Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

10 квітня 2019 р. управління соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме у розмірі 20 594 грн. 00 коп. В обґрунтування заявленої вимоги зазначило, що [PERSON] , як внутрішньо переміщена особа, що фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернулася до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, з заявою від 01.08.2017 року щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. До заяви [PERSON] додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 01.08.2017 р., де в розділі ІІ Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо за період з 01.02.2017 р. по 31.07.2017 р. зазначила, що отримує допомогу при народженні дитині та допомогу замість аліментів від УПСЗН Олександрівського району, а її чоловік [PERSON] не працює; оригінал повідомлення управління від 01.08.2017 р. про те, що заявник на батька дитини-дітей з позовом до суду щодо стягнення аліментів не зверталась та аліменти він не сплачує. [PERSON] управлінням призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з урахуванням доходів на період з 01.08.2017 р. по 31.01.2018 р., щомісячно, рішенням управління від 04.08.2017р. В серпні 2018 року [PERSON] знову звернулася до управління з заявою від 06.08.2018р. на подовження виплати тимчасової допомоги замість аліментів. До заяви [PERSON] додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 06.08.2018 р., де в розділі ІІ Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо за період з 01.02.2018р. по 31.07.2018р. та зазначила, що отримує допомогу при народженні дитині та допомогу замість аліментів від УПСЗН Олександрівського району, а її чоловік [PERSON] не працює. Рішенням управління від 13.08.2018 р. [PERSON] призначено тимчасову допомогу з урахуванням доходів на період з 01.08.2018 р. по 31.01.2019 р., щомісячно. З метою цільового використання коштів, які виплачуються отримувачам, в лютому 2019 року державним соціальним інспектором управління, було виявлено, що [PERSON] отримала у 2 кварталі 2018 року дохід від продажу рухомого майна у сумі 47472,00 грн., код 105 (операції з рухомим майном). З метою підтвердження цього факту, за запитом управління до Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області про транспортні засоби, зареєстровані за громадянами від 06.02.2019 р. отримано інформацію, згідно якої 20.06.2017 р. власником транспортного засобу [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] транспортний засіб DAEWOO MATIZ, номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску перереєстровано за новим власником, згідно договору купівлі-продажу, зазначено вартість транспортного засобу - 22000,00 грн. А 03.05.2018 р. власником транспортного засобу [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] транспортний засіб ЗАЗ- DAEWOO Т1310, номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску перереєстровано за новим власником, згідно договору купівлі-продажу, зазначено вартість транспортного засобу - 46013,14 грн. Тобто [PERSON] , при поданні до управління декларацій про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 01.08.2017 р. та від 06.08.2018 р., де в розділі ІІ Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо зверненні не зазначено, що вона отримала в періоди з 01.02.2017 р. по 31.07.2017 р. та з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р. доходи від продажу рухомого майна - двох транспортних засобів. Відповідно до п.8, 8-1 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 р. № 189, зі змінами, тимчасова допомога надається на дітей у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення тимчасової допомоги провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги. Згідно пп.. 5.19) та пп.5.20 п. 5 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкомсім`ямолоді, Держкомстату від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370 до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять: - доходи від продажу об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів; - інші доходи, які підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства. На підставі вище зазначеного управління вважає, що [PERSON] не мала законного права на отримання державної допомоги за період з 01.08.2017р. по 31.01.2018р. у розмірі 8 764,00 грн. та за період з 01.08.2018 р. по 31.01.2019 р. у розмірі 11 830,00 грн. на загальну суму 20 594,00 грн. З метою повернення надміру виплачених бюджетних коштів [PERSON] управлінням 19.02.2019 р., рекомендованим листом від 14.02.2019 р. направлено лист - повідомлення про повернення державної допомоги у сумі 20 594,00 грн. до 20.03.2019 р.. До подання позову до суду належна до повернення на розрахунковий рахунок управління сума у розмірі 20 594,00 грн. у добровільному порядку не повернута. На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на користь управління надміру виплачену суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме у сумі 8 764,00 грн. (вісім тисяч сімсот шістдесят чотири грн. 00 коп.) за період з 01.08.2017 р. по 31.01.2018 р. та у сумі 11 830,00 грн. (одинадцять тисяч вісімсот тридцять грн. 00 коп.) за період з 01.08.2018 р. по 31.01.2019 р. у загальному розмірі 20 594,00 грн. (двадцять тисяч п`ятсот дев`яносто чотири грн. 00 коп.), стягнути з гр. [PERSON] , на користь 1921,00 грн. (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну грн.. 00 коп.) коштів, оплачених управлінням на судовий збір за звернення до суду, судові витрати покласти на відповідача по справі. Представник позивача надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач по справі [PERSON] у судове засідання не з`явилася, хоча про час день та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справі поштові відправлення № 69063 0085511 4, № 69063 0095795 2 (а.с. 44, 80). Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідачі повідомлені про час та місце слухання справи за адресою їх місцем проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги заяву представника позивача та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився у судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалою суду від 19 червня 2019 року вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін в судовому засіданні 22 травня 2019 року. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст.178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідно до вимог ч.4 ст.178 ЦПК України, одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду, копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана іншим учасникам справи. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст. 178 ЦПК України). Встановлено позивачу п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, копія якої одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. Встановлено відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення, копія якого одночасно з поданням до суду повинна бути надіслана іншим учасникам справи. (а.с. 36-37) Ухвалою суду від 22 травня 2019 року вирішено справу розглядати у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 45-46) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , як внутрішньо переміщена особа, що фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] , звернулася до управління праці та соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, з заявою від 01.08.2017 р. щодо призначення тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме. До заяви [PERSON] додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 01.08.2017 р., де в розділі ІІ Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо за період з 01.02.2017 р. по 31.07.2017 р. зазначила, що отримує допомогу при народженні дитині та допомогу замість аліментів від УПСЗН Олександрівського району, а її чоловік [PERSON] не працює; копії свідоцтв про народження дітей від 14.02.2001 р., від 12.03.2010 р., від 13.08.2014 р., видані відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Селидівського міського управління юстиції у Донецькій області; оригінал повідомлення управління від 01.08.2017 р. про те, що заявник на батька дитини-дітей з позовом до суду щодо стягнення аліментів не зверталась та аліменти він не сплачує. (а.с. 7-13) [PERSON] була обізнана про наслідки неповідомлення в повному обсязі відомостей про зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, про що [PERSON] зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення, про що свідчить її особистий підпис в заяві та декларації, що заповнені нею власноручно та подані до управління 01.08.2017 р. Бланк заяви передбачає повідомлення громадянина про те, що особу повідомлено, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання соціальної допомоги, особа зобов`язується повідомити органи праці та соціального захисту населення. Відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 р. № 189, зі змінами, (далі - Порядок 189), [PERSON] управлінням призначено тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів з урахуванням доходів на період з 01.08.2017 р. по 31.01.2018 р., щомісячно, рішенням управління від 04.08.2017 р. (а.с. 15) Відповідно до Порядку 189, (в редакції станом на момент звернення до управління з заявою),цей Порядок визначає механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме, (далі - тимчасова допомога). Відповідно до п. 2 Порядку 189, тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв`язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення; стосовно одного з батьків здійснюється кримінальне провадження або він перебуває на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, якого визнано в установленому порядку недієздатним, а також перебуває на строковій військовій службі; місце проживання (перебування) одного з батьків не встановлено. Відповідно до п. 5 Порядку 189, тимчасова допомога призначається та виплачується за місцем проживання (перебування) одного з батьків, який утримує дитину управліннями праці та соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, структурними підрозділами з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі створення) рад. У разі зміни місця проживання (перебування) одержувача виплата тимчасової допомоги продовжується органом соціального захисту населення за новим місцем проживання (перебування) з місяця звернення одержувача. Відповідно до п. 6 Порядку 189, для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім`ї). Інформація про склад сім`ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на одного з батьків. Відповідно до п.п. 7- 8, 8-1 Порядку 189, тимчасова допомога призначається кожні шість місяців починаючи з місяця, в якому подано заяву з усіма необхідними документами. У разі коли до заяви не додані всі необхідні документи, орган соціального захисту населення повідомляє одержувачу про те, які документи повинні бути подані протягом місяця. Рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом соціального захисту населення протягом 10 календарних днів після надходження усіх необхідних документів. Органи соціального захисту населення мають право робити запити та у строк до 15 календарних днів з дня надходження відповідного запиту безоплатно отримувати від територіальних органів ДФС, інших органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування інформацію, необхідну для перевірки достовірності даних, отриманих від осіб, які звертаються за призначенням тимчасової допомоги. Для підтвердження даних про доходи (відсутність доходів) використовуються відомості ДФС з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, встановленому Мінсоцполітики таМінфіном. Тимчасова допомога надається на дітей у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення тимчасової допомоги провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги. До складу сім`ї особи, що звертається за призначенням зазначеної допомоги, включаються чоловік (дружина); рідні, усиновлені та підопічні діти віком до 18 років, а також діти віком до 23 років, які навчаються за денною формою у загальноосвітніх, професійно-технічних та вищих навчальних закладах I-IV рівня акредитації і не мають власних сімей незалежно від місця проживання або місця реєстрації; неодружені повнолітні діти, які визнані інвалідами з дитинства I та II групи або інвалідами I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні. В серпні 2018 року [PERSON] знову звернулася до управління з заявою від 06.08.2018 р. на подовження виплати тимчасової допомоги замість аліментів. До заяви [PERSON] додала декларацію про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 06.08.2018, де в розділі ІІ Доходи членів сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні /будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо за період з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р. та зазначила, що отримує допомогу при народженні дитині та допомогу замість аліментів від УПСЗН Олександрівського району, а її чоловік [PERSON] не працює. При здійсненні прийому документів заявника спеціалістом управління було з`ясовано, що на аліменти [PERSON] на батька дитини - [PERSON] не подавала, на [PERSON] та [PERSON] попередні 6 місяців аліменти не отримувала. (а.с. 16-19) Рішенням управління від 13.08.2018 р. [PERSON] призначено тимчасову допомогу з урахуванням доходів на період з 01.08.2018 по 31.01.2019, щомісячно. (а.с. 21) З метою цільового використання коштів, які виплачуються отримувачам, в лютому 2019 року державним соціальним інспектором управління, було виявлено, що [PERSON] отримала у 2 кварталі 2018 року дохід від продажу рухомого майна у сумі 47472,00 грн., код 105 (операції з рухомим майном), що підтверджується довідкою про завантажені доходи з бази Державної фіскальної служби України від 05.02.2019 р. (а.с. 22) Згідно коду доходу, що зазначений в базі Державної фіскальної служби України щодо операцій з рухомим майном - 105, то згідно довідника ознак доходів, додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (пункт 3.6 розділу ІІІ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зазначено: 105 - Частина доходів від операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна згідно з положеннями статті 173 розділу IV Кодексу (підпункт 164.2.4 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу) - Продаж (обмін) рухомого майна згідно зі статтею 173 розділу IV Кодексу. Згідно коду доходу, що зазначений в базі Державної фіскальної служби України щодо операцій з рухомим майном - 105, то згідно довідника ознак доходів, додатку до Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку (пункт 3.6 розділу ІІІ), затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015 № 4, зазначено: 105 - Частина доходів від операцій з продажу або обміну об`єктів рухомого майна згідно з положеннями статті 173 розділу IV Кодексу (підпункт 164.2.4 пункту 164.2 статті 164 розділу IV Кодексу) - Продаж (обмін) рухомого майна згідно зі статтею 173 розділу IV Кодексу. Тобто з інформації Державної фіскальної служби України від 05.02.2019 р. вбачається, що [PERSON] отримано дохід від продажу транспортного засобу. З метою підтвердження цього факту, за запитом управління до Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області про транспортні засоби, зареєстровані за громадянами від 06.02.2019 р. отримано інформацію, згідно якої 20.06.2017 р. власником транспортного засобу [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] транспортний засіб DAEWOO MATIZ, номерний знак [NUMBER] , 2008 року випуску перереєстровано за новим власником, згідно договору купівлі-продажу, зазначено вартість транспортного засобу - 22000,00 грн. (а.с.23) 03.05.2018 р. власником транспортного засобу [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] транспортний засіб ЗАЗ-DAEWOO Т1310, номерний знак [NUMBER] , 2004 року випуску перереєстровано за новим власником, згідно договору купівлі-продажу, зазначено вартість транспортного засобу - 46013,14 грн. (а.с.24) Тобто, з наведеного вбачається, що в період з 01.02.2017 р. по 31.07.2017 р. та з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р. [PERSON] , ідентифікаційний номер [NUMBER] отримано доходи у розмірі 22000,00 грн. та 46013,14 грн. від продажу рухомого майна - транспортного засобу 2008 року випуску, та транспортного засобу 2004 року випуску. Згідно ст. 173 Податкового кодексу України, дохід платника податку від продажу (обміну) об`єкта рухомого майна протягом звітного податкового року оподатковується за ставкою, визначеною в пункті 167.2 статті 167 цього Кодексу. Дохід від продажу (обміну) легкового автомобіля, мотоцикла, мопеда визначається виходячи з ціни, зазначеної у договорі купівлі-продажу (міни), але не нижче середньоринкової вартості відповідного транспортного засобу або не нижче його оціночної вартості, визначеної згідно із законом (за вибором платника податку). За періоди з 01.02.2017 р. по 31.07.2017 р. та з 01.02.2018 р. по 31.07.2018 р. [PERSON] , до управління подані декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги від 01.08.2017 р. та від 06.08.2018 р., де в розділі ІІ Доходи членів сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, членів сім`ї, що проживають окремо заявником не зазначено, що вона отримала в ці періоди доходи від продажу рухомого майна - двох транспортних засобів. Відповідно до п.8, 8-1 Порядку 189, тимчасова допомога надається на дітей у розмірі, що дорівнює різниці між 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та середньомісячним сукупним доходом сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців. Розрахунок середньомісячного сукупного доходу сім`ї для призначення тимчасової допомоги провадиться відповідно до Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги. Згідно пп.. 5.19 та пп.5.20 п. 5 Методики обчислення сукупного доходу сім`ї для всіх видів соціальної допомоги, затвердженої спільним наказом Мінсоцполітики, Мінфіну, Мінекономіки, Держкомсім`ямолоді, Держкомстату від 15.11.2001 № 486/202/524/455/3370 до сукупного доходу сімей (одержувачів) входять: - доходи від продажу об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів; - інші доходи, які підлягають оподаткуванню відповідно до законодавства. Таким чином, отриманий відповідачем дохід від продажу рухомого майна - двох транспортних засобів є доходами громадянина, тому повинні бути задекларовані при зверненні за призначенням тимчасової допомоги. Відповідно до п.10 Порядку 189, у разі коли одержувачем навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на тимчасову допомогу та визначення її розміру, а також у разі неповідомлення або невчасного повідомлення про виникнення обставин, за яких виплата тимчасової допомоги припиняється, на наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через 12 місяців з місяця виявлення порушення (виникнення обставин). Так, згідно акту державного соціального інспектора управління від 08.02.2019 у зв`язку з виявленими фактами вирішено виставити [PERSON] переплату по надміру нарахованим бюджетним коштам. (а.с. 25) Управлінням визначено обсяг та період виплачених надміру коштів державної допомоги замість аліментів [PERSON] , що підтверджується довідкою управління від 13.02.2019 р., [PERSON] не мала законного права на отримання державної допомоги за період з 01.08.2017 р. по 31.01.2018 р. у розмірі 8 764,00 грн. та за період з 01.08.2018 р. по 31.01.2019 р. у розмірі 11830,00 грн. на загальну суму 20594,00 грн. (а.с. 28) З метою повернення надміру виплачених бюджетних коштів [PERSON] управлінням 19.02.2019 р., рекомендованим листом від 14.02.2019 р. за №08-02/586 направлено лист - повідомлення про повернення державної допомоги у сумі 20594,00 грн. до 20.03.2019 р. (а.с. 29) До теперішнього часу належна до повернення на розрахунковий рахунок управління сума у розмірі 20594,00 грн. у добровільному порядку не повернута. Відповідно до п. 12 Порядку 189, орган соціального захисту населення: визначає суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та встановлює строки її повернення (протягом місяця); повідомляє одному з батьків про суму сплаченої тимчасової допомоги, яка підлягає поверненню, та строк її повернення; у разі неповернення коштів добровільно в установлені строки вирішує питання про їх стягнення у судовому порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші. Відповідно до ч. 2. ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Управлінням в лютому 2019 встановлено факт подання недостовірних відомостей про отримані доходи [PERSON] , а саме доходів від продажу транспортних засобів, що вплинуло на встановлення права на тимчасову допомогу та визначення її розміру, згідно даних ДФС України та даних Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області. Згідно сегменту «Облік внутрішньо переміщених осіб» [PERSON] перебуває на обліку в управлінні соціального захисту населення Запорізької міської ради по Олександрівському району, як внутрішньо переміщена особа з 27.07.2016 р. по теперішній час, фактично мешкає за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 26) Відповідно до ст..11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» та Порядку оформлення і видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 №509 «Про облік внутрішньо переміщених осіб», (далі - Порядок) Міністерство соціальної політики України відповідає за забезпечення формування та ведення Єдиної інформаційної бази даних внутрішньо переміщених осіб. Порядок регулює механізм видачі довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Довідка є документом, який підтверджує факт внутрішнього переміщення і взяття на облік внутрішньо переміщеної особи. Згідно з п.2 Порядку для отримання довідки повнолітня внутрішньо переміщена особа звертається особисто, із заявою про взяття на облік, форму якої затверджує Мінсоцполітики, до структурного підрозділу з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських рад (управління). На даний час, довідка, видана [PERSON] , як внутрішньо переміщеній особі, управлінням соцзахисту населення ЗМР по Олександрівському району, згідно Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб за фактичною адресою проживання: [ADDRESS] не скасована і є дійсною. Відповідно до ч. 1 ст. 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи та перевіривши їх відповідність вимогам ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої суми тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме у розмірі 20594 грн. 00 коп. є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до вимог ст.. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від розміру мінімального прожиткового мінімуму у місячному розмірі, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 1 січня 2019 року 1921 грн., то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1921 грн.

Outcome: approved