Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

11 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила про розірвання шлюбу зареєстрованого з відповідачем 11 лютого 2014 року, вказавши на неможливість подальшого збереження сім'ї. У судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що з відповідачем вони побралися, коли останній перебував у місцях позбавлення волі. Після звільнення він у сім"ю не повернувся. За останіми, їй відомими даними, чоловік виїхав у Київську область. Ввважала, що за непідтримання подружніх та сімейних стосунків шлюб існує формально та перешкоджає їй оформленню стосунків з іншим чоловіком. Відповідач, за належності повідомлення про дату, час та місце розгляду справи публікацією газетного оголошення 09 жовтня 2014 року, до суду не з'явився, про причини неявки не сповістив і заяви про відкладення розгляду справи не надав. Судом, за згоди позивачки, на підставі ст.224 ЦПК України ухвалено про заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Подружжя перебуває у юридично зареєстрованому шлюбі, який укладено 11 лютого 2014 року у Центральній сільській раді Снігурівського району Миколаївської області, актовий запис №2, що підтверджується представленим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Від шлюбу дітей не мають. До складу сім"ї позивачки входить син [INFO] (а.с.6-7). Між сторонами мають місце сімейні правовідносини. У порядку ст.110 СК України позивачка пред'явила позов про розірвання шлюбу. В силу ст.112 СК України за заявлення позову одним з подружжя про розірвання шлюбу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При розгляді справи судом встановлено, що подружжя після реєстрації шлюбу фактично однією сім'єю не проживали, оскільки відповідач на час реєстрації шлюбу відбував кримінальне покарання у місцях позбавлення волі, а після звільнення до дружини не повернувся. Сторони втратили почуття, які були основою шлюбного союзу. Шлюб існує формально та є перешкодою позивачці для оформлення стосунків з іншим чоловіком. Суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не є можливими та суперечить інтересам позивачки, що мають істотне значення, і ухвалює про задоволення позовних вимог. Суд визнає з урахуванням встановлених обставин справи та категоричності позиції позивачки, недоцільним відповідно до ст.111 СК України, прийняття мір до збереження сім'ї, наданням часу на примирення. У порядку ст.113 СК України суд утверджує право позивачки після розірвання шлюбу надалі іменуватися шлюбним прізвищем. Відповідно до ст.ст.79,88 ЦПК України суд ухвалює про стягнення з відповідача на користь позивача розміру понесених судових витрат по сплаті судового збору за квитанцією від 11 вересня 2014 року (а.с.1) та газетного оголошення про виклик відповідача - квитанція від 30.09.2014 року (а.с.15).

Outcome: approved