Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 14 липня 2011 року між відповідачкою та її сином був укладений шлюб, який розірваний 14 березня 2014 року. Вказує, що від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO], яка постійно проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Зазначає, що колишня невістка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки [PERSON], [INFO]. Вважає, що внаслідок бездіяльності матері створені такі умови, які шкодять інтересам дочки [PERSON]. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала повністю, просила їх задоволити. Представник органу опіки та піклування Здолбунівської райдержадміністрації Гуляр М.В. вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, хоча про час, місце розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд заслухавши пояснення позивача, представника служби у справах дітей, врахувавши думку прокурора, який вважав за доцільне позбавляти відповідача батьківських прав, дослідивши інші обставини справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що на утриманні позивача [PERSON] перебуває малолітня внучка, [PERSON], [INFO]. Вони проживають разом за адресою: [ADDRESS] Відповідач [PERSON] (мама [PERSON]), зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично проживає разом з сім'єю по [ADDRESS] Як вбачається з пояснень позивачки та матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню доньки [PERSON]. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні зазначала, що відповідачка проживає у м. Рівне, має іншого чоловіка, від якого народила дитину, на даний час знаходиться у декретній відпустці, продовжує ухилятися від виховання своєї дитини, не виявляє до неї ніякого інтересу та не надає матеріальної допомоги на її утримання. Відповідно до висновку про позбавлення батьківських прав Здолбунівської райдержадміністрації від 27.02.2015 р. комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Також дане питання було розглянуте на засіданні Виконавчого комітету Урвенської сільської ради 26 січня 2015 року, де було винесено рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] Суд погоджується із такими висновками та вважає їх законними і обгрунтованими. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, згідно п.2 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою позбавлення батьківських прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 16 своєї постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про доньку, її фізичний та духовний розвиток, не займається її вихованням, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав стосовно доньки [PERSON]. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164 , 166 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року №3,

Outcome: approved