Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Представник ПрАТ «СК «Граве Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, в якому просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 8 783,00 гривні, а також судовий збір у розмірі 1 762,00 гривні. В обґрунтування своїх вимог представник позивача посилався на те, що 23 жовтня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ГРАВЕ УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 101024420 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО», згідно якого було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження наземним транспортним засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов Договору страхування, Страховик повинен відшкодувати Страхувальнику шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок подій, зокрема, ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю ТЗ. 15 січня 2016 року страхувальник - [PERSON]. повідомив позивача про страховий випадок з застрахованим ТЗ, а саме дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 14 січня 2016 року в м. Одесі по вул. Маршала Малиновського, 61. Обставини випадку свідчать, що 14.01.2016 року гр. [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Ford Probe», номерний знак [NUMBER] , порушив п. 13.1 ПДР України, здійснив зіткнення з застрахованим ТЗ , спричинивши механічні пошкодження останньому, що підтверджується Довідкою про ДТП та Постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2016 року. Перелік та вартість пошкоджень застрахованого ТЗ визначається на підставі Звіту № 01-012 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля Skoda Fabia від 20.01.2016 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту оцінена у розмірі 9 283,95 грн.. Фактичний розмір заподіяної шкоди визначено на підставі рахунку-фактури № і-00000002 від 25.01.2016 року виданого ТОВ «Інтермашсервіс», згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 8 783,00 грн.. Так, на підставі укладеного Договору страхування, заяви про виплату страхового відшкодування від 27.01.2016 р., відповідно до Страхового акту № СНТ/101024420/1 від 27.01.2016 року, позивач виплатив належне страхове відшкодування в загальному розмірі 8 783,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 59105 від 10.02.2016 року та актом про взаємозалік боргів від 27.01.2016 року. Оскільки згідно даних ЦБД Моторного (транспортного) бюро України, цивільно-правова відповідальність Відповідача, як власника наземного транспортного засобу «Ford Probe», номерний знак [NUMBER] , не є застрахованою в жодній страховій компанії, Позивач вжив заходи досудового врегулювання спору, а саме: Позивач звернувся до Відповідача з досудовою вимогою про відшкодування збитків (Вих. № 4275 від 30.05.2018 р.), що була отримана Відповідачем 16.06.2018 р., проте на дату подання позову, Відповідач заподіяну ним шкоду не відшкодував. Враховуючи вище викладене, а також право надане позивачу, вважає за доцільне звернутися за захистом права позивача з позовною заявою про відшкодування шкоди до суду, при цьому, сума вимог позивача до відповідача 8 783,00 грн., що становить суму виплаченого позивачем страхового відшкодування на користь [PERSON] .. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до канцелярії суду клопотання, в якому зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглянути справу за відсутності представника позивача. Відповідач в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, шляхом надсилання судових ухвал та повісток на адресу місця реєстрації згідно довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом також враховується, що відповідно до ч.1ст.44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст.79 ЦПК України є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2015 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія ГРАВЕ УКРАЇНА» та [PERSON] було укладено Договір № 101024420 добровільного страхування «ГРАВЕ КАСКО», згідно якого було застраховано майновий інтерес стосовно володіння, користування та розпорядження наземним транспортним засобом марки «Skoda Fabia», державний номерний знак [NUMBER] . Загальний термін дії договору з 24.10.2015 року по 23.10.2016 року. Відповідно до умов Договору страхування, Страховик повинен відшкодувати Страхувальнику шкоду, що трапилась в результаті страхового випадку, а саме: пошкодження, втрата або знищення застрахованого ТЗ та/або додаткового обладнання внаслідок подій, зокрема, ДТП - дорожньо-транспортної пригоди за участю ТЗ. Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. 14 січня 2016 року о 10 годині 20 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем FORD PROBE державний номер [NUMBER] по вул. Маршала Малиновського,61 в м. Одеса не врахував дорожню обстановку, не витримав безпечну дистанцію, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем SKODA FABIA [NUMBER] , чим порушив п. 13.1 Правил дорожнього руху України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана обставина встановлена постановою судді Малиновського районного суду м. Одеси від 15.02.2016 року, якою притягнуто [PERSON] , [INFO] , до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накласти на неї адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 (триста сорок) гривень. Стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь держави судовий збір у розмірі 275 (двісті сімдесят п`ять) грн. 60 коп. (Отримувач коштів: УК у місті Одесі/Малиновський район; код отримувача (код за ЄДРПОУ): 38016923; банк отримувача: ГУДКСУ в Одеській області; код банку отримувача (МФО): 828011; рахунок отримувача: [NUMBER]; код класифікації доходів бюджету: 22030101; призначення платежу - судовий збір за постановою про накладення адміністративного стягнення, Малиновський районний суд м. Одеси, код ЄДРПОУ 05383419, пункт 5). Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до Звіту № 01-012 спеціаліста-автотоварознавця про оцінку матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля Skoda Fabia від 20.01.2016 року, згідно якого вартість відновлювального ремонту оцінена у розмірі 9 283,95 грн.. Фактичний розмір заподіяної шкоди визначено на підставі рахунку-фактури № і-00000002 від 25.01.2016 року виданого ТОВ «Інтермашсервіс», згідно якого вартість відновлювального ремонту становить 8 783,00 грн., у зв`язку з чим позивач виплатив належне страхове відшкодування в загальному розмірі 8 783,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 59105 від 10.02.2016 року та актом про взаємозалік боргів від 27.01.2016 року. Таким чином ПрАТ «СК» «Граве Україна» виконало свої зобов`язання перед страхувальником згідно умов Договору. Оскільки згідно даних ЦБД Моторного (транспортного) бюро України, цивільно-правова відповідальність Відповідача, як власника наземного транспортного засобу «Ford Probe», номерний знак [NUMBER] , не є застрахованою в жодній страховій компанії, Позивач вжив заходи досудового врегулювання спору, а саме: Позивач звернувся до Відповідача з досудовою вимогою про відшкодування збитків (Вих. № 4275 від 30.05.2018 р.), що була отримана Відповідачем 16.06.2018 р., проте на дату подання цього позову, Відповідач заподіяну ним шкоду не відшкодував. Згідно із ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 993 Цивільного кодексу України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно зі ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1762 гривні 00 копійок. На підставі викладеного і

Outcome: approved