Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У серпні 2008 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк», третя особа -[PERSON], в якому останній просив визнати припиненим договір поруки № MRTG -000000013900/Р від 25.07.2008 року, укладений між громадянином [PERSON] та УніКредит Банк ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», за періодичними платежами з 01.08.2011 р. по 23.06.2016 р. за Договором про іпотечний кредит № MRTG0000000139000 від 25.07.2008 р. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає про те, що 25 липня 2008 року між УніКредит Банк ТзОВ, правонаступником якого за всіма правами і зобов'язаннями є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № MRTG-000000013900, згідно умов якого мала на меті отримати в кредит грошові кошти в розмірі 55 000 доларів США 00 центів. Згідно пункту 1.2 Кредитного договору кредит надається [PERSON] зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 25 липня 2033 року. Пунктом 4.4 Кредитного договору визначає, що виконання [PERSON] вимоги відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» щодо дострокового повернення кредиту та інших платежів відповідно до умов Кредитного договору повинно бути проведено [PERSON] протягом 30 календарних днів з дати отримання [PERSON] відповідної вимоги відповідача ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно пункту 8.1 Кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою відповідача та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Також, з метою забезпечення зобов'язань [PERSON] перед відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» , 25 липня 2008 року, між УніКредит Банк ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № MRTG-000000013900/Р. Пункт 4.2 Договору поруки визначає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за Кредитним договором. 23 грудня 2010 р. [PERSON] отримав від відповідача вимогу від 17.12.2010 р. за № 8627/IV, в якій відповідач зобов'язує позивача виконати зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі на протязі двох робочих днів з дати отримання цієї вимоги. 21 липня 2011 року Дарницьким районним судом міста Києва винесено рішення по справі № 2-5808/11 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «УніКредит Банк» за Кредитним договором суму 428 960 грн. 84 коп. Вищевказане рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 року набрало законної сили 01.08.2011 р. Позивач зазначає про те, що виконав рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 р. сплатив на рахунки ВДВС Дарницького РУЮ в м.Києві. 23.06.2016 р. ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, відповідач у вересні 2016 р. звернувся до Дарницького районного суду м.Києва із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 05 вересня 2016 року Дарницьким районним судом м.Києва винесено ухвалу про відкриття провадження по справі № 753/12893/16-ц. В свої позовній заяві по справі № 753/12893/16-ц відповідач стверджує , що на 07.06.2016 р. у [PERSON] наявна заборгованість перед відповідачем за Кредитним договором у розмірі 14 929,23 долари США, в зв'язку з чим, відповідач просить в погашення заборгованості в розмірі 14 929, 23 долари США за Кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON] та [PERSON] Станом на поточну дату відповідач свої позовні вимоги до позивача на Договором поруки не пред'являв. Відповідач змінив строк виконання Кредитного договору, встановивши вимогою від 17.12.2010 р. за № 8627/ІV строк виконання - 25 грудня 2010 р. (два робочих дні з дати отримання - 23.11.2010 р.). В межах шестимісячного строку, починаючи з 25.12.2010 р., відповідач пред'явив позов до позивача та третьої особи в Дарницький районний суд м.Києва. З рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 року по справі № 2-5808/11, яке набрало законної сили 01.08.2011 р., вбачається, що на вимогу відповідача були змінені строки виконання Кредитного договору відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а саме за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2011 року достроково стягнуто суму заборгованості за Кредитним договором. Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 р. по справі № 2-5808/11, яке набрало законної сили 01.08.2011 р., фактично було виконано позивачем 14.04.2016 р., а виконавче провадження за цим рішенням Дарницького районного суду м.Києва було закінчено 23.06.2016 р. Відповідач станом на поточну дату не пред'явив до позивача своїх вимог за договором поруки за періодичними платежами (відсотки за користування кредитними коштами) з 01.08.2011 р. (дата набрання законної сили рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 р.) по 23.06.2016 р. (дату закінчення виконавчого провадження за виконавчим листом виданим згідно рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 р. по справі № 2-5808/11). Згідно рішення Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2011р. по справі № 2- 5808/11, яке набрало законної сили 01.08.2011р., було змінено строк виконання Кредитного договору на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України. Строк виконання зобов'язань за Договором іпотечний кредит № MRTG-000000013900 від 25.07.2008р. фактично настав 25.12.20. Приймаючи до уваги, що строк дії поруки умовами Договору поруки № MRTG 000000013900/Р від 25.07.2008р. встановлений не був, позивач звертається до суду з позовом до ПАТ «Укрсоцбанк» про визнання припиненим Договору поруки № MRTG-000000013900 від 25.07.2008 року., укладеному між [PERSON] та УніКредит Банк ТзОВ, правонаступником якого є «Укрсоцбанк», за періодичними платежами з 01.08.2011р. по 23.06.2016р. за Договором іпотечний кредит № MRTG-000000013900 від 25.07.2008р. В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позовної заяви та просив суд її задовольнити повністю. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явилася з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась судом в установленому законом порядку. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. 25 липня 2008 року між УніКредит Банк ТзОВ, правонаступником якого за всіма правами і зобов'язаннями є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № MRTG-000000013900, згідно умов якого мала на меті отримати в кредит грошові кошти в розмірі 55 000 доларів США 00 центів. Згідно пункту 1.2 Кредитного договору кредит надається [PERSON] зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 25 липня 2033 року. Пунктом 4.4 Кредитного договору визначає, що виконання [PERSON] вимоги відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» щодо дострокового повернення кредиту та інших платежів відповідно до умов Кредитного договору повинно бути проведено [PERSON] протягом 30 календарних днів з дати отримання [PERSON] відповідної вимоги відповідача ПАТ «Укрсоцбанк». Згідно пункту 8.1 Кредитного договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печаткою відповідача та діє до повного виконання ними взятих на себе зобов'язань по цьому договору. Також, з метою забезпечення зобов'язань [PERSON] перед відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» , 25 липня 2008 року, між УніКредит Банк ТзОВ, правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір поруки № MRTG-000000013900/Р. Пункт 4.2 Договору поруки визначає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання за Кредитним договором. 