Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

Позивач ТзОВ «Львівгаз збут» звернулося до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки 8235,68 грн. основної заборгованості, 1745,96 грн. інфляційних втрат, 720,90 грн. 3 % річних, 2270,00 грн. судового збору. В обґрунтування поданого позову покликається на те, що ухвалою Миколаївського районного Львівської області 14.12.2020 відмовлено у видачі судового наказу про стягнення із відповідачки заборгованості за спожитий природний газ. Відповідачка, яка є споживачем природного газу за місцем свого проживання використовує для побутових потреб газ, який надається ТОВ «Львівгаз збут». ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачу послуги, однак, споживачка не виконала взятих на себе зобов`язань та не сплачувала повністю вартість спожитого газу. Виникла заборгованість яка станом на 16.07.2021 складає 8 235,68 грн. 06.09.2021 суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. 02.11.2021 суд виніс ухвалу про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, оскільки поштове відправлення, яке скеровувалось на адресу відповідачки повернулось за закінченням терміну зберігання. 16.11.2021 від представника ТзОВ "Львівгаз збут" В.Стернюк надійшло клопотанння про розгляд справи без участі. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки, наданої відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України у Львівській області [PERSON] , [INFO] зареєстрована з 10.04.1980 за адресою: [ADDRESS] . З 27.11.2015 відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі - НКРЕКП) від 30.09.2015 №2496 та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015р. за №1382/27827 (надалі - Правила постачання). Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг №2500 від 30.09.2015 р. затверджено Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам. У пункті 5 частини третьої статті 20 Закону України «При житлово - комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку оплачувати надані послуги. Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до ч.1 п. 17 Правил плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. У відповідності до положень п. 29 Правил, споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за надані послуги з газопостачання. Відповідно до абз. 2 п. 4 Розділу III Правил - фактом згоди споживача про приєднання до умов договору є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - факт фактичного споживання природного газу споживачем. Факт сплати споживачем за поставлений природній газ, а також фактичне споживання ним природного газу підтверджується відповідним розрахунком заборгованості по абоненту (фінансовим станом абонента). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідачка не звертався до позивача із заявами про припинення подачі газу, а фактично користувалась послугами з газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин, а відтак взаємних прав і обов`язків, що з них випливають. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні встановлено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Пунктом 10 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлена відповідальність за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у частині другій статті 625 ЦК України. ТОВ «Львівгаз збут» виконало свої зобов`язання та надало споживачці послуги, однак, споживачка не виконала взятих на себе зобов`язань та не оплачувала повністю вартість спожитого газу, тому виникла заборгованість яка станом на 16.07.2021 складається з: 8 235,68 грн. заборгованість за спожитий природний газ, 1745,96 грн. - втрати інфляції, 720,90 грн. - 3% річних нарахованих на суму заборгованості. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що суд задовольнив позов, судовий збір слід стягнути з відповідачки у розмірі 2270,00 гривні на користь позивача.

Outcome: approved