Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом і просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, шлюб вони зареєстрували 27 лютого 2016 року, а вже в березні 2016 року припинили спільне проживання, дітей від шлюбу вони не мають, але відповідач не бажає розірвати шлюб в органах РАЦС, примирення та подальше проживання з відповідачем однією сімєю неможливе Позивач наполягає на розірванні шлюбу, після розірвання шлюбу просить змінити їй прізвище на «Касаджик». Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином , направила до суду заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, наполягає на задоволенні свого позову. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, причину неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України зі згоди позивача суд постановляє по справі заочне рішення. Позов підлягає задоволенню Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було зареєстровано 27 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції в Одеській області, про що було зроблено актовий запис за № 35. Від шлюбу сторони не мають дітей. Сторони мають різні погляди на сімейне життя, між ними склалися неприязні стосунки, в звязку з чим вони з березня 2016 року припинили спільне проживання, проживають окремо. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сімї сторони не здійснили, позивачка миритися не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки взаємовідносини подружжя свідчать про те, що збереження шлюбу неможливо, суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивача суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище "Касаджик"

Outcome: approved