23 грудня 2010 р. [PERSON] отримав від відповідача вимогу від 17.12.2010 р. за № 8627/IV, в якій відповідач зобов'язує позивача виконати зобов'язання за Кредитним договором в повному обсязі на протязі двох робочих днів з дати отримання цієї вимоги. 21 липня 2011 року Дарницьким районним судом міста Києва винесено рішення по справі № 2-5808/11 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ «УніКредит Банк» за Кредитним договором суму 428 960 грн. 84 коп. Вищевказане рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 року набрало законної сили 01.08.2011 р. Позивач зазначає про те, що виконав рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 р. сплатив на рахунки ВДВС Дарницького РУЮ в м.Києві. 23.06.2016 р. ВДВС Дарницького РУЮ у м.Києві винесена постанова про закінчення виконавчого провадження. Разом з тим, відповідач у вересні 2016 р. звернувся до Дарницького районного суду м.Києва із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. 05 вересня 2016 року Дарницьким районним судом м.Києва винесено ухвалу про відкриття провадження по справі № 753/12893/16-ц. В свої позовній заяві по справі № 753/12893/16-ц відповідач стверджує , що на 07.06.2016 р. у [PERSON] наявна заборгованість перед відповідачем за Кредитним договором у розмірі 14 929,23 долари США, в зв'язку з чим, відповідач просить в погашення заборгованості в розмірі 14 929, 23 долари США за Кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, який належить [PERSON] та [PERSON] Станом на поточну дату відповідач свої позовні вимоги до позивача на Договором поруки не пред'являв. Відповідач змінив строк виконання Кредитного договору, встановивши вимогою від 17.12.2010 р. за № 8627/ІV строк виконання - 25 грудня 2010 р. (два робочих дні з дати отримання - 23.11.2010 р.). В межах шестимісячного строку, починаючи з 25.12.2010 р., відповідач пред'явив позов до позивача та третьої особи в Дарницький районний суд м.Києва. З рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 року по справі № 2-5808/11, яке набрало законної сили 01.08.2011 р., вбачається, що на вимогу відповідача були змінені строки виконання Кредитного договору відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, а саме за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 21.07.2011 року достроково стягнуто суму заборгованості за Кредитним договором. Рішення Дарницького районного суду м.Києва від 21.07.2011 р. по справі № 2-5808/11, яке набрало законної сили 01.08.2011 р., фактично було виконано позивачем 14.04.2016 р., а виконавче провадження за цим рішенням Дарницького районного суду м.Києва було закінчено 23.06.2016 р.. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», судам роз'яснено, що при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язань у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Також судом враховується, що правовідносини за договором кредиту є такими, що на день розгляду справи тривають. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі сплином якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою, або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Стаття 253 ЦК України визначає, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя». Така правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-53цс15 від 17.09.2014р. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 212, 213 ЦПК України, рішення ґрунтується на досліджених наявних в справі доказах. Умовами договору поруки визначено, що порука припиняється, серед іншого, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язань за Кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя. Така умова договору відповідає положенням першого речення частини 4 ст.559 ЦК України. Крім того, законних підстав для задоволення позову немає ще й виходячи з наступного. За положенням ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно із ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, а за п. 7 ч. 2 цієї статті - припинення правовідношення. За положеннями частини 4 статті 559 Цивільного кодексу України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до змісту ст. ст. 559, 598 Цивільного кодексу України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Порука за своєю сутністю - це фідуціарна угода, яка ґрунтується на довірі сторін. Ці довірчі стосунки майбутніх учасників правовідносин сприяють її укладенню і, власне, є передумовою встановлення правовідносин поруки. Термін „порука", застосований законодавцем у статті 559 Цивільного кодексу України, використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки. За своєю правовою природою строк, передбачений ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, є преклюзивним (припиняючим), що принципово впливає на вирішення ряду питань: 1) його закінчення є підставою для припинення поруки; 2) у випадку пропуску кредитором строку заявлення вимог до поручителя цей строк не може бути поновлено, зупинено чи перервано з підстав, передбачених у ст. ст. 263, 264, ч. 5 ст. 267 Цивільного кодексу України; 3) суд зобов'язаний самостійно застосовувати норми про строк на відміну від строку позовної давності, який застосовується судом за заявою сторін; 4) у випадку, якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов'язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно одержаного кредитором; 5) встановивши факт закінчення строку, суд відмовляє кредитору в позові за відсутністю у нього права вимагати стягнення боргу з поручителя, що припинилося у зв'язку з його спливом. Виходячи із того, що строк поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування (дії) самого зобов'язання поруки (преклюзивність строку), варто зазначити, що і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 Цивільного процесуального кодексу України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Крім того, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, виходячи з наведених вище вимог Закону та умов кредитного договору, договору поруки, враховуючи Правову позицію, викладену в Постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 року № 6-69 цс11, якою встановлено, що право поручителів підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою, а не шляхом припинення договору поруки, та враховуючи, що позивачем не надано доказів припинення поруки, в задоволенні позовних вимог про визнання припиненим договору поруки слід відмовити. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд відносить судові витрати по сплаті судового збору за рахунок позивача в сплаченому при зверненні до суду з позовом розмірі.

Outcome: dismissed