Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-12 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування вимог вказала, що з відповідачем [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2013 року, який розірваний 23 червня 2020 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою за адресою: [ADDRESS] . Відповідач зареєстрований також по даній адресі, однак проживає окремо від позивача з жовтня 2019 року. Судовим наказом 30.01.2020р. № 212/215/20 виданим Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання сина щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку. Позивачем створені належні умови для проживання, виховання та навчання сина. Позивач має стабільний дохід, вільний час для піклування та догляду за неповнолітнім сином, може задовольнити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Крім того, позивачка не чинитиме жодних перешкод для спілкування батька із сином. 23 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засідання позовні вимоги визнав, не заперечував щодо визначення місця проживання неповнолітнього сина за місцем проживання його матері у випадку, якщо йому не будуть чинитись перешкоди у спілкуванні з дитиною. Представник третьої особи - позовні вимоги [PERSON] підтримала, не заперечувала щодо визначення місця проживання малолітньої дитини разом з його матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, дав оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясування обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 279. Батьком дитини записаний [PERSON] , матір`ю - [PERSON] (а.с.8). Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2013 року. Рішенням Жовтневого районного суму м. Кривого Рогу від 23 червня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано ( а.с.11-12). Відповідно до довідки №47 Криворізької об`єднаної міської довідково-інформаційної служби, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Позивачу на підставі договору купівлі-продажу, на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу від 10.08.2013 року (а.с.16-17), витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7795757 від 10.08.2013 року (а.с. 15). Відповідно до акту, складеному мешканцями будинку [ADDRESS] та затвердженому начальником дільниці та технічним директором ТОВ «Керуюча компанія «ДОМ.КОМ», син [PERSON] , [INFO] проживає за адресою: [ADDRESS] спільно із матір`ю [PERSON] , яка постійно слідкує за станом здоров`я дитини, його розвитком, виховує та піклується про нього. З жовтня 2019 року чоловік [PERSON] до теперішнього часу за вказаною адресою не проживає. (а.с.18). Згідно характеристики завідуючої КЗ «Дошкільного навчального закладу «№113 КТ`КМР зазначено, що дитина [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад з 10.09.2019 по сьогоднішній день, дитина виховується мамою. Батько дитини мешкає окремо. (а.с. 19). Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами по справі, малолітній син [PERSON] проживає разом з позивачем. Згідно Висновку Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради № 7/01-29/2662 від 06.08.2020 про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] з одним із батьків, вказане питання з`ясовувалось за участі обох батьків. За наслідками розгляду органом опіки та піклування зроблено висновок щодо доцільності визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , що буде відповідати інтересам дитини (а. с. 31). Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Брак любові у дитячі роки це духовний дисбаланс на усе життя. Згідно зі ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди що до того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю Організації Об`єднаних Націй 20 листопада 1959 року, яка підлягає застосуванню відповідно до ст.9 Конституції України та ст.ст.2,8 ЦПК України, проголошено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно вимог ст.8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.3 ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 „Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України" роз`яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов`язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Враховуючи встановлені судом обставини справи, добровільне визнання відповідачем позову, виходячи з інтересів малолітньої дитини, яка постійно мешкає з матір`ю, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини підлягають задоволенню. Крім того, суд зауважує, що батько дитини, у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю, не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір`ю дитини щодо порядку спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Виходячи з результату вирішення спору, на підставі ст.141 ЦПК України слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] понесені нею витрати на сплату судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved