Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У січні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності на нерухоме майно. Свої позовні вимоги мотивують тим, що [INFO] помер їх двоюрідний брат [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина, яка складається із квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві власності. Позивачі вказали, що у визначенні чинним законодавством строки вони звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, однак їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, у них відсутні документи, які підтверджують факт родинних відносин з померлим. Крім того, зазначають, що змушені просити суд, встановити факт родинних відносин із померлим [PERSON], оскільки, їх мати та мати померлого були рідними сестрами, проте, у них відсутній підтверджуючий документ про родинні зв'язки із [PERSON], а саме: свідоцтво про народження матері померлого. Посилаючись на те, що у них виникають труднощі в належному оформлені спадкових документів та були порушені їх права на спадкування за законом, просять встановити факт родинних відносин, що вони та [PERSON] є двоюрідними братами та визнати за ними право власності за законом на 1/2 частину квартири за кожним, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачі позов підтримали в повному обсязі та просили його задовольнити. Пояснили, що померлий [PERSON] був їм двоюрідним братом, оскільки їх мати [PERSON] і мати померлого [PERSON] були рідними сестрами. Спадковим майном померлого є квартира [ADDRESS]. Зазначають, що дублікат свідоцтва про народження [PERSON] отримали не можливо, в зв'язку з втратою, тому єдиним способом захисту їх спадкових прав є звернення до суду із позовом про визнання права власності на спірну квартиру та встановлення факту родинних відносин. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили до суду заяви, в яких зазначають, що вони не претендують на квартиру [ADDRESS] та просять розглядати справу у їх відсутність (а.с. 67, 69). Заслухавши пояснення позивачів, свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за свої внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис № 19846 (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 12 березня 2002 року, вказана квартира складається із 2-ох кімнат житловою площею 33,0 кв.м., загальною площею 60, 30 кв. м. (а.с. 18). Вказана квартира належала померлому [PERSON] на праві власності. 30 березня 2012 року позивачі, у строки передбачені ЦК України, звернулися до Першої Київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] (а.с. 72-73). Державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори було відкрито спадкову справу після смерті [PERSON] № 360 (а.с. 71-152). 04 листопада 2013 року державний н6отаріус Першої Київської державної нотаріальної контори відмовив позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], у зв'язку із відсутністю у них документів, які підтверджують факт родинних відносин з померлим (а.с. 106). Як пояснили у судовому засіданні позивачі та вбачається з матеріалів справи, після смерті спадкодавця, крім позивачів спадкоємцями є також відповідачі. Однак вони, у свою чергу, успадкували за заповітом спадкодавця [PERSON] інше спадкове майно та як зазначили у своїх заявах, вони не претендують на квартиру [ADDRESS] після смерті [PERSON] Згідно Свідоцтва про народження померлого [PERSON], його батьками були [PERSON] та [PERSON] (а.с. 16). Батьками позивачів були [PERSON] та [PERSON]. Як вбачається з свідоцтва про народження матері позивачів, її прізвище зазначено як [PERSON] (а.с. 12). 11 березня 1948 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб № 33, після укладенні шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с. 17). З довідки Головного управління Міністерства юстиції Російської Федерації по Санкт-Петербургу від 22.10.2012 року вбачається, що в Управлінні ЗАГСу Волгодонської області відсутній актовий запис про народження [PERSON] - матері померлого (а.с. 42). Однак, згідно свідоцтва про одруження № 3, дошлюбне прізвище [PERSON] зазначено як "[PERSON]" (а.с. 15). У судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що він був особисто знайомий із померлим з 1983 року, вони разом працювали та були у дружніх стосунках, позивачів теж знає. Зазначив, що [PERSON] була матір"ю померлого, а [PERSON] - мати позивачів, між собою вони були сестрами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК Україн суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно роз'яснення у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо твердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію у зв'язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити у розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану. Як пояснили у судовому засіданні позивачі, встановлення родинних відносин необхідно для отримання свідоцтва про право на спадщину. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] були рідними сестрами, а тому [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братами. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Відповідно до копії спадкової справи [PERSON] та [PERSON] звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] Листом від 04 листопада 2013 року державним нотаріусом було відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, яка належала [PERSON], у зв'язку з відсутністю у них документів, які підтверджують факт родинних відносин з померлим. Згідно роз'яснень у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи неможливість видачі Свідоцтва про право на спадщину на спірну квартиру, питання про визнання права власності підлягає вирішенню у судовому порядку. Згідно свідоцтва про право власності на квартиру, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] (а.с. 18). У ч. 1 ст. 1216 ЦК України зазначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки [PERSON] та [PERSON] є двоюрідними братами померлого [PERSON], померлий не має інших спадкоємців, позивачі вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого, позивачі в інший спосіб, крім звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не можуть, суд приходить до висновку про визнання за позивачами права власності на квартиру у порядку спадкування після померлого [PERSON], кожному на 1/2 частину квартири, а тому позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved