Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У серпні 2013 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], третя особа: [PERSON], про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21 липня 2012 року чоловік позивача [PERSON] залишив належний їм на праві власності автомобіль «Lexus RX350», д.н.з. [NUMBER], на станції технічного обслуговування за адресою: м. Київ, пров. Делегатський, буд. 5-б в м. Києві. Третя особа [PERSON] незаконно заволодів вказаним транспортним засобом, за що вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року був визнаним винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. Посилаючись на положення ст. 1172 ЦК України, позивач вказує, що відповідач як роботодавець [PERSON] повинен відшкодувати завдану матеріальну шкоду. За таких підстав, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду у сумі 197681,92 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивач та її представники у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначили, що автомобіль прийнятий безпосередньо відповідачем як фізичною особою, відповідач забрав у чоловіка позивача [PERSON] ключі від автомобіля, жодних документів про передачу автомобіля відповідач не надав. До третьої особи позивач з позовом не зверталася, вважає, що матеріальну шкоду має відшкодувати [PERSON], оскільки йому безпосередньо були передані ключі від автомобіля. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, просили суд відмовити у задоволенні позову. Посилалися на те, що особою, винною у завданні шкоди позивачу, вироком суду визнано [PERSON], на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди відповідач займав посаду директора ТОВ «Хотей-Трейд», його діяльність як фізичної особи-підприємця була припинена. Приймаючи від чоловіка позивача вищевказаний автомобіля, відповідач діяв як директор ТОВ «Хотей-Трейд». Третя особа у судовому засіданні пояснила, що він працював у [PERSON] неофіційно, виконував роботи, пов'язані з ремонтом ходової частини автомобілів, у той день залишився охороняти приміщення СТО, вночі поїхав на автомобілі, щоб здійснити його діагностику. Вказівок від відповідача щодо проведення діагностики автомобіля у нічний час [PERSON] не отримував. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Lexus RX350», д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] [PERSON], 22 липня 2012 року, о 02 годині знаходячись на своєму робочому місці - станції технічного обслуговування автомобілів по пров. Делегатському, 5-6 в м. Києві, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, вирішив незаконно заволодіти транспортним засобом «Lexus RX350», д.н.з. [NUMBER], який належить позивачу, з метою використання його у власних цілях. Реалізуючи свій злочинний намір, [PERSON]. за допомогою ключів, залишених [PERSON] на СТО, відчинив двері автомобіля, вставив ключ в замок запалення, запустив двигун та зрушив з місця, тим самим незаконно заволодів транспортним засобом. Далі [PERSON], керуючи автомобілем «Lexus RX350», д.н.з. [NUMBER], прослідував по провулку Делегатському в бік вул. Овруцької в м. Києві, на перехресті вказаних вулиць [PERSON] порушив Правила дорожнього руху та скоїв дорожньо-транспортну пригоду, а саме зіткнення з автомобілем Опель д.н.з. [NUMBER], внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Lexus RX350», д.н.з. [NUMBER], зазнав механічних пошкоджень. Відповідно до звіту ТОВ "Експертна компанія "Укравтоекспертиза-Стандарт" № С12-531/1 від 20 вересня 2012 року розмір матеріальної шкоди, заподіяної позивачу - власнику вказаного автомобіля внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 22 липня 2012 року, складає 196066,92 грн. (а.с. 74-96) Вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України. В цій частині вирок суду залишений без змін ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 28 травня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2013 року. Згідно з ч.4 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відтак, особою, винною у завданні матеріальної шкоди позивачу, є третя особа [PERSON] У відповідності до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За правилами ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків. Матеріалами справи підтверджено та встановлено судом під час розгляду справи, що третя особа [PERSON] працював на станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: м.Київ, пров. Делегатський, буд. 5-б, неофіційно, однак був допущений до роботи. [PERSON] працював під керівництвом відповідача [PERSON], який, у свою чергу, на час скоєння ДТП займав посаду директора ТОВ «Хотей-Трейд». Такі обставини підтверджуються, зокрема, довідкою з ЄДРПОУ, виданої Головним міжрегіональним управлінням статистики у м. Києві 23 березня 2010 року. (а.с. 104) До трудових обов'язків [PERSON] не входило проведення діагностики автомобіля в нічний час, відповідач 21 - 22 липня 2012 року жодних вказівок щодо ремонту автомобіля «Lexus RX350», д.н.з. [NUMBER], [PERSON] не давав. Вказані обставини встановлені вироком Шевченківського районного суду м. Києва від 28 лютого 2013 року. Згідно з протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Хотей-Трейд» від 22 жовтня 2013 року відповідача звільнено з посади директора товариства за власним бажанням з 22 жовтня 2013 року. На час завдання шкоди позивачу відповідач не здійснював підприємницьку діяльність від власного імені, про що свідчить постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 18 січня 2010 року про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця [PERSON] та заява останнього про припинення платника податків, за формою № 8-ОПП, подана ним 08 травня 2012 року до Державної податкової інспекції в Оболонському районі м. Києва. Отже, у суду відсутні підстави вважати, що відповідач та третя особа перебували у трудових правовідносинах та відповідач був роботодавцем [PERSON] При цьому, положення статті 1187 ЦК України, за якими якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення, не розповсюджуються на спірні правовідносини, які склалися між сторонами, оскільки вказаною статтею врегульовано порядок відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, а у даному випадку шкоду, завдано майну фізичної особи протиправними діями іншої особи. У відповідності до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Враховуючи вищенаведене, приймаючи до уваги, що позовні вимоги заявлені до відповідача як до фізичної особи, позивач не просив стягнути шкоду з винної особи [PERSON], суд доходить висновку про відмову у задоволенні позову [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: dismissed