Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-08 00:00:00

У березні 2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовом з вимогами визнання за позивачем майнове право на частку в об`єкті незавершеного будівництва, яка складається з двокімнатної квартири № 441 корпусу «Г» загальною площею 72,96 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначив, що 09.10.2002 року між ТОВ НФ «ВЕСТ» та [PERSON] було укладено Договір № 442-Г інвестування будівництва житла відповідно до якого остання (Інвестор) інвестує кошти у будівництво житлового приміщення, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] (13 поверх), характеристки об`єкта інвестування: 2 кімнати, загальна площа 72,96 кв.м., вартість одного кв.м. 2100,00 грн., загальна вартість квартири 153 216,00 грн. Згідно п. 2.2. Договору № 442-Г Інвестор зобов`язується оплатити вартість вказаних квадратних метрів в гривнях у розмірі 100 % на протязі восьми місяців з моменту підписання даного Договору, шляхом перерахування суми, вказаної в п.2.1. договору на розрахунковий рахунок фірми відповідача. Відповідно до п. 2.3. Договору № 442-Г факт повної оплати підтверджується довідкою про внесення 100 % вартості, що видається Фірмою Інвестору. На виконання умов Договору № 442-Г щодо оплати 15.10.2002 року між АТ «Кредит Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 05ф-06/1-142 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 100 000,00 грн. (п. 2.1. Кредитного договору) для ційснення часткової оплати за Договір № 442-Г інвестування будівництва житла від 09.10.2002 року (п.1.1., 1.2 Кредитного договору). Згідно платіжного доручення № 344887 від 15.10.2002 року ВАТ «Кредобанк» та довідки від 01.06.2009 року перерахував на рахунок ТОВ НФ «ВЕСТ» суму в розмірі 100 000,00 грн., призначення « надання кредиту ( [PERSON] ), відповідно до кредитного договору 142 від 15.10.2002 року та договору інвестування житла № 442-Г. Згідно платіжного доручення № 344992 від 15.10.2002 року ВАТ «Кредобанк» перерахував на рахунок ТОВ НФ «ВЕСТ» суму в розмірі 53 216,00 грн. Згідно довідки ВАТ «Кредобанк» 21.05.2009 року, [PERSON] повністю виконала зобов`язання по кредитному договору № 142 від 15.10.2002 року. Тобто станом на 15.10.2002 року [PERSON] виконано повністю зобов`язання згідно Договору № 442-Г щодо оплати об`єкта інвестування, що довідкою ТОВ НФ «ВЕСТ» № 25/09 від 18.01.2005 року. 11.11.2002 року ТОВ НФ «ВЕСТ» та [PERSON] було укладено Додаткову Угоду № 1 до Договору № 442-Г, якою було внесено зміни до п. 1 Предмет договору, а саме: «Інвестор інвестує кошти у будівництво житлового приміщення, а саме квартира за адресою: [ADDRESS], характеристки об`єкта інвестування: 2 кімнати, загальна площа 72,96 кв.м., вартість одного кв.м. 2100,00 грн., загальна вартість квартири 153 216,00 грн.». Тобто змінено було номер квартири з 442 на 441. У зв`язку з цим було внесено зміни в п. 1.2. Кредитного договору (Додаткова угода до Кредитного договору від 11.11.2002 року). 30.06.2010 року [PERSON] звернулася до ТОВ НФ «ВЕСТ» з заявою про надання дозволу на переуступку майнових прав по Договору № 442-Г на користь [PERSON] . Згідно довідки від 30.06.2010 року ТОВ НФ «ВЕСТ» не заперечувала зазначеної переуступки. 05.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до [PERSON] перейшло право вимоги по Договору № 442-Г. Згідно довідки ТОВ НФ «ВЕСТ» від 20.09.2010 року ТОВ НФ «ВЕСТ» не заперечує проти переуступки [PERSON] своїх прав та обов`язків по Договору № 442-Г. 21.09.2010 року між [PERSON] та позивачем було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги по Договору № 442-Г до ТОВ НФ «ВЕСТ». Згідно довідки ЗАТ «МЖК «АКАДЕММІСТЕЧКО» від 21.09.2010 року, повідомлено позивача, що отримано її звернення від 21.09.2010 року та копію договору відступлення права зимоги від 21.09.2010 року за Договором № 442-Г та після вводу об`єкта в експлуатацію буде видано документи для оформлення права власності на об`єкт інвестування. Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.04.2009 порушено провадження у справі № 550/279 про банкрутство ЗАТ «МЖК «АКАДЕММІСТЕЧКО». Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.04.2017 року по справі №50/279 було затверджено зміни до плану санації Закритого акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко"(код ЄДРПОУ 19030959, 03115, [ADDRESS]), затвердженого ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.06.2013 розроблені керуючим санацією Тарасенком Т .П. та схвалені рішенням загальних зборів кредиторів Закритого акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко" 28.11.2016р. Також в Постанові Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 року по справі № 50/279 судом встановлено, що ТОВ „НВФ „ВЕСТ" діяло на підставі договору інвестування будівництва частини житлового будинку №11/02-2002 від 11.02.2002 року, який укладено із ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко". 12.03.2018 року керуючий санацією ЗАТ «МЖК Академмістечко» надав відповідь позивачу, в якій повідомив, що на час складання Плану санації та списку інвесторів та затвердження його судом, Позивачем не були подані документи, які б підтверджували Ваші майнові права на квартиру [ADDRESS] , тому й не було включено до списку інвесторів ЗАТ «МЖК Академмістечко». Тому рекомендував звернутися до суду. Відповідно до п. 1.3. Договору № 442-Г фірма після закінчення будівництва у четвертому кварталі 2004 року та здачі будинку Державній комісії по прийомці будинків у експлуатацію, передає Інвестору вказані в п. 1.2. квадратні метри, за умовою сплати Інвестором повної вартості об`єкту інвестування, що є предметом договору протягом терміну, встановленого в п. 2.2. Договору. Отже враховуючи вище викладене станом на сьогодні будинок за адресою [ADDRESS] не збудований, а права (майнові права) на квартиру [ADDRESS] не визнаються за позивачем, що порушує її права. З боку ТОВ НВФ «Вест» порушено строк закінчення будівництва та введення в експлуатацію будинку за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не зявився, надіслав через канцелярію Святошинського районного суд м.Києва заяву, що підтримує позов та просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання не з`явився повідомлявся належним чином про день, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися сторонами належним чином. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як вбачається із матеріалів справи, 09.10.2002 року між ТОВ НФ «ВЕСТ» та [PERSON] було укладено Договір № 442-Г інвестування будівництва житла відповідно до якого остання (Інвестор) інвестує кошти у будівництво житлового приміщення, а саме квартира за адресою: [ADDRESS] (13 поверх), характеристки об`єкта інвестування: 2 кімнати, загальна площа 72,96 кв.м., вартість одного кв.м. 2100,00 грн., загальна вартість квартири 153 216,00 грн. Згідно п. 2.2. Договору № 442-Г Інвестор зобов`язується оплатити вартість вказаних квадратних метрів в гривнях у розмірі 100 % на протязі восьми місяців з моменту підписання даного Договору, шляхом перерахування суми, вказаної в п.2.1. договору на розрахунковий рахунок фірми відповідача. Відповідно до п. 2.3. Договору № 442-Г факт повної оплати підтверджується довідкою про внесення 100 % вартості, що видається Фірмою Інвестору. На виконання умов Договору № 442-Г щодо оплати 15.10.2002 року між АТ «Кредит Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 05ф-06/1-142 відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 100 000,00 грн. (п. 2.1. Кредитного договору) для ційснення часткової оплати за Договір № 442-Г інвестування будівництва житла від 09.10.2002 року (п.1.1., 1.2 Кредитного договору). Згідно платіжного доручення № 344887 від 15.10.2002 року ВАТ «Кредобанк» та довідки від 01.06.2009 року перерахував на рахунок ТОВ НФ «ВЕСТ» суму в розмірі 100 000,00 грн., призначення « надання кредиту ( [PERSON] ), відповідно до кредитного договору 142 від 15.10.2002 року та договору інвестування житла № 442-Г. Згідно платіжного доручення № 344992 від 15.10.2002 року ВАТ «Кредобанк» перерахував на рахунок ТОВ НФ «ВЕСТ» суму в розмірі 53 216,00 грн. Згідно довідки ВАТ «Кредобанк» 21.05.2009 року, [PERSON] повністю виконала зобов`язання по кредитному договору № 142 від 15.10.2002 року. Тобто станом на 15.10.2002 року [PERSON] виконано повністю зобов`язання згідно Договору № 442-Г щодо оплати об`єкта інвестування, що довідкою ТОВ НФ «ВЕСТ» № 25/09 від 18.01.2005 року. 11.11.2002 року ТОВ НФ «ВЕСТ» та [PERSON] було укладено Додаткову Угоду № 1 до Договору № 442-Г, якою було внесено зміни до п. 1 Предмет договору, а саме: «Інвестор інвестує кошти у будівництво житлового приміщення, а саме квартира за адресою: [ADDRESS], характеристки об`єкта інвестування: 2 кімнати, загальна площа 72,96 кв.м., вартість одного кв.м. 2100,00 грн., загальна вартість квартири 153 216,00 грн.». Тобто змінено було номер квартири з 442 на 441. У зв`язку з цим було внесено зміни в п. 1.2. Кредитного договору (Додаткова угода до Кредитного договору від 11.11.2002 року). 30.06.2010 року [PERSON] звернулася до ТОВ НФ «ВЕСТ» з заявою про надання дозволу на переуступку майнових прав по Договору № 442-Г на користь [PERSON] . Згідно довідки від 30.06.2010 року ТОВ НФ «ВЕСТ» не заперечувала зазначеної переуступки. 05.07.2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до [PERSON] перейшло право вимоги по Договору № 442-Г. Згідно довідки ТОВ НФ «ВЕСТ» від 20.09.2010 року ТОВ НФ «ВЕСТ» не заперечує проти переуступки [PERSON] своїх прав та обов`язків по Договору № 442-Г. 21.09.2010 року між [PERSON] та позивачем було укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги по Договору № 442-Г до ТОВ НФ «ВЕСТ». Згідно довідки ЗАТ «МЖК «АКАДЕММІСТЕЧКО» від 21.09.2010 року, повідомлено позивача, що отримано її звернення від 21.09.2010 року та копію договору відступлення права зимоги від 21.09.2010 року за Договором № 442-Г та після вводу об`єкта в експлуатацію буде видано документи для оформлення права власності на об`єкт інвестування. Ухвалою господарського суду м. Києва від 07.04.2009 порушено провадження у справі № 550/279 про банкрутство ЗАТ «МЖК «АКАДЕММІСТЕЧКО». Ухвалою господарського суду м. Києва від 03.04.2017 року по справі №50/279 було затверджено зміни до плану санації Закритого акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко"(код ЄДРПОУ 19030959, 03115, [ADDRESS]), затвердженого ухвалою Господарського суду м. Києва від 06.06.2013 розроблені керуючим санацією Тарасенком Т .П. та схвалені рішенням загальних зборів кредиторів Закритого акціонерного товариства "Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко" 28.11.2016р. Також в Постанові Київського апеляційного господарського суду від 14.06.2018 року по справі № 50/279 судом встановлено, що ТОВ „НВФ „ВЕСТ" діяло на підставі договору інвестування будівництва частини житлового будинку №11/02-2002 від 11.02.2002 року, який укладено із ЗАТ „Молодіжний житловий комплекс „Академмістечко". 12.03.2018 року керуючий санацією ЗАТ «МЖК Академмістечко» надав відповідь Позивачу, в якій повідомив, що на час складання Плану санації та списку інвесторів та затвердження його судом, Позивачем не були подані документи, які б підтверджували Ваші майнові права на квартиру [ADDRESS] , тому й не було включено до списку інвесторів ЗАТ «МЖК Академмістечко». Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи зі змісту норм ст.ст. 177, 190 ЦК України, об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, зокрема майнові права як особливий об`єкт, що є неспоживчою річчю та визнаються речовими правами. Таким чином, майнові права можуть визначатись як суб`єктивне право учасників цивільних правовідносин, пов`язане з володінням, користуванням, розпорядженням речами, а також майновими вимогами, що виникають між учасниками цивільного обороту з приводу цих речей. Приписами ст. 194 ЦК України визначено, що цінним папером є документ встановленої форми з відповідними реквізитами, що посвідчує грошове або інше майнове право і визначає взаємовідносини між собою, яка його випустила (видала), і власником та передбачає виконання зобов`язань згідно з умовами його випуску, а також можливість передачі прав, що випливають з цього документа, іншим особам. До особи, яка набула право власності на цінний папір, переходять в сукупності усі права, які ним посвідчуються. Відповідно до ст.ст. 4, 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор відповідно до законодавчих актів має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, якими можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. За роз`ясненнями Міністерства юстиції України в листі № 19-50-2309 від 22.06.2007 року, до завершення будівництва проінвестованого об`єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належить не право власності на цей об`єкт, а майнові права на нього. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно, в тому числі майнові права), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. При цьому, за ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним із способів якого є визнання права. Згідно ст. 620 ЦК України у разі невиконання обов`язку передати кредиторові у власність або у користування річ, визначену індивідуальними ознаками, кредитор має право витребувати цю річ у боржника та вимагати її передання відповідно до умов зобов`язання. Окрім того відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. З положень ч. 2 ст. 656 ЦК України вбачається, що предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. При цьому, якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення (ст. 658 ЦК України). Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України право чином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Загальними вимогами, додержання яких є необхідним для чинності правочину передбачено, зокрема, що зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства (ч. 1 ст. 203 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог ч. 1 ст. 203 ЦК України, є підставою недійсності правочину. Відповідно до ст. З Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами, які можуть передаватись, визнаються будь-які права, пов`язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Згідно ст. 876 ЦК України власником об`єкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором. Згідно ст.ст.4, 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме (майно та їх обтяжень» в редакції що діяла на момент виникнення права, обов`язковій державній реєстрації підлягають, зокрема, право власності на нерухоме майно. Однією з підстав для проведення державної реєстрації речового права на нерухоме майно є наявність акту прийому нерухомого майна до експлуатації. Так, згідно з положеннями ст. 2 ЦПК України одним із завдань цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, які у відповідності до ст. 4 цього ж кодексу мають право за їх захистом звернутись до суду, яки, в свою чергу, на підставі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, в силу ч. 2 зазначеної статті, у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або ос пореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Крім того, за ч. 9 та ч. 10 ст. 10 ЦПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права), та позбавлений права відмовити у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, чіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Таким чином, проаналізувавши всі спірні правовідносини, зокрема їх суб`єктивний склад, доводи, суд приходить до висновку про правомірність звернення до суду з позовом про визнання права власності фізичної особи - позивача на предмет спору до ТОВ «Науково-виробнича фірма «Вест» як відповідача. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного вище, суд вважає позовні вимоги стосовно визнання майнових прав на об`єкт незавершеного будівництва є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved