Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають спільного сина: [PERSON] , [INFO] . Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 15.01.2016 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмір ј частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.06.2017 року заборгованість по аліментам становить 16 938,70 грн. що підтверджується довідкою ВДВС Дніпровського району від 23.06.2017 року. Відповідач самоухилився від участі у вихованні сина, його життям, духовним та фізичним розвитком не цікавиться. Матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. У зв`язку із чим просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , 1976 року народження,відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явилася, надала повноваження представнику. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Надала згоду на заочній розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, вважала недоцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , з підстав, зазначених у висновку. За таких обставин враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 8 і 9 статі 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959року, визначила принципове положення, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони за справою перебували у зареєстрованому шлюбі та в них народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується актовим записом про народження № 194 від 07.03.2013 року, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпровського районного управління юстиції у м.Херсоні. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 15.01.2016 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] у розмір ј частини усіх видів доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22.06.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач рішення суду про стягнення аліментів не виконує, у зв`язку з чим станом на 01.06.2017 року заборгованість по аліментам становить 16 938,70 грн. що підтверджується довідкою Дніпровського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції в Херсонській області № 15369 від 23.06.2017 року. З характеристики виданої на ім`я [PERSON] , Херсонським ясла-садок №18 Херсонської міської ради вбачається, що приводять і забирають дитину з ясла-садка мама та бабуся. З повідомлення КЗ «Херсонська міська клінічна лікарня ім.. Є.Є. Карабелеша» №10-111 від 01.09.2017 року вбачається, що на прийомі планові та з причин хвороби [PERSON] , [INFO] , до лікарів дитячої поліклініки №1 зявляється у супроводі мами та бабусі. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави - учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] знаходиться на лікуванні у КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської міської ради з 19.08.2017 року по теперішній час з діагнозом параноїдна шизофренія, що підтверджується довідкою №1991 від 05.06.2020 року, виданою КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської міської ради. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 17.102019 року № 5573/02.02.01-22/25/14/19 Виконавчий комітет Миколаївської міської ради, як органи опіки та піклування, вбачається, що Комісія констатувала, що вищенаведені факти з боку матері дитини [PERSON] підпадають під дію чинного законодавства України, має місце фактичне ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків: він тривалий час не піклується про фізичний духовний розвиток сина, йога навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкується з сином в обсязі необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, не створює умов для отримання ним освіти. Разом із тим, спираючись на пункт 16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав, зазначені фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтуванні ними обов`язками. Діагностування психічного захворювання у [PERSON] з наступною госпіталізацію у 2017 році дають підставі вважати тривале уникнення ним виконання батьківських обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] невинною поведінкою, несвідомим нехтуванням своїх обов`язками, виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування, вважає за недоцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд погоджується із наданим висновком органу опіки та піклування, оскільки він є достатньо обґрунтованим та не містить даних, що спілкування сина з батьком буде негативно вливати на психоемоційний стан дитини та буде суперечити його інтересам. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За приписами статтей 77, 78 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивачка не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач свідомо ухиляється від виконання ним своїх батьківських обов`язків. Згідно вимог ч.3 ст. 15 СК України, якщо в результаті психічного розладу, тяжкої хвороби або іншої поважної причини особа не може виконувати сімейного обов"язку, вона не вважається такою, що ухиляється від його виконання. Встановивши відсутність свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, враховуючи, що відповідач в результаті тяжкої хвороби не може виконувати належним чином батькового обов`язку, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову. Не може свідчити про свідоме ухилення від виконання батьківських обов`язків по утриманню дитини факт наявності у відповідача заборгованості за аліментами, оскільки лише наявність заборгованості не є підставою для позбавлення батька дітей батьківських прав. Та обставина, що відповідач протягом тривалого часу не виконує обов`язку по вихованню та утриманню дитини, а саме не забезпечує харчуванням, медичним доглядом та лікуванням, ухиляється від спілкування з дитиною, в даному конкретному випадку, не свідчить про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, оскільки він не має можливості виконувати свої обов`язки щодо виховання та утримання дитини у зв`язку з хворобою та перебуванням на лікуванні в КНП «Херсонський обласний заклад з надання психіатричної допомоги» Херсонської міської ради, а тому, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 15 СК України, відповідач [PERSON] не може вважатися таким, що ухиляється він виконання батьківських обов`язків. Враховуючи, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження свідомого ухилення відповідачем від виконання свої батьківських обов`язків, а тому відсутні правові підстави для позбавлення його батьківських прав. На підстави викладеного вище, ст.ст. 150, 164 СК України,

Outcome: dismissed