Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

12.02.2020 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 1,110 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1469; земельну ділянку площею 1,639 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1431; земельну ділянку площею 1,4705, кадастровий номер 5122082000:01:003:1052, по 1/2 частці за кожним, мотивуючи тим, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказане спадкове майно. Відповідно до заповіту від 14.11.2013 року №210, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №712670, на земельну ділянку площею 4,220 га; свідоцтво на право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] виданий Комишівської сільської ради від 22.01.2003 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по 1/2 частці кожному; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] . У встановлений законом строк позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Представник позивачів в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 4,220 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області масив № [ADDRESS], масив № [ADDRESS] , масив № [ADDRESS] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із земельної ділянки площею 1,110 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1469; земельної ділянки площею 1,639 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1431; земельної ділянки площею 1,4705, кадастровий номер 5122082000:01:003:1052, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 712670, виданого 13.10.2009 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010952100080. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.05.2017 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка загальною площею 4,220 га, яка розташована на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області масив № [ADDRESS], масив № [ADDRESS] , масив № [ADDRESS] , передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка складається із земельної ділянки площею 1,110 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1469; земельної ділянки площею 1,639 га, кадастровий номер 5122082000:01:001:1431; земельної ділянки площею 1,4705, кадастровий номер 5122082000:01:003:1052. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту від 14.11.2013 року №210, посвідченого секретарем Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] заповіла державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №712670, на земельну ділянку площею 4,220 га; свідоцтво на право на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії [NUMBER] виданий Комишівської сільської ради від 22.01.2003 року, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , по 1/2 частці кожному; житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59530493 від 21.02.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 14.11.201 року, зареєстрований за № 210 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, осіб які мають право на обов`язкову частку немає. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом, тобто вважаються такими, які прийняв спадщину. Письмовою відповіддю нотаріуса, позивачам було роз`яснено про неможливість видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved