Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-01 00:00:00

08.02.2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, посилаючись на те що вона є власником житлового будинку № 29 по вулиці Набережній в м. Фастів Київської області. У вказаному житловому будинку зареєстровані відповідачі, але відповідач [PERSON] не проживає в будинку з листопада місяця 2003 року, а [PERSON] з 1995 року. Витрат по утриманню вказаного будинку не здійснюють, добровільно знятися з реєстрації не бажають. Будь-якої домовленості про збереження за відповідачами житлової площі за період їх не проживання не існує. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.02.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала не заперечувала проти їх задоволення, пояснивши, що дійсно зареєстрована в будинку, але не проживає. В судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON], позивач по справі є власником житлового будинку №29 по вулиці Набережній в м. Фастів Київської області на підставі договору дарування жилого будинку посвідченого 17.08.1999 року державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за номером 1529. Згідно будинкової книги, в даному будинку зареєстровані позивач та з 10.08.1971 року відповідач [PERSON] Згідно інформації Відділу ведення Єдиного демографічного реєстру ВК Фастівської міської ради від 21.02.2019 року № 06-23/941, [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO]. Відповідно до довідки виданої виконкомом Паволоцької сільської ради Попільнянського району Житомирської області від 10.01.2014 року № 7, [PERSON], проживає без реєстрації в с. Паволоч Попільнянського району Житомирської області по вул. Заріччя, 17 з листопада місяця 2003 року. Як вбачається з акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON] від 07.02.2019 року, комісією комітету самоорганізації населення мікрорайону Казнівка, встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована згідно будинкової книги з чоловіком та дітьми за адресою по вул. Набережна, 29 в м. Фастів. В будинку зареєстровані її мама [PERSON] та брат [PERSON]. Зі слів сусідів [PERSON] та [PERSON], [PERSON] за даною адресою не проживає з 2005 року, а [PERSON] з 1995 року. Особистих речей в будинку не виявлено. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно пояснень позивача, відповідачі по справі, за адресою реєстрації не проживають. Всі витрати, повязані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків здійснюються тільки нею. Також, факт не проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON], за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Набережна, 29, підтвердив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом знайшли своє підтвердження у судовому засіданні є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідачів необхідно стягнути судовий збір в розмірі 1536,80 грн., солідарно.

Outcome: approved