Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, по якому просять суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS]; зняти [PERSON] з реєстраційного обліку з квартири за адресою: [ADDRESS] Позивачі, будучи сповіщеними належним чином, до суду не зявились, надали до суду письмову заяву, відповідно до якої, просять справу розглянути за відсутністю позивачів, проти заочного розгляду справи не заперечують. Відповідач по справі, будучи сповіщеними належним чином до суду не зявився. Суд у зв'язку з неявкою відповідача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача та за згодою позивача, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, надані докази, вважає позов підлягаючим частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Судом встановлено,наступні фактичні обставини по справі. Позивачі по справі є співвласниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 11.04.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, копія якого наявна в матеріалах справи ( а.с.10). 82/1000 частини квартири було відчужено [PERSON]А згідно договору купівлі-продажу № 4050, зареєстрованого Одеською товариною біржею 05.08.1994 року. Власником 125/1000 частин квартири [ADDRESS] була [PERSON], яка 06.06.1994 року через свого представника продала, належну їй частину квартири та з того часу не проживає в ній. З матеріалів справи вбачається, що згідно Довідки ( виписки з домової книги про склад сімї та реєстрацію) від 23.02.2015 року в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.18). Підставою для реєстрації [PERSON] за вищевказаною адресою було реєстрація шлюбу її сина [PERSON] з [PERSON] та проживання однією сімєю. Позивачі в позові посилаються на те, що [PERSON] продала належну їй частину квартири та фактично в ній не проживає, що підтверджується актом про непроживання від 11.06.2015 року, складеним начальником дільниці № 10 КП " ЖКС " Порто-Франківським" ( а.с. 50). Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до вимог ст. ст. 59-60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла і законом. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не користується зазначеною житловою площею вказаної квартири більше року, без поважних причин. Судовий захист цивільних прав та інтересів, шляхом визнання відповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якої вбачається, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Оскільки судом встановлено, що права та інтереси позивачів, як власників порушуються, а також враховуючи той факт, що відповідач по справі не проживає в зазначеній квартирі без поважних причин з 1994 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню. В частині вимог про зняття є реєстраційного обліку відповідача суд вважає за необхідне відмовити, оскільки підставою для зняття з реєстраційного обліку є рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. На підставі викладеного й

Outcome: approved