Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 13 червня 1991 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Харківського районної ради №489 від 31 травня 1991 року належить 37/100 частин будинку [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. Після її смерті залишилося спадкове майно у вигляді 37/100 частин домоволодіння [ADDRESS]. Однак оформити свої спадкові права після смерті [PERSON] він не може, оскільки в безспірному порядку не може надати документів, які б підтверджували його спільне мешкання разом з [PERSON], у зв'язку з тим, що місце мешкання кожного з них зареєстровано за різними адресами, незважаючи на те, що фактично, з грудня 2011 року по день смерті [PERSON], вони мешкали спільно. Тому просив встановити факт того, що він з грудня 2011 року по день смерті [PERSON] мешкав разом з нею за адресою: [ADDRESS] та визнати за ним право власності на 37/100 часток вищевказаного домоволодіння. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні на 14 травня 2018 року. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 квітня 2018 року було витребувано у приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Гаража Наталії Петрівни ([ADDRESS]) належним чином засвідчену копію спадкової справи, відкритої до майна [PERSON], яка померла [INFO] року і яка на час смерті мешкала за адресою: [ADDRESS]. 18 квітня 2018 року позивач надав суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. 25 квітня 2018 року представник відповідача надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, просив постановити рішення на розсуд суду, у відповідності з вимогами діючого законодавства. Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 14 травня 2018 року за наслідками підготовчого судового засідання справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 24 травня 2018 року. Оскільки сторони у судове засідання не з"явились, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд встановив наступне. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області (а.с.9). Як вбачається з копії акту, складеного 20 лютого 2018 року комісією у складі депутата 16 округа Будянської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON], сусідів: [PERSON], [PERSON], з 2003 року по [INFO] року [PERSON] доглядав [PERSON], яка померла [INFO] року і на час смерті мешкала за адресою: [ADDRESS], забезпечував її харчуванням, необхідним одягом та лікарськими засобами, оплачував комунальні послуги, надавав всіляку допомогу та підтримку, вчиняв дії щодо забезпечення [PERSON] всіма засобами, предметами домашнього вжитку, речами, літературою тощо (а.с.11). Як вбачається з копії акту, складеного 30 березня 2018 року комісією у складі депутата 16 округа Будянської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON], сусідів: [PERSON], [PERSON], з 2003 року [PERSON] допомагав [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а з грудня 2011 року, коли вона потребувала більшої допомоги, постійно мешкав з [PERSON] разом по день її смерті - [INFO] року однією родиною, більш ніж 5 років за адресою: [ADDRESS]. Забезпечував [PERSON] харчуванням, одягом, оплачував комунальні послуги, надавав всіляку допомогу, привозив ліки (а.с.23). Як вбачається з наданих позивачем накладної, товарного чека та копій квитанцій, позивач купував їй ліки та здійснював поховання [PERSON] (а.с.55-61). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що позивач дійсно з грудня 2011 року по [INFO] року мешкав разом з [PERSON], однією сім"єю. Стосовно вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 13 червня 1991 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Харківського районної ради №489 від 31 травня 1991 року належало 37/100 часток будинку [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з технічного паспорта на будинок [ADDRESS], 37/100 часток зареєстровано за [PERSON] та 63/100 часток за [PERSON] і зазначене домоволодіння складається з: житлового будинку літер «А1-1», прибудов літер «А1-1», «А2-1», веранди літер «а1», «а2», «а3», веранди літер «а4», гаража літер «Б», сараїв літер «В», «Н», вбиралень літер «Г», «М», погрібів літер «Д», «О», душу літер «Л», навісу літер «Р», огорожі №1, №3, воріт №2, хвіртки №4, вигрібної ями літер «К», колодязю літер «К1» (а.с.12-15). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Виконавчим комітетом Будянської селищної ради Харківського району Харківської області, [PERSON] померла [INFO] року (а.с.9). Як вбачається з копії спадкової справи №42/2017, відкритої після смерті [PERSON], приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П., [PERSON] 20 червня 2017 року звернувся з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] (а.с.39-47). У той же час, як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, винесеної 19 січня 2018 року приватним нотаріусом Харківського районного нотаріального округу Харківської області Гаража Н.П., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв"язку з відсутністю документів, що підтверджують факт його проживання зі спадкодавицею однією сім'єю не менше як п'ять років до часу відкриття спадщини (а.с.21). Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного. Статтею 1218 Цивільного Кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Цивільним Кодексом передбачена черговість спадкоємців за законом, відповідно до якої у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України), у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України), у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (ст. 1263 ЦК України), у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (ст. 1264 ЦК України), у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. У п'яту чергу право на спадкування за законом одержують утриманці спадкодавця, які не були членами його сім'ї. Утриманцем вважається неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім'ї спадкодавця, але не менш як п'ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст. 1265 ЦК України). Згідно з вимогами ст.1216 ЦК України (в редакції 2004 року), спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ч.1 ст.1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину у виді 37/100 часток будинку [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, звернувшись до нотаріальних органів з заявою про прийняття спадщини, що було підтверджено наданими суду письмовими доказами. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, залишаються за ним. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved