Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

03 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовами до [PERSON], що ухвалою суду від 24 листопада 2014 року об'єднані в одне провадження, та просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 550 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною трьохрічного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 05 вересня 2010 року позивач з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина залишилась на її утриманні, а домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. Крім того, чоловік не здійснює витрат на її утримання, хоч має таку можливість, оскільки працює на сезонних роботах в Києві та отримує доходи. В судове засідання позивач [PERSON], її представник [PERSON] не з'явилися, однак у заяві від 08 грудня 2014 року представник позивача [PERSON] просить розглянути справу за її та позивача відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подавши суду заяву від 08 грудня 2014 року про розгляд справи за його відсутності. Враховуючи, що в дане судове засідання не з'явилися всі особи, які беруть участь у справі, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову. При цьому суд виходив з наступного. [PERSON] та [PERSON] з 05 вересня 2010 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Озерянською сільською радою Турійського району Волинської області, актовий запис №03 (а. с. 4). Як видно зі свідоцтва про народження (а. с. 5), сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем [PERSON], що стверджується довідкою про склад сім'ї від 06 жовтня 2014 року №413 (а. с. 6). Позивач [PERSON] в даний час не працює, отримує допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трьохрічного віку, що починаючи із серпня 2014 року складає 130 грн. за місяць, про що свідчить довідка від 08 жовтня 2014 року №1181 (а. с. 9). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16.01.2014р. № 719-VIІ, прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 01 січня 2014 року становить 1032 грн. на одну особу. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не надано жодних належних і допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що він неспроможний сплачувати аліменти у заявленому в позові розмірі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] офіційно не працює, постійного доходу не має, інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо на утриманні не має, та з огляду на його молодий вік та повну працездатність останній спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, який просила позивач - 550 грн. щомісячно, що не є завищеним з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років на 2014 рік в сумі 1032 грн., обов'язковості утримання дітей обома батьками. Крім того, згідно ч.ч.2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Виходячи з наведеної норми матеріального права, суд дійшов висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, у заявленому позивачем розмірі, враховуючи те, що відповідач хоч офіційно не працює, але перебуває на сезонних роботах у Києві, має доходи, та може надавати таку допомогу. Доказів протилежного відповідачем не надано. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, п. 3 ч. 1 ст. 80, ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 243.60 грн. судового збору. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved