Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме факту загибелі [PERSON] , [INFO] , при виконанні службово-бойового завдання в лютому 2015 року біля селища Миронівка Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України. В обгрунтування своїх заявлених вимог вказала, що вона народилася [INFO] в селі Кути Маньківського району Черкаської області. Від шлюбу з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] . 27.09.2014 року її сина сержанта [PERSON] було мобілізовано Жашківським РВК Черкаської області та включено у списки особового складу військової частини [NUMBER] на посаду командира 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 5-ої роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення. При цьому, в період з 16.11.2014 року по 05.01.2015 року; з 14.02.2015 року по 18.02.2015 року він брав участь в боях за незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України у Донецькій області. 18.02.2015 року під час проходження військової служби при виконанні службових обов`язків, [PERSON] у складі свого бойового з`єднання здійснював вихід з міста Дебальцево в напрямку селища Миронівка Донецької області. Неподалік від даного населеного пункту, під час обстрілу колони збройними формуваннями Російської Федерації, [PERSON] отримав несумісні з життям поранення та загинув. Він був похований як невідомий солдат, але після проведеної ексгумації та ДНК-експертизи, його тіло ідентифіковане. У зв`язку із загибеллю в лютому 2015 року під час виконання службово-бойового завдання біля селища Миронівка Донецької області [PERSON] було виключено зі списків особового складу військової частини [NUMBER] та посмертно удостоєно ордером «За мужність» ІІІ ступеня. Отримані нею посвідчення, у зв`язку із загибеллю сина, дають їй право на пільги, встановлені законодавством України для членів сімей військовослужбовців, які загинули під час проходження військової служби. Заявник вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації проти України на території Донецької області було порушено невід`ємне право на життя її сина, передбачене\~статтею 27 Конституції України,\~ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~від 04.11.1950 року. Крім того, на думку [PERSON] , встановлення факту загибелі її сина внаслідок саме військової агресії Російської Федерації, можливе лише у судовому порядку, оскільки іншого порядку встановити такий факт чинним законодавством України не передбачено. У зв`язку з чим, вона звернулася із даною заявою до суду. Ухвалою суду від 27.12.2018 року прийнято заяву до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено її до розгляду. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явилася, при цьому від її представника [PERSON] надійшла заява про розгляд цивільної справи у її відсутності, вимоги заяви підтримує повністю та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Міністерства соціальної політики України - у судове засідання не з`явився, при цьому подав клопотання про розгляд справи без участі представника Мінсоцполітики. Представник заінтересованої особи Російської Федерації у судове засідання не з`явився по невідомих суду причинах, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, пояснень щодо заяви не надав. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] в селі Червоний Кут Жашківського району Черкаської області, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.12.2011 р. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України № 53 від 29.09.2014 року сержанта [PERSON] зараховано в списки особового складу частини командиром 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 5-ої роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення. Як убачається із довідки № 20 від 21.10.2015 р., виданої командиром військової частини [NUMBER] , сержант [PERSON] дійсно в періоди з 16.11.2014 р. по 05.01.2015 р., з 14.02.2015 р. по 18.02.2015 р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення і захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України в районі проведення антитерористичної операції м. Слов`янськ Донецької області. Згідно із\~ст.\~1\~Закону України\~«Про оборону\~України» збройна\~агресія -\~застосування іншою\~державою або\~групою держав\~збройної сили\~проти України.\~Збройною агресією\~проти України\~вважається будь-яка\~з таких\~дій: вторгнення\~або напад\~збройних сил\~іншої держави\~або групи\~держав на\~територію України,\~а також\~окупація або\~анексія частини\~території України; блокада\~портів,\~узбережжя або\~повітряного простору,\~порушення комунікацій\~України збройними\~силами іншої\~держави або\~групи держав; напад\~збройних сил\~іншої держави\~або групи\~держав на\~військові сухопутні,\~морські чи\~повітряні сили\~або цивільні\~морські чи\~повітряні флоти\~України; засилання\~іншою державою\~або від\~її імені\~озброєних груп\~регулярних або\~нерегулярних сил,\~що вчиняють\~акти застосування\~збройної сили\~проти України,\~які мають\~настільки серйозний\~характер,\~що це\~рівнозначно переліченим\~в абзацах\~п`ятому\~-\~сьомому цієї\~статті діям,\~у тому\~числі значна\~участь третьої\~держави у\~таких діях; дії\~іншої держави\~(держав),\~яка дозволяє,\~щоб її\~територія,\~яку вона\~надала в\~розпорядження третьої\~держави,\~використовувалася цією\~третьою державою\~(державами)\~для вчинення\~дій,\~зазначених в\~абзацах п`ятому\~-\~восьмому цієї\~статті; застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі, що передбачено ст. 4 Закону України «Про оборону України». Постановою Верховної ради України № 337-VIII від 21 квітня 2015 року\~схвалено текст Заяви Верховної Ради України\~"Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків". Зі змісту даної заяви вбачається, що друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (7 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року). Протягом травня 2014 року самозвані лідери "ДНР" та "ЛНР", серед яких було багато громадян Російської Федерації, у неконституційний спосіб провели фіктивні референдуми про відокремлення цих нелегітимних утворень від України. Під приводом і з метою їхньої підтримки на територію України були заслані розвідувально-диверсійні групи, які очолювали кадрові офіцери Головного розвідувального управління Генерального штабу Збройних Сил Російської Федерації, парамілітарні формування російського козацтва та укомплектований чеченцями - громадянами Російської Федерації батальйон "Восток", а також задіяні такі озброєні групи найманців як "Русский сектор" та "Оплот". За їхньої участі відбулися захоплення адміністративних будівель у багатьох населених пунктах Донецької та Луганської областей, здійснено збройні напади на частини українських Сухопутних військ та літаків Повітряних сил Збройних Сил України. Із Заяви Верховної Ради України\~"Про відсіч збройній агресії Російської Федерації та подолання її наслідків" слідує, що 27 серпня 2014 року почалися масові вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації (третя фаза збройної агресії Російської Федерації), зокрема, військовослужбовців 9-ї окремої мотострілецької бригади, 76-ї та 98-ї дивізій повітряно-десантних військ Збройних Сил Російської Федерації. Задіяння регулярних Збройних Сил Російської Федерації у збройній агресії проти України супроводжувалося поширенням серед населення України агітаційних листівок, в яких, зокрема, був такий заклик: "За жодних обставин не чиніть перепон пересуванню російських військ (техніка та особовий склад)". На засіданні Ради Безпеки ООН, яке відбулося 29 серпня 2014 року у зв`язку з агресією Російської Федерації проти України, делегація України заявила: "Росія розпочала безпосереднє воєнне вторгнення на материкову частину України із застосуванням своїх регулярних збройних сил".\~ Як підсумок, за наслідками збройної агресії Російської Федерації, Верховною Радою України прийнято постанову № 254-VIII від 17 березня 2015 року\~«Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до\~Закону України\~"Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Також, Постановою Верховної\~Ради України\~№ 129-VІІІ від 27 січня 2015 року\~\~затверджено\~Звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Таким чином, факт збройної агресії Російської Федерації відносно України є загальновідомим фактом та на підставі ч. 3 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не потребує доказуванню. [PERSON] тривалий час вважався зниклим безвісти в зоні АТО, однак на підставі проведеної експертизи тіло невстановленої особи чоловічої генетичної статі визнано як [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією постанови старшого слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві про встановлення особи трупу від 13.08.2015 р. у кримінальному провадженні № 12015100000000188. У довідці про причину смерті, виданій 10.09.2015 року на підставі лікарського свідоцтва про смерть № 353/Л, зазначено, що [PERSON] помер в лютому 2015 р. в зоні АТО, причина смерті: інші комбінації розтрощення, які включають декілька ділянок тіла; ушкодження внаслідок військових дій, неуточнені. А в лікарському свідоцтві про смерть № 353/Л від 09.06.2015 р. та у свідоцтві про смерть [PERSON] серії [NUMBER] від 12.11.2015 р. місцем смерті є: держава Україна, Донецька, Луганська область. Як зазначено у постанові голови військово-лікарської комісії ГУ МВС України в Харківській області № 11/3-138 від 26.10.2015 р., поранення, що призвело до смерті ( [INFO] ) гр. [PERSON] , 1975 р.н., «Вогнепальні, осколкові поранення. Інші комбінації розтрощення, які включають декілька ділянок тіла», пов`язане із захистом Батьківщини. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] Національної гвардії України № 308дск від 26.10.2015 р., [PERSON] , командира 2-го відділення 3-го взводу оперативного призначення 5-ої роти оперативного призначення 2-го батальйону оперативного призначення виключено зі списків особового складу частини у зв`язку зі смертю, що настала у лютому 2015 року внаслідок нещасного випадку, який стався у зв`язку з виконанням службово-бойового завдання в зоні проведення антитерористичної операції (біля селища Миронівка) Донецької області.\~ [PERSON] Указом Президента України від 03.11.2015 р. № 622/2015 нагороджено орденом «За мужність» ІІІ ступеня посмертно. Конституція України визначає, що права і\~свободи людини\~і громадянина\~захищаються судом (стаття 55). Згідно із ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення факту, що мають юридичне значення (із п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України). У відповідності до положень ч. 2\~ст.\~315\~ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до\~п.\~1\~Постанови Пленуму\~Верховного суду\~України №\~5\~від 31.03.1995\~р.\~«Про судову\~практику в\~справах про\~встановлення фактів,\~що мають\~юридичне значення»\~в \~порядку окремого\~провадження розглядаються\~справи про\~встановлення фактів,\~якщо: згідно\~ з\~ законом\~такі факти\~породжують юридичні\~наслідки,\~тобто від\~них залежить\~виникнення,\~ зміна\~або припинення\~особистих чи\~майнових прав\~громадян; чинним\~законодавством \~не \~передбачено \~іншого \~порядку \~їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Встановлення факту загибелі [PERSON] при виконанні службово-бойового завдання біля селища Миронівка Донецької області, внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України, необхідно заявнику для визначення статусу [PERSON] як особи, яка перебувала під захистом Конвенції про поліпшення долі поранених і хворих у діючих арміях, яка ратифікована Україною 03.07.1954 року. Встановити даний факт в іншому порядку неможливо. В абзаці 4 статті 2 Закону України «Про особливості\~державної політики\~із забезпечення\~державного суверенітету\~України на\~тимчасово окупованих\~територіях у\~Донецькій та\~Луганській областях»\~№ 2268-VIII\~від 18\~січня 2018\~року\~визначено,\~що відповідальність за матеріальну чи нематеріальну шкоду, завдану Україні внаслідок збройної агресії Російської Федерації, покладається на Російську Федерацію відповідно до принципів і норм міжнародного права. Таким чином, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які заявник посилається як на підставу своїх вимог, які підтверджені доказами, що були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку,\~що зазначений факт знайшов своє підтвердження в суді, а отже, заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved