overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

10 серпня 2015 року позивач, [PERSON]. звернулась до Київського районного суду м.Полтави із позовною заявою про захист прав споживача фінансових послуг. Посилалась на те, що 05 січня 2015 року між нею та КС «Полтава і Полтавці» був укладений депозитний договір № 1 у відповідності з яким вона розмістила депозит на суму 40 000 грн. строком на 3 місяці з щомісячною виплатою 27% річних. День закінчення строку вкладу є 05 квітня 2015 року. Згідно пункту 6.4 договір був пролонгований ще на 3 місяці, до 05.07.2015 року. 24.07.2015 року вона звернулась до відповідача з письмовою заявою про надання інформації щодо діючого депозиту та депозиту, що закінчився. КС "Полтава і Полтавці" відмовила в поверненні основного вкладу, посилаючись на відсутність грошових коштів. Просила стягнути з відповідача на її користь суму депозитного вкладу по договору № 1 від 05.01.2015 року в сумі 40 000 грн. У судове засідання позивач [PERSON]. не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач КС «Полтава і Полтавці» свого представника у судове засідання не направив, надав заяву про розгляд справи у відсутність їхнього представника. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Встановлено, що між позивачем [PERSON]. та відповідачем КС «Полтава і Полтавці» був укладений депозитний договір № 1 у відповідності з яким позивач розмістила депозит на суму 40 000 грн. строком на 3 місяці з щомісячною виплатою 27% річних ( а.с.4). Згідно пункту 6.4 договір був пролонгований ще на 3 місяці, до 05.07.2015 року. Після закінчення строку дії договору № 1 від 05.01.2015 року відповідач не повернув кошти позивачеві внесені нею по вказаному договору разом із нарахованими відсотками, чим порушив вимоги пункту 2.5 договору. Відповідно до ст.23 Закону України «Про кредитні спілки» внески членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 40 000 грн. по договору № 1 від 05.01.2015 року . Згідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

10 серпня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності йому архівних довідок, виданих комунальною установою Романівської районної ради «Трудовий архів Романівського району» на підставі документів архівного фонду сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Мрія» (далі СТОВ «Мрія»), в яких міститься інформація про його трудовий стаж за період з 1986 по 1990 та з 1992 по 1995 роки, посилаючись на те, що у вказаних документах неправильно зазначене його прізвище. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з»явились, про час і місце розгляду справи вказані особи були повідомлені належним чином. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заінтересованою особою - Чуднівським об"єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області також до суду подано заяву про розгляд справи за відсутності представника вказаної заінтересованої особи. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Зі змісту архівних довідок № 112/05-02 від 14 липня 2016 року та № 112-а/05-02 від 14 липня 2016 року вбачається, що вони видані комунальною установою Романівської районної ради «Трудовий архів Романівського району» по документах архівного фонду СТОВ «Мрія», в яких у книгах обліку розрахунків по оплаті праці міститься інформація про кількість відпрацьованих людино-днів особою на прізвище [PERSON]. Той факт, що вказані довідки належать заявнику підтверджується копією його трудової книжки колгоспника, в якій зазначено час його роботи в СТОВ «Мрія» та його правопопередників - колгоспі ім. Б.Хмельницького та колгоспі «Більшовик». Окрім цього в архівних довідках № 112/05-02 від 14 липня 2016 року та № 112-а/05-02 від 14 липня 2016 року зазначено, що у книгах обліку розрахунків по оплаті праці СТОВ «Мрія» за 1986-1990 та 1992 та 1995 роки інших працівників з прізвищем [PERSON] не значиться. Невідповідність прізвища заявника у цих довідках прізвищу у його паспорті, на переконання суду, зумовлена його перекладом з російської мови на українську. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для нього юридичне значення, оскільки пов"язаний із його правом на отримання пенсії. З огляду на викладене суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

10 серпня 2016 року Локачинським районним судом було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] 26 серпня позивач подала заяву про ухвалення додаткового рішення, оскільки судом не вирішено питання щодо її вимоги про залишення дошлюбного прізвища "Бойко". Сторони у судове засідання не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи. Клопотань про відкладення справи від них не надходило. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи, що позивач у позовній заяві просила залишити їй дошлюбне прізвище, і це не було вирішено Локачинським районним судом при ухваленні рішення від 10 серпня 2016 року, заяву потрібно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

10 січня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 03.11.2007 року Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис №662, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні стосунки між сторонами припинено з травня 2013 року. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO], які за згодою сторін будуть проживати разом із [PERSON] Спору про поділ майна сторони не мають. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 662. /а.с.5/ Як вбачається з копій свідоцтв про народження, серії [NUMBER], серії [NUMBER], серії [NUMBER], виданих 17.03.2008 року, 16.08.2010 року, 04.01.2013 року Виконавчим комітетом Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області, сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] /а.с.7,8,9/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. За взаємною згодою батьків, діти залишаються проживати з матір'ю [PERSON] Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

10 січня 2014 року Головного психіатр департаменту охорони здоровя Запорізької обласної державної адміністрації [PERSON] звернувся до суду із заявою про продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у відношенні [PERSON]. Вказує, що [PERSON] з 1986 р. перебуває на обліку в КУ «ОКПЛ» Запорізької обласної ради з діагнозом : «Шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Психопатоподібний синдром». Рішенням суду від 23.07.2013 року йому призначена амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку. Прокурор, лікар-психіатр та представник КУ «Запорізької обласної психіатричної лікарні» підтримали заяву, просили суд продовжити надання амбулаторної психіатричної допомоги [PERSON] [PERSON] в судове засідання не викликався, у звязку із клопотанням заявника, який просив розглядати заяву без участі хворого, оскільки його участь може погіршити його психічний стан. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані докази, прийшов до наступного. [PERSON] з 1986 р. перебуває на обліку в КУ «ОКПЛ» Запорізької обласної ради з діагнозом: «Шизофренія параноїдна форма, безперервний тип перебігу. Психопатоподібний синдром». У клінічній картині захворювання переважає галюцинаторна-параноїдна симптоматика з порушенням поведінки, агресією по відношенню до рідних. Госпіталізується в гострі відділення до трьох разів на рік з загостренням хвороби, ремісії дуже нетривалі, медикаментозні. В період загострення хвороби застосовує спиртові напої, проявляє агресію до рідних. Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 23.07.2013 року [PERSON] призначена амбулаторна психіатрична допомога у примусовому порядку. Згідно висновку лікарів-психітрів від 25.12.2013 року хворий [PERSON] являє активний тип соціальної небезпеки, у звязку з чим потребує продовження амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Згідно до ст. 12 Закону України "Про психіатричну допомогу" продовження примусового заходу медичного характеру у вигляді амбулаторної психіатричної допомоги може надаватися без усвідомленої згоди особи або без згоди її законного представника у разі встановлення у неї тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у звязку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Згідно ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» продовження, зміна або припинення застосування примусових заходів медичного характеру здійснюються судом за заявою представника психіатричного закладу (лікаря-психіатра), який надає особі таку психіатричну допомогу, на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів. Відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп. необхідно компенсувати за рахунок держави, оскільки заявника звільнено від сплати судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

