Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

13.04.2016 року позивач ПАТ "Дельта Банк" звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 10.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений договір № 39ДС/00106/К12/2007-А, відповідно до умов якого [PERSON] надав позичальнику кредитні кошти в сумі 269\~892,00 грн. В забезпечення умов виконання кредитного договору між Банком та Позичальником був укладений договір застави № 39ДС/00106/312/2007-А, відповідно до умов якого в заставу банку було передане рухоме майно, а саме: транспортний засіб TOYOTA CAMRY 3,5L 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], про що був внесений відповідний запис до ДРОРМ за № 6270901 від 20.12.2007 року. Позивач вказує, що у звязку з укладенням 20 травня 2013 року договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ Кредитпромбанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому у реєстрі за № 1134, право вимоги за кредитним договором № 39ДС/00106/К12/2007-А від 10.12.2007 року та договором застави, укладеним між [PERSON] та ПАТ Кредитпромбанк» перейшло до позивача. Позивач вказує, що у звязку із вжиттям заходів, спрямованих на реалізацію предмета застави йому стало відомо, що ВДВС Артемівського МРУЮ накладений арешт на все рухоме майно [PERSON], у тому числі і на предмет застави. Як вказано у позовній заяві, відповідно до витягу ДРОРМ № 49184413 від 16.03.2016 року застава рухомого майна зареєстрована 20.12.2007 року, враховуючи внесені зміни обтяжувачем є ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Постанови про арешт майна винесені ВДВС Артемівського МРУЮ 27.01.2012 року, 13.02.2012 року та 06.08.2013 року, тобто після заборони накладеної АТ «[PERSON], з чого, як вказує позивач, він має переважне право задовольнити свої вимоги перед іншими обтяжувачами. Також позивач зазначає, що всі арешти накладені при виконанні одного й того ж самого виконавчого листа, який кілька разів був предявлений на виконання та був повернутий стягувачу через неможливість розшукати майно в інтересах ПАТ Кредитпромбанк, правонаступником якого є позивач. Позивач вказує, що арешт, накладений відповідачем позбавляє його можливості скористатися своїм правом та реалізувати предмет застави для задоволення своїх вимог у повному обсязі. Позивач просив суд постановити рішення, яким звільнити з-під арешту накладеного постановою про відкриття виконавчого провадження 30905009 від 27.01.2012 року зареєстрований в реєстрі 13.02.2012 року за № 12156758 по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4593 від 27.05.2010 року про стягнення з [PERSON] суми боргу 208\~468 (двісті вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 55 коп. на користь ПАТ «Кредитпромбанк» рухоме майно, а саме транспортний засіб TOYOTA CAMRY 3,5L 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та знаходиться в заставі ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»; звільнити під-арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 30905009 від 13.02.2012 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4593 від 27.05.2010 року про стягнення з [PERSON] суми боргу 208\~468 (двісті вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 55 коп. на користь ПАТ «Кредитпромбанк» рухоме майно, а саме транспортний засіб TOYOTA CAMRY 3,5L 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та знаходиться в заставі ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК»; звільнити під-арешту накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 36937830 від 06.08.2013 року по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-4593 від 27.05.2010 року про стягнення з [PERSON] суми боргу 208\~468 (двісті вісім тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 55 коп. на користь ПАТ «Кредитпромбанк» рухоме майно, а саме транспортний засіб TOYOTA CAMRY 3,5L 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], що належить [PERSON] та знаходиться в заставі ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Представник позивача у судовому засіданні на вимогах заяви наполягав та просив їх задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Судові витрати з відповідачів просив не стягувати. Представник третьої особи ВДВС Артемівського МРУЮ у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення вимог позовної заяви. Відповідачі у судове засідання повторно не зявилися. У встановленому законом порядку неодноразово були повідомлені про дату, час і місце судового засідання. Але про причини неявки суд не сповістили. Від них не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши доводи та пояснення представника позивача, представника третьої особи ВДВС Артемівського МРУЮ, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що дійсно 10.12.2007 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений договір № 39ДС/00106/К12/2007-А, відповідно до умов якого [PERSON] надав позичальнику кредитні кошти в сумі 269\~892,00 грн. (а. с. 7-13). В забезпечення умов виконання кредитного договору між Банком та Позичальником був укладений договір застави № 39ДС/00106/312/2007-А, відповідно до умов якого в заставу банку було передане рухоме майно, а саме: транспортний засіб TOYOTA CAMRY 3,5L 2007 року випуску, державний номер [NUMBER], про що був внесений відповідний запис до ДРОРМ за № 6270901 від 20.12.2007 року. (а. с. 14-17). Як встановлено у судовому засіданні 20 травня 2013 року було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами між ПАТ Кредитпромбанк» та ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК». Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за № 1134. (а. с. 14-24). Відповідно до цього договору право вимоги за кредитним договором № 39ДС/00106/К12/2007-А від 10.12.2007 року та договором застави, укладеним між [PERSON] та ПАТ Кредитпромбанк» перейшло до позивача. Як вбачається з матеріалів справи, ВДВС Артемівського МРУЮ 27.01.2012 року, 13.02.2012 року та 06.08.2013 року були винесені постанови про арешт майна. (а. с. 27-34). Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). У частині першій ЗУ «Про заставу» зазначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленного майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 19 вказаного Закону за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частинами першою та другою ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» закріплено пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Судом встановлено, що ПАТ Кредитпромбанк» зареєстрував обтяження 20.12.20017 року, а ВДВС Артемівського МРУЮ зареєстрував обтяження 27.01.2012 року, 13.02.2012 року та 06.08.2013 року, тобто відповідно до чинного законодавства позивач має перевагу. У ч. 1 ст. 15 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вказано, що обтяжувач (продавець) рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит з відстроченням або розстроченням платежу, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Частиною 7 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що спори, що виникають під час виконавчого провадження щодозвернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. У ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи, а тому мають бути задоволені. З урахуванням викладеного,

Outcome: approved