Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

Представник ПАТ КБ Приватбанк звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В позові вказує, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 13.08.2007 року уклали кредитний договір за № CVHMAK38171109. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 65044,15 (Доларів США) на термін до 12.08.2014 p., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Зазначав, що ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 65044.15 (Доларів США). В порушення умов кредитного договору а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором [PERSON] станом на 28.05.2015 року має заборгованість - 245165,93 (доларів США), яке складається з наступного: 47769,89 (доларів США) - заборгованість за кредитом; 49168,10 (доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3776.00 (доларів США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 144451,94 (доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань договором. В забезпечення виконання зобов'язання за Договором CVHMAK38171109 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором [PERSON]. Відповідно до умов договору поруки, позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань за кредитним договором №CVHMAK 38171109 . Вимога , що була пред»явлена до поручителя виконана не була . Просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором з № CVHMAK38171109 від 13.08.2007 року у розмірі 245165,93 доларів США, що за курсом,21,04 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2015 року становить 5158291,17 гривень. 14.09.2016 року відповідач [PERSON] інтереси якого представляє [PERSON] звернувся в суд з зустрічним позовом до ПАТ КБ Приватбанк третя особа, [PERSON] про визнання договору поруки припиненим. В позові вказує, що між ПАТ КБ Приватбанк та [PERSON] було укладено кредитний договір № CVHMAK38171109 за яким ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати позичальнику кредит у розмірі 65044,15 доларів США на термін до 12.08.2014, а позичальник зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та порядку, встановленому кредитним договором. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та з [PERSON] було укладено договір поруки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № CVHMАКЗ8171109 від 13.08.2007 укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на 28.05.2015 р. процентну ставку за користування кредитом було збільшено з 12,00 % до 14,04 % з 01.11.2008 p., внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності [PERSON]. Крім того, збільшення розміру відсотків за користування кредитом призвело до збільшення суми платежів та відповідно розміру пені за несвоєчасність виконання зобов'язань. Ця обставина відображена у вимогах про стягнення заборгованості, пред'явлених ПАТ КБ «Приватбанк» до позичальника та поручителя, про стягнення заборгованості. Посилався на те, що згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Дане положення конкретизовано п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30 березня 2012 року № 5, яким передбачено, що якщо в договорі поруки не узгоджено можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, порука припиняється. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим. П. 13 вищезазначеного договору поруки передбачено, що зміни і доповнення до нього вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді, шляхом укладення відповідної додаткової угоди. Додаткової угоди укладено не було, [PERSON] не надав згоди на зміну умов договору у формі збільшення розміру процентів за користування кредитом, так як не був повідомлений про збільшення обсягу свого зобов'язання - з 12,00 % до 14,04 %, що створює обґрунтовані підстави для припинення договору поруки за кредитним договором № CVHMAK38171109. Просив визнати договір поруки, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], за кредитним договором № CVHMAK38171109 припиненим. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав просив його задовольнити в повному обсязі, посилався на те, що строки позовної давності банком не пропущенні. В зустрічному позові просив відмовити за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні первісний позов не визнав вказував, на те, що його довірителька готівку не отримувала в заяві про видачу готівки стоїть не її підпис. З цього приводу неодноразово зверталася до керівництва філії ПАТ КБ «Приватбанк» , просив в позові відмовити , а також звернувся з заявою про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Представник відповідача за первісним позовом та позивача [PERSON] за зустрічним позовом [PERSON] просив у первісному позові відмовити ,зустрічний позов задовольнити в повному обсязі. Заслухавши доводи представників сторін , вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], 13.08.2007 року уклали кредитний договір за № CVHMAK38171109. Згідно договору ПАТ КБ «Приватбанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 65044,15 (Доларів США) на термін до 12.08.2014 p., а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені у кредитному договорі. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором за № CVHMAK38171109 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором [PERSON]. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] станом на 28.05.2015 року має заборгованість - 245165,93 (Доларів США), яке складається з наступного: 47769.89 (Доларів США) - заборгованість за кредитом; 49168,10 (Доларів США) - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3776.00 (Доларів США) - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 144451,94 (Доларів США) - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань договором, що за курсом, 21,04 відповідно до службового розпорядження НБУ від 28.05.2015 року становить 5158291,17 гривень. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з п. 2 глави 3 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року з каси банку готівка видається за заявою на видачу готівки - фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку (з представленням юридичною особою довіреності на уповноважену особу) за операціями з клієнтами (видача кредиту тощо). Згідно із ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів. Вирішуючи питання обґрунтованості позиції сторони відповідача, наведеної в заперечення позову, судом за клопотанням представника відповідача було призначено почеркознавчу експертизу. Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи № 49-к від 01.03.2016 року підпис в заяві на видачу готівки від 13.08.2007 року виконаний не [PERSON] а іншою особою з наслідування її підпису (Том 2 а.с.18-20) . Згідно з п. 2 глави 3 розділу ІІІ Інструкції про касові операції в банках України, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 14.08.2003 року з каси банку готівка видається за заявою на видачу готівки - фізичним особам з поточних, вкладних (депозитних) рахунків та фізичним і юридичним особам переказ без відкриття рахунку (з представленням юридичною особою довіреності на уповноважену особу) за операціями з клієнтами (видача кредиту тощо). Клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів або системи автоматизації банку (далі - САБ). Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм підписом. Доказів того, що [PERSON] здійснювала платежі щодо погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, відповідачем, згідно вимог ст.ст. 59, 60 ЦПК України, суду не надано. Не заслуговує на увагу суду і посилання представника позивача на те, що відповідачем [PERSON] бралися кредитні кошти на придбання автомобіля VOLKSVASGEN PASAD B 6, на загальну суму 65044,15 (Доларів США), оскільки надані позивачем на підтвердження сплати відповідачем такої суми коштів меморіального ордера та гарантійних листів не можна вважати належними та допустимими доказами, оскільки гарантійні листи та рахунок фактура виписані на ім»я [PERSON] та датовані 08.08.2007 року тобто , ще до укладення кредитного договору, а в меморіальному ордері відсутній підпис працівника банку та [PERSON], а також печатка. Також представниками відповідачів заявлене клопотання про застосування строків позовної давності. Згідно із п. 11 абз. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі»: встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до ст. 16 ЦК України захисту в судовому порядку підлягає порушене право особи, і лише при встановленні цього порушення, суд застосовує строк позовної давності. У разі недоведеності порушення цього права в задоволенні вимог слід відмовити по суті. Таким чином, суд прийшов до висновку, що в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «ПриватБанк» необхідно відмовити. Що стосується вимог зустрічного позову [PERSON], інтереси якого представляє [PERSON] до ПАТ КБ Приватбанк третя особа, [PERSON] про визнання договору поруки припиненим, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 553 ЦК України під порукою розуміється договір, за яким поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Договір поруки є двостороннім правочином, що укладається з метою врегулювання відносин між кредитором і поручителем. Згода боржника на укладення договору поруки не вимагається. Судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором за № CVHMAK38171109 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитними договором [PERSON]. Згідно п. 13 договору поруки зміни та доповнення до цього Договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді , шляхом укладання відповідної додаткової угоди. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № CVHMАКЗ8171109 від 13.08.2007 укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] станом на 28.05.2015 р. процентну ставку за користування кредитом було збільшено з 12,00 % до 14,04 % з 01.11.2008 p., внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності [PERSON]. Крім того, збільшення розміру відсотків за користування кредитом призвело до збільшення суми платежів та відповідно розміру пені за несвоєчасність виконання зобов'язань. Додаткові угоди до договору поруки не укладались. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо. У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12- 15, 20 ЦК, ст.ст. 3- 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12). Згідно з роз'ясненнями, які містяться у п.22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Встановлено що внаслідок одностороннього збільшення відсотків з 12,00 % до 14,04 % з 01.11.2008 p., банком збільшився обсяг відповідальності [PERSON], однак в договорі поруки відсутні умови про збільшення в односторонньому порядку відсоткової ставки . Крім того в договорі поруки вказано, що погашення за кредитним договором здійснюється в строк до 12.08.2014 року. А позивач звернувся в суд 14.07.2015 року. За змістом ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя. Порука це строкове зобовязання і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення зустрічного позову та визнання поруки припиненою. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. У зв'язку із відмовою в задоволенні позовних вимог судові витрати, понесені позивачем, відносяться на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved