Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

У грудні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 06 жовтня 2008 року між ним та відповідачем був укладений договір без номеру, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, який відповідає кінцевому строку дії картки. Відповідач належним чином не виконувала свої зобов"язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 вересня 2017 року становить 25334 грн. 46 коп. та яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1974 грн. 50 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 17898 грн. 60 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4016 грн. 86 коп., фіксованої частки штрафу - 250 грн., відсоткової частки штрафу - 1194 грн. 50 коп. На неодноразові звернення до відповідача з пропозиціями про добровільне погашення заборгованості, остання не реагує, тому просив стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості та судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 1600 грн. Разом з позовом представник позивача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просив ухвалити рішення у заочному порядку. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2017 року заяву було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 09 січня 2018 року. Відповідач у судове засідання не з"явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавала. А тому, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. 06 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір без номеру, за яким відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картку у розмірі 2000 грн., зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості та з кінцевим терміном повернення, який відповідає кінцевому строку дії картки (а.с.8). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.3.2, 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт (а.с.10). Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.2 та Правил надання банківських послуг (а.с.10). Відповідно до п.п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін (а.с.13). Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 30 вересня 2017 року відповідач має заборгованість перед позивачем у розмірі 25334 грн. 46 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1974 грн. 50 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 17898 грн. 60 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4016 грн. 86 коп., фіксованої частки штрафу - 250 грн., відсоткової частки штрафу - 1194 грн. 50 коп. (а.с.4-6). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до вимог ст.617 ЦК України. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Аналізуючи наведені вище докази та норми закону в їх сукупності, суд доходить до висновку про те, що оскільки відповідачем були порушені його зобов"язання перед позивачем, то з неї на користь позивача підлягає стягненню виникла заборгованість, яка складається з тіла кредиту, відсотків за користування кредитом та заборгованості за пененю та комісією. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 23889 грн. 86 коп., яка складається з: заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1974 грн. 50 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 17898 грн. 60 коп., заборгованості за пенею та комісією - 4016 грн. 86 коп. Згідно платіжного доручення №PROM9B9J1W від 09 листопада 2017 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1600 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме - судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1508 грн.77 коп. (23889 грн.86 коп. : 25334 грн.46 коп. х 1600 грн.) На підставі вищевикладеного ст.ст.11, 509, 526, 610, 611, 617, 1054 ЦК України,

Outcome: approved