Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1675, вчинений 06 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості в розмірі 16409,63 грн.; а також стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн. та за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн., а всього стягнути 1261,20 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 06 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. було вчинено вказаний виконавчий напис, на підставі якого 28 жовтня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою Оксаною Олександрівною було відкрите виконавче провадження № 63432075, в межах якого 28 жовтня 2020 року винесені постанови про стягнення з боржника [PERSON] основної винагороди приватного виконавця в сумі 1640,96 грн. та розміру мінімальних витрат виконавчого провадження. Про вказані обставини вона дізналася з листа приватного виконавця, який разом із постановами надійшов на її адресу 31 жовтня 2020 року. Вважає, що виконавчий напис № 1675 від 06 жовтня 2020 року вчинений з порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і не підлягає виконанню, бо приватним нотаріусом не було перевірено безспірність вимог ТОВ «Вердикт Капітал». З 28 вересня 2020 року на розгляді в суді перебуває цивільна справа за її позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання протиправними кредитного договору № 5009226203 від 10 січня 2014 року, кредитного договору № 490910296 від 08 січня 2014 року, кредитного договору № 500949053 від 24 квітня 2014 року, укладених між нею та ПАТ «Альфа-Банк», право вимоги за якими перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал». Таким чином, вимоги відповідача на момент вчинення виконавчого напису були спірними, що виключало право на вчинення виконавчого напису. Крім того, приватний виконавець не отримував від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки), тому у нотаріуса також були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості, суми штрафних санкцій та процентів є безспірними. Отже, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не врахувала та не перевірила факт наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості, а відповідач навмисно приховав інформацію про знаходження в суді цивільної справи. Також нотаріус не перевірила оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надсилання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання та отримання боржником цієї вимоги. З одного лише розрахунку заборгованості неможливо встановити наявність безспірності заборгованості, тому немає підстав вважати, що розмір заборгованості боржника перед стягувачем є безспірним. Таким чином, виконавчий напис вчинено нотаріусом лише на підставі заяви ТОВ «Вердикт Капітал» із зазначенням суми боргу. Посилаючись на статті 15, 16, 18 ЦК України, статті 34, 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22 лютого 2012 року, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, вважає, що виконавчий напис № 41675 від 06 жовтня 2020 року, не підлягає виконанню. 17 листопада 2020 року, за заявою позивача, судом постановлено ухвалу про забезпечення позову, якою зупинено примусове стягнення на підставі виконавчого напису № 1675 від 06 жовтня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Тетяною Іванівною про стягнення з [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», код ЄДРПОУ 36799749, заборгованості в розмірі 16409,63 грн., що перебуває на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Русецької Оксани Олександрівни, згідно виконавчого провадження № 63432075.. Ухвалою судді від 17 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та витребувано від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Тетяни Іванівни, Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал належно посвідчені копії всіх документів, які були надані приватному нотаріусу Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», на підставі яких 06 жовтня 2020 року було вчинено виконавчий напис № 1675 про стягнення з [PERSON] на корить Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 16409,63 грн. 15 грудня 2020 року від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Секістової Т.І. та 28 грудня від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшли витребувані судом документи (а.с. 35-42, 44-64). Позивачка та її представник - адвокат Пипа А.О. в судове засідання не з`явилися. Представник позивача - адвокат Пипа А.О. через канцелярію суду надала письмову заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом направлення судової повістки рекомендованим поштовим відправленням, яка отримана представником відповідача Юрченко 09 березня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки суд не повідомив, не заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності та не подав відзив на позовну заяву. Треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Секістова Тетяна Іванівна, Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Русецька Оксана Олександрівна в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Приватний нотаріус Секістова Т.І. надіслала суду клопотання, в якому просить розглядати справу за її відсутності (а.с. 35-36). Також надала письмові пояснення, де зазначила, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надати стягувачу можливість в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 3. ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1, ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу в судовому засіданні за відсутності позивачки, її представника, представника відповідача та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 06 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 1675, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», заборгованості в розмірі 16409,63 грн. за кредитним договором № 500926203 від 10 січня 2014 року, укладеним з АТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 1 від 21 червня 2016 року є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року, є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги 16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, є ТОВ «Вердикт Капітал» (а.с. 37). У виконавчому написі було вказано, що строк платежу за кредитним договором № 500926203 від 10 січня 2014 року настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року; сума заборгованості складає 15909,63 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 3843,09 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; строкова заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсотками за користування кредитом становить 7666,54 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 4400,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом стягнуто із стягувача плату в розмірі 500,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 16409,63 грн. (а.с. 37). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Русецькою О.О. 28 жовтня 2020 року відкрито виконавче провадження № 63432075 (а.с. 15), винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди (а.с. 17), та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 19). Згідно наданих приватним нотаріусом Секістовою Т.І. документів, що були витребувані судом (а.с. 35-42), виконавчий напис було вчинено на підставі заяви про вчинення виконавчого напису, яку представник ТОВ «Вердикт Капітал» за довіреністю - Кінзерська О.В. подала, згідно статей 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України №296/5 (а.с. 41). До заяви представником ТОВ "Вердикт Капітал" було додано: Розділ №1 «Базові умови кредитування)» кредитного договору № 500926203 від 10 січня 2014 року; копію претензії до боржника та копію реєстру поштових відправлень рекомендованих листів; виписку з особового рахунку № [NUMBER] [PERSON] із зазначенням суми заборгованості в розмірі 15909,63 грн.. Проте, серед наданих нотаріусу документів для вчинення нотаріального напису, відсутні інші документи які б підтверджували укладення кредитного договору між [PERSON] та ПАТ «Альфа-Банк», тобто нотаріусу не було надано Розділ № 2 «Загальні умови кредитування (рефінансування) фізичних осіб в ПАТ «Альфа-Банк», бо як зазначено у кредитному договорі, він складається із двох розділів Розділ №1 та Розділ № 2, які нероздільно пов`язані між собою та складають єдиний документ, включаючи всі додатки до нього, які складають невід`ємну частину кредитного договору, використання терміну договір означає «Розділ №1» та «Розділ № 2» у сукупності, а також додатки до нього. Також не надані наступні документи: договір факторингу № 1 від 21 червня 2016 року, згідно якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило право вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи», договір факторингу №2019-1КІ/ВЕСТА від 26 грудня 2018 року, згідно якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило свої права вимоги Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», договір про відступлення права вимоги №16-01/19/1 від 16 січня 2019 року, згідно якого право вимоги за кредитним договором № 500926203 від 10 січня 2014 року перейшло до ТОВ «Вердикт Капітал», реєстри боржників до вказаних договорів факторингу та відступлення права вимоги, на підтвердження передачі прав вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачкою [PERSON] , які є невід`ємною частиною цих договорів. Тобто зазначені вище договори приватному нотаріусу, який вчинив виконавчий напис, відповідачем не надавалися. Також відповідач не надав нотаріусу докази, на підтвердження направлення та особистого вручення позивачу письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором, оскільки відсутні докази, які б підтверджували вручення поштового відправлення боржнику за договором та опис вкладення поштового відправлення на його адресу. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пунктів 1.1, 3.1, 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбаченими Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог кредитора. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. У позовній заяві позивачка стверджує, що вона не погоджується із вчиненим виконавчим написом, бо приватним нотаріусом не було перевірено безспірність вимог ТОВ «Вердикт Капітал», а з 28 вересня 2020 року на розгляді в суді перебуває цивільна справа за її позовом до ТОВ «Вердикт Капітал» про визнання протиправними кредитного договору № 5009226203 від 10 січня 2014 року, кредитного договору № 490910296 від 08 січня 2014 року, кредитного договору № 500949053 від 24 квітня 2014 року, укладених між нею та ПАТ «Альфа-Банк». З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису (правова позиція Верховного Суду України у справі № 6-887цс17 від 05.07.2017 року). Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» суд повинен перевірити у такому спорі доводи боржника в повному обсязі та установити, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом з тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними та беззаперечно підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Крім того, як було вказане вище, наявність безспірності вимоги, згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», пов`язано із загальним та спеціальним строком давності з дня виникнення права вимоги. Підпунктом 3.4. Глави 16 ІІ розділу Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Як вбачається з наданих нотаріусом копій документів, відповідач не надав нотаріусу копію письмової вимоги (повідомлення), яка, начебто, була направлена [PERSON] . Також із цих документів неможливо встановити дійсний розмір заборгованості та період, за який проводиться стягнення заборгованості за кредитним договором, бо серед документів, що були надані відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній розрахунок заборгованості з детальним описом формування заборгованості за щомісячними платежами, а виписка з рахунку (а.с. 40 оберт), фактично є довідкою про розмір заборгованості, яка не підтверджується іншими наданими відповідачем доказами про безспірність заборгованості. На підставі виписки з рахунку, в якому відсутній сам розрахунок заборгованості, суд позбавлений можливості встановити, що вказана у виконавчому написі заборгованість за кредитним договором, нарахована саме за період з 16 січня 2019 року по 11 березня 2020 року. Отже, суд вважає, що при вчиненні нотаріального напису нотаріус також не мав можливості встановити момент, з якого починається відлік строків загальної та спеціальної позовної давності. Таким чином, суд вважає, що при вчиненні виконавчого напису про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором № 5009226203 від 10 січня 2014 року, нотаріус Секістова Т.І. не переконалася належним чином у безспірності розміру заборгованості, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та не переконалася в тому, що ТОВ «Вердикт Капітал» дійсно набуло право вимоги за вказаним кредитним договором, тобто порушила вимоги Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, із наданого нотаріусу Розділу №1 «Базові умови кредитування» кредитного договору № 500926203 від 10 січня 2014 року не вбачається, що цей кредитний договір був засвідчений нотаріально, що дає суду підстави вважати, що кредитний договір був укладений у простій письмовій формі. Як зазначено у виконавчому написі № 1675 від 06 жовтня 2020 року, приватний нотаріус Секістова Т.І. при вчиненні нотаріальної дії керувалася статями 87-91Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржника допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Вказані постанови були опубліковані в Офіційному віснику України від 21.03.2017 № 23 стор. 156, від 24.11.2017 року № 92, стор. 272. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України Про нотаріат. Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України Про нотаріат умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно з яким визнання акту суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акту. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, з моменту її прийняття. Відповідно до ст. 124 Конституції України, ст.13 Закону України Про судоустрій і статус суддів, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Верховний Суд (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17), розглядаючи позовну заяву про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, зазначив наступне: вчинення нотаріусом виконавчого напису за відсутності надання йому особою, яка звертається із відповідною заявою про вчинення виконавчого напису, необхідних оригіналів договорів чи їх дублікатів має наслідком визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Наявність в змісті виконавчого напису номерів рахунків боржника в установах банків (для юридичних осіб) є обов`язковим. Вчинення виконавчого напису за кредитним договором є незаконним (таке право не передбачено законом), оскільки Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову КМУ № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в тому числі за кредитними договорами". Отже, приватний нотаріус Секістова Т.І. при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису 06 жовтня 2020 року не врахувала, що на день вчинення виконавчого напису Постановою КМУ №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» не передбачалось вчинення виконавчих написів про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних договорів, отже, норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, укладеним у простій письмовій формі є нечинні, а тому приватний нотаріус повинна була відмовити ТОВ «Вердикт Капітал» у вчиненні виконавчого напису. Пункт 1 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів, яким договір про надання кредиту № 500926203 від 10 січня 2014 року, укладений між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , не являється, оскільки укладений в простій письмовій формі. Зважаючи, що сам виконавчий напис містить вказівку на те, що його вчинено на підставі Постанови Кабінету Міністрів України Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, дає підстави стверджувати, що не посвідчений нотаріально кредитний договір № 500926203 від 10 січня 2014 року не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та не може підтвердити безспірність заборгованості позивачки перед відповідачем. Враховуючи вищевикладене та те, що виконавчий напис вчинено нотаріусом з порушенням діючого законодавства, суд вважає, що виконавчий напис № 1675 від 06 жовтня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Секістовою Т.І., необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути сплачений судовий збір за подання заяви про забезпечення позову в сумі 420,40 грн. а за подання позовної заяви в сумі 840,80 грн., а всього 1261,20 грн.

Outcome: approved