Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-21 00:00:00

07 листопада 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Свої вимоги мотивував тим, що 21 листопада 1999 року помер [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 6,55 га, розташовану на території Іскрисківщинської сільської ради, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0180407 від 14 січня 1997 року. До дня смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований разом зі своєю дружиною - [PERSON], яка здійснила поховання чоловіка та фактично прийняла спадщину після нього шляхом спільного проживання. 31 грудня 2003 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну частку (пай) площею 6,55 га, розташовану на території Іскрисківщинської сільської ради, посвідчену сертифікатом серії СМ № 0180406 від 14 січня 1997 року, а також на земельну частку (пай), яку вона фактично прийняла у спадщину після смерті чоловіка -[PERSON] Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 04 жовтня 2017 року встановлено, що [PERSON], яка померла 31 грудня 2003 року була рідною тіткою [PERSON] по лінії матері - [PERSON]. Спадкоємцем пятої черги за законом є позивач, інших спадкоємців не має. Маючи намір прийняти спадщину після смерті [PERSON], позивач звернувся до нотаріальної контори, але у оформленні спадщини йому було відмовлено у звязку з пропуском встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Своєчасно він спадщину не прийняв у звязку із скрутним фінансовим становищем для її оформлення та складних сімейних обставин. На даний час він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно користуватися спадковим майном, так як пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на те, що він не може реалізувати своє право на спадщину за законом, позивач просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини після тітки [PERSON], яка померла 31 грудня 2003 року, тривалістю два місяці. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, його представник за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутність (а. с. 28 ). Представник відповідача Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не зявився. Сільський голова [PERSON] надіслав до суду письмову заяву якою просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 23 ). Третя особа приватний нотаріус Білопільського районного нотаріального округу Сумської області [PERSON] у судове засідання також не зявилась, надіслала заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 27 ). У звязку з неявкою сторін, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла 31 грудня 2003 року, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності 01 січня 2004 року Цивільним кодексом України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР). За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною третьою статті 1266 ЦК України передбачено, що племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1, 3 ст. 1268 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився в м. Ворожба Білопільського району Сумської області [INFO], що підтверджується копією паспорту останнього серії МА № 682191 ( а.с. 3). Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00018723578 від 20.09.2017 року вбачається, що 21 листопада 1999 року в с. Безсалівка Білопільського району Сумської області помер [PERSON] (а. с. 7). Згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0180407 на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 126, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Іскра», розміром 6,55 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) ( а. с. 5). З довідки, виданої виконкомом Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09 серпня 2017 року за № 445/02-24 вбачається, що [PERSON], постійно до дня смерті - 21 листопада 1999 року, проживав разом із дружиною [PERSON], яка померла 31 грудня 2003 року в с. Безсалівка Білопільського району Сумської області. За час спільного проживання дітей не мали. Заповіт від імені померлого [PERSON]С, виконкомом сільської ради не посвідчувався. [PERSON] здійснила поховання свого чоловіка [PERSON], та після його смерті розпоряджалась речами померлого, зберігала документи на спадкове майно (а. с. 9). 31 грудня 2003 року у с. Безсалівка Білопільського району Сумської області померла [PERSON], що підтверджується Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00018723363 від 20.09.2017 року (а. с. 6). [PERSON] мала право на земельну частку (пай) розміром 6,55 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області, що перебувала у землях сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Іскра» на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 09 січня 1997 року № 9, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 127, посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0180406 (а. с. 4). Довідкою, виданою виконкомом Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області від 09 серпня 2017 року за № 446/02-24 встановлено, що [PERSON], після смерті чоловіка [PERSON], який помер 21 листопада 1999 року, постійно до дня своє смерті 31 грудня 2003 року, проживала одиноко в [INFO]. Інших зареєстрованих осіб, або таких, що проживали та доглядали за померлою, не було. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. [PERSON] здійснив поховання [PERSON], розпоряджався її речами і зберігав документи на спадкове майно (а. с. 8). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 04 жовтня 2017 року (яке набрало законної сили 17 жовтня 2017 року), встановлено юридичний факт того, що [PERSON], яка померла 31 грудня 2003 року в с. Безсалівка Білопільського району, Сумської області була рідною тіткою заявника [PERSON], [INFO], по лінії матері [PERSON] (а. с. 10-11). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. У відповідності до інформаційної довідки Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 15 листопада 2017 року, спадкова справа після [PERSON], яка померла 31 грудня 2003 року, не заводилися, будь-яка інформація у спадковому реєстрі відсутня (а. с. 21-22). Зі змісту письмового розяснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 07 листопада 2017 року № 1795/01-16 вбачається, що оформлення спадщин після [PERSON], яка померла 31 грудня 2003 року, не вдається можливим у звязку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини (а. с. 20 ). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач має право на спадщину після тітки [PERSON] за законом, однак він не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини, отже право останнього підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. У відповідності до розяснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після спадкодавця у звязку з відсутністю коштів для оформлення спадкового майна та незадовільним станом здоровя. Суд вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після тітки з поважних причин, у звязку з чим позовні вимоги останнього підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved