Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 03.07.2017 року було укладено договір позики № 1193903, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу позику в сумі 4 500,00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності зі сплатою процентів за користування позикою 0,01 відсотків річних від суми позики строком до 12 липня 2017 року. Одержавши кредит, відповідач не виконує належним чином свої зобов`язання за договором, тому станом на 01.09.2020 року сума заборгованості за кредитом загалом складає 113 485, 29 гривень, які позивач просить стягнути з відповідача та понесені ним судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, прохав розглянути справу без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач про день, час і місце розгляду справи була неодноразово повідомлена належним чином, але в судове засідання жодного разу не з`явилась, про причину своєї неявки суд не повідомила, клопотань, про розгляд справи у її відсутності не надавала. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 03.07.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансово-Кредитний Супермаркет» та [PERSON] укладено договір позики № 1193903 про надання кредиту в розмірі 4 500,00 грн. строком до 12.07.2017 року зі сплатою 0,01% річних від суми позики (п. 2.2.4. Договору). Також позичальник зобов"язаний сплатити комісію: - 50 відсотків від вказаної у п.2.2.1. даного договору суми позики щомісячно,\~ яка розраховується щоденно виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати укладення Договору та сплачується позичальником при погашенні позики. (п. 4.2.2.1 Договору); - 100 відсотків від вказаної у п.2.2.1. даного договору суми позики щомісячно,\~ яка розраховується щоденно виходячи з загального періоду нарахування, який становить кожні 30 календарних днів з дати невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов`язань за договором повністю або частково та сплачується позичальником до моменту погашення власної заборгованості за договором в повному обсязі та в порядку, встановленому п.3.4. Договору. (п. 4.2.2.2) У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань, станом на 01 вересня 2020 року заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики становить 113 485,29 грн., яка складається з наступного: заборгованість за тілом кредиту 4 245 грн 74 к.; заборгованість по комісії 95 360 грн 76 к.; заборгованість по рахунку інфляції 9 008 грн 06 к.; заборгованість 3% річних 4 870 грн 73 к. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.3 ст.549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повертати позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронюваних правовідносинах забезпечуються ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що заявлені позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту - 4 245 грн 74 к.; заборгованості по рахунку інфляції 9 008 грн 06 к. та заборгованості 3% річних 4 870 грн 73 к. є обґрунтованими, доведеними належними та допустимими доказами, а тому вони підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог в частині стягнення заборгованості по комісії в розмірі 95 360 грн 76 к. суд приходить до наступного висновку. Як було встановлено судом, умовами кредитного договору п.п.4.2.2.1. та п.п.4.2.2.2. договору позики передбачено сплату відповідачем комісії в розмір 50% від суми позики та 100% від суми позики щомісячно. Проте, сторона позивача не вказує, які саме послуги за вказану комісію надаються (будуть надаватися) [PERSON] . Умови кредитного договору не містять жодних даних про такі послуги за комісією. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено номативно-правовими актами. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 09 грудня 2019 року № 524/5152/15. Статтею 1 п.17 Закону України «Про захист прав споживачів визначено, що послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування". Відповідно до частин 1,2,3,4 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Враховуючи викладене вище та те, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача комісія не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки\~ не є послугою у визначенні вказаного Закону,\~ позовні вимоги в частині стягнення комісії у розмірі 95 360,76 грн. задоволенню не підлягають, оскільки така вимога не має належного обґрунтування. Таким чином, загальна заборгованість [PERSON] перед ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» складається з заборгованості: за тілом кредиту - 4 245 грн 74 к.; заборгованості по рахунку інфляції 9 008 грн 06 к.; заборгованості 3% річних 4 870 грн 73 к., всього 18 124 грн. 53 коп. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог (16%). Враховуючи викладене,

Outcome: partial