Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» (далі ТОВ «ОПТТОРГ») звернулось в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 07.04.2016 року по 20.12.2016 року [PERSON] працювала у товаристві відповідача на посаді продавця продовольчих товарів, а з 21.12.2016 року заступником керуючого магазину «Продукти №121» у м.Кривий Ріг, вул.Ярославська, 2. Звільнена наказом №379-к від 04.05.2017 року. 21.12.2016 року між сторонами було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. По акту приймання-передачі товару №8 від 20.03.2017 року відповідач прийняла товар в маркет (склад) магазину «Продукти №121» у м.Кривий Ріг, вул.Ярославська, 2 на загальну суму 190\~877 грн 16 грн. 04.05.2017 року було проведено комісійну позапланову інвентаризацію товару в магазині «Продукти № 121» згідно з наказом № 78 від 03.05.2017 року. Під час проведення комісійної позапланової інвентаризації товару в магазині «Продукти №121» виявлено нестачу підзвітного відповідачу товару на суму 18782 грн 04 коп. Причини нестачі [PERSON] пояснити не змогла. Добровільно відшкодувати завдану відповідачу шкоду відмовилась. Просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 18782 грн 04 коп., завдану під час виконання трудових обовязків. У судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, підтвердили обставини, викладені в позові. Просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] зазначив, що нестача виникла з вини відповідача. Інвентаризація була проведена 04.05.2017 року. У розписці зазначено, що датою закінчення інвентаризації є 05.05.2017 року, оскільки завершено було після півночі. Відповідача повідомили про проведення інвентаризації наказом від 03.05.2017 року. Представник позивача [PERSON] пояснив, що докази, наявні в матеріалах, свідчать про те, що підпис в акті приймання-передачі товарів належить відповідачеві. Відповідач була матеріально відповідальною особою. Під час проведення інвентаризації була виявлена нестача. 04.05.2018 року представник позивача [PERSON] надав письмові пояснення, відповідно до яких зазначає, що перша інвентаризація в магазині «[PERSON] № 121» проводилася саме 04.05.2017 року, а не 21.05.2017 року, як зазначає свідок [PERSON], потім 18.06.2017 року та 13.08.2017 року. У період з 21.12.2016 року по 04.05.2017 року в магазині була виключно одна матеріально відповідальна особа відповідач. Зазначає, що пояснення свідка [PERSON] про те, що за період роботи відповідача керуючими магазину були [PERSON] та [PERSON]Л, не відповідає дійсності. [PERSON] переведена на посаду заступника керуючого магазину «[PERSON] № 121» 05.05.2017 року, 05.09.2017 року переведена на посаду керуючого магазину «[PERSON] № 121». Розяснює, що в ТОВ «ОПТТОРГ-15» [PERSON] не працювала. Натомість, відповідно до наказу № 896 від 20.12.2016 року на посаду керуючого магазину була прийнята [PERSON] [PERSON] дійсно працювала на посаді керуючого магазину. Щодо твердження свідка, що підпис в наказі та інвентаризаційному описі не її, а виконаний іншої особою, зазначає, що свідок не є експертом. Свідок надавала суперечливі показання та вводила суд в оману. Крім того, свідок знаходиться в тісних сімейних відносинах з відповідачем, що свідчить про її упередженість (а.с. 173-175). Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі. В судовому засіданні пояснила, що вона дійсно працювала в магазині «[PERSON] № 121» до 04.05.2017 року, була матеріально відповідальною особою. Перша інвентаризація відбулася 21.05.2017 року, а не 04.05.2017 року, вже після її звільнення. Про те, що повинна була проводитися інвентаризація, їй повідомили, коли вона звільнилася. Керуюча магазином їй повідомила, що у керівництва відсутні претензії до відповідача. Вона передала всі документи новому керівникові [PERSON] 01.05.2017 року. Її останній робочий день був 01.05.2017 року за усною домовленістю з керівництвом. Фактично інвентаризація була проведена 21.05.2017 року, з 17.00 годин до 23.00 години. Тоді і була виявлена недостача. Вона була присутня 21.05.2017 року на інвентаризації. Також були присутні [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідач не підписувала документи, оскільки на той момент вже не була матеріально відповідальною особою. З письмовими заявами до керівництва вона не зверталася. Також зазначила, що в акті приймання-передачі товарів підпис не її. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що вимоги не обґрунтовані. Виникають питання щодо часу та дати проведення інвентаризації. З 04.05.2017 року відповідач вже не була присутня на робочому місці. 21.05.2017 року з власної ініціативи прийшла допомогти колегам при проведенні інвентаризації. Тоді і була встановлена недостача. Відповідач нічого не підписувала. Просить відмовити у задоволенні позову. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона є сестрою відповідача. Вона також працювала в магазині «[PERSON] № 121» з 13.12.2016 року до серпня 2017 року касиром. Сестра працювала по 01.05.2017 року. Коли відбувалася інвентаризація, [PERSON] вже не працювала. Інвентаризація проводилася 21.05.2017 року. Олена допомагала при інвентаризації. Зазначила, що в інвентаризаційному описі не її підпис. Також пояснила, що документи за результатами інвентаризації не завжди підписуються у день проведення, іноді це відбувається приблизно через два дні. Після інвентаризації 21.05.2017 року була встановлена нестача, але суму їм не озвучували. Повідомила, що коли приходить товар на велику суму, його приймає касир та менеджер, підписує акт лише менеджер. Про наказ від 03.05.2017 року про проведення інвентаризації їй нічого невідомо, підпис в наказі не її. Зазначила, що керуюча магазином жодного разу не була присутня при інвентаризаціях. У подальшому при інвентаризаціях також були виявлені нестачі. Їм пояснили, що вони входять в допустимі норми. Свідок [PERSON] суду пояснила, що з 17 грудня 2016 року по червень 2017 року працювала касиром в магазині «[PERSON] № 121». Разом з нею працювали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] [PERSON] була керуючою, до неї керуючою магазином була відповідач. До якої саме дати працювала відповідач вона не памятає. Зазначила, що при звільненні особи передача товару не відбувається. На момент звільнення відповідача інвентаризацію товарів не проводили. Інвентаризацію проводили 21.05.2017 року, це було вперше. [PERSON] приходила їм допомагати рахувати товар 21.05.2017 року. Вона не знає, чи запрошували відповідача на інвентаризацію. На інвентаризації була присутня [PERSON], [PERSON] та бухгалтера [PERSON] на інвентаризації не було. Наказ про проведення інвентаризації ознайомлюватися їй не надавали. Підпис в наказі схожий на її, але в неї сумніви щодо цього. Документів на підпис їй надавали значну кількість, але вона не знає, що підписувала. Зазначила, що на звороті наказу підпис точно не її. Також не памятає, щоб підписувала інвентаризаційний опис. Про нестачу їм повідомили приблизно 22-23 травня 2017 року, у день інвентаризації нічого не казали, просто відпустили додому, нічого не перевіряли. Вона звільнилася у червні 2017 року, інвентаризацію не проводили. Вислухавши представників позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Товариство з обмеженою відповідальністю «ОПТТОРГ-15» є юридичною особою та здійснює роздрібну торгівлю в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами. Керівник товариства [PERSON] (а.с.4). На підставі заяви від 07.12.2016 року [PERSON] була прийнята на роботу з 08.12.2016 року на посаду продавця продовольчих товарів в магазин «[PERSON] №121» ТОВ «ОПТТОРГ-15», магазин розташований по вул.Ярославська, 2 в м.Кривому Розі. Наказ (розпорядження) керівника ТОВ «ОПТТОРГ-15» [PERSON] про прийняття на роботу №882 від 07.12.2016 року. Відповідач була ознайомлена з правилами внутрішнього трудового розпорядку і посадовими обовязками, що підтверджується її підписом на зворотному боці наказу (а.с.7,8). Наказом (розпорядженням) №119 від 21.12.2016 року [PERSON] була переведена на посаду заступника керуючого магазином «Делві» (а.с.9). Згідно з посадовою інструкцією заступника керуючого магазином, затвердженої директором ТОВ «ОПТТОРГ-15» 21.12.2016 року, заступник керуючого магазином є матеріально відповідальною особою, з яким укладається типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Із зазначеною посадовою інструкцією [PERSON] була ознайомлена 21.12.2016 року (а.с.11-12). 21 грудня 2016 року між позивачем та відповідачем укладено типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно з п.1 якого [PERSON] як працівник, що займає посаду заступника керуючого магазину [PERSON] №121, приймає на себе повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей (а.с.13). З 21.12.2016 року по 04.10.2017 року на посаді керуючого магазином ТОВ «ОПТТОРГ-15» працювала [PERSON] (а.с. 178-179). Відповідно до акту приймання-передачі товару №8 від 20.03.2017 року [PERSON] здала, а [PERSON] прийняла товар в маркет (склад) магазин №121, розташований по вул.Ярославська, 2, пр.66, всього на суму (з ПДВ) 190877 грн 16 коп. Акт підписаний [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-35). Відповідно до наказу ТОВ «ОПТТОРГ-15» №78 від 03.05.2017 року в магазині «[PERSON] №121» ТОВ «ОПТТОРГ-15» ухвалено провести 04.05.2017 року позапланову комісійну інвентаризацію товарних залишків за період 20.03.2017 року 04.05.2017 року. Для проведення інвентаризації наказано створити інвентаризаційну комісію в складі: керуючої магазином [PERSON], бухгалтера [PERSON] та касирів торгівельного залу [PERSON] і [PERSON] У наказі міститься примітка, що від ознайомлення та підпису наказу [PERSON] відмовилась; містяться відомості про ознайомлення з наказом членів інвентаризаційної комісії (а.с.36). Згідно з наказом (розпорядженням) №379-к від 04.05.2017 року трудовий договір з [PERSON] було припинено на підставі заяви останньої за власним бажанням, відповідно до ст.38 КЗпП України. Відповідач ознайомлена із зазначеним наказом 04.05.2017 року (а.с.10). Згідно з розпискою від 04.05.2017 року до початку проведення інвентаризації в магазині № 121 всі видаткові і прибуткові документи на товарно-матеріальні цінності здано до бухгалтерії і всі товарно-матеріальні цінності, які надійшли під її відповідальність, оприбутковано, а ті, які вибули, списано на видатки. На підставі наказу № 78 від 03.05.2017 року проведено зняття фактичних залишків цінностей станом на 04.05.2017 року. Інвентаризація розпочата 04.05.2017 року, закінчена 05.05.2017 року. Результати проведення інвентаризації наведені в інвентаризаційному описі № 12100000087 від 04.05.2017 року, який є додатком до розписки. У розписці відсутній підпис матеріально відповідальної особи [PERSON], не міститься відмітки про можливу відмову [PERSON] від підпису та засвідчення такої відмови (а.с.37). Згідно з інвентаризаційним описом № 12100000087 станом на 04.05.2017 року в магазині «Делві-121» за результатами проведено інвентаризації виявлено нестачу товару на суму 18782 грн 04 коп. Інвентаризаційний опис містить підписи членів комісії: керуючої магазином [PERSON], бухгалтера [PERSON] та касирів торгівельного залу [PERSON] і [PERSON] Міститься відмітка про те, що від участі в проведенні комісійної інвентаризації [PERSON] відмовилась, ознайомитися з результатами інвентаризації та від підпису інвентаризаційного опису [PERSON] відмовилась, відмова засвідчена підписами членів комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.38-50). Про результати комісійної позапланової інвентаризації магазину «Делві 121» ТОВ «ОПТТОРГ-15» складено протокол від 05.05.2017 року, згідно з яким інвентаризація проводилась 04.05.2017 року за період з 20.03.2017 року по 04.05.2017 року в присутності матеріально-відповідальної особи [PERSON], виявлено нестачу товару на загальну суму без ПДВ 18782 грн 04 коп. (а.с.51). З 05.05.2017 року на посаді заступника керуючого магазином «Делві» ТОВ «ОПТТОРГ-15» працювала [PERSON], з 05.09.2017 року переведена на посаду керуючого магазином (а. с. 181). [PERSON] з 04.04.2017 року по 04.10.2017 року працювала на посаді керуючого магазином ТОВ «ОПТТОРГ-15» за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Коротченко, 8а (а. с. 183, 184). Відповідно до довідки № 362 від 03.05.2018 року в період з 01.01.2017 року по 31.12.2017 року в магазині «Делві «№ 121» ТОВ «ОПТТОРГ-15» було праведно інвентаризації, за результатами яких складено інвентаризаційні описи № 12100000087 від 04.05.2017 року, № 12100000100 від 18.06.2017 року, № 12100000122 від 13.08.2017 року (а.с.176). Відповідно до довідки № 363 від 03.05.2018 року в період з 21.12.2016 року по 04.05.2017 року в магазині «Делві «№ 121» ТОВ «ОПТТОРГ-15» працювала виключно одна матеріально відповідальна особа [PERSON], заступник керуючого магазином (а. с. 177). Викладеним обставинам відповідають правовідносини з відшкодування шкоди завданої працівником підприємству, установі, організації під час виконання трудових обовязків. Згідно з ч.ч. 1,2\~ ст. 130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Відповідно до\~ст. 132 КЗпП України\~за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Згідно з\~п.\~1\~ст.\~134\~КЗпП України\~відповідно до\~законодавства працівники\~несуть матеріальну\~відповідальність у\~повному розмірі\~шкоди,\~заподіяної з\~їх вини\~підприємству,\~установі,\~організації,\~у випадках,\~коли: 1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Відповідно до\~ст. 135-1 КЗпП України\~письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України. \~ \~ \~ \~ Так, перелік посад і робіт, що заміщуються чи виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм на збереження, обробку, продаж (відпуск), перевезення або застосування в процесі виробництва, затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР з праці та соціальних питань і Секретаріатом Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 р. №447/24 (із змінами і доповненнями), яка діє на території України відповідно до\~постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 р. №1545-ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території України окремих актів законодавства Союзу РСР". У зазначеному переліку передбачена посада завідувача (директора за відсутності завідувачів відділів і секцій) магазинів та їхні заступники. Пленум Верховного Суду України у\~Постанові від 29 грудня 1992 року № 14 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»\~ (далі Постанова Пленуму) зазначає, що суд у кожному випадку зобов'язаний вживати передбачених законом заходів до всебічного, повного й об'єктивного з'ясування обставин, від яких згідно зі ст. ст.\~130,\~135-1,\~135-3,137 КЗпП України\~залежить вирішення питання про покладення матеріальної відповідальності та про розмір шкоди, що підлягає відшкодуванню. Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1\~ст. 134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі \~ст. 135-1 КЗпП\~може бути укладено такий договір та чи був він укладений. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні між позивачем та відповідачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Посада заступника керуючого магазином, на яку була прийнята відповідач [PERSON] передбачена в переліку посад і робіт, який визначений чинним законодавством. Нестача переданого відповідачу товару була встановлена під час проведення позапланової інвентаризації товару в магазині. При цьому суд зазначає, що надані позивачем докази на підтвердження вини відповідача у заподіянні шкоди суд оцінює критично. Суд ставить під сумнів достовірність наданих позивачем доказів, оскільки вони спростовуються показаннями свідків. Так, свідки, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве показання, пояснили, що при інвентаризації були відсутні керуюча магазином [PERSON] та бухгалтер [PERSON] Разом з тим, інвентаризаційний опис містить їх підписи. Крім того, свідки зазначили, що в них виникли сумніви щодо справжності їх підписів в інвентаризаційному описі та наказі про проведення інвентаризації, а відповідач стверджує, що підпис в акті приймання-передачі товарів не її. Представниками позивача для спростування пояснень свідків та підтвердження достовірності доказів не заявлено клопотання про виклик та допит як свідків [PERSON] та [PERSON], а також про призначення експертизи, на вирішення якої поставити питання про справжність підпису відповідача в акті приймання-передачі товарів та свідків в наказі про проведення інвентаризації та в інвентаризаційному описі. Разом з тим, суд зазначає, що в акті приймання-передачі товарів від 20.03.2017 року зазначено, що товар прийняла [PERSON], у той час, як ініціали відповідача О.Д. Також містяться суперечності щодо дати проведення інвентаризації та присутніх при ній осіб. Так, відповідач та свідки наполягають, що фактично інвентаризація проводилася 21.05.2017 року, з наказу про проведення інвентаризації, інвентаризаційного опису та протоколу за результатами інвентаризації видно, що датою проведення інвентаризації є 04.05.2017 року. При цьому відповідно до розписки датою закінчення інвентаризації є 05.05.2017 року. Також суд зазначає, що відповідно до пояснень відповідача та свідків при інвентаризації була присутня [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, вона не входила до складу членів інвентаризаційної комісії. Проте з 05.05.2017 року вона працювала на посаді, яку до цього займала відповідач. У звязку з відсутністю підпису у розписці від 04.05.2017 року та засвідченої можливої її відмови від підпису суд також не бере до уваги зазначену розписку як доказ вини відповідача. Крім того, позивачем не здійснено незалежну оцінку завданої йому шкоди. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму розмір шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, суд визначає відповідно до ст.135-3 КЗпП України, Закону України "Про визначення розміру збитків, завданих підприємству, установі, організації розкраданням, знищенням (псуванням), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей" і затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей. Визначаючи розмір шкоди, суд має виходити з цін на матеріальні цінності, що діють у даній місцевості на час вирішення справи, і застосовувати встановлені нормативно-правовими актами для даних випадків кратність, коефіцієнти, індекси, податок на добавлену вартість, акцизний збір тощо. Відповідно до\~ст.\~135-3\~КЗпП України\~розмір заподіяної\~підприємству,\~установі,\~організації шкоди\~визначається за\~фактичними втратами,\~на підставі\~даних бухгалтерського\~обліку,\~виходячи з\~балансової вартості\~(собівартості)\~матеріальних цінностей\~за вирахуванням\~зносу згідно\~з установленими\~нормами. У\~разі розкрадання,\~недостачі,\~умисного знищення\~або умисного\~зіпсуття матеріальних\~цінностей розмір\~шкоди визначається\~за цінами,\~що діють\~у даній\~місцевості на\~день відшкодування\~шкоди. На\~підприємствах громадського\~харчування (на\~виробництві та\~в буфетах)\~і в\~комісійній торгівлі\~розмір шкоди,\~заподіяної розкраданням\~або недостачею\~продукції і\~товарів,\~визначається за\~цінами,\~встановленими для\~продажу (реалізації)\~цієї продукції\~і товарів. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної підприємству, установі, організації розкраданням, умисним зіпсуттям, недостачею або втратою окремих видів майна та інших цінностей, а також у тих випадках, коли фактичний розмір шкоди перевищує її номінальний розмір. Пунктом 2 Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою. Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116, передбачено, що розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей визначається шляхом проведення незалежної оцінки відповідно до національних стандартів оцінки. Посилання представника позивача на те, що свідки надавали суперечливі показання суд не бере до уваги, оскільки неправильне зазначення прізвищ керівництва та плутанина в назві їх посад не свідчить про те, що свідки, які кожен окремо підтвердили, що фактично інвентаризація була проведена 21.05.2017 року, вводять суд в оману. Отже, суд вважає, що позивачем не надано достовірних та достатніх доказів на підтверджень своїх вимог. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про недоведеність факту того, що відповідач була матеріально відповідальна за товар, отриманий на підставі акту приймання-передачі товару, та, як наслідок, завдання відповідачем матеріальної шкоди позивачу, її розміру. Тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. Також не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed