Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

13 липня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області із вказаним позовом до відповідача [PERSON], відповідно до якого просить стягнути з відповідача, на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі 700 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття та аліменти на утримання дружини в розмірі 500 гривень до досягнення дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її повному матеріальному утриманні, а відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та дружини не надає та не приймає ніякої участі у вихованні дитини і утриманні дружини, в зв'язку з чим вона змушена звернутись до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів у примусовому порядку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, просив в частині аліментів на дружину відмовити. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про ухвалення рішення виходячи з наступного: Позивач [PERSON], проживала разом із відповідачем [PERSON] у незареєстрованому шлюбі, однак за час спільного проживання у фактичних шлюбних відносинах у нас народилась спільна дитина - донька [PERSON], [INFO], що доводиться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 17 листопада 2015 року. У даний час дитина проживає разом з позивачем по справі [PERSON] в [ADDRESS], та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Лознянської сільської ради Хмільницького району Вінницької області за № 431 від 11 липня 2016 року виданою. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15 травня 2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч. 2 ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Судом встановлено, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини та дружини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини та дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік. З цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дитини та дружини, можливостей відповідача, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьох років.

Outcome: approved