10 січня 2014 року заявники звернулись до Дарницького районного суду м. Києва із заявою в порядку окремого провадження, про розірвання шлюбу подружжям, яке має дітей. У своїй заяві зазначили, що шлюб між ними був зареєстрований 27 квітня 2002 року у Центральному відділі реєстрації актів громадянського стану м. Києва з державним центром розвитку сім"ї, актовий запис за № 653. Від шлюбу народився син [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки між подружжям не склалися. З грудня 2011 року подружжя проживає окремо і з цього часу припинені шлюбні відносини. Заявники з посиланням на ч. 3 ст. 234 ЦПК України та ст. 109, 157, 160 СК України, просять суд ухвалити рішення, яким шлюб укладений між ними розірвати. Заявник [PERSON] в судовому засіданні підтримав свої вимоги та просив розірвати шлюб, пояснивши, що в нього з грудня 2011 року інша сім"я, крім того досягли з заявницею [PERSON] письмової угоди щодо проживання та утримання неповнолітнього сина. Заявниця [PERSON] підтримала вимоги не заперечувала проти задоволення вимог викладених у заяві. Заслухавши пояснення заявників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядається справа за заявою подружжя, яке має дітей. Відповідно до вимог ст. 109 ч.1 СК України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Як вбачається з договору про сплату аліментів на утримання дитини, визначення умов проживання та участь у вихованні дитини від 09.01. 2014 року відповідає вимогам ч.2 ст. 109 СК України Суд вважає, що задовольняючи вимоги заяви, після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх неповнолітнього сина у відповідності до вимог ч.3 ст. 109 СК України. Вимоги заяви про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, заявники підтримали в судовому засіданні, що свідчить про відповідність дійсній волі дружини і чоловіка. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог заяви. Витрати при оформленні розірвання шлюбу покласти на [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

10 січня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Кіровської районної в м. Дніпропетровську ради, третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що у квітні 2013 року померла його баба, [PERSON], яка 29.11.2002 р. склала заповіт на користь позивача. Позивач звернувся до нотаріуса, проте йому було відмовлено через те, що він у встановлений законом строк не прийняв спадщину. Викладені обставини стали причиною звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю один місяць (а.с.а.с. 2 - 4, 10, 11). У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, а представник відповідача - не заперечувала проти його задоволення. Третя особа до суду не з'явилася, була повідомлена належним чином. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом було встановлено, що 29.11.2002 р. бабою позивача, [PERSON], було складено заповіт на користь позивача (а.с. 7). [INFO] баба позивача померла (а.с. 6). 30 грудня 2013 року позивач звернувся до третьої особи із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, проте того ж дня йому було відмовлено через порушення ним строку, передбаченого законом для прийняття спадщини (а.с. 8). Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з частиною 1 статті 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У відповідності зі статтею 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За правилами частини 3 статті 1272 ЦК за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з довідок Комунального закладу "Дніпропетровська міська багатопрофільна клінічна лікарня № 4", наданих позивачем у судовому засіданні, у період від 07.10.2013 р. по 25.10.2013 р. позивач перебував на стаціонарному лікуванні з приводу хронічного захворювання, що загострилося. Ураховуючи зміст приведених вище норм та встановлені в засіданні обставини, суд доходить висновку, що причина пропуску позивачем визначеного законом строку є поважною, отже - вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

10 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач по справі. Донька повністю перебуває на її утриманні. Вона ж отримує мінімальну заробітну плату, працюючи у пункті обміну валют ТОВ "СК Октава Фінанс", сама не може забезпечити дитині належного життєвого рівня. Оскільки відповідач є військовослужбовцем, має стабільний регулярний дохід у вигляді заробітної плати, то просить стягнути з нього аліменти у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на доводи, викладені у позовній заяві, просила його задовольнити.\~ Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Додатково пояснив, що він є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] . Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав.\~\~\~\~\~ Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , батьком якої є відповідач по справі.\~ Дані обставини стверджюється копією рішення суду про розірвання шлюбу та свідоцтвом про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, а саме є військовослужбовцем в/ч [NUMBER] , його дохід має сталий характер, з врахуванням даних про стан здоров`я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у частці у розмірі по 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

10 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], 08.07.2014р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання сторони не з"явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відстуності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відстуності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони. перебували у зареєстрованому шлюбі з 2013р. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 04.08.2016р. шлюб між ними розірвано /а.с.7/. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 08.07.2014р.н. (а.с. 5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язок по утриманню сина, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що дитина об'єктів рухомого і нерухомого майна не має, проживає із матір'ю. Відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей він не має, інших стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved