Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

04.06.2020 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, якими просять встановити факт, що заповіт від 09.02.2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 31, посвідчений секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Гончар Є.С., складений спадкодавцем [PERSON] на ім`я [PERSON] належить [PERSON] та визнати за ними, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: житловий будинок з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянки від загальної площі 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:02:003:0017; земельну ділянку від загальної площі 0,2078 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:02:003:0031; автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер [NUMBER] , 1975 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов (коляска) № [NUMBER] , об`єм двигуна 1300 куб.см (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , видане 19.02.1998 року Ізмаїльським МРЕВ Одеської області); земельну ділянку від загальної площі 4,04 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:01:003:1594; земельну ділянку від загальної площі 1,00 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:01:001:0039, по 1/2 частці за кожним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1384/02-14 від 10.11.2020 року, позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Позивачі в судове засідання не з`явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, якими підтримали позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст.\~223,\~247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок № [NUMBER] від 06.05.1988 року, виданого Суворовською селищною радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області; - земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 614579, виданого 30.11.2009 року Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010952100929, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:02:003:0017; - земельна ділянка площею 0,2078 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для ведення особистого селянського господарства, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 614580, виданого 30.11.2009 року Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 010952100930, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:02:003:0031; - автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер [NUMBER] , 1975 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов (коляска) № [NUMBER] , об`єм двигуна 1300 куб.см, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 19.02.1998 року Ізмаїльським МРЕВ Одеської області; - земельна ділянка площею 4,04 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії РІ № 489092, виданого 14.09.2001 року Суворовською селищною радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 10-01-37, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:01:003:1594; - земельна ділянка площею 1,00 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 15.07.2010 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Ляпустіною Т.І., зареєстроване в реєстрі за № 2573, виданого на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД № 072870, виданого 25.11.2004 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:01:001:0039. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданим 09.04.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:02:003:0017; земельна ділянка площею 0,2078 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:02:003:0031; автомобіль марки ВАЗ 21011, реєстраційний номер [NUMBER] , 1975 року випуску, двигун № [NUMBER] , кузов (коляска) № [NUMBER] , об`єм двигуна 1300 куб.см; земельна ділянка площею 4,04 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:01:003:1594; земельна ділянка площею 1,00 га, яка розташована на території Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 5122055400:01:001:0039. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до заповіту від 09.02.2000 року, посвідченого секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Гончар Є.С., зареєстрованого в реєстрі за № 31, [PERSON] заповів все його майно, яке на день смерті буде йому належати, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, в тому числі належний йому на праві приватної власності на підставі сертифікату серії ОД № 0231820, виданого Ізмаїльською райдержадміністрацією 16.02.1996 року, право на земельний пай з земель, які перебувають у колективній власності КСП «Суворове» смт Суворове Ізмаїльського району, в розмірі 3,65 в умовних кадастрових гектарах донькам [PERSON] та [PERSON] порівну. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 57600194 від 18.09.2019 року, наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 09.02.2000 року, зареєстрований за № 31, не змінювався та не скасовувався. Крім того, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19.02.1996 року, [PERSON] являється батьком [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 03.12.1977 року, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Таким чином, встановлено факт, що заповіт від 09.02.2000 року, зареєстрований в реєстрі за № 31, посвідчений секретарем Суворовської селищної ради Ізмаїльського району Одеської області Гончар Є.С., складений спадкодавцем [PERSON] на ім`я [PERSON] належить [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які мають право на обов`язкову частку після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON] та [PERSON] звернулись до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини, тобто вважаються такими, що прийняли спадщину. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Одеської області Черненко С.М. №1384/02-14 від 10.11.2020 року, позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved