Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

Позивачка звернулася у Виноградівський районний суд із цією позовною заявою до відповідача з тих підстав, що з відповідачем уклали 07.08.1993р. в м.Ківерці, Влинської області шлюб, рішенням Виноградівського районного суду у 2012р. шлюб між ними був розірваний, від даного шлюбу у них народилися сини [PERSON] [INFO] та Дмитро- 01.11.1994р.н., який відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 07.11.2011р. отримують аліменти в розмірі по 400,00 грн. Заявлені вимоги мотивовані тим, що на даний час син [PERSON], який є вже повнолітнім, продовжує навчання в і є студентом Львівського торговально-економічного університету ОР магістр, навчається на першому курсі Інституту Екноміки та фінансів з денною формою навчання на платній основі. Так, відповідно до договору №34/1 від 07.08.2015р. вартість навчання на навчальний рік становить 11.400 грн., та 1.600,00 грн. оплата за гуртожиток. Оскільки позивачкою внесено за гуртожиток 1.600,00 грн. та 5.700,00 грн. за навчання другу половину суми позивачка просить стягнути з відповідача, тобто 5.700 грн. за половину навчання та 800,00 грн. за гуртожиток. Оскільки вона на утриманні має ще одного сина, який навчається в 11 класі Карачинського греко-катлицького ліцею імені єпископа [PERSON], а відповідач має мінливий нерегулярний дохід, позивачка просить суд надалі стягувати з відповідача аліменти в розмірі 600,00 грн. щомісячно на сина [PERSON] до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, стягнути також і 5.700,00 грн. за половину вартості навчання та 800,00 грн. половину вартості за пррживання у гуртожитку. В судове засідання позивачка не з»явилася, проте подала до суду письмову заяву від 06.12.2016р., в якій свої вимоги, зазначені в заяві, підтримала в повному обсязі з підстав, наведених у цій заяві та просила суд такі задоволити, а справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, хоча про час і місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, зокрема- судовою повісткою, причину своєї неявки до суду не повідомив, у зв»язку з чим суд, зі згоди представника позивача, викладеній в заяві, ухвалює рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Отже, вивчивши матеріали справи у їх сукупності та взаємозв"язку, суд вважає позов обгрунтованим із-за таких підстав. Згідно із ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні на підставі достовірних доказів встановлено, що сторони уклали 07.08.1993р. в м.Ківерці, Волинської області шлюб, рішенням Виноградівського районного суду у 2012р. шлюб між ними був розірваний, від даного шлюбу у них народилися сини [PERSON] [INFO], які відповідно до рішення Виноградівського районного суду від 07.11.2011р. отримують аліменти в розмірі по 400,00 грн. та син [PERSON] [INFO] З матеріалів справи встановлено, що на даний час син [PERSON], який вже є повнолітнім, продовжує навчання і є студентом Львівського торговально-економічного університету ОР магістр, навчається на першому курсі Інституту Економіки та фінансів з денною формою навчання на платній основі. Так, відповідно до договору №34/1 від 07.08.2015р. вартість навчання на навчальний рік становить 11.400 грн., та 1.600,00 грн. оплата за гуртожиток. Суд вважає, що правовідносини між сторонами випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Зокрема, згідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов"язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду, як випливає із змісту ст.181 ч.3 СК України, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів (ч.ч.1-2 ст.182 цього-ж Кодексу), суд має враховувати стан здоров»я та матеріальне становище дитини, стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно з ч.1 ст.198 СК України батьки зобов»язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Окрім того, відповідно до ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов»язані утримувати їх до досягнення 23-хроків за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи, позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі, заявлені позивачкою з урахуванням фактичних потреб повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, фінансових та матеріальних можливостей батька, який є працездатною і здоровою особою, а також передбаченого ст.182 СК України мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а відтак суд вважає позов обгрунтованим, який підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.ст.180,182,196,199,200 СК України та

Outcome: approved