Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У червні 2017 р. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (далі - ПрАТ «СК «УСГ») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі сплаченого страхового відшкодування в сумі 24386,63грн. Позов обґрунтований такими обставинами. 02.07.2015 р., приблизно о 12:10 год., біля буд. №7 по вул. Мішуги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Шевролет д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Фольцваген д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Автомобіль Фольцваген був застрахований у ПрАТ «СК «УСГ» відповідно до договору добровільного страхування, на виконання умов якого на підставі рахунку, актів виконаних робіт та страхових актів було здійснено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 24386,63 грн. Оскільки [PERSON] є винним у дорожньо-транспортній пригоді, а його цивільно-правова відповідальність не була застрахована, ПрАТ «СК «УСГ» відповідно до положень ст. ст. 993, 1191 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» набуло право зворотної вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди у розмірі виплаченого відшкодування. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з"явився, про місце, час та розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. 02.07.2015 р., приблизно о 12:10 год., біля буд. №7 по вул. Мішуги в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів Шевролет д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та Фольцваген д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Відповідач [PERSON] є особою, винною у цій дорожньо-транспортній пригоді, що доводиться постановою судді Дарницького районного суду м. Києва від 22 липня 2015 р. про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. (а.с. 6). Автомобіль Фольцваген д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], який застрахував свої майнові інтереси, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням вказаним автомобілем, у ПрАТ «СК «УСГ» згідно договору добровільного страхування № 28-0197-14-00106 від 22.08.2014 р. (а.с. 3). 02.07.2015 р. потерпіла особа [PERSON] повідомив страховика про настання страхового випадку та подав заяву про виплату страхового відшкодування. На виконання умов договору страхування ПрАТ «СК «УСГ» здійснило оцінку завданої потерпілій особі майнової шкоди та виконало свої зобов'язання по виплаті страхового відшкодування, перерахувавши безготівкові кошти в загальному розмірі 24386,63 грн. [PERSON], що підтверджується платіжним дорученням №13254, страховим актом № ДККА-45394 та розрахунком суми страхового відшкодування від 08.07.2015. За ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до ст. 27 Закону України „Про страхування" до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке Страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України: „Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (права власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку". За ст. 1191 ЦК України: «Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом». Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано доказів щодо спростування заявленої суми шкоди, в тому числі не здобуто таких доказів під час розгляду справи. На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 1600 гривень копійок судового збору. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved