Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У провадженні Ленінського районного суду м. Полтави перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Аланд» про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час судового засідання, зокрема, і через оголошення на сайті «Судова влада». Не з`явилися треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клименко Роман Васильович, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що 11.03.2021 позивач отримав копію виконавчого напису та кредитного договору, на підставі якого був він був вчинений. Ознайомившись з отриманою копією виконавчого напису, позивач з`ясував, що загальна сума стягнення за виконавчим написом складається з: ?простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 38960,81 грн.; ?простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7190,32 грн.; ?плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 500 грн. 06.09.2013 року між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» укладено в простій письмовій формі договір №00603/0009XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.2 - 1.4, 1.7 кредитного договору банк відкриває позивачу поточний рахунок у гривнях. Банк здійснює кредитне обслуговування рахунку, шляхом надання позивачу кредитного ліміту у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії без забезпечення з метою проведення платежів та товари та послуги понад суми власних коштів позивача на рахунку. Розмір кредитного ліміту становить 17 000 грн. Строк дії кредитного ліміту - 36 місяців з моменту укладення цього договору. Виконавчий напис № 42909, вчинений приватним нотаріусом Житовимрського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 08.09.2020 вчинено з грубими порушеннями чинного законодавства України виходячи з наступного. Щодо незаконного стягнення за виконавчим написом простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 38 960,81 грн, суд прийшов до наступних висновків. Законом не встановлено спеціальної позовної давності за вимогами щодо стягнення суми виданого кредиту, а тому до таких відносин застосовується встановлена ст. 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1.7. кредитного договору строк дії кредитного ліміту - 36 місяців з моменту укладення цього договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору банк нараховую проценти за користування кредитом не рідше одного разу на місяць, у валюті кредиту на суму фактичної заборгованості клієнта за фіксованою ставкою 29,99% річних, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, при цьому враховується перший і не враховується останній день використання кредиту. Отже часовий проміжок, протягом якого позивач міг отримати кредит у банку та протягом якого ж повинен був повернути отримані кредитні кошти розпочався з 06.09.2013 р. (дата укладення договору) та закінчився 06.09.2016 р. (після спливу 36 місяців, згідно п. 1.7. кредитного договору) Таким чином, позовна давність за вимогами щодо стягнення суми виданого кредиту розпочала перебіг з 07.09.2016 та закінчилася 07.09.2019. Крім того, спірним є розмір заборгованості за сумою кредиту. Так, відповідно до п. 1.4. кредитного договору розмір кредитного ліміту становить 17 000 грн. Таким чином, абсолютно безпідставним і необгрунтованим є стягнення за виконавчим написом суми основного боргу в розмірі 38 960,81 грн, яка є більше ніж в 2 рази перевищує максимальну суму, яку позивач міг отримати згідно умов кредитного договору. Щодо незаконного стягнення за виконавчим написом простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7 190,32 грн, встановлено наступне. Велика Палата Верховного Суду у постанові № 444/9519/12 від 28.03.18 р. (п. 54) зробила правовий висновок про те що що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України». Законом не встановлено спеціальної позовної давності за вимогами щодо стягнення суми нарахованих та несплачених процентів, а тому до таких відносин застосовується встановлена ст. 257 ЦК України загальна позовна давність тривалістю у три роки. Як уже було зазначено вище, період кредитування, згідно п. 1.7. кредитного договору розпочинається 06.09.2013 р. та закінчується 06.09.2016 р. Таким чином, позовна давність за вимогами щодо стягнення процентів за користування кредитом розпочала перебіг з 07.09.2016 р. та закінчилася 07.09.2019 р. Відповідно до статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, третя особа, вчиняючи виконавчий напис щодо стягнення простроченої заборгованості за сумою кредиту у розмірі 38960,81 грн. та простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом у розмірі 7190,32 грн. грубо порушила вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вказаних вимог минуло більше трьох років протягом яких Відповідач міг звернутися із заявою про вчинення відповідного виконавчого напису. Також судом встановлено порушення вимог ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі - Перелік). При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Однак постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Кредитний договір, укладений між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» нотаріально не посвідчувався, а тому третя особа не мала права вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі. Вказана правова позиція також підтверджується листом Міністерства юстиції України від 25.06.2020 №5232/19.5.6/32-20 «Щодо вчинення виконавчих написів» в якому зазначено, що «виконавчі написи можуть вчинятися на нотаріально посвідчених договорах, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не вбачається за можливе.» У зв`язку з незаконним вчиненням третьою особою виконавчого напису, стягнення з позивача на користь відповідача 500 грн, які відповідач сплатив третій особі за його вчинення, є безпідставним. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований, та такий, що підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved