Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

10.11.2020 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] , треті особи Виконавчий комітет Дубечненської сільської ради Старовижівського району, Орган опіки та піклування Дубечненської сільської об`єднаної територіальної громади про надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька. В обґрунтування позову позивачка [PERSON] вказує, що вона звернулася до Виконавчого комітету Дубечненської сільської ради з заявою від 19.10.2020 про зняття з реєстрації місця проживання її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , та з заявою від 19.10.2020 про реєстрацію місця проживання її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] на що їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю письмової згоди батька дитини, [PERSON] .. 09.07.2020 рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. За адресою реєстрації вона з дитиною ніколи не проживали, мешкали на орендованій квартирі в м. Луцьку Волинської області. Відсутність реєстрації місця проживання дочки за її фактичним проживанням суперечить інтересам дитини та суттєво обмежує її у реалізації прав гарантованих Конституцією України. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак на адресу суду надіслала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд розглядати справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день та час судового засідання. Причини неявки суду не відомі. У висновку Служби у справах дітей виконавчого комітету Дубечненської сільської ради зазначено, що [PERSON] на засідання комісії не з`явився. Треті особи: представник виконавчого комітету Дубечненської сільської ради та представник органу опіки та піклування Дубечненської сільської ради в судове засідання не з`явилися, однак надіслали заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. З вимогами позивача згідні. Оскільки, відповідач [PERSON] не з`явився в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлявся про день слухання справи в суді, у відповідності до статті 281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області від 23.11.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження та призначено до підготовчого судового засідання. 01.03.2021 ухвалою Кременецького районного суду Тернопільської області витребувано з органу опіки та піклування Дубечненської сільської ради висновок щодо доцільності надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини та здійснення реєстрації без згоди батька. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих міркувань. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29.08.2009, сторони по справі зареєстрували шлюб 29 серпня 2009 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу « [PERSON] ». Рішенням Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 липня 2020 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 29.07.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис №130. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27.02.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременецького управління юстиції у Тернопільській області вбачається, що батьками [PERSON] є сторони по справі [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №53. З заяви позивачки [PERSON] до органу реєстрації Виконавчого комітету Дубечненської сільської ради про зняття з реєстрації місця проживання та Заяви про реєстрацію місця проживання малолітньої дитини вбачається, що останній відмовлено у знятті з реєстрації місця проживання та реєстрації місця проживання малолітньої дитини, оскільки відсутня згода батька Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої 22.10.2020 відділом державної реєстрації Кременецької міської ради, малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] .. Відповідно до наданого висновку щодо доцільності надання дозволу на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та здійснення реєстрації без згоди батька на реєстрацію та проживання з матір`ю [PERSON] , затвердженого виконавчим комітетом Дубечненської сільської ради, доцільно надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] та здійснити реєстрацію без згоди батька. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» закріплено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При цьому, у відповідності до ч. 1 ст. 18 даної Конвенції, повинен бути забезпечений принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Статтею 9 Конституції України встановлено, що чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа «Вайт і Кеннеді проти Німеччини» (пункт 67), «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам ІІ проти Німеччини» (пункт 45). Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні «Хабровські проти України» від 17.01.2016 року Суд зазначив, що важливою метою статті 8 Конвенції є захист особи від свавільних дій з боку державних органів. Крім того, існують позитивні обов`язки, властиві ефективному "дотриманню" права на повагу до сімейного життя. В обох контекстах треба зважати на справедливий баланс, який слід зберігати між конкуруючими інтересами особи та суспільства в цілому; та в обох контекстах держава користується певною свободою розсуду. Згідно ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ч.1 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч.1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена органом реєстрації з одночасним зняттям з попереднього місця проживання. Відповідно до ч.4 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Статтею 242 ЦК України передбачено, що батьки є законними представниками своїх малолітніх та/чи неповнолітніх дітей. Відповідно до пункту 2.3 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року №1077, відомості про дітей віком до 14 років, місце проживання яких реєструється з батьками, вносяться до заяви одного з них. Особа, яка досягла 14-річного віку, подає заяву про реєстрацію місця проживання особисто. При проживанні батьків за різними адресами для реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним з батьків надається письмова згода другого з батьків та довідка територіального підрозділу або адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС за місцем його проживання про те, що дитина не зареєстрована разом з ним. У разі якщо місце проживання другого з батьків зареєстровано в межах обслуговування адміністративно-територіальної одиниці територіального підрозділу, яким розглядається заява про реєстрацію місця проживання дитини, інформація перевіряється цим територіальним підрозділом або надається адресно-довідковим підрозділом відповідного територіального органу ДМС. Згідно з пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207, у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Отже, виходячи з вищезазначених норм закону, згода другого з батьків на реєстрацію місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, є обов`язковою. Відповідно до пункту 11 Правил реєстрації місця проживання орган реєстрації відмовляє в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання, якщо: особа не подала необхідних документів або інформації; у поданих документах містяться недостовірні відомості або подані документи є недійсними; звернулася особа, яка не досягла 14 років. Рішення про відмову в реєстрації/знятті з реєстрації місця проживання приймається в день звернення особи або її представника шляхом зазначення у заяві про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання підстав відмови. Зазначена заява повертається особі або її представнику. Зміст пункту 11 Правил реєстрації місця проживання узгоджується з положеннями статті 9-1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Крім того, згідно до ч. 4 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Згідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Враховуючи вищенаведене суд дійшов висновку, що заявлені вимоги позивачки щодо надання дозволу на зняття з реєстрації і реєстрацію місця проживання малолітньої доньки без згоди батька необхідно задовольнити. Суд відзначає, що надання позивачці права на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки, без згоди батька, не позбавляє останнього права проявляти турботу та любов до дочки, незалежно від того, з ким із батьків, і де саме, проживає дитина. Судові витрати слід вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст. 26, 33 Конституції України, ст.ст. 3, 7, 9-1, 10, 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», постанови КМУ № 207 від 02.03.2016, ст.ст. 16, 29 ЦК України,

Outcome: approved