Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] (позивач) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (відповідач) про стягнення аліментів на утримання дружини та дитини, в якому зазначає, що з відповідачем у період з 2004 року по 2013 рік проживали однією сімєю, не перебуваючи у шлюбі. Від сумісного проживання мають мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина та позивачки не надає. В своїй позовній заяві ( з урахуванням уточнень від 14.05.2014 року) позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] [INFO] у розмірі 1/4 від усих видів доходів та заробітків але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/6 від усих видів доходів щомісяця з дня подання данної заяви. Позивач у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином. 19.05.2014 року надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, при цьому зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання які відбулися 22.04.2014р., 29.04.2014 р., 19.05.2014р., не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. З огляду на викладене та згідно правил ч. 1 ст. 76 ЦПК України, зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що від сумісного життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON] [INFO], згідно свідоцтва про народження від10.09.2014 року батьком є [PERSON], мати - [PERSON] (а.с. 6), який знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на дитину не надає у розмірі, передбаченому законом, що підтверджується, поясненнями сторін у судовому засіданні. Відповідно до ст. ст. 180, 184 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати і надавати матеріальну допомогу на дитину, при цьому розмір аліментів за заявою платника або одержувача аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, у випадку якщо платник аліментів має нерегулярний, непостійний доход, або частина доходу одержує в натурі. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліментів на дитину у судовому порядку, починаючи стягнення з моменту звернення позивача до суду, та до повноліття дитини, оскільки відповідач є батьком малолітнього [PERSON] [INFO] та зобов'язаний матеріально утримувати його. Окрім цього, відповідач не надав суду доказів про надання такої матеріальної допомоги щомісячно та у розмірі встановленому Законом. Таку допомогу він має можливість надавати, оскільки є працездатним. Відповідно до ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зазначає, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі в межах платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред'явлені позову була звільнена від сплати судового збору, на підставі вимог ст. ст. 81, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved