Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

22 липня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача , позов мотивує тим, що 08.04.2010р. між ПрАТ "Український страховий дім" та [PERSON] було укладено договір майнового страхування автомобіля. У червні 2010 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було завдано шкоду застрахованому та належного [PERSON] автомобілю марки "Chevrolet Lacetti" д.н.з. [NUMBER]. 19.10.2010р. позивачем сплачено гр. [PERSON] страхове відшкодування розміром 8 635,33 грн., які він просить стягнути в порядку регресу з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, неодноразово подавав заяви про розгляд справи за його відсутності, в яких зазначав, що позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в попередніх судових засідання заявлений позов не визнали, подали заперечення на позов, в задоволенні якого просять відмовити з підстав, зазначених в заперечення. В судове засідання на 28.03.2014р. не явилися, представник відповідача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, подав письмові заперечення та просить в задоволенні позову відмовити, справу слухати у його відсутність. У відповідності до ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою всіх учасників процесу, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, дослідивши зібрані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, з огляду на наступне. Згідно Договору добровільного страхування наземних транспортних засобів НТ-10 №0020 ЛВ 0202, від 08 квітня 2010 року, Львівською філією позивача було застраховано майнові інтереси гр. [PERSON] за страховими випадками, стосовно належного йому автомобіля марки "Chevrolet Lacetti", 2008 р.випуску, д.н.з. [NUMBER]. 17 червня 2010 року, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки "Chevrolet Lacetti" д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки "ВАЗ-211063" д.н.з. Е17-45ЛВ, під керуванням [PERSON] Відповідно до постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 29 червня 2010 року, винуватцем зазначеної дорожньо-транспортної пригоди визнано відповідача [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, автомобіль марки "Chevrolet Lacetti" д.н.з. [NUMBER] отримав технічні пошкодження. Відповідно до звіту про оцінку вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу колісного трансортного засобу № С-00383 від 24.06.2010 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Chevrolet Lacetti" д.н.з. [NUMBER] з Як вбачається з копії платіжного доручення № 154 від 19 жовтня 2010 року, позивачем 19.10.2010р. виплачено страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль "Chevrolet Lacetti" д.н.з. [NUMBER] , у розмірі 8 635,33 грн. Також встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в ПрАТ "УАСК "АСКА", що підтверджується полісом № ВС/5252269 від 18 грудня 2009 року. Зазначений поліс був дійсним в день вчинення дорожньо-транспортної пригоди, ліміт страхового відшкодування за завдану майнову шкоди встановлено у розмірі 25 500,00 грн. розмір франшизи за страховим полісом - 510,00 грн. Відповідач належним чином повідомив ПрАТ "УАСК "АСКА" про настання страхового випадку, що підтверджується відповідною заявою від 18 червня 2010 року. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно вимог ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно норм ст. 29 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 12 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ "УАСК "АСКА", на яке і покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, завданої застрахованому позивачем автомобілю, у межах ліміту, визначеного полісом № ВС/5252269 від 17 грудня 2009 року , за мінусом франшизи, вказаної у страховому полісі. Тому на відповідача покладено обов'язок по відшкодування шкоди тільки у межах передбаченої страховим полісом франшизи, що становить 510,00 грн. В іншій частині заявлених до нього позовних вимог в сумі 8125,33 грн. він є неналежним відповідачем по даній справі , і з цих підстав в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Суд погоджується з твердженнями відповідача та його представника з тим, що в даному випадку має місце суброгація, тобто заміна осіб у вже наявному зобов'язанні зі збереженням самого зобов'язаня, а не регрес - заміна одного зобов'язання іншим, без переходу прав кредитора від однієї до іншої особи. За таких обставин перебіг строку позовної давності слід обчислювати з моменту виникнення страхового випадку, тобто з 17 червня 2010 року. Позовна заява надіслана позивачем на адресу Пустомитівського районного суду Львівської області 16 липня 2013 року, що підтверджується відповідним поштовим штампом на конверті. В поданому письмовому запереченні, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог, у зв'язку з пропуском позивачем строків для пред'явлення позову. Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 4,5 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Враховуючи, що позивач доказів на поважність причин пропуску строків позовної давності не подавав, суд вважає, що у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 510,00 грн. франшизи, слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed