Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що від зареєстрованого шлюбу з відповідачем, народилося спільна дитини [PERSON], [INFO]. На даний час дитина проживає разом із нею і перебуває на її повному матеріальному утриманні, бо через погіршення стосунків з відповідачем припинилися їхні шлюбні відносини, останній ухиляється від виконання батьківського обов'язку у частині матеріального забезпечення дитини, хоча є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має. В зв»язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі по 800 грн. щомісячно, оскільки сама не взмозі матеріально забезпечити її потреби. У судовому засіданні позивачка погодилася на часткове зменшення заявленого розміру аліментів. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що заробляє на життя на сезонних роботах, на даний час не працює, а тому не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою. Не заперечив сплачувати аліменти у мінімальному розмірі визначеному законом. Вивчивши та дослідивши подані докази, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягаючими до задоволення, виходячи із наступного. Як встановлено судом сторони з 25 вересня 2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO]. Згідно даних свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27 листопада 2012 року у графі «батьки» зазначено сторін по справі. Позивачка ствердила, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримує, дитина проживає разом із нею та перебуває на її повному утриманні. Цей факт відповідачем не оспорюється. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на судовий захист. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги суд враховує відсутність у відповідача постійного місця праці, а отже і регулярних доходів, а тому вважає за можливе стягувати з нього аліменти у мінімальному розмірі встановленому законодавством, оскільки доказів спроможності його сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачкою у позовній заяві, остання суду не надала. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 182, 191 СК України,

Outcome: approved