Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

10 січня 2018 року позивач [PERSON], що зареєстрована за адресою: [INFO], звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивує тим, що із відповідачем з 29 квітня 2014 року перебувала у шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. У зв`язку з тим, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, хоча має таку можливість, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову до суду. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а розгляд справи проводити без її участі (а.с.22). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, але подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі (а.с.19). Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв'язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно зі ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 роз`яснено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, пересвідчившись, що визнання відповідачем позову не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що сторони 29 квітня 2014 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Недригайлівського районного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БП №086001 (а.с.2). У шлюбі у сторін 21 травня 2014 року народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-БП №170121 (а.с.5). Відповідно до зазначеного свідоцтва про народження, батьком дитини записаний [PERSON], відповідач по справі. Відповідно до копії довідки про склад сімї, виданої виконавчим комітетом Засульської сільської ради Недригайлівського району Сумської області від 05.01.2018 (а.с.9), позивач [PERSON] зареєстрована у [INFO], разом з сином [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Відповідно до положень ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. У статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць дітей віком до 6 років становить: з 1 січня 2018 року 1492 гривень, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня 1626 гривень. Оскільки неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], проживає разом з матірю, відповідач є його батьком, працездатний, що повністю визнається останнім, то відповідно до ст. 180 СК України, суд вважає за необхідне стягувати з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], який досяг 3-річного віку, в розмірі 1000,00 грн. щомісячно, до досягнення останнім повноліття. Згідно ст. 430 ЦПК України, необхідно допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved