Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

02.08.2016 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить Визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що згідно договору дарування квартири від 24.12.2011 року вона отримала у власність квартиру [ADDRESS] (Покровській) у м. Житомирі. В квартирі була зареєстрована відповідач, яка не проживає у квартирі, не є її родичкою. Позивач в судовому засіданні підтримала позовну заяву, з підстав викладених у ній, просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином у відповідності до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України, поштовий конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Представник третьої особи подала заяву про розгляд справи без участі представника Богунського районного відділу Управління Державної міграційної служби в Житомирській області. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є сусідкою [PERSON], зазначила, що [PERSON] проживала в квартирі поверхом вище, однак останніх 20 років в квартирі [ADDRESS] не проживає. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (Покровській) у м. Житомирі, що підтверджується змістом копії договору дарування квартири від 24.12.2011 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с. 5,6/ Відповідач зареєстрована в [INFO] (Покровській) у м. Житомирі, що підтверджується змістом копії довідки адресно-довідкового підрозділу ТО ДМС України (а.с. 9). Зі змісту акту, затвердженого 24.06.2016 року директором ПП "ВЖРЕП № 4" вбачається, що громадянка [PERSON] за адресою: квартира [ADDRESS] (Покровській) у м. Житомирі, не проживає з 1994 року. /а.с. 3/ За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. \~ Доказів укладення договору між сторонами про надання у користування вказаним житловим приміщенням відповідачу до суду не надано. Тому суд вважає, що реєстрацією місця проживання відповідача у даній квартирі, яка належить на праві власності позивачу, порушуються його права як власника та йому створюються перешкоди у користуванні та розпорядженні власним нерухомим майном, у зв'язку з чим підлягають судовому захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування нерухомим майном за вказаною адресою, що відповідає способам захисту права власності, передбаченими статтями 16, 386, 391 ЦК України.

Outcome: approved