав. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкування здійснюється за законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема копії спадкової справи №27/2016, заведеної Трускавецькою державною нотаріальною конторою Львівської області, після смерті [PERSON] , котрий помер [INFO] , саме дочка останнього - [PERSON] як спадкоємець першої черги спадкування за законом прийняла дану спадщину, факт прийняття нею спадщини стверджується її спільним проживанням зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті. Позивачка [PERSON] 28.03.2016р. звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину спадкодавця [PERSON] та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна останнього. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається із 2/5 частин квартири [ADDRESS] . Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірні земельні ділянки успадкувала саме дочка спадкодавця - позивачка [PERSON] . В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копіями свідоцтв про смерть спадкодавців [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ; копією заповіту, складеного спадкодавцем [PERSON] ; копією спадкової справи №27/2016, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; копією спадкової справи №68/99, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] ; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521119, з якої слідує, що спадкова справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заведена та знаходиться на зберіганні в Трускавецькій державній нотаріальній конторі Львівської області; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521141, з якої слідує, що спадкова справи після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена та знаходиться на зберіганні в Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області; інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 17.12.2018р. №54521162, з якої слідує, що спадкова справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , в нотаріальній конторі не заводилась; довідками, виданими виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району, 25.07.2017р. за №№497, 499 про склад сім`ї [PERSON] та [PERSON] на час їх смерті; довідками, виданими виконавчим комітетом Хлиплівської сільської ради Мостиського району 25.07.2017р. за №№498, 500; довідкою, виданою ТОВ «ТКО» «Комфорт-Сервіс» 12.07.2017р. за №3890; копією паспорта позивачки [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (земельні ділянкуи) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців першої черги спадкування за законом судом не встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входять право на зазначені земельні ділянки, яке останній успадкував в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; право на спірні земельні ділянки були посвідчені Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданими і зареєстрованими у встановленому законом порядку, однак оригінали таких втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивачки, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою права на спірні земельні ділянки в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця [PERSON] , який помер [INFO] .

Outcome: approved