Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

09 серпня 2019 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] (далі - позивач) до [PERSON] (далі - відповідач), третя особа Служба у справах дітей Більмацької районної державної адміністрації Запорізької області (далі - третя особа, ССД Більмацької РДА), про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначила, що в 2003 році уклала шлюб з відповідачем, від якого мають дочку [PERSON] , що народилася [INFO] . [PERSON] працює робітником на заводі «САМСУНГ» в місті Шераково Республіки Польща та не має змоги оформити документи в консульстві України Республіки Польща, оскільки вихідні дні відповідача не співпадають з робочими днями консульства. Дочка сумує за батьком та позивач бажає зустрітися з чоловіком, щоб в подальшому підтримувати стосунки, укріпити родину, а саме спілкування батька з дитиною та чоловіка з дружиною. Таким чином, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а саме просить суд дозволити тимчасовий виїзд за межі України неповнолітній [PERSON] , [INFO] , у супроводі матері [PERSON] , [INFO] , без письмової згоди і супроводу батька [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , до Республіки Польща з 10.10.2019 року по 10.11 .2019 року. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що на задоволенні позову наполягає за викладених у ньому обставинах. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позовні вимоги визнає повністю, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - ССД Більмацької РДА у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд дійшов висновку про те, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін. Відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в них докази суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 14 червня 2003 року сторони уклали шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 08 листопада 2004 року. Від шлюбу позивач з відповідачем мають дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Іллічівського районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області 08 листопада 2004 року. Відповідач тимчасово проживає в місті Шераково Республіки Польщі, що підтверджується відміткою у закордонному паспорті про перетин кордону, де працює робітником на заводі «САМСУНГ». Як вбачається з позовної заяви, дочка [PERSON] - [PERSON] сумує за батьком та позивач бажає зустрітися з чоловіком, щоб в подальшому підтримувати стосунки, укріпити родину, а саме спілкування батька з дитиною та чоловіка з дружиною. Однак відповідач не має змоги оформити необхідні документи щодо надання дозволу дитині для виїзду за кордон, оскільки його вихідні дні не співпадають з робочими днями посольства України в Республіці Польщі. Частиною 3 статті 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними, крім випадків, передбачених законом. Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом (частини 1, 2 статті 3 Конвенції). Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред`явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Стаття 6 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоров`я. В пункті 21 Постанови KM України №57 від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» визначено такий порядок виїзду за межі України неповнолітньої особи - виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного із батьків здійснюється за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України. Відповідно до абз.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзд в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, за відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, метою виїзду неповнолітньої [PERSON] за кордон, а саме до Республіки Польща, є відвідування батька. Період перебування дитини за кордоном зазначено в позовній заяві з 10.10.2019 року по 10.11.2019 року. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, такими, що відповідають переліченим нормам закону, доведеними вищевказаними належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим підлягають задоволенню. Питання щодо розподілу судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved