Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області про надання дозволу на перевезення дитини, без згоди батька, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, в 2010 році шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Після розлучення, дитина проживає з нею, відповідач проживає окремо, не займається вихованням сина, не піклується про здоров'я дитини, про її фізичний, духовний та моральний розвиток, не сплачує аліменти. У зв'язку з проведенням антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей, вона разом з дитиною була вимушена виїхати з м. Донецька, де проживала. В теперішній час, вона проживає в [ADDRESS] і має статус особи, яка тимчасово переміщується з тимчасово окупованої території України. Проте, має намір періодично виїждажи разом із дитиною до м. Донецьк, де зареєстрована та де проживала з сином до початку бойових дій, до того ж в цьому місті, проживають її батьки, інші родичі та знайомі. Але, відповідач безпідставно чинить перешкоди, а саме: відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини для відвідання діда, баби та власної домівки. У зв'язку з цим, просить надати дозвіл на перевезення дитини [PERSON], [INFO] року народження, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію, в місто Донецьк та інші населені пункти Донецької області, без згоди батька, [PERSON], до досягнення дитиною шістнадцяти років, або до дати закінчення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України, а також стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати. Позивач в судовому засіданні уточнила свої позовні вимоги, а саме просить надати дозвіл на перевезення дитини [PERSON], [INFO] року народження, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію, в місто Донецьк та інші населені пункти Донецької області, без згоди батька, [PERSON], терміном на три місяці. На задоволенні уточненого позову наполягала. Представник позивача [PERSON] просив задовольнити позов. Представник служби у справах дітей Бериславської районної державної адміністрації Херсонської області Дудченко Т.А. позов підтримала, та вважала, що надання дозволу на перевезення дитини [PERSON], [INFO] року народження, через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію, в місто Донецьк та інші населені пункти Донецької області, буде відповідати інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був повідомлений про розгляд справи належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Зі згоди позивача, представника позивача та представника третьої особи суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України. Згідно ст.169 ЦПК України суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача повідомленого належним чином та вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у справі даних чи доказів. У відповідності до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 статті 10 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов»язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Перевіривши матеріали справи, заслухавши думку учасників процесу, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] року народження (а.с. 7). 27 вересня 2010 року, шлюб було розірвано (а.с. 6). Згідно довідки від 15.12.2014 року № 6517000147 про взяття на облік особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції вбачається, про те, що позивач разом зі своїм неповнолітнім сином: [PERSON], [INFO], постійно проживала в м. Донецьк і перемістилася з тимчасово окупованої території в [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Бериславської районної державної адміністрації Херсонськї області, [PERSON], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та перебуває на обліку в Бериславському управлінні соціального захисту населення як отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям з 01.07.2016 року по 31.12.2016 року (а.с. 10). Згідно з ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» свободу пересування відповідно до закону може бути обмежено на тимчасово окупованих територіях. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї через контрольні пункти в'їзду-виїзду за умови пред'явлення документа, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. За п. 5.1.1. Тимчасового порядку контролю за переміщенням осіб, транспортних засобів та вантажів (товарів) через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей, затвердженого наказом першого заступника керівника Антитерористичного центру при Службі безпеки України (керівника Антитерористичної операції на території Донецької та Луганської областей) від 12 червня 2015 року № 415ог, в'їзд на неконтрольовану територію дітей, які не досягли 16-річного віку, здійснюється з дотриманням вимог передбачених для таких осіб Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57. Абзацом 8 пп. 2 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. №57, встановлено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків за рішенням суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Постановою Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. До окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року, згідно з Постановою Верховної ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування». Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Відповідно до ч. 2 ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року №405/2014. Тому, у звязку з тим, що позивач була зареєстрована та проживала в м. Донецьк Донецької області, який на теперішній час є окупованим містом терористичними воєнізованими формуваннями та російськими військами, з метою відвідання батьків, які є дідусем та бабусею неповнолітнього [PERSON], [INFO], інших родичів та знайомих під час в'їзду на окуповану територію, не може залишити свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], а батько дитини [PERSON], не надає дозвіл на вивіз дитини, суд вважає такі обставини поважними та виходячи з інтересів дитини вважає за можливе задовольнити позовні вимоги, надавши позивачу дозвіл на перевезення дитини: [PERSON], [INFO], через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей на окуповану територію, в м. Донецьк та інші населені пункти Донецької області, без згоди батька [PERSON] строком три місяці. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати позивача по сплаті судового збору складають 551 гривню 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved