Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом, у якому, з урахуванням заяви від 10.11.2021\~р. (а.\~с.\~64 65), яка ухвалою Суду від 11.11.2021\~р. (а.\~с.\~78) була прийнята до розгляду, просить визнати автомобіль марки "Chevrolet", д.н.з. [NUMBER] , її та [PERSON] спільною сумісною власністю, поділити цей автомобіль та стягнути на її користь з [PERSON] грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля у розмірі 54\~155,00\~грн. Позов обґрунтований тим, що [PERSON] та [PERSON] під час перебування у шлюбі придбали автомобіль марки "Chevrolet", д.н.з. [NUMBER] , а відтак він є їхньою спільною сумісною власністю, однак вони не можуть дійти спільної згоди щодо поділу цього майна. [PERSON] згоден компенсувати [PERSON] 1/2 частку вартості автомобіля у розмірі 10\~000,00\~грн., посилаючись на те, що він 01.10.2019\~р. продав автомобіль за 20\~000,00\~грн., висновок експерта, поданий [PERSON] на підтвердження вартості автомобіля, подано з порушенням статей 83 та 175 Цивільного процесуального кодексу України, та, крім того, цей висновок не відповідає частині п`ятій статті 106 Цивільного процесуального кодексу України. Судом з`ясовано, що 20.12.2012\~р. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, який було розірвано рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.09.2020\~р. у справі №\~274/4185/20, яке набрало законної сили, що підтверджується цим рішенням (а.\~с\~13 14). 15.12.2018\~р. за [PERSON] було зареєстровано автомобіль марки "Chevrolet", 2008\~р.в., д.н.з.\~ [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] (а.\~с.\~11 12). Законодавством України презюмується, що за загальним правилом будь-яке майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Так, згідно з частиною третьою статті 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60, частиною першою статті 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У матеріалах справи відсутні будь-яких докази, які б вказували, що автомобіль марки "Chevrolet", 2008\~р.в., д.н.з.\~ [NUMBER] , не є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , зі змісту позову, відзиву, пояснень представників [PERSON] та [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] визнають, що цей автомобіль є (був) їхньою спільною сумісною власністю. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що автомобіль марки "Chevrolet", 2008\~р.в., д.н.з.\~ [NUMBER] , є (був) спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . Частиною першою статті 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що частки [PERSON] та [PERSON] у праві\~власності на\~автомобіль,\~який стосується\~предмета спору, є різними, а відтак Суд виходить з того, що ці частки є рівними. Відповідно до\~статті 71\~Сімейного кодексу\~України майно,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~ділиться між\~ними в\~натурі. Якщо\~дружина та\~чоловік не\~домовилися про\~порядок поділу\~майна,\~спір може\~бути вирішений\~судом.\~При цьому\~суд бере\~до уваги\~інтереси дружини,\~чоловіка,\~дітей та\~інші обставини,\~що мають\~істотне значення. Неподільні\~речі присуджуються\~одному з\~подружжя,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними. Речі\~для професійних\~занять присуджуються\~тому з\~подружжя,\~хто використовував\~їх у\~своїй професійній\~діяльності.\~Вартість цих\~речей враховується\~при присудженні\~іншого майна\~другому з\~подружжя. Присудження\~одному з\~подружжя грошової\~компенсації замість\~його частки\~у праві\~спільної сумісної\~власності на\~майно,\~зокрема на\~житловий будинок,\~квартиру,\~земельну ділянку,\~допускається лише\~за його\~згодою,\~крім випадків,\~передбачених Цивільним\~кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Згідно зі статтею 370 Цивільного кодексу України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. Частинами першою третьою статті 364 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. З наведених норм законодавства України випливає, що майно, щодо якого виник спір (автомобіль), може бути як поділено у рівних частках між [PERSON] та [PERSON] , так з нього може бути виділено у власність одного з них його неподільну частину за умови, що інший згоден отримати грошову або іншу матеріальну компенсацію вартості частки цієї частини майна, при цьому така компенсація може бути присуджена Судом. Між тим, автомобіль марки "Chevrolet", 2008\~р.в., д.н.з.\~ [NUMBER] , 01.10.2019\~р. було відчужено [PERSON] . [PERSON] (після реєстрації автомобіля. д.н.з. було змінено на [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , а.\~с.\~25), а 06.10.2020\~р. [PERSON] його було відчужено [PERSON] , що підтверджується договорами купівлі-продажу транспортного засобу (а.\~с.\~24, 93). Відчуження автомобіля [PERSON] відбулось за відсутності згоди [PERSON] , будь-яких коштів від продажу автомобіля [PERSON] від [PERSON] не отримувала, що [PERSON] та [PERSON] не заперечується, докази, які б спростовували ці обставини, у матеріалах справи відсутні. Таким чином можливим способом поділу автомобіля марки "Chevrolet", 2008\~р.в., д.н.з.\~ [NUMBER] , є присудження [PERSON] грошової компенсації вартості 1/2 його частки, на що вона згодна і про що просить у позовній заяві. Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх постановах, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям (колишнім подружжям), а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку відчуження майна одним із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з цим неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визначенню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічними характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно (http://reestr.court.gov.ua/Review/92065790, https://reyestr.court.gov.ua/Review/92270499). Як вбачається зі звіту від 09.11.2021\~р. про незалежну оцінку (з додатками, а.\~с.\~66 77), ринкова вартість автомобіля марки "Chevrolet", 2008\~р.в., д.н.з.\~ [NUMBER] , станом на 09.11.2021\~р. становить 108\~310,00\~грн. Будь-яких доказів, які б спростовували правильність зазначеного звіту або ставили його під сумнів [PERSON] не подав. Посилання [PERSON] на те, що звіт (на думку [PERSON] висновок) було подано з порушенням статей 83 та 175 Цивільного процесуального кодексу України, Суд відхиляє, оскільки приймаючи цей доказ, Суд виходив з завдань цивільного судочинства (завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави частина перша статті 2 Цивільного процесуального кодексу України) та керувався такою основною засадою (принципом) цивільного судочинства як пропорційність (суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо стаття 11 Цивільного процесуального кодексу України). Твердження роди про те, що звіт від 09.11.2021\~р. (на думку [PERSON] висновок) не відповідає частині п`ятій статті 106 Цивільного процесуального кодексу України, Суд не приймає до уваги, оскільки цей звіт не є висновком експерта у розумінні статі 102 Цивільного процесуального кодексу України, а відтак на нього не розповсюджуються вимоги статті 106 Цивільного процесуального кодексу України, Тобто з [PERSON] на користь [PERSON] має бути стягнуто грошову компенсацію вартості 1/2 частки автомобіля марки "Chevrolet", 2008\~р.в., д.н.з. [NUMBER] , що становить 54\~155,00\~грн. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України [PERSON] підлягає поверненню сплачений нею судовий збір у розмірі 1\~690,80\~грн., оскільки [PERSON] є інвалідом ІІ групи, а відтак від сплати судового збору звільнений (а.\~с.6, 26).

Outcome: approved