Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

13.08.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачі, будучи батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], - не виконують належним чином своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дітей, а саме - [PERSON] зловживає спиртними напоями, ніде не працює, не займається вихованням та утриманням дітей, а відповідачка [PERSON] в силу психічного захворювання та необхідності проходити тривалі стаціонарні лікування в психіатричній лікарні також не забезпечує дітям належного виховання та умов приживання і утримання, залишає дітей без нагляду, що мало наслідком поміщення обох дітей ще з 02.02.2018 року до Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки. Позивач зазначає про те, що попередньо за рішенням суду від 27.07.2015 року старшу дитину - [PERSON], [INFO], уже було відібрано від батьків та передано органу опіки та піклування для подальшого влаштування, однак, за рішенням суду від 31.10.2017 року після народження другої дитини - сина [PERSON], [INFO], старшу дитину було повернуто в сім'ю, оскільки після проведення перевірки умов проживання батьків останні дещо виправили свою поведінку. Проте, уже на початку 2018 року батько дітей - відповідач [PERSON] знову продовжив вести антиморальний спосіб життя і зловживати спиртними напоями, не здійснює догляду за дітьми, не утримує та не займається дітьми, а матір дітей - відповідачка [PERSON], взагалі залишила дітей в січні 2018 року та поїхала в невідомому напрямку, а в подальшому діти були поміщені до будинку дитини, де батьки за весь час відвідали дітей лише один раз. Вважає, що відповідачів слід позбавити батьківських прав щодо їх малолітніх дітей та передати дітей органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Волинської області для подальшого їх влаштування. Ухвалою від 13.09.2018 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 16.10.2018 року, яке було відкладено на 04.12.2018 року за клопотанням обох відповідачів, оскільки останні лише вказаного дня отримали копію ухвали суду про відкриття провадження у справі та матеріали позовної заяви і мали намір подати відзив на позов. Ухвалою суду від 04.12.2018 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 04.01.2019 року. У судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування виконавчого комітету Ковельської міської ради Гупік М.І. позов підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просить задовольнити заявлені вимоги. Відповідачами у справі відзиву на позовну заяву не подано. У судовому засіданні відповідачка [PERSON] позов не визнала та пояснила про те, що дійсно дітей з початку 2018 року було поміщено в будинок дитини в м. Луцьку, куди вона не має змоги приїжджати, оскільки не має для цього достатньо коштів та не знає яким чином дістатися вказаного будинку дитини. Разом з тим, відвідала кілька разів дітей, має намір займатися їх вихованням в подальшому. Не заперечила того, що в січні 2018 року залишила дітей в квартирі з чоловіком - батьком дітей та його родичами, оскільки вони її виганяли з квартири. Пояснила також, що батько дітей дійсно зловживає спиртними напоями, однак, вона має намір його «закодувати», а сама вона має психічне захворювання, у зв'язку з чим має відповідну групу інвалідності та періодично проходить стаціонарне лікування в психіатричній лікарні. Чому з січня 2018 року по даний час не забезпечила належних умов для проживання дітей та не ініціювала питання про повернення дітей в сім'ю пояснити не може. Прохає відмовити в позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно він зловживає спиртними напоями, ніде не працює офіційно, але в подальшому має намір «закодуватися» та поїхати працювати до Польщі. Чому на даний час цього не зробив пояснити не може. Заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази у справі, задовольняє позов з наступних підстав. Згідно ч. 3 статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частин 1 і 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За пунктом 2 частини 1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української Радянської Соціалістичної Республіки від 27 лютого 1991 р., частин 7, 8 ст. 7 Сімейного кодексу України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Той факт, що відповідачі є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], підтверджено свідоцтвами про народження дітей (а.с.4-на звороті та а.с.6-на звороті). Згідно свідоцтва про шлюб від 20.05.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.9). Як убачається з рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 27.07.2015 року малолітнього [PERSON], [INFO], уже було відібрано у відповідача без позбавлення його батьківських прав і підставою для прийняття судом такого рішення слугувало постійне зловживання батьком дитини [PERSON] спиртними напоями, те що відповідач ніде не працює, не займається вихованням та утриманням дитини, яку залишає на родичів (а.с.13-14). Згідно рішення Ковельського міськрайонного суду від 31.10.2017 року дитину - сина [PERSON] [INFO] було повернуто батькові [PERSON], оскільки судом було встановлено, що батько змінив свою поведінку та ставлення до дитини, створив належні умови для проживання сина (а.