Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

11.10.2018 року Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго звернулося в особі виробничої одиниці Дружківкатепломережа у Дружківський міський суд Донецької області з позовною заявою до [PERSON], в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість по сплаті за теплову енергію в сумі 14 144,96 грн., інфляційні збитки в сумі 300,15 грн., 3% річних у сумі 34,00 грн. Позивач мотивує позов тим, що відповідачка проживає за адресою: [ADDRESS], користується послугами опалення, які надає ВО Дружківкатепломережа ОКП "Донецьктеплокомуненерго", але за послуги теплопостачання в період з 01 лютого 2013 року по 01 березня 2017 року не сплачувала та за нею значиться вищевказана заборгованість перед ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Дружківкатепомережа". 29 березня 2017 року ухвалою судді Дружківського міського суду ОКП "Донецьктеплокомуненерго" було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] Просить стягнути з відповідачки вказану вище заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала заяву із клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Також надала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути з відповідачів заборгованість по сплаті за теплову енергію за період з 01.02.2013 р. по 01.03.2017 р. в сумі 14 144,96 грн, інфляційні збитки в сумі 292,21 грн., 3% річних у сумі 32,01 грн. (а.с. 58, 59). Відповідачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Проте надала до суду заяву із клопотанням про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила, що позов визнає частково, просить застосувати строк позовної давності. Також просила суд при розгляді справи взяти до уваги те, що квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності від 21.11.2008 року належить їй, її чоловікові та синові, особовий рахунок за даною квартирою було розділено на два, а в жовтні 2001 року за рішенням виконкому об'єднані, проте позивач продовжує нарахування за надані послуги за двома особовими рахунками, на підтвердження чого надала копії документів. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за теплову енергію, передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (обєму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Судом встановлено, що [PERSON] разом із її чоловіком [PERSON] та її сином [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] На підставі свідоцтва про право власносності на нерухоме майно від 21.11.2008 року, видане виконкомом Дружківської міської ради згідно з розпорядженням №261 від 17.11.2008 року. Відповідачці [PERSON] належить 1/3 частка квартири. (а.с. 79-80 ). Разом із тим, судом встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Дружківської міської ради № 170 від 03 жовтня 2001 року особові рахунки за квартирою [ADDRESS] [NUMBER] та [NUMBER] об'єднані (а.с.78). Із наданих позивачем письмових доказів вибачається, що ВО "Дружківкатепломережа" на час розгляду справи здійснюються нарахування за особовим рахунком № 9334, за адресою: [ADDRESS], на ім'я відповідачки [PERSON] (а.с.60) Відповідачка [PERSON] зареєстрована в кв. [ADDRESS] з 12.05.1997 року (а.с. 44). Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Відповідачка не відмовлялася від даних послуг і не надала суду доказів, що вона не користувалася послугами теплопостачання, або мала претензії до якості послуг з теплопостачання. Окреме індивідуальне опалення в квартирі відсутнє. Згідно уточненого розрахунку ВО Дружківкатепломережа ОКП "Донецьктеплокомуненерго" заборгованість відповідачки за централізоване опалення за особовим розрахунком № 9334 складає 14144,96 грн., яка утворилась в період з 01 лютого 2013 року по 01 березня 2017 року внаслідок того, що послуги за опалення за цей період не сплачувались (а.с. 60). З зазначеного розрахунку вбачається, що плата за гаряче водопостачання в зазначений період по цій квартирі не нараховувалася. Суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачці з січня 2011 року відповідно до Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2010 року "Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" тариф на теплову енергію для населення складає 283,79 грн. за 1 Гкал. З 01 жовтня 2014 року - відповідно до Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.14 року "Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" тариф на теплову енергію для населення складає 537,18 грн. за 1 Гкал. З 17 квітня 2015 року - відповідно до Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 року №1171 " Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб'єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" (зі всіма змінами) згідно тарифу: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 814, 59 грн./Гкал ( з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 20,53 грн. за 1 кв. м за місяць ( з податком на додану вартість). Суд встановив, що відповідачка [PERSON] не сплачувала за послуги теплопостачання в період з 01.02.2013 року по 01.03.2017 року у зв'язку з чим виникла заборгованість 14144,96 грн. Наявність у відповідачки заборгованості підтверджує невиконання нею обов'язків, передбачених п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630, по своєчасній оплаті наданих послуг. Окрім основної суми боргу позивач просить стягнути з відповідачки суму інфляційних збитків - 292,21 грн. та суму 3% річних - 32,01 грн. Суд вважає такі вимоги позивача обґрунтованими, оскільки відповідно до статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачка [PERSON] подала до суду заяву про застосування строків позовної давності. Стосовно доводів відповідачки про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами відповідач, як споживач наданих послуг, повинен здійснювати щомісячно оплату наданих послуг, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житилово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності у зазначених відносинах сторін починається з часу, коли відповідач не здійснив щомісячний платіж за надані послуги. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01 лютого 2013 року по 01 березня 2017 року. З позовом позивач звернувся 11 жовтня 2018 року. Однак, позивач 28 березня 2017 року звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачки заборгованості по оплаті послуг теплопостачання. Ухвалою Дружківського міського суду від 29.03.2017 року, ОКП «Донецьктеплокомун енерго» було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за опалення станом за період з лютого 2013 року по 01 березня 2017 року на загальну суму 14479,12 грн. та судового збору в розмірі 800,00 грн. Тобто встановлений загальний строк позовної давності з моменту обов'язку споживача здійснити щомісячний платіж, починається з 28 березня 2017 року. За цей час відповідач оплату за отримання комунальних послуг не здійснював, отже, строк позовної давності не переривався. Отже, первісний строк звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з вимогами до [PERSON] необхідно рахувати з березня 2013 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивач, як вже зазначалося, до суду з вимогою про захист свого права звернувся 11 жовтня 2018 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, в той час як відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, позивач не надавав заяви про поновлення цього строку, в матеріалах справи відсутні поважні причини пропуску строку позовної давності, позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО "Дружківкатепломережа" в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01.02.2013 р. по 27.03.2014 р. включно, задоволенню не підлягають, у зв'язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Так, згідно із витягом з особового рахунку (а.с.60) у період з 28 березня 2014 року по 01 березня 2017 року було нараховано за послуги з теплопостачання 11487,79 грн., субсидія 0 грн., сплачено 0 грн. Отже, розмір заборгованості дорівнює: 11487,79 грн. Суд вважає, що відповідачка отримує послуги з теплопостачання, але всупереч умов договору та вимог чинного законодавства не здійснює їх оплату, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, а тому до стягнення з відповідачки підлягає заборгованість в межах строку за період з 28.03.2014 р. по 01.03.2017 р. у розмірі 11792 грн. 95 коп., з яких: борг - 11 487 грн. 79 коп., інфляційні - 278 грн. 99 коп., 3% річних - 26 грн. 17 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Виходячи із загальної суми заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідачки, розмір судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідачки складає - 1436,03 грн.

Outcome: partial