Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-30 00:00:00

05.02.2018 року позивач звернувся до суду із позовом, по якому просить суд визнати незаконним звільнення [PERSON] з посади директора Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України; зобов`язати Одеську обласну організацію Товариства сприяння обороні України поновити [PERSON] на посаді директора Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України; стягнути з Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 07.11.2017 року по день фактичного поновлення на роботі; судові витрати покласти на відповідача. Заявлені вимоги обгрунтовує тим, що позивач працював на посаді директора Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України. На підставі Наказу Голови Одеської обласної організації ТСО України від 07.11.2017 року № 50-ос позивача звільнено із займаної посади на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України прогул, п. 1 ст. 41 КЗпП України одноразове грубе порушення трудових обов`язків, п.1,1 ст. 41 КЗпП України винних дій керівника підприємства, установи, організації. Позивач вважає вищезазначений наказ про його звільнення незаконним, таким що порушує його права, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача - Одеської обласної організації товариства сприяння обороні України в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову. Відповідач - Кілійський районний спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України до судового засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, дослідивши надані докази, вислухавши пояснення сторін по справі, вважає позов підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України та КЗпП України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. [PERSON] , починаючи з 17 лютого 2010 року призначений на посаду директора Кілійськсго районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України, що підтверіщується Наказом від 17 лютого 2010 року. Кілійський районний спортивно-технічний клуб Товариства сприяння обороні України є приватним навчальним- - закладом, який заснований громадською організацією «Одеська обласна організація Товариства сприяння обороні України». Наказом від 27.08.2010 року позивача переведено з роботи за контрактом на роботу за умовами безстрокового трудового договору. Наказом від 27.03.2013 року позивача переведено на роботу за умовами безстрокового трудового договору на роботу за контрактом. Починаючи з 01.04.2014 року, строк дії контракту на посаду становив 1 рік і контракт на посаду директора з позивачем щорічно та неодноразово переукладався. Наказом від 12 липня 2016 року було продовжено строк контракту та укладено контракт з 09 липня 2016 року по 11 липня 2017 року, після чого продовжив працювати на займаній посаді. Відповідно до Наказу Одеської обласної організації Товариства сприяння обороні України від 31 жовтня 2017 року було призначено комісію та зобов`язано провести перевірку Кілійської РСТК ТСО України з 01 листопада 2017 року по 07 листопада 2017 року. Відповідно до Наказу від 03 листопада 2017 року Кілійського РСТК Одеської обласної організації ТСО України директора [PERSON] було направлено у відрядження до м. Одеси на два дні - 6-7 листопада 2017 року. Наказом Голови Одеської обласної організації ТСО України від 07.11.2017 року №50-ос позивача було звільнено з 07.11.2017 року з посади директора Кілійського районного спортивно-технічного клубу Товариства сприяння обороні України. Підставою для звільнення в Наказі зазначено: п.4 ст. 40 КЗпП України прогул, п.1 ст. 41 КЗпП України одноразове грубе порушення трудових обов`язків, п.1,1 ст. 41 КЗпП України винних дій керівництва підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалась несвоєчасно. Підставою для звільнення став Акт №5 від 07.11.2017 року перевірки фінансово-господарської діяльності Кілійського РСТК СТО України. В матеріалах справи наявний Наказ Кілійського районного спортивно-технічного клубу Одеська обласна організація від 03.11.2017 року за № 6-в Товариства сприяння обороні України, яким [PERSON] відбуває у відрядження до м. Одеси в Одеську обласну організацію ТСО України терміном на дві дні - 6-7 листопада 2017 року. Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Підставою для звільнення в Наказі зазначено: п. 4 ст. 40 КЗпП України прогул, п. 1 ст. 41 КЗпП України одноразове грубе порушення трудових обов`язків, п.1. 1 ст. 41 КЗпП України винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалась несвоєчасно. Відповідно до ч. 4 ст. 40 КзпГІ України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня. Факт прогулу повинен бути зафіксований шляхом складання акта, який є підставою для внесення відповідних відміток в табель обліку використання робочого часу працівників. У табелі проставляється відмітка "пр" - прогул. З табелів обліку робочого часу за січень-листопад 2017 року відмітки про прогул позивача не вбачається. Також, як на підставу звільнення Одеське обласне управління ТСОУ вказує на п. 1 ст. 41 КЗпП України - одноразове грубе порушення трудових обов`язків. В Акті № 5 від 07 листопада 2017 року (Аркуш 22) зазначено, що виявлено отримання керівником Кілійського РСТК ТСО України [PERSON] у вигляді оплати за своє навчання у розмірі 14037, 50 грн, оплата договору оренди власного автомобілю та його ремонту у розмірі 45 700 грн. Суд звертає увагу, що у вищезазначеному Акті від 07.11.2017 року міститься посилання на лист за вих.№ 48 від 23.11.2017 року, що передувало даті складання акту. Відповідно до статутних цілей Кілійського РСТК здійснює підготовку водіїв транспортних засобів, внаслідок чого для підготовки необхідною умовою є наявність транспортних засобів. Внаслідок цього для підготовки і були укладені договори на використання автомобілю, і розмір орендної плати та плати за користування становив 1200 грн в місяць, що не може розглядатися як додаткове збагачення, оскільки є набагато нижче за ринкову вартість оренди автомобілю. Крім того, відповідно до п. 2.32 Договору оренди транспортного засобу від 02.01.2015 року до обов`язків орендаря відноситься утримувати предмет оренди в технічно справному стані, за власний рахунок проводити його технічне обслуговування, ремонт (крім капітального) та нести витрати, пов`язані з його використанням. Згідно до п. 5.2. Договору використання власного автомобілю в виробничих цілях від 03.01.2017 року Підприємство зобов`язується здійснювати за власний рахунок ремонт автомобіля у період використання автомобіля за даним Договором. Стосовно ремонту та заміни запчастин комісією Кілійського РСТК було складено Акти, наявні в матеріалах справи. Крім того, як на підставу звільнення Одеське обласне управління ТСОУ вказує на п. 1,1 ст. 41 КЗпП України винних дій керівника підприємства, установи, організації, внаслідок чого заробітна плата виплачувалась несвоєчасно, однак доказів на підтвердження вини позивача суду надано не було. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення.За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення.При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника.Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. В порушення вимог ст. 149 КЗпП України Голова Одеської обласної організації ТСОУ не довів до відома про підстави дисциплінарної відповідальності, не надав можливість вчасно ознайомитися з Актом № 5 від 07 листопада 2017 року, що вказує на те, що він був складений набагато пізніше та не надав можливості надати письмові пояснення. Суд звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний Наказ Кілійського районного спортивно-технічного клубу Одеська обласна організація від 03.11.2017 року за № 6-в Товариства сприяння обороні України, яким [PERSON] відбуває у відрядження до м. Одеси в Одеську обласну організацію ТСО України терміном на дві дні - 6-7 листопада 2017 року. А з 8 по 21 листопада 2017 року позивач перебував на лікарняному, що підтверджується довідкою про тимчасову непрацездатність. Відповідно до ч. 3 ст. 40 КЗпП України, не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Відповідно до частини 1 статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної правової підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновленим на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Відповідно до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Відповідно до довідки про середню заробітну плату ( дохід) від 24.11.2017 року заробітна плата [PERSON] за період вересень 2017 року - жовтень 2017 року складає 7 567,6 грн., середньоденна заробітна плата [PERSON] становить 180,18 грн. Таким чином, загальна сума середнього заробітку за період з 08.11.2017 року по 31.05.2019 року складає 70 090 грн. З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.1, ч.1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір», Від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Враховуючи вищевикладене суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved