Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

В провадженні Кривоозерського районного суду перебуває цивільна справа №479/94/18 за позовом [PERSON] до ПСВП "Рутенія-М" про визнання договору оренди землі від 16 березня 2010 року, зареєстрованого у Кривоозерському відділі Миколаївської регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 14 грудня 2010 року за №041047600021 недійсним. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в суді позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні та застосувати позовну давність до позовних вимог. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положеннями ст.215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3, 5,6 ст.203 цього Кодексу саме на момент вчинення правочину. Згідно положень ч.3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (загальна умова дійсності правочину). Згідно положень ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною. Виняток з цього правила стосується фізичних осіб, які через хворобу або фізичні вади не можуть підписатись власноручно. В такому випадку за дорученням такої особи та в її присутності текст правочину підписує інша особа. При цьому, підпис іншої особи на тексті правочину, щодо якого не вимагається нотаріального посвідчення, має бути засвідчений відповідною посадовою особою за місцем роботи, навчання, проживання або лікування особи, яка його вчиняє. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 3,47 га, кадастровий номер: [NUMBER] , розташованої в межах території Бурилівської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується даними державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] , виданого Кривоозерською райдержадміністрацією Миколаївської області 17 грудня 2003 року (а.с.8). Згідно договору оренди земельної ділянки без номера від 16 березня 2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 14 грудня 2010 року за №041047500021 [PERSON] надав земельну ділянку площею 3,47 га, кадастровий номер: [NUMBER] у строкове платне користування Приватному сільськогосподарському виробничому підприємству "Рутенія-М" на строк 10 (десять) років (а.с.9-13). Представник позивача в судовому засіданні наполягав, що позивач згоду на передачу своєї земельної ділянки відповідачу не надавав, відповідно вказаний договір з ПСВП "Рутенія-М" 16 березня 2010 року не укладав. За даними висновку №78 судової почеркознавчої експертизи від 02 травня 2019 року підтверджується, що підписи від імені [PERSON] в графах:"Орендодавець" договору оренди земельної ділянки без номера від 16 березня 2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 14 грудня 2010 року за №041047500021, виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с.144-149). Отже, підпис від імені позивача [PERSON] на спірних договорах вчинено іншою особою без дотримання положень ст.207 ЦК України, а також за відсутності належної довіреності, наданої за вимогами ст.ст.244, 245 ЦК України. Таким чином судовому засіданні доведено, що вищевказані договори оренди землі власник земельних ділянок [PERSON] як сторона в договорах не підписував, не знайомився з умовами договору щодо об`єкту оренди, строку його дії, розміру орендної плати та порядку її виплати, інших істотних умов, визначених договорами. Враховуючи наведене, а також обов`язкову наявність в договорі оренди землі певних істотних умов та обов`язкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорах оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили щодо істотних умов договорів, передбачених Законом. На підставі викладеного, суд вважає доведеним, що під час укладання спірних договорів, їх текст було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому, не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договорів оренди землі, передбачених положеннями ст.15 Закону України "Про оренду землі", що є підставою для визнання спірних договорів недійсними. Таким чином, законні права [PERSON] щодо права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд були порушені, тому суд вважає вимоги позивача про визнання спірних договорів оренди землі недійсним законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У зв`язку з недійсністю договору оренди землі, укладеного 16 березня 2010 року, зареєстрованого у відділі Держкомзему регіональної філії ДП "Центр ДЗК" 14 грудня 2010 року за №041047500021, Приватне сільськогосподарське виробниче підприємство "Рутенія-М", має повернути [PERSON] належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 3,47 га, кадастровий номер: [NUMBER] . Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання застосування строків позовної давності вказуючи про те, що позивач отримував орендну плату, чим фактично визнав та схвалив наявність договірних правовідносин з ПСВП "Рутенія -М" на умовах оспорюваного договору. В суді представник позивача пояснив, що дійсно ПСВП "Рутенія -М" з 2010 р. користувалося, належною [PERSON] , земельною ділянкою, за що позивач отримував плату, однак договірних відносин з приводу саме оренди землі не існувало, а користування земельною ділянкою було зумовлено лише усною домовленістю між [PERSON] та ПСВП "Рутенія -М". Відповідач не подав суду доказів, які б спростовували вказані доводи представника позивача. Зокрема, ПСВП "Рутенія -М" не подало доказів того, що [PERSON] отримував від товариства орендну плату підписував з цього приводу відповідні документи і таким чином був обізнаний про існування орендних відносин з відповідачем. Твердження представника відповідача про те, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки йому увесь час було відомо про особу, яка обробляла його земельну ділянку та представником позивача не доведено факту отримання оспорюваного договору оренди у 2017 році є безпідставними. Згідно положень ст.257, ч.1 ст.261 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тимчасовим порядком ведення державного реєстру земель, затвердженого наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 2 липня 2003 року №174, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25 липня 2003 року за №641/7962 (чинного на час виникнення спірних правовідносин), передбачено, що реєстрація договору оренди землі здійснюється виключно орендарем. Відповідно до п. 9.4. Порядку для реєстрації договору оренди землі представник орендаря земельної ділянки - юридичної особи пред`являє оператору (реєстратору) документи, в тому числі і договір оренди земельної ділянки. З цього приводу представник позивача вказав, що реєстрація оспорюваного договору оренди землі, якого [PERSON] не підписував, здійснювалась ПСВП "Рутенія -М", який зобов`язаний був передати орендодавцю після реєстрації один примірник договору, що ним зроблено не було. Як вказував представник позивача, про факт існування оспорюваного договору оренди землі, тобто про порушення свого права [PERSON] стало відомо, коли він отримав копію договору оренди землі у 2017 році. До 2017 року [PERSON] не міг знати про порушення свого права, оскільки договору оренди землі із ПСВП "Рутенія -М" не підписував. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи №6-48цс15 (постанова від 22 квітня 2015 року). Інших доказів, які б спростовували вказані обставини, матеріали справи не містять, тому суд приходить до переконання, що позовну заяву подано в межах строку позовної давності. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача суд стягує понесені ним та документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі - 8 128,04 грн., з яких: 704,80 грн. - витрати по сплаті судового збору, 7 423,24 грн. - витрати по оплаті вартості судово-почеркознавчої експертизи. На підставі зазначеного та

Outcome: approved