Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивач послався\~на те,\~що перебував\~у трудових\~відносинах з\~відповідачем з\~23.01.2006р. по 17.08.2016р., прийнятий електрослюсарем підземним 3, 4, 5 розрядів з повним робочим днем в шахті, 17.08.2016р. звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. 04.08.2020 року складений акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, яким йому встановлено професійні захворювання: хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, середньочастковий пневмосклероз, ЛH І-ІІ ст. 17.09.2020 року він був вперше оглянутий на МСЕК за професійними захворюваннями, де йому було встановлено первинно 40% втрати професійної працездатності з 11.09.2020 року до 01.10.2022 року, повторно з 01.08.2020 року до 01.10.2022 року встановлено третю групу інвалідності, рекомендовані «Д» спостереження пульмонолога, терапевта, кардіолога, визначена потреба у медикаментозному лікуванні, санаторно-курортному лікуванні. Оскільки втрата працездатності спричинила йому фізичні та моральні страждання, призвела до порушення нормальних соціальних зав`язків, необхідності додавання додаткових зусиль для організації життя, необхідності постійно лікуватися, йому заподіяна моральна шкода, яку позивач просить відшкодувати йому за рахунок відповідача шляхом стягнення одноразової грошової компенсації в розмірі 50 000 грн. У встановлений судом строк відповідач подав відзив, в якому зазначив, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав. Позивач зазначає, що перебував в трудових відносинах з відповідачем з 23.01.2006р. по 17.08.2016р., звільнений на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Під час роботи ним було отримано професійне захворювання: хронічний бронхіт II ст., фаза затухаючого загострення, середньочастковий пневмосклероз, JIH І-ІІ ст. (J 41.0) та супутній діагноз: хронічна люмбрагія. ІХС: стенокардія напруги ФК III. Дифузний кардіосклероз. Комбінований аортальний порок вади: стеноз II ст., недостатність II ст., мітральна недостатність II ст., ТН II ст. HKJIA II ст. Параксизмфібриляція предсердь (за даними ХМ від 06.06.2017 p.) Гіпертонічна хвороба II ст., ст. 3. СН 2А. Ризик 3. (високий). Пресбіопія. Ангіопатія сітківки. Викривлення носової перетинки. З 01.08.2020 р. позивачу було встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.10.2022р. за професійним захворюванням та 40% втрати професійної працездатності по професійним захворюванням первинно з 11.09.2020 р. до 01.10.2022 р. та визначено потребу в медикаментозному і санаторно-курортному лікуванні. На думку позивача, моральна шкода йому заподіяна умовами виробництва, оскільки він тривалий час працював у вугільній промисловості в умовах впливу шкідливих факторів та важких умов праці. Оформляючи трудові відносини з позивачем, згідно ст.29 КЗпП України, ст.5 Закону України «Про охорону праці» позивачу були роз`яснені його права і обов`язки, проінформовано під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих чинників та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Тож відповідач не приховував тяжкість і шкідливість технологічного процесу. При цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров`я. За роботу в шкідливих та небезпечних умовах праці позивач, відповідно до ст.7 Закону України «Про охорону праці» користувався скороченням тривалості робочого часу, додатковою оплачуваною відпусткою, оплатою праці в підвищеному розмірі та іншими пільгами та компенсаціями, що надаються в порядку, визначеному законодавством. Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого № 3607/465 позивач хворіє з лютого 2016 p., коли після застуди, яка проявилася високою температурою тіла, кашлем проявилися ускладнення. Відповідно до зазначення в анамнезі за медичною допомогою не звертався, лікувався самостійно і працював. Тобто, усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, позивач, не зважаючи на погіршення стану свого здоров`я, продовжував працювати в умовах впливу шкідливих факторів, збільшуючи шкоду для свого здоров`я. І це тільки один випадок, описаний у виписці із медичної картки, а скільки ще було таких випадків, коли позивач, не зважаючи на погіршення стану свого здоров`я, продовжував працювати, не звертаючись за медичною допомогою, невідомо. Зазначені обставини свідчать про те, що позивач навмисно приховував факт погіршення стану свого здоров`я та сприяв започаткуванню та розвиненню свого професійного захворювання та збільшенню шкоди для свого здоров`я, у зв`язку з чим допустив порушення ст.14 Закону України «Про охорону праці». Крім того, у п.20 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 04.08.2020p., зазначено, що у зв`язку з тривалою роботою [PERSON] в умовах дії шкідливих виробничих факторів, осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи, встановити неможливо. Протиправних дій у відношенні позивача, які б знаходилися у причинному зв`язку із профзахворюванням, відповідач не вчиняв. Згідно з висновком МСЕК позивачеві встановлено 3 групу інвалідності у відповідності до Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1317 від 03.12.09р., є робочою. Інваліди III групи можуть навчатися та проводити різні види трудової діяльності за умови забезпечення у разі потреби засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів. Тобто позивач права на працю не позбавлений. Відсоток втрати професійної працездатності та групу інвалідності позивачу встановлено тимчасово, строком до 01.10.2022p., зазначені обставини свідчать про те, хвороба відповідача немає невідворотного характеру, та вказує на те, що стан здоров`я позивача з часом відновиться. Таким чином, вимога позивача про стягнення 50 000 грн як компенсації моральної шкоди з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» є безпідставно завищеною, та такою, що не відповідає вимогам розумності та справедливості, якщо суд вирішить задовольнити: вимоги про відшкодування моральної шкоди, просив встановити суму моральної шкоди, яка підлягає стягненню із умовного розрахунку за 1% - 500 грн, тобто не більше 20 000 грн, в остаточній частині позову - відмовити. Крім того, у разі вирішення справи на користь позивача, просив суд звернути увагу, що відповідно до п.п. 164.2.14 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Таким чином, в процесі добровільного виконання судового рішення, ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» виступає у ролі податкового агенту, тож з метою уникнення непорозумінь зі стягувачами в майбутньому, просив суд, зазначити у судовому рішенні, що присуджені до стягнення суми з вирахуванням податків, зборів, та обов`язкових платежів, одержувачем яких є Державний бюджет України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. \~ \~ \~ \~Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. Позивач працював у ПрАТ "Шахтоуправління "Покровське" з 23 січня 2006 року по 17 серпня 2016 року електрослюсарем підземним 3 розряду з повним робочим днем в шахті, електрослюсарем підземним 4 розряду, електрослюсарем підземним 5 розряду з повним робочим днем в шахті, електрослюсарем (слюсарем) черговим та по ремонту обладнання 4 розряду, звільнений з роботи за ст.38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.6-7). Згідно медичного висновку центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 22 січня 2019 року № 2/33 позивачу встановлено професійне захворювання хронічний бронхіт II ст., фаза затихаючого загострення, середньочастковий пневмосклероз, ЛH І-ІІ ст. (першого-другого ст.) - захворювання професійне, встановлено вперше (а.с.15). Як зазначене в акті розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) від 4 серпня 2020 року, затвердженого 5 серпня 2020 року т.в.о. начальника головного управління Держпраці у Донецькій області [PERSON] , професійне захворювання у позивача виникло у зв`язку з тривалим періодом роботи в умовах впливу шкідливих виробничих факторів пил (а.с.8-9). За висновком МСЕК серія 12ААА № 090759 від 17.09.2020р. позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності з 11.09.2020р. до 01.10.2022р. У зв`язку із встановленням професійних захворювань рекомендовано медикаментозне лікування, санітарно-курортне лікування (а.с.10). Згідно довідки МСЕК серії 12 ААБ № 851641 від 17.09.2020р. позивачу повторно встановлено 3 група інвалідності за профзахворюванням з 11.09.2020 року до 01.10.2022 року, рекомендовано «Д» спостереження пульманолога, терапевта, кардіолога (а.с.10). \~ \~ \~ \~ Згідно\~ст.23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. \~ \~ \~ \~Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~ \~ \~ \~Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв`язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв`язку між попередніми умовами. \~ \~ \~ \~Згідно з роз`ясненнями, даними в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.273-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган. \~ \~ \~ \~Судом установлено, що позивач працював у ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське», яке створене для підземного видобутку вугілля, і умови праці під землею є небезпечними та шкідливими. Втрата професійної працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, отже роботодавець не забезпечив створення нешкідливих не небезпечних умов праці. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв`язку з ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв`язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі: копіями трудової книжки, акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння), довідок МСЕК, виписками з медичної карти стаціонарного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, виписками з медичної карти амбулаторного хворого, медичним висновком ЦЛЕК про наявність (відсутність) хронічного професійного захворювання. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров`я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному та санаторно-курортному лікуванні. \~ \~ \~ \~З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у 20 000 грн. Суд при ухваленні рішення враховує положення Закону України № 466-ІХ від 16.01.2020 року «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві», яким внесено зміни до статті 164 ПК України (норма набрала чинності з 23.05.2020 року). До загального місячного (річного) оподаткування доходу платника податків, з урахування змін, внесених Законом № 466-ІХ, включається відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі визначеному законом (п.п.164.2.14 п.164.2 ст.164 ПК України). У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає за необхідне зазначити в рішенні, що розмір присудженої моральної шкоди в сумі 20 000 грн підлягає стягненню з ПрАТ «Шахтоуправління «Покровське» з урахуванням утримання обов`язкових податків і зборів, в розмірі, який перевищує чотирикратний розмір мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Згідно ст.141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.23 ЦК України, ст.ст.153, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial