Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-16 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що за час перебування у шлюбі із [PERSON] у них народився син [PERSON], 23 березня 2010 року. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 17 жовтня 2016 року шлюб між подружжям розірвано. Син залишився проживати з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на дитину, оскільки працює на сезонних роботах та отримує дохід. Окрім їх спільного неповнолітнього сина інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб в нього не має. Просила стягувати на утримання [PERSON] аліменти в сумі 2000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Під час перебування справи в суді позивачка подала додаткову заяву про зменшення вказаного в позові розміру аліментів до 1000 грн. Справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, однак подав відзив на позовну заяву, де заперечив посилання позивачки про те що жодної матеріальної допомоги не надає і вказав, що забезпечує сина всім необхідним, крім того вказав, що позивачка часто їздить на заробітки за кордон і в той час дитина проживає з ним і перебуває повністю на його утриманні. Розмір аліментів в сумі 2000 грн., що просить позивачка, можливості сплачувати не має, оскільки живе із сезонних підробітків і іншого доходу в нього немає. Також вказав, що на його утриманні знаходиться старенька матір та брат, який є інвалідом 1 групи. Погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Проаналізувавши матеріали справи, взявши до уваги заяву позивачки про зменшення розміру аліментів та відзив відповідача, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати із позивачкою та перебуває на її утриманні. В силу\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 180 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року\~зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я та матеріальне становище, як дитини так і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що малолітня дитина проживає окремо від батька, відповідача по справі, і перебуває на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, погодився сплачувати аліменти в розмірі 1000 грн. і така сума влаштовує позивачку, то суд вважає, що саме таку суму і слід стягувати. На підставі наведеного та ст.ст.\~180-182,\~184,\~191 СК України,

Outcome: approved