Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

13.04.2020 до суду надійшов позов [PERSON] до ТОВ «Фінфорс» про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого 07 лютого 2020 приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В., зареєстрованого в реєстрі за №1241 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором №174343-А від 09.01.2018 за період з 27 грудня 2019 року по 31 січня 2020 року у розмірі 8837,10 грн.. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і, як наслідок, має місце неправомірне виконавче провадження №61250043 щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення на прострочену заборгованість у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Міністерства юстиції України Дорошкевич В.Л.. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив наявність безспірної заборгованості, оскільки договором від 09.01.2018 №174343-А, укладеним між позивачем та ТОВ «СС ЛОУН», визначено термін платежу - 06.03.2018, тому після вказаної дати у кредитодавця відсутні підстави для нарахування відсотків, а покладення на боржника зобов`язання сплати пені та штрафу є застосуванням подвійної цивільно-правової відповідальності, що прямо суперечить ст.61 Конституції України. Відповідач ТОВ «Фінфорс» надіслав суду відзив на позов, в якому зазначив, що отримав право грошової вимоги до позивача зі сплати боргу, строк платежів якого настав та розмір якого виник відповідно до умов кредитного договору до моменту укладення договору факторингу, тому відповідач після отримання від ТОВ «СС ЛОУН» права грошової вимоги до позивача [PERSON] не здійснював йому будь-яких нарахувань по кредитному договору №174343-А від 09.01.2018 (вх.№23184 від 08.12.2020). Ухвалою від 20.05.2020 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, призначено проведення підготовчого судового засідання на 22.06.2020. Також даною ухвалою витребувано від приватного нотаріуса Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчика Володимира Вікторовича копію матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення 07 лютого 2020 року виконавчого напису №1241 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості за кредитним договором №174343-А від 09.01.2018. Ухвалою від 01.06.2020 задоволено заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні №61250043, яке знаходиться на примусовому виконанні у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., за виконавчим написом від 07.02.2020, зареєстрованим в реєстрі за номером 1241 та який вчинений приватним нотаріусом Броварського районного НОКО Колейчик В.В., про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «Фінфорс» заборгованості у розмірі 8837,10 грн. до набрання рішенням суду законної сили. Ухвалами від 22.06.2020, 17.08.2020, 01.10.2020 та 12.11.2020 в зв`язку з неявкою сторін та не направленням сторонам копій ухвали від 20.05.2020 та позовної заяви з додатками і судових повісток через відсутність у суду знаків поштової оплати для відправки кореспонденції, підготовче судове засідання відкладалось. Ухвалою від 22.12.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 23.02.2020 з викликом сторін. Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик Володимир Вікторович вимог ухвал про надання суду матеріалів нотаріальної справи щодо вчинення 07 лютого 2020 року оспорюваного виконавчого напису №1241 не виконав, направлені на його адресу копії ухвал та позовної заяви з додатками повернуті суду з відміткою про причини їх невручення: адресат відсутній. Сторони та учасники справи, будучи належним чином повідомленими про судове засідання, до суду не з`явились, будь-яких заяв і клопотань не подали. Дослідивши матеріали справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Виконавчим написом, вчиненим 07 лютого 2020 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчиком В.В. зареєстрованого в реєстрі за №1241, звернуто стягнення із [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №174343-А від 09.01.2018, укладеним із ТОВ «СС ЛОУН», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі Договору Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 40071779-8 від 27.12.2018 є ТОВ «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором. Строк платежу за Кредитним договором №174343-А від 09.01.2018 настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.12.2018 по 31.01.2020. Сума заборгованості складає 8837,10 грн., в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3000,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 1157,10 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн., строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн., строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4680,00 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню - 8837,10 грн.. дата набрання виконавчим написом законної сили (дата внесення відомостей у реєстр нотаріальних дій - 07.02.2020. Строк пред`явлення виконавчого напису до виконання - 1 рік (копія, а.с.14). Постановою від 12.02.2020 про арешт майна боржника у виконавчому провадженні ВП №61250043, винесеною приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Дорошкевич В.Л., з метою забезпечення реального виконання вказаного виконавчого напису накладено арешт на все майно боржника в розмірі суми стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження (копія, а.с.15). Відповідно до умов договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №174343-А від 09.01.2018, укладеним між ТОВ «СС ЛОУН» та позивачем, останній надав позивачу 3000 грн. із терміном платежу 06.02.2018 зі сплатою за його користування фіксованою відсотковою ставкою, яка складає 1,33% в день та річної відсотковою ставкою - 478,8% та відповідальністю у виді сплати пені у випадку прострочення терміну платежу (копія, а.с.16-22). 27.12.2018 ТОВ «Фінфорс» та ТОВ «СС ЛОУН» уклали договір факторингу №40071779-8 (про відступлення права грошової вимоги за цивільно-правовими угодами, укладеними з Боржниками з використанням положень Закону України «Про електронну комерцію») з додатками до нього, якими узгоджено форму реєстру прав грошових вимог (додаток №1), перелік документів, що підтверджують право грошової вимоги (додаток №2), лист-повідомлення для кожного з боржників про відступлення права грошової вимоги до фактора (додаток №3), форму розширеного реєстру прав грошових вимог (додаток №4), акт приймання-передачі Розширеного реєстру прав грошових вимог щодо цивільно-правових договорів (додаток №5), акт приймання-передачі документів, що підтверджують право грошової вимоги (додаток №6), а також додаткову угоду №1 від 25.02.2019. Згідно з реєстром прав грошових вимог до Договору факторингу №40071779-8 від 27.12.2018 в редакції від 25.02.2019 ТОВ «СС ЛОУН» (клієнт) передало ТОВ «Фінфорс» (фактору) грошові вимоги до [PERSON] за договором №174343-А від 09.01.2018 на загальну суму 8837,10 грн., з яких: сума основного зобов`язання - 3000 грн., відсотки - 1157,10 грн. та неустойка (штраф, пеня) - 4680 грн. (копії, а.с.86-91, 92, 93, 94-95, 96-97, 98, 99, 100, 101, 102, 103). Згідно зі ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.88 цього Закону нотаріуси вчиняють виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮУ від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в МЮУ 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з пунктуом 1.1. Глави 16 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2. Глави 16 передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно з пунктом 3.2 Глави 16, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 справа N 61-10285св18. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, виходячи з умовами п. 4.6 договору надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №174343-А від 09.01.2018 у разі неповернення строкової Заборгованості за Договором до дня Терміну платежу, нарахування процентів за користування кредитом припиняється. З дня, наступного за днем платежу, нараховується пеня в розмірі 3% від суми кредиту, що не сплачена Позичальником в Термін платежу, за кожен день прострочення. Враховуючи, що у виконавчому написі від 07.02.2020 зазначено про стягнення заборгованості за штрафами і пенями, а вказаним договором передбачена відповідальність тільки у виді пені, суд приходить до висновку, що при вчинені виконавчого напису у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості за штрафами і пенями є безспірним. Також третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Колейчик В.В. не виконав ухвали суду від 20.05.2020 та не надав матеріали нотаріальної справи з вчинення спірного виконавчого напису від 07.02.2020, що унеможливлює визначити безспірність вимог. В постанові Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15ц зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 05.07.2017 у справі № 6-887цс17. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 07.02.2020 встановлено, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст.ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999р. за № 1172. Відповідно п. 2 Переліку (із змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014р. № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»), для одержання виконавчого напису по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями подається: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017р., визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та не чинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Підставою для скасування вказаного нормативного акту слугувало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акта суб`єкта владних повноважень не чинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати не чинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст.124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 у справі № 910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню зазначив наступне: "Вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 (залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі № 826/20084/14), визнав незаконною та не чинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". Отже, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Колейчик В.В. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису від 07.02.2020р. не врахував, що станом на 07.02.2020 Постановою КМУ №662 від 26.11.2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів. Отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є не чинними, а тому нотаріус повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Крім того, пункт 1 Переліку № 1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №174343-А від 09.01.2018 між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі. Також у суду відсутні докази повідомлення [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за вказаним договором. Отже, зважаючи на те, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», дає підстави стверджувати, що нотаріально не посвідчений договір надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №174343-А від 09.01.2018, укладений між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, та не може підтвердити безспірність заборгованості позивача перед відповідачем за відсутності доказів про протилежне. За таких обставин нотаріусом помилково вирішено питання про наявність у [PERSON] безспірної заборгованості перед ТОВ «Фінфорс», а відтак позовні вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, є правомірними та підлягають задоволенню Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають відшкодуванню судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 840 грн. 80 коп. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420 грн. 40 коп.. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved