Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користуватися житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами , що в с. Бригінці Бобровицького району Чернігівської області по вул. 30 років Перемоги , 57 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі -продажу від 07.03.1992 року вона є власником вищезазначеного будинку . В даному будинку крім позивачки зареєстрована також [PERSON] , про що свідчить запис в домовій книзі . З 2010 року відповідачка не проживає за місцем реєстрації , в будинку відсутні будь-які речі відповідачки .Де на даний час проживає відповідачка не відомо. Факт відсутності відповідачки за вказаною адресою підтверджується актами обстеження вищезгаданого будинку. Договір оренди з відповідачкою не укладався, за утримання будинку відповідачка не сплачує кошти, особисто участь в утриманні не приймає. Реєстрація відповідачки перешкоджає праву позивачки розпоряджатися даним будинком. Враховуючи вищезазначене позивачка просить визнати відповідачку такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням. В судове засідання позивачка не з"явилася, але надіслала заяву в якій просить розглянути справу в її відсутність, вимоги підтримує, не заперечує щодо заочного розгляду (а.с. 18). Відповідачка в судове засідання не з"явилася , про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення , розміщене в газеті про її виклик до суду (а.с.21) , заяв про перенесення розгляду не подавала, про причини неявки не повідомляла , а тому суд ухвалив розгляд провести на підставі наявних у справі доказів ( ст. 169 ч.4 ЦПК України). Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України , а не ст.ст. 71,72 ЖК України. В судовому засіданні встановлено , що позивачка є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами , що в с. Бригінці Бобровицького району Чернігівської області по вул. 30 років Перемоги , 57 на підставі договору купівлі продажу (а.с.5). В будинку , що належить позивачці зареєстрована відповідач [PERSON], що підтверджується даними домової книги (а.с.6-8) , проте не проживає в даному будинку з 2010 року, що підтверджується актами обстеження житлового будинку від 17.08.2015 року, 26.11.2015 року , 25.04.2016 року (а.с.9-11) . Отже відповідачка відсутня за місцем реєстрації більше 1 року , не є родичкою , членом сім"ї позивачки не являється, договір оренди відсутній , домовленості про тривалу відсутність між сторонами не було, тобто вважати причини відсутності поважними не має . Враховуючи всі надані позивачкою докази , суд вважає , що відповідачка відсутня за місцем реєстрації понад рік без поважних причин , а тому втратила право користуватися житлом позивачки . Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалося. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved