Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

10 грудня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про припинення шлюбу, внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 СК України. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 22 березня 2003 року Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зареєстровано шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , місце народження Одеська область Татурінський район, селище Мало- [PERSON] , громадянство України, та [PERSON] , [INFO] , місце народження Запорізька область місто Запоріжжя. У якості спільного прізвища подружжя, під час реєстрації шлюбу, позивачем було обрано прізвище чоловіка - [PERSON] . Від спільного подружнього життя сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . У позові позивачка [PERSON] також вказує, що після реєстрації шлюбу, народження дітей, подальшого спільного проживання з відповідачем, між ними поступово почали зникли почуття любові та взаємоповаги внаслідок неоднакового ставлення до вирішення побутових питань, забезпечення сім`ї, виховання та утримання дітей. В наслідок небажання йти на взаємні поступки з зазначених питань, між нею та відповідачем виникали сварки, які з часом ставали більш образливими та агресивними. Також у позові [PERSON] зазначає, що з грудня 2018 року, вона та [PERSON] взагалі перестали підтримувати шлюбні відносини у будь-якому розумінні, та примирення між ними стало неможливим, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: 1) розірвати шлюб між нею - [PERSON] , яка народилася [INFO] та [PERSON] , який народився [INFO] та який зареєстрований 22 березня 2003 року, про що складено відповідний актовий запис № 133 від 22 березня 2003 року. Місце державної реєстрації: Хортицький районний у місті Запоріжжі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). Ухвалою Василівського районного суду від 24 грудня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, проте у змісті позовної заяви позивачкою викладено клопотання, в якому вона просить розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.5). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, та належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду було подано заяву, в якій відповідач просить розглядати справу його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та проти розірвання шлюбу з [PERSON] не заперечує (а.с.25). Всебічно дослідив ши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 22 березня 2003 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Хортицьким районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис №133. Після державної реєстрації шлюбу позивачкою обрано прізвище чоловіка [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7). Від подружнього життя сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження, які міститься в матеріалах справи (а.с.8,9). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині неоднакового ставлення до вирішення побутових питань, забезпечення сім`ї, виховання та утримання дітей, зникнення почуття любові та взаємоповаги, а примирення стало неможливим, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою позиції у поданій нею заяві від 27.08.2020 року, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити без змін « [PERSON] ». Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, мешкають окремо, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved