Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

У вересні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 1191616186 від 11.01.2017 року в сумі 41559,11 гривень, а також стягнути з відповідача судові витрати. Заочним рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 20.01.2020 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю. Стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 1191616186 від 11 січня 2017 року у сумі 41559 (сорок одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 11 копійок, з яких: 21840,44 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 11229,61 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 8489,06 грн. - сума заборгованості за пенею. А також стягнуті витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок. 30.07.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного заочного рішення. Ухвалою Приазовського районного суду Запорізької області від 21 вересня 2020 року заочне рішення Приазовського районного суду Запорізької області від 20 січня 2020 року було скасоване та справу було призначено до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання, в якому просить розглянути справу за відсутності представника позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з`явився, судова повістка направлялась йому на адресу проживання, зазначену ним у заяві про перегляд заочного рішення суду, і була отримана особою з прізвищем « [PERSON] », що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 3 ст. 130 ЦПК України, судова повістка може бути вручена повнолітнім членам сім`ї, які проживають разом з адресатом, а тому суд вважає відповідача належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази у їх сукупності і аргументи сторін у письмових заявах, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог виходячи з такого. Судом встановлено, що між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем 11 січня 2017 року було укладено кредитний договір, шляхом підписання останнім заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ "ФК" ЦФР" та заяви № 1191616186 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с. 6-8). Так, у Заяві на отримання кредиту сторонами погоджено: суму кредиту - 26360,98 грн., дата надання кредиту - 11.01.2017 року, строк кредитування - 24 місяці, річний процент за користування кредитом - 0,01 %, щомісячний процент - 3,99 % від суми кредиту, а також пеня - 0,3 % від загальної суми прострочення. Також, сторонами було узгоджено Графік платежів, відповідно до якого відповідач мав сплачувати кредит щомісячно у терміни та у розмірах, зазначених у підписаному ним Графіку. Відповідно до платіжного доручення № І104758961 від 11.01.2017 року, ТОВ «ФК «ЦФР» перерахував кредитні кошти на рахунок банку, вказаний у Заяві на отримання кредиту (а.с. 10). 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» (позивач) укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого позивач придбав право грошової вимоги, які належали ТОВ «ФК «ЦФР» за кредитними договорами, в тому числі, як свідчить витяг з реєстру боржників, за кредитним договором № 1191616186 від 11 січня 2017 року на суму 41559,11 гривень, укладеним з позичальником [PERSON] (а.с. 19-22). Відповідачем зобов`язання по сплаті кредиту не виконувались належним чином, внаслідок чого у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість. Згідно з наданим розрахунком (а.с. 16), станом на 30.07.2018 року відповідачу [PERSON] нараховано суму заборгованості за кредитним договором № 1191616186 від 11 січня 2017 року в загальному розмірі 41559 (сорок одна тисяча п`ятсот п`ятдесят дев`ять) гривень 11 копійок, з яких: 21840,44 грн. - сума заборгованості за основним боргом, 2,30 грн - сума заборгованості за відсотками, 13227,31 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 8489,06 грн. - сума заборгованості за пенею. Позивачем надана копія повідомлення на ім`я відповідача про відступлення права грошової вимоги та про порядок погашення заборгованості ( а.с. 17-18). Суд враховує той факт, що відповідач [PERSON] лише частково виконав зобов`язання після відступлення права грошової вимоги, а саме 10.10.2018 року здійснив платіж на погашення кредитної заборгованості в розмірі 2000 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 512 ЦК України передбачені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема передання кредитором свої прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Доказів належного виконання умов кредитного договору відповідачем надано не було. Також, на переконання суду сторони узгодили всі необхідні умови кредитного договору і порядок сплати кредиту, шляхом підписання Заяви на отримання кредиту і Графіка платежів. Відтак, суд вважає вимоги позивача в частині стягнення заборгованості за основним боргом та за щомісячними процентами обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, суд не може погодитися з позовними вимогами банку в частині стягнення пені в розмірі 8489,06 грн. з огляду на таке. В заяві про перегляд заочного рішення [PERSON] , у тому числі, зазначив, що на час звернення позивача до суду сплив строк позовної давності щодо вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настанням події, з якою пов`язано його початок. У відповідності до розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 1191616186 від 11 січня 2017 року пеня нарахована за період з червня 2017 року по липень 2018 року. Тобто на час звернення з позовом до суду (вересень 2019 року) спеціальний строк позовної давності щодо стягнення пені за вищевказаний період сплив, а вимог про стягнення пені за інший період час позивачем не заявлено. Також, суд не приймає до уваги посилання позивача на збільшений строк позовної давності до 10 років, що передбачено пунктом 7.2. Умов отримання кредитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР», оскільки наданий позивачем примірник Умов не підписаний відповідачем. Будь-яких доказів того, що саме ці Умови та саме з цим змістом розумів, прийняв та ознайомився відповідач під час отримання кредиту, суду не надано. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», надані позивачем Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Відповідно, суду не надано доказів укладення між сторонами договору (досягнення домовленості) про збільшення строку позовної давності, а тому застосуванню підлягає передбачений законом спеціальний строк позовної давності стосовно пені - один рік. Оскільки сума пені нарахована відповідачу поза межами строку позовної давності, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таким чином на підставі викладеного позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, і з відповідача має бути стягнута сума заборгованості по кредиту за кредитним договором № 1191616186 від 11 січня 2017 року в сумі 33070 (тридцять три тисячі сімдесят) гривень 05 копійок. На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судових витрат, сплачених при подачі позовної заяви пропорційно до суми задоволених позовних вимог в розмірі 1529,11 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial