Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-24 00:00:00

09.08.2021 року позивач звернувся до суду із позовом до Хлібодарівської сільської територіальної громади Волноваського району Донецької області про визнання права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] у с. Зачатівка Волноваського району померла його мати [PERSON] , її останнім місцем проживання є: [ADDRESS] . За життя померла розпорядилась спадковим майном та призначила позивача, відповідно заповіту, спадкоємцем всього майна, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося. Інших спадкоємцем за законом або за заповітом не має. Позивач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, у разі чого державним нотаріусом на його ім`я було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майнові права (права оренди) земельної ділянки площею 5.5538га розташованої на території Зачатівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна, кадастровий номер 1421582000:03:000:0131. Також до спадкової маси до майна померлої входить нерухоме майно у вигляді земельної ділянки загальною площею 1.95га розташованої на території Зачатівської сільської ради Волноваського району, цільове призначення -для ведення особистого підсобного господарства та яка належала померлій на праві постійного користування на підставі державного акту на право постійного користування землею серії ІІ-ДН №017941, виданого 10.08.2000 року на підставі рішення Зачатівської сільської ради народних депутатів №27 від 28.07.2000р. Звернувшись до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено з підстав, що земельна ділянка перебувала у постійному користуванні спадкодавця, а не у власності. У зв`язку з чим він вимушений звернутися до суду та просиввизнати за ним права постійного користування на земельну ділянку в порядку спадкуванняпісля смерті матері [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, у позові зазначив про розгляд справи за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи були повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини та вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст.81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ст. 263 ч.5 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , [INFO] на випадок своєї смерті призначила спадкоємцем свого майна, яке складається з: майнових прав (права оренди) земельної ділянки площею 5.5538га розташованої на території Зачатівської сільської ради, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, форма власності - державна, кадастровий номер 1421582000:03:000:0131; договору оренди землі №20, укладеного 20.03.2019 року між померлою [PERSON] та Зачатівською сільською радою, право оренди земельної ділянки зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 10.04.2019 року, номер запису про інше речове право: 31170741, згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер витягу: 163486159 від 15.04.2019. Згідно державного акту на право постійного користування землею Серії ІІ-ДН №017941 виданого на ім`я [PERSON] , на підставі рішення Зачатівської сільської ради Волноваського району від 28.07.2000 року №27, площею 1.95, розташованої на території Зачатівської сільської ради, цільове призначення - для ведення особистого підсобного господарства, що зареєстровано в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №25. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1219 ЦКУ, міститься перелік прав та обов`язків, які не входять до складу спадщини: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦКУ. Тобто, до переліку права постійного користування земельною ділянкою не входить, тож таке право в силу ст. ст. 1216, 1218, 1219 ЦКУ спадкується. Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України, право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України, ч. 2 ст. 102-1 ЗК України, право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За змістом ч.1.ст.1241 Цивільного кодексу України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Відповідно до ч.1 ст.1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Осіб, які б мали право на обов`язкову долю в спадщині судом не встановлено. Згідно ст.ст. 328, 329 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації право власності виникає з моменту його прийняття до реєстрації. Одним із правовстановлюючих документів, передбачених Тимчасовим Положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 18.02.2002 року № 157/6445 є рішення суду про визнання права власності на об`єкт нерухомого майна. Згідно ст.13 Закону України «Про власність», об`єктами права приватної власності є житлові будинки, квартири, а також інше майно споживчого і виробничого призначення. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини, спадкове майно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. У відповідності з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З роз`яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у листі від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", вбачається, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved