Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факти укладення та розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території України - м. Ялта, Автономної Республіки Крим. Представник заявника [PERSON], надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала та клопотала задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Центрального районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в судове засідання не з'явився. Таким чином ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки з матеріалів доданих до заяви вбачається достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Враховуючи наведене, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 17 серпня 1989 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище "Афанасьєва", про що зроблено відповідний актовий запис про укладення шлюбу № 366 Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту записів актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим та видане свідоцтво про укладення шлюбу І-АЯ № 506883 від 17 жовтня 2014 року 18 грудня 2014 року заявнику був виданий паспорт Деснянським РВ ГУДМС України в м. Києві (за місцем реєстрації) у зв'язку з укладенням шлюбу та зміною прізвища з "Гармаш" на "Афанасьєву". 12 січня 2016 р. між [PERSON] та [PERSON] шлюб був розірваний, про що було здійснено відповідний актовий запис про розірвання шлюбу №7 Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства республіки Крим, скріплений печаткою Російської Федерації та видане свідоцтво про розірвання шлюбу І-АЯ № 520009 від 12 січня 2016 р. З метою підтвердження факту реєстрації шлюбу та розірвання шлюбу і отримання свідоцтва про розірвання шлюбу, заявник звернулась до Центрального районного у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, оскільки має намір зареєструвати шлюб. Згідно роз'яснень, наданих Центральним районним у м. Миколаєві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 22 вересня 2017 р. вбачається про неможливість прийняття заяви про державну реєстрацію шлюбу та подальшої реєстрації шлюбу, оскільки в паспорті гр. [PERSON] ТТ265332, виданого Деснянським РВ ГУДМС України в м. Києві, містяться актові записи про укладення та розірвання шлюбу, які було складено на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 134 Конституції України та ст.ст. 1, 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя є тимчасово окупованою територією, яка є невід'ємною частиною території України і на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до частини першої, другої та третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-УІІ державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ) виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Як вбачається з матеріалів справи, свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]), серії І-АЯ № 506883 та І-АЯ № 520009 видані Ялтинським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Департаменту реєстрації актів цивільного стану Міністерства республіки Крим та скріплені печаткою Російської Федерації. Таким чином вищевказані свідоцтва про укладення та розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] за формою та змістом не відповідають вимогам українського законодавства, а тому не можуть бути підставою для проведення реєстрації шлюбу. Проте, виходячи з практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони, тобто є окупованою. Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення, зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватись недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Виходячи із інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означив би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупованої влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Окрім того згідно з положеннями ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення захисту законних прав та інтересів громадянки України [PERSON], яка знаходиться у стані вагітності та має намір створити нову сім'ю та зареєструвати шлюб у передбаченому законом порядку, суд вважає можливим взяти до уваги відомості, зазначені у паспорті останньої, де містяться актові записи про укладення та розірвання шлюбу, які було складено на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. З огляду на викладене, суд вважає, що заява [PERSON] про встановлення фактів укладення та розірвання шлюбу на тимчасово окупованій території підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved