Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

11 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] селищної\~ради Кривоозерського району про визнання права власності на земельну ділянку площею 0.1634 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул.Індустріальній,35 б, смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла 02 квітня 2013 року, оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] селищної ради, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 квітня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ФП №176601, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 02 квітня 2013 року(а.с.7). Спадкоємцем за законом першої черги, на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON], серії ІІІ-ЯР №664700, виданого Тернівським г/б ЗАГС Дніпропетровської області 22 грудня 1959 року(а.с.4). Згідно даних довідки [PERSON] селищної\~ради Кривоозерського\~району Миколаївськоїобласті №1102 від 09 лютого 2018 року, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було смт.Криве Озеро вул.Індустріальна,35 б Кривоозерського району Миколаївської області, на день смерті спадкодавця у спадковому будинку були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON]О.(а.с.26). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею площею 0.1634 га, кадастровий номер: 4823955100:05:005:0003, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), яка розташована по вул.Індустріальній,35 б, смт.Криве Озеро Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві власності спадкодавцеві [PERSON], що підтверджується даними копії Державного акту на право приватної власності на землю серія МК №2433, виданого [PERSON] селищною радою народних депутатів 27 вересня 1994 року(а.с.11), даними витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4804478742018 від 01 березня 2018 року(а.с.12-14). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається із спадкової справи №41/2018(а.с.24-32), позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.25). В оформленні спадщини на земельну ділянку, площею 0.17 га, державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.3), оскільки для вчинення нотаріальних дій не приймаються документи, які не відповідають вимогам законодавства. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За положеннями ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved