Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-22 00:00:00

в лютому 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначення часток у спільній сумісній власності, визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначала, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Вознесенським виробничим шкіряним об`єднанням "ВОЗКО" 09.06.1994 року, квартира [ADDRESS] , належить на праві спільної сумісної власності їй, а також [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Оригінал правовстановлюючого документа втрачений. [INFO] помер її син [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшла частка в вищевказаній квартирі, в тому числі з урахуванням частки, яку останній успадкував після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , проте належним чином не оформив. Позивач є спадкоємцем, що прийняла спадщину після смерті сина. Проте, при зверненні до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори з метою її належного оформлення, отримала відмову в вчиненні вказаної нотаріальної дії. Відмову нотаріус обґрунтував відсутністю належних доказів щодо родинних відносин між спадкодавцями, належності [PERSON] правовстановлюючого документа на квартиру, неможливістю визначення складу спадкового майна (невизначеністю часток спадкодавців у праві власності на квартиру), а також відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно. Враховуючи вказані обставини, [PERSON] просила в судовому порядку: - встановити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є батьком [PERSON] , - встановити факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло, виданого Вознесенським виробничим шкіряним об`єднанням "ВОЗКО" 09.06.1994 року, - визначити, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності на квартиру складає 1/7 частка цього майна; - визнати за нею право власності на 5/14 часток квартири [ADDRESS] (1/7 частку, відповідно до ст. 392 ЦК України, 3/14 часток в порядку спадкування після смерті [PERSON] ). Представник позивача адвокат Чередніченко І.Б. у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала. Надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Не заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] в частині визнання за нею права власності в порядку спадкування з огляду на наявне у відповідача права на спадкування після смерті батька [PERSON] . У задоволенні решти позовних вимог [PERSON] не заперечувала. Представник відповідача Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення справи залишив на розсуд суду. Заслухавши показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дослідивши матеріали справи, матеріали інвентаризаційної справи, що надійшла на запит суду, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Зокрема судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого Вознесенським виробничим шкіряним об`єднанням "ВОЗКО" 09.06.1994 року, [PERSON] та членам його сім?ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] було передано в спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] (до зміни найменування - [ADDRESS] (а.с. 4, 5-7, 9-12, 26, 72, 86-87, інвентаризаційна справа № 8530, реєстраційна справа № 8164). Вказаний правовстановлюючий документ є втраченим (а.с.38). Згідно повідомлення виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області за № Ю-236 від 15.11.2019 року поновлення (отримання дубліката) правовстановлюючого документа на час розгляду справи є неможливим (при передачі житлового фонду Вознесенським виробничим шкіряним об`єднанням "ВОЗКО" до комунальної власності м. Вознесенська архівні документи, на підставі яких здійснювалася приватизація житла, до виконавчого комітету Вознесенської міської ради не передавалися) (а.с.22). [INFO] помер [PERSON] (а.с.13). Після його смерті в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області заведена спадкова справа № 455/2008 від 05.09.2008 року за заявою [PERSON] . Також, відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадщину прийняла [PERSON] . Свідоцтва про право на спадщину видані не були (а.с. 52,53,78) . [PERSON] [INFO] помер (а.с. 14, 54, 55, 78). Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, яка в передбаченому законом порядку прийняла спадщину після смерті сина. На підставі її заяви в Другій Вознесенській державній нотаріальній конторі Миколаївської області заведена спадкова справа № 53/2019 від 05.03.2020 року (а.с.23, 78). Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, або мали право її обов`язкову частку після смерті [PERSON] , [PERSON] не встановлено. Проте, при зверненні до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори з метою її належного оформлення, [PERSON] отримала відмову в вчиненні вказаної нотаріальної дії з підстав відсутності доказів щодо родинних відносин між спадкодавцями, належності [PERSON] правовстановлюючого документа на квартиру, неможливості визначення складу спадкового майна (невизначеністю часток спадкодавців у праві власності на квартиру), а також відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.18,19). Аналізуючи вимоги позивача, суд виходить з наступного: 1)в частині встановлення фактів, що мають юридичне значення: Так, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України). Перелік фактів, які підлягають встановленню судом, викладений в ч. 1 ст. 315 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 315 ЦПК України). Зокрема, суд розглядає справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. п. 1,6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). В разі наявності спору про право, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в позовному провадженні разом з вимогами матеріального характеру. Факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , а також факт належності останньому правовстановлюючого документа на квартиру, виданого Вознесенським виробничим шкіряним об`єднанням "ВОЗКО" 09.06.1994 року, повністю підтвердився показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , письмовими доказами в сукупності (а.с. 5-7, 9-12, 16, 26). При цьому, судом встановлено, що на час розгляду справи втрачена можливість внесення змін або виправлень до правовстановлюючого документа в адміністративному чи іншому порядку, а також неможливість встановлення факту родинних відносин через органи державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 20-21, 22). 2)в частині визначення часток у праві спільної сумісної власності: Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.ч.1,2 ст. 370 ЦК України). За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не встановлено законом або договором. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Оскільки, судом не встановлено обставин, що впливають на зміну розміру часток співвласників майна, тому відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України частки співвласників майна вважаються рівними. 3)в частині визнання права власності в порядку спадкування: Згідно положень Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк у порядку, передбаченому законом. Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину після смерті [PERSON] , до складу якої ввійшли 3/14 частки в квартирі [ADDRESS] (1 / 7 частка, належна [PERSON] , 1/14 частка, яку останній успадкував після смерті батька [PERSON] , проте належним чином не оформив). Водночас, виходячи з неможливості поновлення (отримання дублікату) правовстановлюючого документа в адміністративному порядку позивач не має іншої можливості оформити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату. 4)в частині визнання права власності на частку в праві спільної сумісної власності: Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі ст. 392 ЦК України, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. В судовому засіданні встановлено, що позивач у встановленому законом порядку набула право власності на належну їй частку спірного майна, наявне суб`єктивне право останньої, як власника, не підтверджене відповідними доказами, водночас вона позбавлена можливості підтвердити право власності в іншому (зокрема в адміністративному) порядку.

Outcome: approved