Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Сновської міської ради Чернігівської області, третя особа на стороні позивача: [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за заповітом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] помер [PERSON], який склав заповіт на ім'я позивача. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Окрім позивача спадкоємцем є дружина спадкодавця, яка відмовилася від спадщини подавши відповідну заяву до нотаріальної контори. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріусом йому відмовлено в зв"язку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутній, в позовній заяві просить розгляд справи провести без його участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Третя особа на стороні позивача [PERSON] у підготовчому судовому засіданні відсутня, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.09.2009 року ( а.с. 9). Відповідно до копії заповіту від 04.08.2009 року, зареєстрованого в реєстрі № 87, [PERSON] заповів все своє майно [PERSON] ( а.с. 10). Згідно довідки № 345 від 10.05.2018 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON]. Рік забудови 1967.( а.с. 13). Згідно довідки № 415 від 29.06.2018 року в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] постійно прописані і проживають: 1.[PERSON], [INFO], прописаний з 1967 року і виписаний [INFO] у зв'язку зі смертю. 2.[PERSON], [INFO], прописана з 1967 року і по теперішній час. ( а.с. 12) Згідно довідки № 133 від 02.08.2018 року інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою:[ADDRESS] становить 59729 гривень. ( а.с. 16). Державним нотаріусом Сновської районної державної нотаріальної контори., відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 10.09.2018 року № 964/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений будинок у зв'язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.15). Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належав померлому [PERSON]. Позивач є спадкоємцем майна померлого в силу ст. 1223 ЦК України, як спадкоємець за заповітом. Позивач в лютому 2010 року звернувся до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи № 23/2010 щодо майна померлого [INFO] [PERSON], що крім позивача до нотаріальної контори зверталася дружина спадкодавця [PERSON], яка відмовилася від обов'язкової частки у спадщині. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на зазначений житловий будинок з надвірними будівлями у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України позовні вимоги про визнання за позивачем права власності нажитловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою:[ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом підлягають задоволенню. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved