Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

04 червня 2021 року від [PERSON] в особі представника - адвоката Димитрашка Д.В. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява до [PERSON] , третя особа: Запорізька будівельна товарна біржа, за результатами розгляду якої, позивач просить: - визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомості № 655, об`єкт продажу: 7/84 часток домоволодіння [ADDRESS] , на земельній дільниці площею 1264 кв.м. розташовано: А - жилий будинок дерев`яний обкладений цеглою, житловою площею 86.8 кв.м., Б - жилий будинок з цегли, житловою площею 111,5 кв.м., В - жилий будинок глинов. обкладений цеглою, житловою площею 62,9 кв.м., Г, Д, Е, З, К, М - сарай, Ж - літня кухня, X, У, Л - вбиральні, № 1 - водопровід, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Запорізькій будівельній товарній біржі 22 квітня 1997 року, та зареєстрований в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 30 червня 1997 року в реєстровій книзі № 12 за реєстровим № 2805. - визнати за [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , право власності в порядку спадкування за законом на 7/84 часток домоволодіння [ADDRESS] , на земельній дільниці площею 1264 кв.м. розташовано: А - жилий будинок дерев`яний обкладений цеглою, житловою площею 86.8 кв.м., Б - жилий будинок з цегли, житловою площею 111,5 кв.м.. В - жилий будинок глинов. обкладений цеглою, житловою площею 62,9 кв.м., Г, Д, Е, З, К, М - сарай, Ж - літня кухня, X, У, Л - вбиральні, № 1 - водопровід, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.08.1979 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 2313, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09.08.1979 р. 22.04.1997 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомості № 655. Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, [PERSON] придбав у власність 7/84 частин домоволодіння [ADDRESS] . На земельній дільниці площею 1264 кв.м. розташовано: А - жилий будинок дерев`яний обкладений цеглою, житловою площею 86.8 кв.м., Б - жилий будинок з цегли, житловою площею 111,5 кв.м., В - жилий будинок глинов. обкладений цеглою, житловою площею 62,9 кв.м., Г, Д, Е, З, К, М - сарай, Ж - літня кухня, X, У, Л - вбиральні, № 1 - водопровід, за ціною 2022,00 грн. Даний договір було посвідчено та зареєстровано Запорізькою будівельною товарною біржею 22.04.1997 р., та в подальшому зареєстровано в установленому на той час законному порядку в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 30 червня 1997 року в реєстровій книзі № 12 за реєстровим № 2805. Зазначений житловий будинок фактично був переданий покупцеві - [PERSON] 22.04.1997 року, в день отримання грошових коштів продавцем - [PERSON] і підписання договору, шляхом звільнення вказаного житла і вручення [PERSON] ключів від вхідних дверей. Саме з цього моменту сім`я [PERSON] безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном. [INFO] помер [PERSON] , та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 7/84 частин домоволодіння [ADDRESS] , який спадкодавець придбав за договором купівлі-продажу, посвідченого Запорізькою будівельною товарною біржею 22.04.1997 р., зареєстрований Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 30 червня 1997 року в реєстровій книзі № 12 за реєстровим № 2805. 01.12.2017 р. [PERSON] звернулася до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] відмовився від прийняття спадщини на користь матері - [PERSON] , подавши відповідну заяву нотаріусу, що підтверджується постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлого чоловіка у передбачений законом строк та порядок. 10.03.2021 р. постановою державного нотаріуса Бережко С.М., Четвертої запорізької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір купівлі-продажу 7/84 частин домоволодіння [ADDRESS] , був посвідчений Запорізькою будівельною товарною біржею, а тому він не відповідає вимогам законодавства України, що діяло на момент його реєстрації. Договір купівлі-продажу нерухомості № 655 від 22.04.1997 р. відповідав нормам діючого на той час законодавства, на підставі якого було зареєстровано право власності в органах БТІ. У зв`язку із винесенням державним нотаріусом вищевказаної постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії через те, що Договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку було оформлено на Запорізькій будівельній товарній біржі та не посвідчений нотаріально. позивач вимушена звернусь до суду з цим позовом . Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та представник третьої особи Запорізької будівельної товарної біржі, кожен в окремості, у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст.128,131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Ухвалою суду від 15 червня 2021 року провадження у справі відкрито. Вирішено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, справу призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. (а.с. 18-19) Ухвалою суду від 14 липня 2021 року клопотання представника позивача - адвоката Димитрашка Д.В. про витребування доказів задоволено. Зобов`язано Четверту запорізьку державну нотаріальну контору у строк до 3 серпня 2021 року надіслати на адресу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя належним чином засвідчену копію спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] , [INFO] , який на день смерті був зареєстрований за адресою : [ADDRESS] . (а.с. 28-29) 30 липня 2021 року на запит суду від Четвертої запорізької державної нотаріальної контори до суду надійшла належним чином засвідчена копія спадкової справи, заведеної після померлого [PERSON] , [INFO] (а.с. 81-175) Ухвалою суду від 05 серпня 2021 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 177) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, вислухавши пояснення представника позивача, приходить до такого. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 09.08.1979 року між позивачкою та [PERSON] укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено запис за № 2313, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09.08.1979 р. (а.с. 8) 22.04.1997 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомості № 655. Відповідно до вищевказаного договору купівлі-продажу, [PERSON] придбав у власність 7/84 частин домоволодіння [ADDRESS] . На земельній дільниці площею 1264 кв.м. розташовано: А - жилий будинок дерев`яний обкладений цеглою, житловою площею 86.8 кв.м., Б - жилий будинок з цегли, житловою площею 111,5 кв.м., В - жилий будинок глинов. обкладений цеглою, житловою площею 62,9 кв.м., Г, Д, Е, З, К, М - сарай, Ж - літня кухня, X, У, Л - вбиральні, № 1 - водопровід, за ціною 2022,00 грн. (а.с. 11) Даний договір було посвідчено та зареєстровано Запорізькою будівельною товарною біржею 22.04.1997 р., та в подальшому зареєстровано в установленому на той час законному порядку в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 30 червня 1997 року в реєстровій книзі № 12 за реєстровим № 2805. Зазначений житловий будинок фактично був переданий покупцеві - [PERSON] 22.04.1997 року, в день отримання грошових коштів продавцем - [PERSON] і підписання договору, шляхом звільнення вказаного житла і вручення [PERSON] ключів від вхідних дверей. Саме з цього моменту сім`я [PERSON] безперервно і відкрито володіє цим нерухомим майном. [INFO] помер [PERSON] , та після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 7/84 частин домоволодіння [ADDRESS] , який спадкодавець придбав за договором купівлі-продажу, посвідченого Запорізькою будівельною товарною біржею 22.04.1997 р., зареєстрований Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 30 червня 1997 року в реєстровій книзі № 12 за реєстровим № 2805. (а.с. 9 01.12.2017 р. [PERSON] звернулася до Четвертої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. (а.с. 84) Син спадкодавця - [PERSON] , [INFO] відмовився від прийняття спадщини на користь матері - [PERSON] , подавши відповідну заяву нотаріусу. (а.с. 85) Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом, яка прийняла спадщину після померлого чоловіка у передбачений законом строк та порядок. 10.03.2021 р. постановою державного нотаріуса Бережко С.М., Четвертої запорізької державної нотаріальної контори, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки договір купівлі-продажу 7/84 частин домоволодіння [ADDRESS] , був посвідчений Запорізькою будівельною товарною біржею, а тому він не відповідає вимогам законодавства України, що діяло на момент його реєстрації. (а.с. 174-175) Договір купівлі-продажу нерухомості № 655 від 22.04.1997 р. відповідав нормам діючого на той час законодавства, на підставі якого було зареєстровано право власності в органах БТІ. Правовідносини з укладення договору купівлі-продажу виникли в 1997 році, тобто під час дії ЦК УPCP в редакції 1963 року, в зв`язку із чим, згідно з п. 4 Заключних та перехідних положень ЦК України 2003 року, при розгляді даної справи повинні бути застосовані саме норми вказаного ЦК в редакції 1963 року. Відповідно у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» від 28.04.1978 року зазначено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання, застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах), міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме, купівлі-продажу вищевказаного будинку, правочин був реальним і вчиненим у формі дозволеним чинним законодавством України в 1997 році. Усі вимоги договору купівлі-продажу, сторонами були виконані, ніяких претензій щодо передачі майна не було, та сторонами правочину один до одного будь-які інші претензії не пред`являлися. Державна реєстрація договору купівлі-продажу проведена ОП «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Згідно ст. 15 Закону України «Про товарні біржі» не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР, що діяв на момент укладання договору і підлягає застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ч.1ст.47ЦК УРСР). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Статтею 153 ЦК УРСР передбачено, до договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є-ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року №9, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга ухиляється від її нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати останню дійсною. В цьому разі нотаріальне оформлення угоди у подальшому не вимагається. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № З «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, Договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, ст.ст. 105,114 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47ЦК України суд повинен перевірити,' чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. На час укладення договору купівлі-продажу в 1997 році сторони правочину не були повідомлені належним чином про те, що правочин купівлі-продажу нерухомого майна, у відповідності до ст. 47 ЦК України (в ред. 1963 року) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки та той час був чинним Закон України «Про товарну біржу», відповідно ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Спадкодавець [PERSON] на момент укладення правочину повністю виконав умови договору купівлі-продажу житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , а саме: за придбане нерухоме майно здійснено оплату грошовими коштами, які Продавець - [PERSON] одержав до підписання цього договору, що вбачається з п. 5 даного правочину та вказаний Договір у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 227 ЦК УРСР був зареєстрований в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», у передбаченому Законом порядку. Також, вищевказаний договір купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми, судом недійсним не визнавався, спадкодавець [PERSON] на підставі ст.ст. 128,153 ЦК УРСР та ст. 49 Закону України "Про власність" набув право власності на 7/84 частин домоволодіння [ADDRESS] і правомірно володів ним. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за спадкодавцем права власності на вказаний будинок на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржою, а не нотаріусом, станом на 1997 року не суперечила чинному законодавству. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та вимог ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною 3 вказаної статті визначено, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Оскільки позивач на момент смерті спадкодавця постійно проживала з ним за однією адресою, вона вважається такою, що прийняла спадщину та є власником спадкового майна. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Аналізуючи перелічені норми матеріального права, наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Запорізька будівельна товарна біржа, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved