Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-06 00:00:00

04 лютого 2021 року до Золочівського районного суду Харківської області надійшла позовна заява АТ КБ «Приватбанк», в якій позивач, в особі свого представника за довіреністю, просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 12586,67 грн за кредитним договором без номеру від 10.08.2011, укладеного між сторонами у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, крім цього просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. На підтвердження позовних вимог позивач зазначив, що 10.08.2011 між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] був укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За умовами вказаного договору [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В подальшому кредитним ліміт було збільшено до 500,00 грн. Своїм підписом у заяві відповідач підтвердив, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає договір про надання банківських послуг. [PERSON] , зобов`язувався сплачувати кредитні кошти, але взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.11.2020 утворилася заборгованість у розмірі 12586,67 грн. Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов не визнав, просив застосувати позовну давність. «Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку», в яких передбачені відсотки за користування кредитом та неустойка і інші штрафні санкції, не підписував. Справу просив розглядати за його відсутності. Враховуючи те, що учасники справи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, не здійснюючи фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 10.08.2011 АТ КБ «ПриватБанк» уклав кредитний договір з [PERSON] , згідно з умовами якого останній отримав кредит у розмірі 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. У Анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Дана анкета-заява не містить відмітки, яку карту отримав відповідач, розмір кредитного ліміту, процентів за користування кредитом, а також розмір та випадки застосування штрафів і пені. До кредитного договору банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/ У разі незгоди зі змінами "Умов та правил надання банківських послуг" або "Тарифів" клієнт має право надати банку заяву про розірвання Договору виконавши умови п. 2.1.1.5.4 Договору. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов Договору, а саме відповідно до п. 2.1.1.12.3. Відповідач зобов`язався: - на підставі п. 2.1.1.5.5 Договору погашати заборгованість за Кредитом, процентами за його використання, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором; - слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно з п. 2.1.1.5.7 Договору, а у разі невиконання зобов`язань за Договором, відповідно до п. 2.1.1.5.6, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку. Відповідно до п. 2.1.1.3.3 Договору відповідач доручив Банку списувати з карткового рахунку суми грошових коштів у розмірі здійснених ним операцій, а також вартість послуг, визначену Тарифами при настанні термінів платежу, а при виникненні боргових зобов`язань згідно з п.п. 2.1.1.12.9 Договору, списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку (в т.ч. з карткового рахунку) грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов`язань, у тому числі Мінімального обов`язкового платежу. Списання коштів здійснюється відповідно до встановленого законодавством порядку. Згідно з п. 2.1.1.12.7.2 Договору в разі непогашення Клієнтом боргових зобов`язань за Кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати, за користування Кредитом Клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом згідно з п. 2.1.12.6.1 Договору клієнт сплачує Банку пеню в розмірі зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. Відповідно до п.п. 2.1.1.12.11 Договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором. В редакції умов та правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно з п. 2.1.1.2.12 Сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в срок кредиту, які у відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю Сторіну процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4 %- для картки "Універсальна"; 84,0 % - для картки "Універсальна голд". Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вищевказаним кредитним договором станом на 30.11.2020 становить 12586,67 грн і складається із: 491,43 грн - заборгованість за тілом кредиту; 11945,24 грн - заборгованість по процентам за користування кредитом; 150,00 грн - заборгованість за пенею з 10.08.2011 по 30.03.2012; Надаючи правову оцінку встановленим фактам і правовідносинам, суд зазначає наступне. Жодних доказів, які б спростували наявність заборгованості по тілу або підтвердили її погашення /копії квитанцій, тощо/ відповідачем не надано, у зв`язку з чим, виходячи з положень ст. 81 ЦПК України щодо обов`язку сторін довести свої вимоги або заперечення, суд вважає, що наявність заборгованості по тілу кредиту у зазначеній сумі, підтверджено належними доказами. Водночас суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки /штрафу, пені/ застосовується спеціальна позовна давність в один рік /п.1 ч.2 ст.258 ЦК України/ За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Відповідачем не було здійснено особисто жодної дії на погашення кредиту з серпня 2011, що підтверджується випискою по рахунку, в подальшому відбувалося лише самостійне списання коштів банком. Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2018 року в справі N 161/15679/15-ц (провадження N 61-765св18) міститься висновок по застосуванню частини першої статті 264 ЦК України та вказано, що з тлумачення цієї норми слідує, що вона пов`язує переривання позовної давності з будь-якими активними діями зобов`язаного суб`єкта (боржника). При цьому не виключається й випадку коли переривання перебігу позовної давності буде відбуватися внаслідок визнання боргу, що здійснюється іншими суб`єктами, якщо на це була виражена воля боржника. Тобто коли боржник виражає свою волю згодою чи уповноважує на це відповідного іншого суб`єкта". Отже суд доходить висновку, що договірне списання грошових коштів не може призводити до переривання позовної давності, адже банк самостійно здійснює списання грошових коштів, і боржник, при цьому, не вчиняє будь-яких активних дій, які б стали підставою для переривання. Такий висновок узгоджується з висновками, що містяться в постанові ВС КЦС від 13.01.2020 у справі №442/5498/16-ц. Тому, враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом лише 04.02.2021, тобто з пропуском встановленого законом трирічного строку, а відповідач заявив про застосування позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити позивачеві в задоволенні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу - у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Щодо стягнення відсотків за період з серпня 2011 по березень 2012/дата, зазначена в позові, слід зазначити наступне. Строк позовної давності до вимоги про стягнення відсотків складає три роки і відповідачем заявлено про його застосування. Незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Отже, враховуючи дату звернення з позовом, беручи до уваги, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення відсотків за вказаний період, також у зв`язку з пропуском строку позовної давності. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості з відсотків, суд зазначає про таке. Відповідно до ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу; за кредитним договором позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. В статті 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то вразі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як зазначено в ч. 1 статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Водночас, суд зазначає, що позивачем пред`явлено вимогу про стягнення відсотків, які нараховані поза межами строку кредитування - строку дії картки, що суперечить висновкам ВП ВС, викладених у постанові від 28.03.2018 по справі №444/9519/12. Так, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Строк кредитування /строк дії картки/ закінчився у лютому 2016, що підтверджується довідкою банку про кредитні карти, що були надані відповідачу [PERSON] із зазначенням номерів карт, дат відкриття рахунків та терміну їх дії. Так, термін дії карти лютий 2016. Даних про видачу інших карт, перевипуск карт та терміни їх дії - суду не надавались. Отже, нарахування будь-яких відсотків, поза межами строку дії картки - не відповідають вимогам закону, тому вимоги про стягнення відсотків поза межами строку дії картки /після лютого 2016/ також не підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі приведеного вище, ст.ст. 526, 549, 610, 625, 1048, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: dismissed