с.15). Крім того, як установлено вище, у відповідачів у вказаний період часу народилась друга дитина - син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Однак, після повернення за рішенням суду в сім'ю відповідачів старшого сина [PERSON] [INFO], [PERSON] знову не виконують своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню уже двох малолітніх дітей. Так, згідно акту обстеження умов проживання від 04.01.2018 року за місцем проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS] відсутні належні умови для проживання та виховання дітей, а саме - відсутні необхідні речі, білизна, продукти харчування, батько на час проведення обстеження перебував в стані алкогольного сп'яніння і спав, матір дітей була відсутня, присутня була співмешканка батька відповідача, яка також перебувала в стані алкогольного сп'яніння (а.с.3-на звороті). Згідно висновку лікарсько-консультативної комісії закладу охорони здоров'я про наявність у батька (матері) дитини тривалої хвороби, яка перешкоджає виконанню батьківських обов'язків від 31.05.2017 року №945 за рівнем обмеження життєдіяльності [PERSON] має високий ступінь втрати здоров'я внаслідок тривалої хвороби, що спричиняє повну нездатність до самообслуговування та залежність від інших осіб і перешкоджає виконанню нею батьківських обов'язків (а.с.7-на звороті). Суд ураховує, що зазначений висновок був дійсний до 30.11.2017 року, однак, в період його дії відповідачка народила другу дитину - сина [PERSON], [INFO], після чого старшу дитину було повернуто в сім'ю, обоє відповідачів продовжили ухилятися від належного виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню вже обох дітей. Відповідно до довідки №722 від 31.05.2017 року та довідки №877 від 02.07.2015 року, [PERSON] перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті в Ковельському МТМО з діагнозом параноїдна шизофренія з 2006 року (а.с.7 та а.с.8-на звороті). За період січня 2018 року представниками служби в справах дітей Ковельської міської ради неодноразово відвідувалась сім'я відповідачів та виявлено факт перебування батька дітей (відповідача [PERSON]) в стані алкогольного сп'яніння щоразу під час такого відвідування, а також виявлено відсутність необхідного догляду та виховання дітей (а.с.16). Згідно повідомлення Ковельського ВП ГУНП у Волинській області від 22.01.2018 року у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків мало місце притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.184 ч.1 КУпАП (а.с.8). Ураховуючи наведене, 04.01.2018 року за вихідним номером 05/01-03 директором Ковельського міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Третяк І.В. було направлено на адресу начальника служби в справах дітей виконавчого комітету Ковельської міської ради відповідне повідомлення про те, що малолітні діти відповідачів опинились у складних життєвих умовах, і питання щодо таких дітей слід винести на комісію по захисту прав дітей (а.с.5). Відповідно, 11.01.2018 року Ковельською міською радою було прийнято рішення №26 про направлення дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], до Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки (а.с.4). Згідно повідомлення головного лікаря Волинського обласного спеціалізованого будинку дитини для дітей з ураженням центральної нервової системи з порушенням психіки від 06.08.2018 року №182/2.10/18 за час перебування обох дітей відповідачів у вказаному будинку дитини, батько дітей жодного разу не приїхав до дітей та не виявив до них турботи і піклування, а матір дітей відвідала їх лише один раз - 26.02.2018 року (а.с.17). Таким чином, доведено належними і допустимими доказами у справі факт ухилення обох батьків - відповідачів у справі [PERSON] та [PERSON] - від належного виконання ними своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню обох малолітніх дітей - сина [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідно до висновку органу опіки та піклування м. Ковеля від 12.07.2018 року №171-1.20/3, в результаті проведеної перевірки та роботи з батьками, було визнано доцільним позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.18) і такий висновок було затверджено рішенням виконавчого комітету Ковельської міської ради від 12.07.2018 року №233 (а.с.19). Доказів на спростування вище встановлених обставин відповідачами суду не надано. При вирішенні даного цивільного спору суд виходить, в першу чергу, з інтересів неповнолітніх дітей та вважає, що з урахуванням наведених вище обставин, а саме - того, що відповідачі дійсно тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своїх малолітніх дітей, не виконують своїх батьківських обов'язків щодо цих дітей, попереднє відібрання дитини з сім'ї лише на не тривалий період часу змінило ставлення відповідача [PERSON] до дітей, а матір дітей - [PERSON] в силу психічного захворювання не може належним чином здійснювати догляд за дітьми та займатися їх вихованням та утриманням, повернення дитини в сім'ю призвело до порушення прав дитини на належні умови проживання та виховання, а народження другої дитини у відповідачів не змінило ставлення останніх до своїх батьківських обов'язків, доцільним є позбавлення обох відповідачів батьківських прав відносно їх малолітніх дітей. Разом з тим, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст.169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Суд ураховує, що згідно посвідчення серії [NUMBER] від 21.09.2018 року відповідачка [PERSON] є інвалідом другої групи, остання звільнена від сплати судового збору, і судові витрати у даному випадку, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: approved