Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-15 00:00:00

\~ Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом після померлої 11 листопада 2014 року [PERSON], зазначивши, що [PERSON] була власницею земельних ділянок, на території Іванівської сільської ради, площею 3,19 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 027344 від 18.03.2002 року та площею 0,3386 га згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-7-11 від 10.01.2001 року. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до нотаріальної контори та прийняла спадщину за заповітами. Однак, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим, що оригінали державних актів було втрачено. Тому вона просить визнати за нею право власності на вищевказані земельні ділянки в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, прохала їх задовольнити та визнати за нею право власності на земельні ділянки після померлої тітки [PERSON], пояснивши, що вона є спадкоємцем її майна та прийняла спадщину, але не змогла нотаріально оформити вказане спадкове майно через відсутність оригіналів державних актів на право приватної власності на землю. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву в якій позов визнав і згідний на задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, задовольнивши заяву відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка передбачає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші порушення прав та свобод. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог, і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-СР № 235987, 11 листопада 2014 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на території Іванівської сільської ради. Згідно довідки № 530 від 15.07.2015 року, виданої відділом Держземагентства у Чигиринському районі, за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку в межах Іванівської сільської ради, площею 3,19 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 027344 від 18.03.2002 року. Згідно довідки № 531 від 15.07.2015 року, виданої відділом Держземагентства у Чигиринському районі, за [PERSON] зареєстровано земельну ділянку в межах Іванівської сільської ради, площею 0,3386 га на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-7-11 від 10.01.2001 року. Вищезазначені державні акти було втрачено, про що свідчать оголошення з цього приводу в місцевій газеті "Чигиринські вісті" № 26 від 13.06.2015 року, № 33 від 01.08.2015 року. Також судом встановлено, що [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку площею 3,19 га, що належала заповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЧР № 027344 від 18.03.2002 року, що випливає із заповіту від 27.11.2003 року, посвідченого виконкомом Іванівської сільської ради та заповідала земельну ділянку площею 0,3386 га, що належала заповідачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ЧР № 18-7-11 від 10.01.2001 року, що випливає із заповіту від 15.06.2004 року, посвідченого виконкомом Іванівської сільської ради, які на день смерті [PERSON] не змінено і не скасовано. Згідно даних приватного нотаріуса Чигиринського районного нотаріального округу [PERSON] [PERSON] прийняла спадщину за заповітами після смерті [PERSON], однак не може зареєструвати своє право власності на спадкове майно в зв"язку з відсутністю оригіналів державних актів на право приватної власності на землю, що вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 539/02-31 від 01.09.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Поскільки відповідач не заперечує проти задоволення позову, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після померлої [PERSON], не має, тому суд вважає можливим позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на вказане спадкове майно. На підставі викладеного, ст. 328, ст. 1217, ч. 3 ст. 1268 ЦК України,

Outcome: approved