Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

04.04.2017[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 13.06.2006 рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова на її користь були присуджені аліменти у розмірі 300 грн на утримання сина [PERSON], [INFO], що підлягають стягненню з батька дитини [PERSON], 1972 року народження, шлюб з яким розірвано цим же рішенням суду. З 2016 року син сторін, який проживає разом з [PERSON], навчається в Харківському авіаційному інституті та знаходиться на утриманні позивача. Для потреб сина, як зазначає позивач, вона прикладає всі зусилля для повного його забезпечення, проте коштів не вистачає. Відповідач не забезпечує сина протягом 11 років. Згідно вироку Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.02.2016, відповідач визнаний винним в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164 КК України. Проте, відповідач і на сьогодні ухиляється від виконання свого обов'язку та відмовляється добровільно сплачувати аліменти. Позивач вказує, що син стипендію не отримує, здоров'я має задовільне, додаткових витрат на його підтримання не потребує. Відповідач на обліку в закладі охорони здоров'я не перебуває, тому, на думку позивача, за станом здоров'я може сплачувати аліменти. Інших дітей у відповідача немає, одружений він також більше не був. На підставі вищевикладеного позивач просить стягнути з відповідача на користь сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % для людини відповідного віку, починаючи з 04.04.2017 до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча відповідно до ч. 3 ст. 74 ЦПК України повідомлявся про час і місце розгляду справи, однак судова повістка від відповідача повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне розглянути справу без участі відповідача, виходячи з вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011, згідно яких в разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема, позовна заява), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.06.2006, яке набрало законної сили 26.06.2006, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.1998. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказаним рішенням суду шлюб між сторонами розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], 300 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального становища сторін (а.с. 9). Таким чином, обставини встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 13.06.2006, яке набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді даної справи. Вироком Жовтневого районного суду міста Харкова від 22.02.2016, який набрав законної сили 05.05.2016, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, тобто у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів) та призначено йому покарання у виді 120 годин громадських робіт (а.с. 12-16). [PERSON], [INFO], змінив своє прізвище на дівоче прізвище матері - «Хитрик », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER], виданого 08.09.2015 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Печенізького районного управління юстиції у Харківській області. [PERSON] на даний час не досягнув 23 років та, відповідно довідки № 142 від 21.03.2017, виданої «Харківським авіаційним інститутом» Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського,навчається на першому курсі першого факультету денного відділення Національного аерокосмічного університету, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги (а.с. 18). З довідки № 175, виданої 21.03.2017 Виконавчим комітетом Артемівської сільської ради Печенізького району Харківської області, вбачається, що позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і має склад сім'ї: син - [PERSON], 1999 р.н. Разом з нею зареєстровані: мати - [PERSON], 1948 р.н., брат - [PERSON], 1972 р.н. (а.с. 19). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки на протязі цього навчання зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. При цьому право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про затвердження судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ про батьківство, материнство та стягнення аліментів" роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ним навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, при стягненні аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, суд виходе із того, що для виникнення вказаного зобов'язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23-х років; дитина продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі; у зв'язку з навчанням дитина потребує матеріальної допомоги; батько дитини має можливість надавати матеріальну допомогу. За ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином, на підтвердження яких сторонами було надано відповідні докази, досліджені у судовому засіданні. Згідно зі ст. 182 СК України, суд, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з цього, з урахуванням інтересів сторін, їх матеріального та сімейного стану, суд з урахуванням засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України), - вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з [PERSON]на користь позивача на утримання [PERSON]аліменти у розмірі 1/4 частини від доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подачі позову - 04.04.2017 до закінчення навчання в «Харківському авіаційному інституті» Національного аерокосмічного університету ім. М.Є. Жуковського (до 30 червня 2020 року). Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved