Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

14.06.2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання спільним сумісним майно подружжя та визнання права власності на майно в порядку спадкування. Мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 07.10.2015 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на домогосподарство, розташоване по [ADDRESS], в рівних частках по ? частині за кожним. [INFO] року померла мама позивачів [PERSON]. Спадщина на ? частину будинковолодіння по [ADDRESS] прийнята рідними дітьми померлої. З метою забезпечення безпеки дитини родичами прийняте рішення про передачу неповнолітнього [PERSON] під піклування рідної бабусі [PERSON] Позивачі позбавлені можливості звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про спадщину та провести державну реєстрацію своєї частки спадщини за відсутністю документів на спадкове майно, приховування майна відповідачем. Відповідач ще при житті дружини [PERSON] самовільно зняв з державної реєстрації трактор марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, державний номер [NUMBER], та причіп марки 2 ПТС-4, 1985 року випуску, державний номер [NUMBER], та перереєстрував дану сільськогосподарську техніку за новою державною реєстрацією виключно на себе, як на одноособового власника. 10.07.2015 року відповідач [PERSON] перереєстрував трактор колісний марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, із реєстраційного [NUMBER] на [NUMBER], із заводського [NUMBER] на [NUMBER], двигун [NUMBER] на [NUMBER], шасі [NUMBER], відповідно до нового свідоцтва серії [NUMBER] від 10.07.2015 року замість старого свідоцтва серії [NUMBER] від 20.03.2007 року. Причіп марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, відповідачем [PERSON] 17.07.2015 року перереєстрований із реєстраційного [NUMBER] на [NUMBER], із заводського № [NUMBER] на [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н, відповідно до нового свідоцтва серії [NUMBER] від 17.07.2015 року замість старого свідоцтва серії [NUMBER] від 20.03.2007 року. На день смерті [PERSON] [INFO] року сільськогосподарська техніка знаходилася на території подвір'я по [ADDRESS]. За повідомленням Інспекції сільського господарства Сумської області відповідач [PERSON] 23.05.2016 року зняв з обліку перелічену сільськогосподарську техніку, але іншої реєстрації, в тому числі в електронному вигляді, не провів. На даний час перелічена сільськогосподарська техніка (трактор з причепом) разом з плугом до трактору без ідентифікаційних номерів; захватом до трактору без ідентифікаційних номерів; культиватором без ідентифікаційних номерів; двох підйомників до трактору без ідентифікаційних номерів; та причепом до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], знаходяться у володінні та користуванні виключно відповідача [PERSON] за адресою по [ADDRESS]. Розташовані у житловому будинку по [ADDRESS], меблева спальня «Екстаза», меблева шафа, телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильник «Днепр», пральна машина фірми «LG», ліжко, станція на воду фірми «Pedrollo», бойлер фірми «Ariston», мікрохвильова піч «Samsung», пилосос «Samsung», знаходяться на місці, але відповідач [PERSON] змінив замки у житловому будинку, позивачів у житлові та інші господарські приміщення не впускає, створює перешкоди в користуванні спадковим майном. З урахуванням збільшених позовних вимог просять суд визнати, що придбані за час спільного проживання подружжя та за спільні кошти подружжя трактор колісний марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, починаючи з 10.07.2015 року відповідно до перереєстрованого свідоцтва серії [NUMBER] від 10.07.2015 року за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун [NUMBER], шасі [NUMBER]; причіп марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, починаючи з 17.07.2015 року відповідно до перереєстрованого свідоцтва серії [NUMBER] від 17.07.2015 року за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н; причіп до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; металевий плуг до трактору без ідентифікаційних номерів; металевий захват до трактору без ідентифікаційних номерів; металевий культиватор до трактору без ідентифікаційних номерів; два металевих підйомники до трактору без ідентифікаційних номерів, які знаходяться за адресою по [ADDRESS]; меблева спальня «Екстаза», шафа, телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильник «Днепр», пральна машина фірми «LG», ліжко, станція на воду фірми «Pedrollo», бойлер фірми «Ariston», мікрохвильова піч «Samsung», пилосос «Samsung», які розташовані у житловому будинку по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], при її житті, померлої [INFO] року та [PERSON], [INFO], з визначенням за кожним з співвласників спільного майна ідеальну частку на перелічене майно у рівних частках, тобто по 1/2 за кожним. Визнати за спадкоємцями [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], та неповнолітнім [PERSON], [INFO], реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER], в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності за кожним зі спадкоємців на 1/4 частину спадкового майна у виді трактору колісного марки ЮМЗ-6,1979 року випуску, за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун [NUMBER], шасі [NUMBER]; причепу марки 2ПТС-4,1985 року випуску, за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун б/н,шасі б/н; причепу до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; металевого плугу до трактору без ідентифікаційних номерів; металевого захвату до трактору без ідентифікаційних номерів; металевого культиватору до трактору без ідентифікаційних номерів; двох металевих підйомників до трактору без ідентифікаційних номерів; які знаходяться за адресою по пров. Хліборобський, 6 в м.Охтирка Сумської області; меблевої спальні «Екстаза», шафи, телевізору «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильнику «Днепр», пральної машини фірми «LG», ліжка, станції на воду фірми «Pedrollo», бойлеру фірми «Аriston», мікрохвильової печі «Samsung», пилососу «Samsung», які розташовані у житловому будинку по [ADDRESS] В судовому засіданні позивачі та їх представники позов підтримали та просили задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що батьки [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проживали по [ADDRESS]. За час спільного життя нажили майно, а саме : трактор колісний марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, відповідно до перереєстрованого свідоцтва серії [NUMBER] від 10.07.2015 року за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун [NUMBER], шасі [NUMBER]; причіп марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, відповідно до перереєстрованого свідоцтва серії [NUMBER] від 17.07.2015 року за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н; причіп до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; металевий плуг до трактору без ідентифікаційних номерів; металевий захват до трактору без ідентифікаційних номерів; металевий культиватор до трактору без ідентифікаційних номерів; два металевих підйомники до трактору без ідентифікаційних номерів, які на даний час знаходяться за адресою по [ADDRESS], а також меблеву спальню «Екстаза», шафу, телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильник «Днепр», пральну машину фірми «LG», ліжко, станцію на воду фірми «Pedrollo», бойлер фірми «Ariston», мікрохвильову піч «Samsung», пилосос «Samsung», які розташовані по [ADDRESS]. [INFO] року [PERSON] померла. За життя [PERSON] залишила заповіт на користь своїх дітей [PERSON] та [PERSON]. Після смерті [PERSON] відповідач змінив замки, вивіз транспортну техніку, діти [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості користуватися вищевказаним майном. Тому, просить суд визнати, що придбані за час спільного проживання подружжя та за спільні кошти подружжя вищевказане майно є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], з визначенням за кожним з співвласників спільного майна ідеальну частку на перелічене майно у рівних частках, тобто по 1/2 за кожним. Визнати за спадкоємцями [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності за кожним зі спадкоємців на 1/4 частину спадкового майна у виді трактору колісного марки ЮМЗ-6,1979 року випуску, за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун [NUMBER], шасі [NUMBER]; причепу марки 2ПТС-4,1985 року випуску, за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н; причепу до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; металевого плугу до трактору без ідентифікаційних номерів; металевого захвату до трактору без ідентифікаційних номерів; металевого культиватору до трактору без ідентифікаційних номерів; двох металевих підйомників до трактору без ідентифікаційних номерів; які знаходяться за адресою по [ADDRESS]; меблевої спальні «Екстаза», шафи, телевізору «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильнику «Днепр», пральної машини фірми «LG», ліжка, станції на воду фірми «Pedrollo», бойлеру фірми «Аriston», мікрохвильової печі «Samsung», пилососу «Samsung», які розташовані у житловому будинку по [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] пояснила суду, що за час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] нажили майно, а саме : трактор колісний, причіп, причіп до легкового транспортного засобу моделі «Степок», металевий плуг до трактору, металевий захват до трактору, металевий культиватор до трактору, два металевих підйомники до трактору, меблеву спальню «Екстаза», шафу, телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильник «Днепр», пральну машину фірми «LG», ліжко, станцію на воду фірми «Pedrollo», бойлер фірми «Ariston», мікрохвильову піч «Samsung», пилосос «Samsung». [INFO] року [PERSON] померла. Відповідач частину майна перевіз на [ADDRESS]. Просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив суду, що його батьки [PERSON] та [PERSON] за роки сумісного життя нажили майно : трактор колісний марки ЮМЗ-6, причіп марки 2ПТС-4, причіп до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, металевий захват до трактору; металевий культиватор до трактору; два металевих підйомники до трактору, які на даний час відповідач вивіз за адресою по [ADDRESS], а також меблеву спальню «Екстаза», шафу, телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильник «Днепр», пральну машину фірми «LG», ліжко, станцію на воду фірми «Pedrollo», бойлер фірми «Ariston», мікрохвильову піч «Samsung», пилосос «Samsung», які розташовані по [ADDRESS]. [INFO] року померла його мама. Після її смерті відкрилася спадщина на майно. В квітні 2015 року він зателефонував батьку та попрохав забрати свій велосипед. Заходив також і у будинок. Всі меблі та речі були. Він бачив, що батько користується трактором, плугом. Просив задовольнити позов в повному обсязі. Законний представник неповнолітнього [PERSON] -[PERSON] пояснила суду, що її донька [PERSON] та зять [PERSON] за час спільного проживання нажили майно. ЇЇ донька [PERSON] залишила заповіт. Однак, відповідач змінив замки, не дає дітям користуватися майном. Свідок [PERSON] підтвердив суду, що йому відомо, що [PERSON] та [PERSON] за час спільного проживання збудували будинок по [ADDRESS], придбали майно. Він бував у них в домоволодінні і бачив трактор, причіп до трактора, плуги, культиватори, причіп до автомобіля, в будинку - холодильник, телевізор, кровать, шафу, спальню, мікрохвильову піч. Вказане майно було придбано подружжям і на час смерті [PERSON], знаходилося по [ADDRESS] Свідок [PERSON] підтвердила суду, що під час шлюбу її сестра [PERSON] та зять [PERSON] збудували будинок, придбали меблі - кровать, шафу, спальню, холодильник, телевізор, мікрохвильову піч, пральну машину, котли. Придбали трактор, причіп до трактору. На день смерті [PERSON] все майно знаходилося по [ADDRESS]. В подальшому відповідач деяку техніку вивіз по [ADDRESS]. В жовтні 2016 року вона бачила, як відповідач орав землю на тракторі, їхав по вул. Миргородській в м. Охтирка Сумської області. Свідок [PERSON] підтвердила суду, що знає родину [PERSON] давно. Відповідач неодноразово допомагав їй, орав їй огород. У дворі родини [PERSON] вона бачила автомобіль, причеп до автомобіля, трактор, причеп до трактора, плуги. Восени 2016 року вона бачила, як відповідач технікою обробляв огороди сусідам. Свідок [PERSON] підтвердив суду, що бачив, як відповідач в жовтні 2016 року орав огород його сусіду [PERSON]. В сім'ї [PERSON] він бачив трактор, причіп, культиватор, плуг, автомобіль. Відповідач до початку судового засідання надав суду письмове заперечення, в якому позовні вимоги не визнав, справу просив розглянути без його участі та зазначив, що майно, перелічене у позові, у нього відсутнє. Трактор та сільськогосподарська техніка були продані ще за життя [PERSON], а кошти витрачені на навчання доньки в академії банківської справи, на навчання сина та на повернення боргів після весілля доньки. Іншого майна, як-то плуг до трактору без ідентифікаційних номерів, захват до трактору без ідентифікаційних номерів, два підйомника до трактору без ідентифікаційних номерів у його власності не перебувало. Техніка, яка перебуває по [ADDRESS], крім автомобільного причепу «Степок» не є його власністю. За адресою : [ADDRESS] був холодильник «Днепр», телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», пральна машина фірми «LG», станція на воду, мікрохвильова піч, пилосос. З 27.08.2015 року він проживає по [ADDRESS], вище перелічене майно залишилося по [ADDRESS]. В травні 2016 року ключі він передав сину [PERSON]. Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Так, станція на воду фірми «Pedrollo" та бойлер фірми «Ariston» забезпечують водопостачання та функціонування системи опалення в будинку, при демонтажу зазначених приладів вони втратять свою вартість, як втратить вартість і будинок, що залишиться без водопостачання та опалення. Тому, просив право власності на станцію на воду фірми «Pedrollo" та бойлер фірми «Ariston» залишити за ним з огляду на неподільність речей. А також просив залишити за ним право власності на причеп на легковий транспортний засіб реєстраційний номер [NUMBER], оскільки використовує його для ведення підсобного господарства. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові докази, дійшов висновку про наявність достатніх підстав для задоволення позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Охтирського міськрайонного суду від 07.10.2015 року задоволений позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права спільної сумісної власності на домогосподарство, розташоване по [ADDRESS], в рівних частках по ? частині за кожним. (а.с. 17-18). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 09.10.2015 року. (а.с.19). [PERSON] залишила заповіт від 25.05.2010 року, яким все своє майно, заповіла [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11.02.2016 року встановлено над неповнолітнім [PERSON] піклування та призначено [PERSON] піклувальником над неповнолітнім [PERSON] (а.с.20-24). Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 29.03.2016 року рішення Охтирського міськрайонного суду від 11.02.2016 року в частині вирішення позовних вимог про визнання місця проживання неповнолітнього [PERSON] з [PERSON] залишено без змін. (а.с.25-27). Згідно свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] причіп, реєстраційний номер [NUMBER], марка 2 ПТС - 4, 1985 року випуску, заводський № [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.29). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] трактор, реєстраційний номер [NUMBER], марка ЮМЗ-6, 1979 року випуску, заводський № [NUMBER], двигун № [NUMBER], № [NUMBER], об'єм двигуна 4940 см 3 , маса машини 4150кг, АК № [NUMBER] належить [PERSON] (а.с.49). Згідно довідки Державної інспекції сільського господарства в Сумській області № 2123 від 18.10.2016 року за [PERSON] була зареєстрована техніка причіп 2ПТС-4, 1985 року випуску, заводський номер [NUMBER], б/н, свідоцтво [NUMBER] від 17.07.2015 року, номерний знак [NUMBER] та трактор колісний ЮМЗ-6, 1973 року випуску, заводський номер [NUMBER], № двигуна 19-00240, № шасі [NUMBER], свідоцтво [NUMBER] від 10.07.2015 року, номерний знак [NUMBER]. Дана сільськогосподарська техніка була знята з обліку 23.05.2016 року. Інша сільськогосподарська техніка за даними електронної бази на обліку в інспекції не перебуває. (а.с. 119). Згідно облікових даних територіального сервісного центру № 5943 регіонального сервісного центру МВС в Сумській області за [PERSON] зареєстрований транспортний засіб причіп СТЕПОК, 1994 року випуску, ДНЗ [NUMBER]. (а.с.52). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно. Відповідно до свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 14.11.1991 року та серії [NUMBER] від 05.10.2000 року позивачі [PERSON] та [PERSON] є донькою та сином [PERSON], померлої [INFO] року. (а.с.12-13). Після смерті матері [PERSON], позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до Охтирської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Охтирської міської державної нотаріальної контори від 06.07.2016 року позивачам у посвідченні свідоцтва про право на спадщину на транспортні засоби відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. (а.с.51). Позивачі позбавлені можливості звернутися за видачею свідоцтва про спадщину та провести державну реєстрацію своєї частки спадщини за відсутністю документів на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, права позивачів необхідно захистити в судовому порядку. Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. З постанови Верховного суду України від 16.12.2015 року (справа 6-2641цс15) вбачається, що статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. З постанови Верховного суду України від 11.03.2015 року (справа 6-21цс15) вбачається, що під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). При цьому, відповідно до частини третьої статті 71 СК України речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Згідно ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до рішення Конституційного суду України № 17-рп/2012 від 19.09.2012 року по справі 1-8/2012 в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України треба розуміти так, що статутний капітал та майно приватного підприємства є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. За приписами ст.ст. 355, 356, 357, 358, 367 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. З роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК (2947-14) та ст. 372 ЦК (435-15). Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК (2947-14), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК (2947-14). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. При вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК (2947-14) в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток. З матеріалів правоохоронних органів вбачається, що відповідач [PERSON], ще при житті дружини намагався приховати майно у виді сільськогосподарської техніки, знімав виробничі заводські клейма (номера) з сільськогосподарської техніки (трактор [NUMBER], в кабіні трактору [NUMBER], причеп [NUMBER],) для їх заміни та перереєстрації сільськогосподарської техніки виключно на себе. З цього приводу [PERSON] зверталася до правоохоронних органів із заявами, що підтверджується матеріалами перевірок. Матеріалами цивільної справи №583/1914/16-ц (2/583/678/16) - а.с.49, а також а.с.24 цивільної справи №2-570/2011 р. підтверджується, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] за [PERSON] зареєстрований трактор за номером [NUMBER], марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, заводський [NUMBER], двигун [NUMBER], шасі [NUMBER], дата набуття права власності та реєстрації 20.03.2007 р. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію машини серії [NUMBER] за [PERSON] зареєстрований причіп за номером [NUMBER], марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, заводський [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н, дата набуття права власності та реєстрації 20.03.2007 року. За повідомленням Інспекції сільського господарства Сумської області відповідач [PERSON] 10.07.2015 року та 17.07.2015 р. зняв з державної реєстрації трактор марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, державний номер [NUMBER], та причіп марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, державний номер [NUMBER], та перереєстрував дану сільськогосподарську техніку за новою державною реєстрацію виключно на себе, як на одноособового власника. 10.07.2015 р. [PERSON] перереєстрував трактор колісний марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, із реєстраційного [NUMBER] на [NUMBER], із заводського [NUMBER] на [NUMBER], двигун № [NUMBER] на [NUMBER], шасі [NUMBER], відповідно до нового свідоцтва серії [NUMBER] від 10.07.2015р. замість старого свідоцтва серії [NUMBER] від 20.03.2007р. Причіп марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, відповідачем [PERSON] 17.07.2015р. перереєстрований із реєстраційного [NUMBER] на [NUMBER], із заводського [NUMBER] на [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н, відповідно до нового свідоцтва серії [NUMBER] від 17.07.2015р. замість старого свідоцтва серії [NUMBER] від 20.03.2007 р. Згідно фототаблиці (а.с.10 кримінального провадження №1201520006000821) вбачається, що на день смерті [PERSON] [INFO] р. сільськогосподарська техніка знаходилася на території подвір'я по [ADDRESS] Відповідно до повідомлення Інспекції сільського господарства Сумської області відповідач [PERSON] 23.05.2016 р. зняв з обліку перелічену сільськогосподарську техніку, але іншої реєстрації, в тому числі в електронному вигляді, не провів. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 26.09.2015 року він без відома колишньої дружини зняв державний номерний знак з спільно нажитого під час шлюбу трактора ЮМЗ державний номер [NUMBER] для його заміни на державний номерний знак нового зразка. Тобто, відповідач визнав, що знімав державний номерний знак з техніки, що є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що трактор колісний марки ЮМЗ-6, 1979 року випуску, починаючи з 10.07.2015 року відповідно до перереєстрованого свідоцтва серії [NUMBER] від 10.07.2015 року за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун [NUMBER], шасі [NUMBER]; причіп марки 2ПТС-4, 1985 року випуску, починаючи з 17.07.2015 року відповідно до перереєстрованого свідоцтва серії [NUMBER] від 17.07.2015 року за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н; причіп до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; металевий плуг до трактору без ідентифікаційних номерів; металевий захват до трактору без ідентифікаційних номерів; металевий культиватор до трактору без ідентифікаційних номерів; два металевих підйомники до трактору без ідентифікаційних номерів, які знаходяться за адресою по [ADDRESS]; меблева спальня «Екстаза», шафа, телевізор «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильник «Днепр», пральна машина фірми «LG», ліжко, станція на воду фірми «Pedrollo», бойлер фірми «Ariston», мікрохвильова піч «Samsung», пилосос «Samsung», які розташовані у житловому будинку по [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], а тому необхідно визнати за кожним з співвласників спільного майна ідеальну частку на перелічене майно у рівних частках, тобто по 1/2 за кожним. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом, згідно ст.16 ЦК України є визнання права. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, ст. 392 ЦК України ( 435-15) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше (постанова від 4 квітня 2011 р. N 3-18гс11). Згідно пункту 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Статтею 1268 Цивільного кодексу України визначено право спадкоємця за заповітом чи за законом прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку визнати за спадкоємцями [PERSON] та неповнолітнім [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної матері [PERSON], померлої [INFO] року, право власності за кожним зі спадкоємців на 1/4 частину спадкового майна у виді трактору колісного марки ЮМЗ-6,1979 року випуску, за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун [NUMBER], шасі [NUMBER]; причепу марки 2ПТС-4,1985 року випуску, за реєстраційним номером [NUMBER], заводський [NUMBER], двигун б/н, шасі б/н; причепу до легкового транспортного засобу моделі «Степок», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]; металевого плугу до трактору без ідентифікаційних номерів; металевого захвату до трактору без ідентифікаційних номерів; металевого культиватору до трактору без ідентифікаційних номерів; двох металевих підйомників до трактору без ідентифікаційних номерів, які знаходяться за адресою по [ADDRESS]; меблевої спальні «Екстаза», шафи, телевізору «Samsung», ДВД марки «Samsung», холодильнику «Днепр», пральної машини фірми «LG», ліжка, станції на воду фірми «Pedrollo», бойлеру фірми «Аriston», мікрохвильової печі «Samsung», пилососу «Samsung», які розташовані у житловому будинку по [ADDRESS]. Таким чином, аналізуючи приведені докази та даючи їм оцінку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів сплачені останніми при подачі позовної заяви до суду суми судового збору в сумі 1102 грн. 40 коп. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків, надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В обґрунтування понесених витрат на правову допомогу представником позивачів - [PERSON] надано договори про надання правової допомоги від 06.06.2016 року, укладені між [PERSON] та фахівцем в галузі права [PERSON] та між [PERSON] та фахівцем в галузі права [PERSON], договори про надання правової допомоги від 16.11.2016 року, укладені між [PERSON] та фахівцем в галузі права [PERSON], між [PERSON] та фахівцем в галузі права [PERSON] Крім того, додано акти виконаних робіт на загальну суму 4400 гривень. Як передбачено ст. 56 ЦПК України - правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Судом встановлено, що фахівцем в галузі права [PERSON] надавалась правова допомога під час складання позовної заяви, позовної заяви про збільшення позовних вимог, ознайомлення з матеріалами справи, складення заяви про забезпечення позову, підготовки заяв про витребування документальних доказів, участі в судових засіданнях від 23.08.2016 року; від 27.09.2015 року, від 26.10.2016 року, від 16.11.2016 року, від 05.12.2016 року, що підтверджується журналами судових засідань по даній справі. Враховуючи характер спірних правовідносин, ступінь складності справи та необхідний і фактично наданий фахівцем в галузі права обсяг правової допомоги, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, часу витраченого на участь у судових засіданнях, суд вважає, що з відповідача в розумінні ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» необхідно стягнути 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за участь в судових засіданнях, що становить 551 грн. 20 коп. за годину роботи. З урахуванням часу витраченого фахівцем в галузі права на проведення консультації, складання процесуальних документів, участі в судових засіданнях, а також те, що фахівець в галузі права [PERSON] надавав допомогу та представляв інтереси одночасно [PERSON] та [PERSON], суд вважає витрати на правову допомогу є обґрунтованими та підлягають задоволенню на суму 2200 гривень. А тому, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь [PERSON], [PERSON] витрати на правову допомогу в сумі 2200 гривень, по 1100 гривень кожному. На підставі викладеного,

Outcome: approved