Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на ті обставини, що 16 січня 2018 року близько 14.10. год. [PERSON] , керуючи траспортним засобом ВАЗ 21013, д\\н [NUMBER], рухавася в Корабельному районі м. Миколаєва по вул. Степовій в районі будинку № 51/1, не вслідкував за дорожньою обставновкою та її зміною, не обрав безпечної швидкості руху та допустив зіткнення свого транспортного засобу з транспортним засобом, що рухалось в зустрічному напрямку автомобілем марки ВАЗ 217130, д/н [NUMBER] , який належить позивачу. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27.02.2018 р. [PERSON] , визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КпАП України і на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в дохід державного бюджету у розмірі 340 грн. 22.11.2017 р. [PERSON] укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземних транспортних засобів з Миколаївською філією ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія".23.03.2018 р. було складено висновок про вартість відновлюваного ремонту транспортного засобу фізичною особою підприємцем [PERSON] , вказана вартість складає 29935 грн. Частину вказаної суми, а саме у розмірі 1000 грн. було сплачено [PERSON] Станом на 12.04.2018 р. страховою компанією було виплачено страхове відшкодування за завдану майнову шкоду у розмірі 22043,80 грн. Таким чином загальна вартість майнової шкоди склала 6891,20 грн. Не отримав вказаного відшкодування від відповідача, не дивлячись на постійні звернення до нього. Так як пошкодження автомобіля змусило звертатись до лікарні, через переживання лікувався від гепертонічного кризу, гіпертонічної хвороби, що також потягло матеріальні витрати, крім того самостійно відшукував кошти на ремонт автомобіля, вказані обставини зумовили безсоння, зміну звичайного ритму життя, то оцінює моральну шкоду на сумму 10000 грн. На підставі викладеного, посилаючись на ст. ст. 22 п.1, ст. 33 Закону України "Про обо`вязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188, 1192 ЦК України, просив : стягнути з відповідача також і матеріальну шкоду в сумі 6891,20 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги на підставах вказаних в позові. Відповідач не визнав позовні вимоги, посилаючись на те, що в справі відсутні докази заподіяння моральної шкоди, матеріальна шкода також не підлягає відшкодуванню, оскільки сума, яка була відрахована від вартості відновлювального ремонту не є шкодою завданою ДТП, а є втратою пов`язаною з фізичним зносом деталей автомобіля, які були засмінені на нові. Однак в справі відсутні підтвердження заміни таких деталей на нові, вимоги про відшкодування моральної шкоди також не визнав, оскільки вважає, що позивач не довів ту обставину, що загострення гіпертонічної хвороби пов`язано з ДТП.. Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини. Як вбачається з копії рахунку-фактури від 23.03.2018 р. складеного ФОП [PERSON] вартість ремонту автомобіля [PERSON] складає 29935,00 грн. Акт огляду транспортного засобу від 17.01.2018 р., що містить назву деталей автомобіля та опис пошкоджень узгоджується з найменуваннями деталей та запчастин, про ремонт яких йдеться в рахунку-фактурі. Як вбачається з копії платіжного доручення від 12.04.2018 р. на рахунок [PERSON] страховою компанією було сплачено страхове відшкодування за договором АМ 2160838 від 22.11.2017 р .в сумі 22043,80 грн. Як вбачається зі страхового акту затвердженого ПАТ "Українська пожежно-страхова компанія" 12.04.2018 р. вартість відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу деталей, з ПДВ та врахуванням безумовної франшизи складає 22043,80 грн. Як вбачається з медичної довідки від 28.09.2018 р. [PERSON] з 17.01.2018 р. по 30.01.2018 р. перебував на лікуванні в денному стаціонарі. З приводу позовних вимог суд вважає наступне Відповідно до ст.36.2. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; За таких обставин виникає висновок про обов`язок страхової компанії відшкодувати заявлений та обгрунтований потерпілим розмір шкоди завданої автомобілю, у разі досягнення згоди між ним та страховою компанією. У разі відсутності такої згоди вбачається висновок про необхідність проведення експертизи. Крім того, як вбачається з висновків про застосування права Постанови від 04.07.2018 р. у справі № 755/18006/15-ц Великої Палати Верховного Суду : Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страховика обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ( ст. 3 Закону України "про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних трнспортних засобів"). Крім того з п.62 вказаної постанови вбачається, що Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, сформульованого Верховним Судом України у постанові від 23 грудня 2015 року у справі № 6-2587цс15, відповідно до якого страховик, який виплатив страхове відшкодування, має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема, право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі випалаченого страховиком відшкодування. Зазначена правова позиція також узгоджується з п.16 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 4 від 01.03.2013 р. "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" відповідно до якої "Непред`явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі". Оскільки відповідно до ст. 9.2. вказаного закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, то вбачається висновок про правомірність пред`явлення вимоги про стягнення шкоди заданої автомобілю до страховика. Крім того відсутність в справі документів , що підтверджують сплату позивіачем рахунку-фактури за ремонт транспортного засобу свідчить про недоведеність позовниїх вимог. З приводу відшкодування моральної шкожи суд вважає наступне. Вказана шкода обгрунтована необхідністю пошуку грошових коштів необхідних для відновлення пошкодженого транспортного засобу, зміною звичайного ритму життя, необхідністю пошуку альтернативних засобів пересування. Крім того позивач посилався на загострення гіпертонічної хвороби, в зв`язку з чим мало місце медичне обстеження, витрати на ліки, лікування. Оскільки відповідно доч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, то вбачається правомірність вимог про відшкодування моральної шкоди. З врахуванням тих обставин, що основні механізми, які реалізують захворю\-ван\-ня "гіпертонічна хвороба", що приводять до стабільно висо\-кого артеріального тиску відомі з медицини. і першим і ведучим серед них є нерво\-вий механізм, початкова ланка якого - емоції, душевні тривоги, що супрово\-джу\-ються підвищенням арте\-ріального тиску.У людини, яка захворює гіперто\-ніч\-ною хворобою, у відповідь на мало\-зна\-чущу причину виникає глибока та напружена емоційна реакція, а ра\-зом з нею й підвищений рівень артеріа\-ль\-ного тиску, що зберігається дов\-ше, ніж у здо\-рової. Таким чином суд приходить до висновку про наявність зв`язку причин загострення гіпертонічної хвороби позивача з випадком ДТП, враховуючи також ту обставину, що позивач з наступного дня після випадкц ДТП перебував на амбулатоному лікуванні з приводу гіпертонічного кризу. З врахуванням наведених норм та встановлених обставин суд вважає доведеним, що внаслідок ДТП позивач переніс стрес, душевні страждання, побутові незручності, був порушений звичайний перебіг його життя, в зв`язку з чим, виходячи з засад розумності та справедливості, суд частково задовольняє вимогу позивача та стягує з відповідача в рахунок відшкодування моральної шкоди 3500 грн. На підставі викладеногог,

Outcome: partial