Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

05 вересня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором № б/н від 03.04.2007 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.04.2007 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та відповідачем було укладено договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 3000,00 грн., а відповідач [PERSON], взяв на себе зобов'язання щодо повернення кредиту. Відповідач свої зобов'язання не виконав. Тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 21873,21 грн., з яких заборгованість по одержаному кредиту 8986,17 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 8986,17 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом 9034,95 грн., а також штрафні санкції: штраф в розмірі 500 грн. (фіксована складова), штраф в розмірі 1017,77 грн. (процентна складова) та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подав. Судова повістка-виклик в судове засідання на ім'я відповідача направлялась судом за місцем реєстрації його місця проживання та була повернута до суду без вручення відповідачу за закінченням терміну зберігання. Відповідно до п. 99 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року №270, рекомендовані поштові відправлення, у тому числі рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка", рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень, які не були вручені під час доставки, повторні повідомлення про надходження реєстрованих поштових відправлень поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час вручення в об'єкті поштового зв'язку вручаються адресату, а у разі його відсутності - повнолітньому члену сім'ї за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу, а також документа, що посвідчує родинні зв'язки з адресатом (свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб тощо), чи рішення органу опіки і піклування про призначення їх опікунами чи піклувальниками. У разі відсутності адресата або повнолітніх членів його сім'ї до абонентської поштової скриньки адресата вкладається повідомлення про надходження зазначеного реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу, рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, поштового переказу. Пунктом 117 Правил передбачено, що поштові відправлення, поштові перекази повертаються об'єктом поштового зв'язку відправнику у разі його письмової заяви, письмової відмови адресата від одержання чи закінчення встановленого строку зберігання. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, а від відповідача, який належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки до суду не надійшло. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03.04.2007 року між сторонами по справі укладено договір. За умовами зазначеного договору позивач надав відповідачу кредит в сумі 3000,00 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22,80 % річних. Відповідач зобов'язувався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Пунктом 8.6 договору передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Факт отримання [PERSON] суми кредиту, підтверджується заявою позичальника (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов'язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Станом на день розгляду справи судом заборгованість відповідача перед позивачем складає 21873,21 грн., з яких 8986,17 грн.- заборгованість по одержаному кредиту, 9034,95 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом,2334,32 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафні санкції: 500 грн.-штраф (фіксована складова), 1017,77 грн.- штраф (процентна складова) та судові витрати. На підставі ст.1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки в розмірі та на умовах встановлених договором. Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та атів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статті 624 ЦК України, якщо за порушення зобов»язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 623, 625 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та законні, а тому підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають також стягненню на користь позивача судові витрати по справі у розмірі 229,40 грн. (двісті двадцять дев»ять гривень 40 копійок) ( а.с.1).

Outcome: approved