Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом про скасування арешту, вказавши, що між 03.12.2007 року між ПАТ „Перший Український Міжнародний Банк" та [PERSON] був укладений кредитний договір. [PERSON] та [PERSON] виступили майновими поручителями [PERSON] та передали в іпотеку позивачу квартиру [ADDRESS], яка належала їм на підставі договору купівлі-продажу,посвідченого 05.04.2007 [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу, за р.№ 1067. У зв'язку з невиконанням умов Кредитного договору за заявою позивача на договорі іпотеки приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] було вчинено виконавчий напис від 25.10.2010 за реєстровим № 1649. Вказаний виконавчий напис позивач пред'явив на примусове виконання до Ленінського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції. Але у ході виконавчого провадження було встановлено, що квартиру, яка є предметом іпотеки, було переведено у нежитлове приміщення. У зв'язку з цим звернення стягнення на предмет іпотеки (квартиру) стало неможливим через відсутність такого. Внаслідок цього виконавчий напис було повернуто позивачу згідно з постановою державного виконавця Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ від 26.10.2011. У липні 2012 року позивач звернувся до Ленінського суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення заборгованості з [PERSON] та звернення стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], який належить майновим поручителям [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 16.10.2012 у справі № 0814/8156/2012 позов банку задоволено у повному обсязі. На виконання рішення 18.04.2013 видано виконавчі листи, які пред'явлені на примусове виконання до Ленінського ВДВС Запорізького МУЮ. У зв'язку з тим, що предмет іпотеки було переведено майновими поручителями до нежитлового фонду, у ході виконавчого провадження за виконавчим листом держаний виконавець звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя із заявою про зміну способу та порядку виконання рішення. Заяву державного виконавця судом задоволено, змінено порядок виконання рішення: звернуто стягнення на нежиле приміщення [ADDRESS] Але державним виконавцем встановлено, що на предмет іпотеки накладено арешт згідно з постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.11.2010 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1649 від 25.10.2010. Вказаний виконавчий напис повернутий відповідачем позивачу без виконання, пред'явити його повторно до виконавчої служби неможливо, оскільки фактично відсутній предмет іпотеки, який у ньому зазначений, а також скінчився строк (1 рік) для пред'явлення його до виконання, встановлений пп.2 ч.І ст.22 Закону України «Про виконавче провадження». Проте, арешт накладений державним виконавцем за вказаним виконавчим написом, перешкоджає проведенню виконавчих дій за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа, виданого 18.04.2013 Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення від 16.10.2012 по справі №0814/8156/2012. На підставі вищевказаного, позивач просить суд звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS] яка належить [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], 69060, [ADDRESS]) та [PERSON] ([INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], 69000, [ADDRESS]), накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.11.2010 на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON], вчиненого 25.10.2010 за реєстровим №1649. У судовому засіданні представник позивача просив суд задовольнити його вимоги у повному обсязі, з підстав, викладених у позові. При цьому представник надав суду письмові докази в обґрунтування своїх вимог. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову не заперечував, оскільки вимоги позивача не суперечать нормам закону. Треті особи у судове засідання не з'явилися. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши всі представлені докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Законом припускається можливість застосування судової форми захисту цивільних справ та інтересів. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. По встановленим ЦПК України нормам (ст.. 60 ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Частиною 7 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що спори, які виникають у виконавчому провадженні щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. У відповідності до ч.1 статті 54 ЗУ «Про виконавче провадження», - звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - іпотекодержателя. У судовому засіданні доведено, що 10.11.2010 року на підставі виконавчого напису нотаріуса № 1649 від 25.10.2010 року на предмет іпотеки, а саме - квартиру [ADDRESS] накладено арешт, що унеможливлює проведенню виконавчих дій за виконавчим провадженням, відкритим на підставі виконавчого листа, виданого 18.04.2013 Ленінським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення від 16.10.2012 по справі №0814/8156/2012. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи наведене, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Отже висновки суду узгоджуються із зібраними у справі доказами і не суперечать вимогам законодавства.

Outcome: approved