Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

13.07.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просив розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. Позовна заява мотивована тим, що 11 липня 2010 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1142. Як зазначає позивач у позовній заяві, спільне життя з відповідачем не склалося, в зв'язку з чим почали виниками непорозуміння, різні погляди на життя, відсутність спільних інтересів. Протягом останнього часу сторони не проживають разом та спільне господарство не ведуть, а тому позивач вважає, що сім'я розпалавсь, шлюб існує формально, подальше збереження шлюбу немає неможливе, в силу чого позивач звернувся до суду з даним позовом та просив розірвати укладений шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, однак 24.10.2017 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у якій також зазначив про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, судові витрати просить залишити за ним. Відповідач в судове засідання призначене на 04.10.2017р. та 24.10.2017р. не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином, а саме шляхом направлення повісток про виклик в судове засідання на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача. Конверти з повістками про виклик в судові засідання повернулись на адресу суду з відміткою відділення поштового зв'язку "за закінченням терміну зберігання", що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до частини четвертої статті 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів статей 169, 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Згідно з частиною другою статті 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 11 липня 2010 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]») зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1142 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке повторно видане 12 липня 2017 року Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області. (а.с. 2) Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Згідно з частиною другою статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може пред'явити один із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Однак, оскільки позивач на відшкодуванні судових витрат не наполягає, суд вважає, що судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору необхідно залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved