Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 07.06.2014 року між нею та відповідачем укладено договір про надання послуг по будівництву та монтажу, який по своїй правовій природі є договором побутового підряду, за умовами якого відповідач брав на себе зобов»язання виготовити металевий будинок розміром 6 х 5 =30 кв. м в строк до 31.08.2014 року, а вона як замовник зобов»язувалася прийняти надані послуги та сплатити за них 36 000 грн., при цьому договором обумовлено суму авансу- 14 000 грн., яку вона сплатила 07.06.2014 року, після цього на прохання відповідача в рахунок оплати замовленої роботи сплатила 4000 грн. 10.06.2014 року та 3000 грн. 09.07.2014 року, всього нею сплачено в рахунок майбутніх робіт 21 000 грн., відповідач взяті на себе зобов»язання не виконав та до цього часу не виготовив замовлений нею об»єкт, на її звернення щодо розірвання договору та повернення коштів, відповідач повернув 1000 грн. Позивач просить суд розірвати договір про надання послуг по будівництву та монтажу, укладений між нею та ФОП [PERSON] 07.06.2014 року, стягнути з відповідача на її користь 20 000 грн. матеріальної шкоди та 114 480 грн. пені, всього 134 480 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, причини неявки суду невідомі, заяви щодо розгляду справи без участі відповідача до суду не надходило, а тому на підставі ст.ст.224-226 ЦПК України за згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи. Заслухавши пояснення позивача, оглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову частково з наступних підстав. Так, по справі встановлено, що 07.06.2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ФОП [PERSON] укладено договір про надання послуг по будівництву та монтажу, за умовами якого відповідач /виконавець/ зобов»язувався виготовити металевий будинок 6 х 5=30 кв.м з тамбуром за погодженим із замовником макетом, а позивач /замовник/ зобов»язується прийняти надані послуги та сплатити за них на умовах цього договору. Згідно п.2.1.1 договору строк виконання робіт визначено до 31 серпня 2014 року, ціна виконання усіх робіт становить 36 000 грн. /п.3.1 договору/. Умовами договору передбачено сплату авансу в сумі 14 000 грн., решта суми сплачується по завершенні робіт /п.п. 3.2, 3.3 договору/. Наведене стверджується копією вказаного договору в матеріалах справи, оригінал договору оглядався в судовому засіданні. Суд вважає, що даний договір за своєю правовою природою є договором побутового підряду. Відповідно до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов"язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов"язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, [PERSON] зареєстрований як фізична особа-підприємець 08.11.2007 року, види діяльності -виробництво будівельних мателевих конструкцій і частин конструкцій, роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору сплачено при його підписанні аванс в сумі 14 000 грн., що стверджується розпискою відповідача. 10.06.2014 року на рахунок відповідача перераховано кошти в сумі 4000 грн., а 09.07.2014 року позивачем передано відповідачу готівкою кошти в сумі 3000 грн. для оплати вартості робіт за договором, що стверджується розпискою відповідача та квитанцією ПриватБанку, оригінали цих документів оглядалися судом, копії знаходяться в матеріалах справи. Отже, позивачем виконано умови укладеного між сторонами договору та сплачено на користь відповідача 21 000 грн. для оплати вартості робіт за договором, але відповідач в установлений строк до 31.08.2014 року не виконав своїх зобов»язань та не виготовив визначений договором об»єкт. Згідно п.2.1.1 вказаного вище договору, у зв»язку з технічними нормами термін виготовлення може бути продовжений, якщо виробничий процес триває або у виконавця придбані матеріали на виготовлення об»єкта. Але відповідач не звертався до позивача по питанню продовження терміну виготовлення замовлення. За ч.1 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася. Відповідно до ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитись від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. За ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін в разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладанні договору. Відповідно до ст.653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв»язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Таким чином, організаційно-правові наслідки повної відмови від договору загалом є аналогічними наслідкам його розірвання, включно з розірванням за рішенням суду - адже за правилами, викладеними у ч. 2 ст. 653 ЦК (безвідносно до підстави застосування відповідного засобу цивільно-правового захисту), у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2014 року позивач звернулася до відповідача з письмовою заявою, в якій просила скасувати замовлення та повернути сплачені нею кошти в сумі 21 000 грн. в зв»язку з порушенням відповідачем умов договору, що стверджується копією цієї заяви, яку відповідач отримав 27.11.2014 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Отже, позивач відмовилася від договору про надання послуг по будівництву та монтажу від 07.06.2014 року. З пояснень позивача також встановлено, що після отримання вказаної вище заяви відповідач перерахував їй кошти в сумі 1000 грн., будь-яких доказів щодо повернення відповідачем коштів позивачу суду не надано. Оскільки відповідач не виготовив замовлений позивачем об»єкт по даний час, то суд дійшов висновку, що вимоги позивача про розірвання договору та стягнення вартості оплачених виробів в сумі 20 000 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Позивач просила суд стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання зобов»язання за 106 днів в сумі 114 480 грн. /3% від вартості замовлення за кожний день прострочення/. Згідно з п.5 ст. 10 Закону України „Про захист прав споживачів" у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожен день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено в годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі 3% загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановлена в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі. Оскільки нарахування пені передбачено у разі прострочення виконання зобов»язання, а позивач просить повернути попередню оплату за договором внаслідок розірвання договору, суд приходить до висновку, що вимоги про стягнення пені необгруновані та не підлягають задоволенню. На підставі п.7 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн.60 коп. належить стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial