Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

02 квітня 2019 року АТ КБ "Приватбанк" звернулось у Рівненський районний суд Рівненської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позових вимог позивач посилається на те, що 23 серпня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання заяви № б/н про отримання банківських послуг, відповідно до умов якої останній отримав кредит в розмірі 10300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Оскільки позичальник свої зобов`язання по кредитному договору не виконав, станом на 18 березня 2019 року у нього утворилась заборгованість перед банком в загальній сумі з пенею та штрафами в розмірі 20540,02 грн., яку він добровільно не сплачує, що є підставою для стягнення її в судовому порядку. Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав частково, а саме визнав в частині заборгованості за тілом кредиту та нарахованих штрафів, а позов в частині нарахованої пені не визнав та просив в цій частині позову відмовити. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини, що регулюються ст.ст.526, 527, 530, 546, 549, 550, 556 ЦК України. Судом встановлено, що 23 серпня 2013 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» (на даний час АТ КБ «Приватбанк») та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір б/н шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.12-28). Умовами кредитування також передбачені порядок нарахування та сплати процентів, погашення боргових зобов`язань, комісії, пені та штрафи. Підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, відповідач погодився з тим, що підписана ним анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на офіційному банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] , порушуючи умови договору, свої зобов`язання належним чином не виконував, в частині погашення заборгованості за кредитом. Так, з дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості за договором (а.с.9-11) вбачається, що станом на 18 березня 2019 року у позичальника перед позивачем утворилась заборгованість в розмірі 20540,02 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 8806,82 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 1641,67 грн., пеня 8637,24 грн. та штрафи 1454,29 грн. Позов в частині стягнення заборгованості за кредитом підлягає до задоволення в повному обсязі в розмірі 10448,49 грн. (8806,82 грн.+1641,67 грн.) Разом з тим, заявивши вимогу про стягнення з відповідача пені та штрафу за невиконання умов договору банк застосував подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобовязання. Застосування до відповідача подвійної відповідальності суперечить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, відповідно до яких ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме порушення, а зобов`язання має ґрунтуватись на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Така правова позиція викладена в постанові ВСУ від 21 жовтня 2015 року справа №6-2003цс15. Суд вважає, що до задоволення в частині санкцій підлягає вимога щодо стягнення з відповідача штрафів в розмірі 1454,29 грн. А отже, вимога про стягнення пені до задоволення не підлягає. Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 11602,78 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту 10448,49 грн., штрафи 1454,29 грн. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягають до задоволення вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved