Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У липні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про стягнення з відповідача на її користь заборгованості по не сплаті аліментів в розмірі 59 046 грн. 20 коп. та неустойки (пеню) в розмірі 18 515 грн. 51 коп. Обґрунтування свої вимоги зазначила про те, що 18 лютого 2005 року відділом РАЦС Білоцерківського міськрайоного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2011 р. шлюб між ними розірвано, а дитину - сина [PERSON] залишено проживати з матір'ю. На підставі рішення від 25.05.2011 р. про стягнення аліментів на утримання дитини, було видано виконавчий лист про стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання сина -Даніла, в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.03.2011 року до досягнення дитиною повноліття. Проте, в порушення вимог ст.180 Сімейного Кодексу України відповідач ухилявся від сплати аліментів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, виходячи з доводів, якими обґрунтовується позовна заява. Представник відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково на що надав письмові заперечення. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 28 лютого 2005 року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 08.02.2005 року (а.с.8). У період шлюбу у них народився [INFO] [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області 15.12.2005 року (а.с. 9). Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.05.2011 року шлюб укладене ний між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 7). Рішенням міськрайонного суду Київської області від 25.05.2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2011 року і до досягнення дитиною повноліття. 14.06.2011 року на підставі рішення Білоцерківського міськрайоного суду київської області від 25.05.2011 року видано виконавчий лист (а.с. 10). Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Бутовою С.А. від 01.08.2011 року відкрито виконавче провадження ВП № 27877797. Відповідно до довідки -розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Голосного територіального управління юстиції у м. Києві від 17.05.2016 р. № 937/10 заборгованість складала 62 906 грн. 20 коп. ( а. с. 123-125). Відповідно до квитанцій про поштові грошові перекази за період грудень 2015 р.- квітень 2016 року виплачено в розмірі - 3 860 гривень. 22.03.2016 року на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 17.02.2016 року про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в сумі 1 000 гривень на [PERSON], починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення дитини повноліття видано виконавчий лист. Постановою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві Сперкач Я.О. винесено постанову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50905390. Згідно довідки-розрахунку № 2586/19 від 25.04.2016 року заборгованості по аліментам станом на 25.04.2016 року становить 8 000 грн. Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених письмових доказів суд приходить до висновку про те, що доводи позивача щодо наявності заборгованості по аліментам в розмірі 59 046 грн. 20 коп. не відповідають дійсності виходячи з наступного. Згідно п.п. 7.5.5. Інструкції про проведення виконавчих дій затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999 р. (діяла на момент відкриття та протягом виконавчого провадження, втратила чинність на підставі наказу Міністерства юстиції України № 2710/5 від 22.12.2015) державний виконавець зобов'язаний здійснювати систематичний контроль за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів стягувачам. Згідно п.п. 7.5.6. якщо вжитими заходами місце проживання та місце роботи боржника не будуть встановлені, то державний виконавець зобов'язаний порушити перед судом питання про розшук боржника через органи внутрішніх справ. Згідно п.п. 7.5.2 вищевказаної інструкції, розмір заборгованості з аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не провадилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості в твердій грошовій сумі або у відсотковому відношенні. Якщо боржник у цей період не працював, то заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Відповідно до розділу III Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 №512/5 до загальних умов та порядку здійснення виконавчого провадження відноситься, зокрема, (11) перевірка інформації про наявність боржника, його майна, місця роботи або здійснення опису та арешту майна на території... Матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів того, що державним виконавцем вживались заходи щодо встановлення місця роботи боржника або отримання доходів здійснення контролю за правильним і своєчасним відрахуванням утриманих сум аліментів. Натомість, в матеріалах виконавчого провадження наявна інформація, що містить відомості щодо того, що [PERSON] є суб'єктом підприємницької діяльності. Вищевказаний розрахунок не відповідає розміру заборгованості після 15.09.2015р, оскільки рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.02.2016р. у справі № 357/13454/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] було змінено розмір аліментів, а саме: визначено аліменти у твердій грошовій сумі - 1000 гривень щомісячно, починаючи з 15 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Так, рішенням Апеляційного суду Київської області від 17.02.2016р. у справі № 357/13454/15-ц встановлено наступні обставини: - [PERSON] з 20 грудня 2004 року зареєстрований як фізична особа-підприємець та здійснює технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів, має нерегулярний, мінливий дохід; - загальна сума доходу [PERSON] за 2013 рік становила 25700 гри., а за 2014 рік 40000 грн.; - відповідач раз в два три місяці сплачує аліменти на користь позивача у сумі: в 2011 році - два платежі по 625,20 грн., у 2012 році - два платежі на суму 625,20 грн. та 312 грн., у 2013 - році три платежі на суму 2000 грн., 1000 грн., 1200 грн. та три платежі по 1050 грн., у 2014 році два платежі по 1200 грн., два платежі на суму 1100 грн. та 1050 грн. За період з 01 березня 2015 року по 01 вересня 2015 року відповідачем сплачено на користь позивача аліменти у сумі: два платежі від 10 квітня 2015 року та 24 липня 2015 року по 1200 грн. - матеріали справи містять квитанції і чеки на підтвердження витрат на утримання дитини матір'ю і батьком дитини. Відповідно до ч.3. ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже, враховуючи однаковий склад осіб та предмету спору, рішення Апеляційного суду Київської області від 17.02.2016р. у справі № 357/13454/15-ц має преюдиційний характер по відношенню до справи, що розглядається. Із вказаного, встановленими є наступні обставини (і не потребують доказуванню знов) які мають значення для визначення розміру заборгованості за аліментами: - розмір доходів [PERSON] за 2013 рік складає 25 700 грн. -розмір доходів [PERSON] а за 2014 рік складає 40 000 грн. - [PERSON] дотримується виконання обов'язку щодо утримання батьком дитини. Отже, у 2013 році ? суми доходів щомісячно складає 535,42 грн., а у 2014 році -833,33 грн. Згідно звіту суб'єкта малого підприємництва - фізичної особи- платника єдиного податку за IV квартал (річний) 2011 року загальна сума доходу [PERSON] за 2011 рік становила 31670 грн. (копія, додається). Отже, ? суми доходів щомісячно складає 659,79 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, загальна сума доходу [PERSON] за 2012 рік становила 17000 грн. (копія, додається). Отже, ? суми доходів щомісячно складає 354,16 грн. Згідно податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця, загальна сума доходу [PERSON] за 2015 рік становила 41000 грн. (копія, додається). Отже, ? суми доходів щомісячно складає 854,16 грн. Частиною 2 ст.194 СК України передбачено, що якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно із ч. 4 ст. 194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку передбаченому статтею 199 цього Кодексу, - до досягнення нею двадцяти трьох років. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 195 СК України ,якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Суд враховує матеріальний та сімейний стан [PERSON], а також здійснену ним сплату аліментів, та приходить до висновку про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості по аліментах у розмірі 21 563 грн. 44 коп. Згідно зі ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Виходячи зі змісту ст. 196 СК України суд, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, повинен встановити факт заборгованості за аліментами і наявність або відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність або відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. При цьому право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст. 196 СК України, не пов'язується з дотриманням державним виконавцем норм Закону України "Про виконавче провадження" стосовно примусового виконання рішення суду з урахуванням того, що відповідач знав про необхідність сплати аліментів. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України» при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов'язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов'язків щодо утримання. За даними розрахунку пені, правильність якого перевірена судом пеня становить 6 547 грн. 36 коп. Згідно із ч. 8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Питання про судові витрати вирішити за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial