Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 36 932,02 грн. та понесених судових витрат. Обґрунтовує позов тим, що між позивачем та ТОВ "Порше Лізинг Україна" 02.10.2012 укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № PL130009Га/12скв, за яким було застраховано транспортний засіб "Фольксваген Туарег", державний номер [NUMBER], який належить на праві приватної власності ТОВ "Порше Лізинг Україна". 03 лютого 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю вказаного транспортного засобу під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "Део Ланос", державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2014 відповідача визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб "Фольксваген Туарег" отримав механічні пошкодження, у зв"язку з чим його власнику завдано майнову шкоду. Позивачем згідно укладеного договору здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 86 422,02 грн. в користь ТОВ "Порше Лізинг Україна". В подальшому, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ "Європейський страховий альянс", тому позивач в судовому порядку стягнув страхове відшкодування в розмірі 49490 грн. згідно ліміту відповідальності після зменшення на розмір франшизи 510 грн. Просить в судовому порядку стягнути з відповідача різницю між фактично виплаченою сумою страхового відшкодування в користь ТОВ "Порше Лізинг Україна" та відшкодованою позивачу ПАТ "СК "АХА Страхування" сумою у розмірі (86422,02 грн. - 49410 грн.) 36 932,02 грн. Покликається на договори, копії судових рішень, рахунки, інші документи. Представник позивача [PERSON] (діючи згідно довіреності від 16.12.2015), в судове засідання не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання повторно (05.07.2016, 27.07.2016) не з'явився з невідомих для суду причин, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Зі згоди представника позивача, висловленої у письмовому клопотанні, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Перевіривши зібрані докази, постановляючи заочне рішення, суд позовні вимоги задовольняє у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 02 жовтня 2012 року між приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "АХА Страхування" та ТОВ "Порше Лізинг Україна" укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № PL130009Га/12скв, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом "Фольксваген Туарег", державний номер [NUMBER], який належить на праві приватної власності ТОВ "Порше Лізинг Україна". Строк дії договору з 02.10.2012 по 01.10.2017. 03 лютого 2014 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Фольксваген Туарег", державний номер [NUMBER], що належить ТОВ "Порше Лізинг Україна" під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "Део Ланос", державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON]В Постановою Сихівського районного суду м.Львова від 19.02.2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова набрала законної сили. У відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, факт вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є встановленим і його вина не підлягає доказуванню. Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка володіла транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Так само і статтею 27 Закону України «Про страхування», статтею 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до страхового акту № 1.001.14.01813/VESKO4863 від 19 лютого 2014 року пошкодження транспортного засобу марки "Фольксваген Туарег", державний номер [NUMBER], внаслідок ДТП, яка сталась 03.02.2014 за участю застрахованого автомобіля, визнано позивачем страховим випадком та прийнято рішення про виплату страхового відшкодування у розмірі 86 422,02 грн. З копії платіжного доручення № 91 257 від 20.02.2014 вбачається, що позивач здійснив виплату ТОВ "Порше Лізинг Україна" страхового відшкодування на виконання своїх зобов"язань за договором у розмірі 86 422, 02 грн. Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON], який керував транспортним засобом марки "Део Ланос" д.н.з. [NUMBER], на момент скоєння ДТП застрахована приватним акціонерним товариством "Європейський страховий альянс" за полісом № АС/6908907. Як передбачено полісом № АС/6908907, розмір франшизи становить 510 грн., а ліміт відповідальності за шкоду майну - 50 000 гривень. З копії рішення господарського суду міста Києва від 09.10.2014 вбачається, що позов ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» до ПАТ «Європейський страховий альянс» про відшкодування шкоди в порядку регресу задоволено та стягнуто з ПАТ «Європейський страховий альянс» страхове відшкодування в розмірі 49490 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо розмір не встановлений законом. Згідно з вимогами ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов"язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що позивачем право регресної вимоги обґрунтоване належними та допустимими доказами по справі, тому позовні вимоги підставні та обґрунтовані. Тому позов підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивача у порядку регресу слід стягнути різницю між фактично виплаченою позивачем сумою і страховою виплатою в розмірі 36 932,02 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, пов'язані з розглядом справи у розмірі 1378 гривень, які документально підтверджені (а.с.4). На підставі ст.ст. 9, 12 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 993, 1187, 1188, 1191 ЦК України,

Outcome: approved