Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

09.11.2020 року позивач подала до суду позовну заяву до відповідача про стягнення безпідставно отриманих коштів, в подальшому зменшивши свої позовні вимоги, в якій просить суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь [PERSON] безпідставно набуті за її рахунок кошти в сумі 3796,44 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.11.2020 р. складає 106822,33 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 10.07.2008 р. між нею ( [PERSON] ) та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № SUA0GA0000000007, відповідно до якого вона отримала кредит в розмірі 19708,04 доларів США з кінцевим терміном погашення до 10.07.2028 року. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду від 20.08.2015 р. по справі №583/2350/15-ц з неї (позивачки) стягнуто у погашення заборгованості за вказаним вище кредитним договором 8767,55 доларів США та 2184,75 грн. пені. На виконання даного рішення нею (позивачкою) було сплачено 12663 долари США, замість стягнутих 8767,55 доларів США та 2184,75 грн. Вказана обставина встановлена заочним рішення Охтирського міськрайонного суду від 22.05.2019 р. у справі №583/5529/18, що набрало законної сили, яким визнано зобов`язання [PERSON] перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» по кредитному договору № SUA0GA0000000007, укладеному 10.07.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», виконаним. Відповідно сума переплати (безпідставно сплачених коштів) складає 3796,44 долари США, що за курсом НБУ станом на 09.11.2020 р. становить 106822,33 грн., які вона (позивачка) просить стягнути з відповідача на підставі ст. 1212 ЦК України на її користь. 16.11.2020 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 23.11.2020 р. відповідач АТ КБ «ПриватБанк» отримав копію ухвали про відкриття від 16.11.2020 р., позовну заяву та додані документи. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 10.07.2008 між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № SUA0GA0000000007, відповідно до якого позивач отримала кредит у розмірі 24528,84 доларів США на наступні цілі: у розмірі 19708,04 доларів США на споживчі цілі, з них 18900,00 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також 567,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 141,79 доларів США для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 99,25 доларів США для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на перший рік дії кредиту, а також у розмірі 4820,80 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% на суму виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,00% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 даного договору. Кінцевий термін погашення до 10.07.2028 р. [PERSON] допустила порушення умов укладеного договору і станом на 30 червня 2015 року заборгованість за кредитом становила - 7260,19 доларів США, за відсотками - 844,44 доларів США, по комісії - 229,38 доларів США, з пені - еквівалент 99,01 доларів США, штраф (фіксована частина) - 11,89 доларів США, штраф (процентна складова) - 421,65 доларів США, тому кредитор, скористався наданим йому правом вимоги про дострокове повернення частини кредиту, що залишилось та сплати процентів і 21 липня 2015 року звернувся з відповідним позовом до Охтирського міськрайонного суду Сумської області. Під час слухання цивільної справи, 19 серпня 2015 року між сторонами було укладено додаткову угоду до кредитного договору № SUA0GA0000000007, якою були внесені зміни до кредитного договору, відповідно до яких банк зобов`язується надати позичальникові кредит на строк до 10 липня 2028 року у розмірі 25791,79 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 15 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 3% на суму виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п. 7.2 даного договору. В той же час, про укладення вищезазначеної додаткової угоди сторони суд не повідомили. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року, справа №583/2350/15-ц, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SUA0GА0000000007 від 10 липня 2008 року: тіло кредиту 7260,19 доларів США, проценти за користування кредитом 844,44 доларів США, комісія за користування кредитом 229,38 доларів США, штраф (фіксована частина) 11,89 доларів США, штраф (процентна складова) 421,65 доларів США, усього 8767,55 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на день прийняття рішення суду еквівалентно 193464,76 грн, та 2184,75 грн. пені. 28 грудня 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в якому просила визнати грошове зобов`язання [PERSON] перед АТ КБ «ПРИВАТБАНК» по кредитному договору № SUAOGA0000000007, укладеному 10.07.2008 [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», виконаним, та зобов`язати АТ КБ «ПРИВАТБАНК» видати [PERSON] довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 22.05.2019 у справі № 583/5529/18, яке набрало законної сили 02.07.2019 р., було задоволено позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання зобов`язання виконаним; визнано зобов`язання [PERSON] перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» по кредитному договору № SUAOGA0000000007, укладеному 10.07.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», виконаним; зобов`язано АТ КБ «ПриватБанк» видати [PERSON] довідку про повне погашення заборгованості за кредитним договором № SUAOGA0000000007 від 10.07.2008 р. Даним рішенням було встановлено, що на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду від 20.08.2015 р. [PERSON] було сплачено на користь АТ КБ «ПриватБанк» 12663 долари США, що еквівалентно за курсом Національного Банку України станом на день винесення рішення 330630,93 грн., що підтверджується випискою по кредитному договору № SUA0GА0000000007 від 11.07.2008 р. за період 24.03.2008-24.03.2018, меморіальними ордерами. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з того, що звернувшись у липні 2015 року до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором АТ КБ «ПриватБанк» використав своє право вимоги дострокового повернення усієї несплаченої суми кредиту, а також сплати процентів, комісії, штрафів та пені належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України за порушення умов договору. Врахувавши, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України було надано належні та достатні докази погашення нею боргу по кредитному договору № SUA0GА0000000007 від 10 липня 2008 року, про стягнення якого прийнято рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20 серпня 2015 у справі № 583/2350/15-ц, суд дійшов висновку про наявність підстав для визнання зобов`язання [PERSON] перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» по кредитному договору № SUA0GA0000000007, укладеному 10.07.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», виконаним. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи, що позивачкою було сплачено на виконання рішення Охтирського міськрайонного суду від 20.08.2015 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SUA0GА0000000007 від 10.07.2008 р. 12663 долари США, що еквівалентно за курсом Національного Банку України станом на день винесення рішення 330630,93 грн., а заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2015 р. стягнуто заборгованість за кредитним договором № SUA0GА0000000007 від 10.07.2008 р. 8767,55 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на день прийняття рішення суду еквівалентно 193464,76 грн., та 2184,75 грн. пені, суд вважає, що позивачкою переплачено 3796,44 доларів США, виходячи з наступного розрахунку: 12663 долари США - 8767,55 долари США - 99,01 доларів США (2184,75 грн. пеня по курсу на день ухвалення судового рішення у справі № 583/2350/16-ц) = 3796,44 доларів США. У відповідності до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до частини другої, третьої статті 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18) зроблено висновок про те, що «Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 Цивільного кодексу України». Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Відповідно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах. Отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання. Враховуючи, що заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.05.2019 р. було визнано зобов`язання [PERSON] перед Акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» по кредитному договору № SUA0GA0000000007, укладеному 10.07.2008 р. між [PERSON] та ПАТ КБ «ПриватБанк», виконаним, та встановлено, що [PERSON] було сплачено заборгованість по кредитному договору № SUA0GA0000000007 в сумі 12663 долари США замість 8767,55 доларів США та 2184,75 грн. пені, стягнутих заочним рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.08.2015 р., суд вважає, що відповідачем безпідставно набуто грошові кошти перераховані [PERSON] в сумі 3796,44 долари США. Отже, позивачка довела обставини, з якими закон пов`язує можливість стягнення з відповідача зайво отриманих коштів, оскільки грошові кошти в сумі 3796,44 долари США були набуті та збережені АТ КБ «ПриватБанк» безпідставно, тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно п.14 постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 р. "Про судове рішення у цивільній справі" - оскільки ч.1 ст.192 ЦК визначає законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, грошову одиницю - гривню, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення). Станом на день ухвалення рішення - 25.01.2021 р. курс долара США до гривні, встановлений Національним банком України, становить: 1 долар США - 28,1648 гривень, тому з відповідача АТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню надмірно отримані кошти в сумі 106925,97 грн. (3796,44 долари США х 28,1648 грн. = 106925,97 грн.). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в сумі 1069,25 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved