Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03.10.2014 року [PERSON] подала позов до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що відповідачі ухиляються від виконання батьківських обов'язків по вихованню [PERSON], матеріальному утриманню та спілкуванню з дитиною. У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов та просила його задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що він не ухиляється від виконання батьківських обов'язків та виконує їх належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Заслухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (актовий запис № 1519 від 06.03.2007 року), виданого повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, Серія [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до ст.150 ч.2 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 164 ч.1 п.2 Сімейного Кодексу України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив у п. 15 Постанови "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року Пленум Верховного Суду України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, з 2004 року позивач виховує неповнолітнього онука [PERSON], [INFO] та перебувала в декретній відпустці по догляду за онуком. З 2005 року відповідачі виїхали до м. Київ та з цього часу вони перестали взагалі піклуватися про сина. З 2006 року відповідачі розлучилися. Неповнолітній [PERSON], [INFO] з цього часу знаходиться на повному забезпеченні позивача. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Свідок [PERSON] повідомила суду, що вона є головою батьківського комітету. Всі питання щодо навчання [PERSON] в школі вирішуються завжди через дідуся та бабусю. Свідок [PERSON] показала, що вона є репетитор [PERSON] з англійської мови. Її найняла та оплачує заняття бабуся [PERSON]. Свідок [PERSON] показав, що він є сусідом позивача з 2008 року, про [PERSON] завжди піклуються дідусь та бабуся. Мати та батька [PERSON] бачив декілька разів. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що вони є сусідами позивача. Всі питання щодо навчання, одягу, екскурсій [PERSON] в школі вирішуються завжди через дідуся та бабусю, вони його виховують та доглядають. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1- ч. 4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні, відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України. Згідно ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, яка знайшла своє відображення і в Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ) дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням і відповідальністю своїх батьків і у всякому випадку в атмосфері любові і морального та матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до уваги докази, які не стосуються предмета доказування. Заслухавши пояснення сторін по справі, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до переконання в тому, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини. В ході розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. З відповідачі перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 2006 року. Батьки не цікавяться здоров'ям дитини, не займаються її вихованням, не прагнуть зустрічі та спілкування з сином, хоча не були позбавлений такої можливості, що підтверджується поясненнями позивача в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 19 СК України органом опіки та піклування подано до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Доцільність позбавлення батьківських прав підтверджуються висновком виконавчого комітету Деснянської районної у місті Чернігові ради № 194 від 27.10.2014 року. Суд погоджується з вище зазначеним висновком, оскільки він є достатньо обґрунтованим, не суперечить інтересам дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Деснянської районної у місті Чернігові ради від 27.10.2014 року визнано за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON], щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] з підстав: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отриманню ним освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, судом розцінюється як ухилення від виховання дитини батьками, внаслідок їхньої поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Зазначені вище обставини переконують суд у наявності підстав для задоволення позову щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно їхнього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ч. 5 ст. 164 СК України, рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили підлягає направленню до державного органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Враховуючи, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, що відповідачі працездатні і може надавати матеріальну допомогу, інші суттєві обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з кожного з відповідачів на користь позивача на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30% відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно з 03.10.2014 року до досягнення ним повноліття. Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу, що ст. 169 СК України особам, позбавленим батьківських прав, надано право звернутися до суду з позовом про їх поновлення. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, докази, їх юридичну оцінку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 243, 60 гривень. Враховуючи наведене,

Outcome: approved