Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" (далі - відповідач) про повернення депозитного вкладу та захист прав споживача фінансових послуг. Позовні вимоги, розмір яких було збільшено під час розгляду справи, обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу. На звернення позивача про дострокове повернення коштів за вкладом та нарахованих відсотків, відповідач виконав зобов'язання частково. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти: суму невиплаченого залишку депозитного вкладу за договором №51-в-16/286455 від 25.02.2014 року яка обліковується відповідачем на поточному рахунку [NUMBER] відкритому на ім'я [PERSON] в сумі 8920 (вісім тисяч дев'ятсот двадцять) доларів США 15 центів, відсотки у розмірі 274 (двісті сімдесят чотири) долари США 06 центів, 3% річних у розмірі 64 (шістдесят чотири) долари США 49 центів; пеню за прострочення зобов'язання у розмірі 23537,99 доларів США (двадцять три тисячі п'ятсот тридцять сім доларів США 99 центів), що за курсом НБУ станом на 20.11.2014 р. є еквівалентом 357780,04 грн. (триста п'ятдесят сім тисяч сімсот вісімдесят гривень 04 коп.), моральну шкоду 5000,00 грн. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі з тих підстав, що депозитні грошові кошти були в повному обсязі перераховані на рахунок позивача. Щодо нарахування відсотків, представник відповідача пояснив, що грошові кошти з 28.08.2014 р. знаходились на поточному рахунку вкладнику, а тому зазначені вимоги не підлягають задоволенню. Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до договору банківського вкладу № 51-в-16/286455 (вклад «інтернаціональний») від 25.02.2014, позивач розмістив вклад у розмірі 17000,00 доларів США з виплатою 12,75 процентів річних та датою повернення вкладу - 02.03.2015 р. 07 серпня 2014 р. позивач звернувся до відповідача з вимогою про дострокове розірвання договору та повернення коштів і нарахованих відсотків за вкладом з 27.08.2014 р., що підтверджується відповідною заявою. 27.08.2014 р. відповідач виконав дострокове розірвання договору і перерахував суму вкладу у повному обсязі на поточний рахунок позивача [NUMBER]. Відповідно до п. 3 ч.1 Постанови Національного Банку України № 540 від 29.08.2014 р., було дозволено здійснювати операції з продажу готівкової іноземної валюти одній особі в один операційний (робочий) день у сумі, що не перевищує в еквіваленті 15 000 гривень у межах однієї банківської установи. За період з 09.09.2014 р. по 18.09.2014 р. відповідач виплатив позивачу кошти частинами на загальну суму 8080,00 доларів США, однак, в подальшому будь - які виплати на вимоги позивача були припинені без зазначення причин. Позивач неодноразово звертався до відповідача із письмовими претензіями про повернення коштів, проте, вони залишилася без задоволення. Судом встановлено, що, станом на день подачі позовної заяви і по теперішній час, відповідач залишок коштів за вкладом позивачу не повернув. В судовому засіданні було оголошено перерву, оскільки, представник відповідача суду пояснив, що позивач може безперешкодно отримати кошти зі свого рахунку, але за час перерви позивачу на його прохання кошти повернуті не були. Вкладник має право достроково припинити дію договору і отримати суму вкладу та проценти (п.3.4.5. договору банківського вкладу). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною (ч.1 ст. 1060 ЦК України), тому вимога про повернення суми невиплаченого залишку депозитного вкладу у розмірі 8920,15 доларів США підлягає задоволенню. За користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до умов договору, відповідач зобов'язався здійснювати виплату за вкладом 12,75 процентів річних, а отже, позивач обґрунтовано просить суд стягнути з відповідача відсотки за користування грошовими коштами, відповідно до розрахунку, у розмірі 274,06 доларів США. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також три проценти річних від простроченої суми, а тому вимога про стягнення 64,49 доларів США підлягає задоволенню. Обґрунтовуючи позовну вимогу про стягнення з відповідача пені за прострочення зобов'язання в сумі 23537,00 доларів США, позивач посилається на ч. 5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», відповідно до якої у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. Однак, з такими висновками не можна погодитися, оскільки, у цій частині відносини між сторонами врегульовані умовами договору, яким не передбачено сплату пені за прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Проте, ні умовами укладеного між сторонами договору банківського вкладу, ні нормами параграфу 3 гл. 71 ЦК, якими регулюються спірні правовідносини, такий вид цивільної відповідальності як відшкодування моральної шкоди, не передбачений. Не містять такого виду відповідальності за неналежне виконання цього договору норми гл.71, ст.625 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність»; не доведено наявність підстав для відшкодування моральної шкоди і відповідно до п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Тому, вимога позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи викладене, пояснення та надані по справі докази, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню: сума невиплаченого залишку депозитного вкладу в сумі 8920,15 доларів США, відсотки у розмірі 274,06 долари США, 3% річних у розмірі 64,49 долари США, а всього підлягає стягненню 9258,70 доларів США. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.2 ст. 533 ЦК України). У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати (п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Офіційний курс НБУ гривні до долару США, станом на 20.11.2014 р., становить 1514.6067, що становить 140232 грн. 89 коп. А тому, відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1402,32 грн.

Outcome: partial