Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У липні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що під час роботи в НДІ тваринництва Академії аграрних наук України, отримав на родину з п"яти чоловік (він та відповідачі) чотирикімнатну квартиру [ADDRESS]. Згодом зазначена квартира була приватизована. Починаючи з 2008 року відносини між ним та відповідачами погіршувались, а у 2009 році відповідач [PERSON] змінила замки на вхідній двері до квартири. Неодноразові звернення до відповідачів, органів поліції належних наслідків не принесли. Тому просив вселити його до спірної квартири та стягнути з відповідачів на його користь судовий збір. Позивач та його представник у судове засідання не з"явились, надали суду письмові заяви з проханням розглядати справу у їх вісутність. Заявлені позовні вимоги підтримали і просили задовольнити у повному обсязі. Відповідачі, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явились, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавали. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею 317 Цивільного Кодексу України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частини 1 статті 319 ЦК України). За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 156 Житлового Кодексу України з урахуванням положень частини 1 статті 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. До членів сімї власника відносяться особи, зазначені в частині 2 статті 64 цього Кодексу, а саме, подружжя, їх діти і батьки (частина 4 статті 156 ЖК України). За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сімї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням (частина 4 статті 156 ЖК України). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (частина 2 статті 405 ЦК України). Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло, виданого 11 березня 1996 року відділом приватизації Харківського міжміського БТІ квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.17). Згідно з актом, складеним депутатом Кулиничівської селищної ради [PERSON] 22.02.2017 року, [PERSON] з вересня 2009 року фактично мешкає в квартирі [ADDRESS] (а.с.6-7). Як вбачається з довідки №157, виданої 24.02.2017 року виконкому Кулиничівської селищної ради Харківського району Харкіської області в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - позивач по справі, [PERSON], [PERSON], [PERSON] - відповідачі по справі та онуки - [PERSON], [PERSON] (а.с.8). З приводу користування спірною квартирою між сторонами склалися неприязнені стосунки, через що позивач неодноразово звертався до органів поліції (а.с.9-13). За таких обставин суд вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Питання щодо судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved