Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

04.12.2013 року [PERSON] [PERSON] [PERSON] звернулись до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] про виселення, свої позовні вимоги обґрунтовали тим, що їм на праві власності належить квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. В даної квартирі, крім них мешкає [PERSON], який не є власником квартири, не зареєстрований в ній, але у добровільному порядку виселитися відмовляється, хоча і має інше житло-будинок [ADDRESS]. Проживання із відповідачем в одній квартирі нестерпне. Відповідач привів квартиру у негідність для проживання. Він зловживає спиртними напоями, у квартирі постійно знаходяться люди без визначеного місця проживання, жінки з якими він вступає у статеві зносини. Відповідач не пускає до квартири власницю [PERSON], речі, які належать позивачам виносить з квартири та продає. В утриманні квартири, оплаті комунальних послуг відповідач участі не бере. Неодноразово відповідач здійснював насилля у родині, в результаті чого притягувався до адміністративної відповідальності. Позивачі просять виселити відповідача із квартири, яка належить їм на праві власності. В судове засіданні позивачі [PERSON] [PERSON] [PERSON] з'явилися, позовні вимоги підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання з'явився, позовні вимоги не визнав, під час розгляду справи самовільно покинув зал судового засідання. Суд, вислухавши позивачів, представника позивачів, свідків, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] [PERSON] [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 05 серпня 2008 року, витягом про реєстрацію права власності № 19778735 від 05 серпня 2008 року (а.с.19-20) . Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У судовому засіданні встановлено, що в квартирі, крім позивачів мешкає [PERSON] , якого в квартирі не зареєстровано, членом родини він не є. Дані обставини підтверджені рішенням Дружківського міського суду від 11 жовтня 2012 року про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Довідкою ТОВ "ПРЖП" від 18 листопаду 2013 року , про те що [PERSON] не значиться зареєстрованим у квартирі [ADDRESS] (а.с.23). Позивачі просять виселити відповідача із належної їм квартири. Відповідно до ст. ст.157 ЖК України членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Під час розгляду справи було встановлено, що відповідач неодноразово висловлював в адресу позивачки [PERSON] образу, виганяв її з житла, погрожував фізичною розправою, за що його було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою судді Дружківського міського суду 07 листопаду 2013 року, 04 грудня 2013 року (а.с.22,34). Позивачка [PERSON] неодноразово зверталась за захистом своїх прав від незаконних дій та посяганні відповідача до міліції, що підтверджується висновком начальника Дружківського МВ ГУМВС України в Донецькій області від 20 вересня 2013 року, 28 листопаду 2013 року, 03 грудня 2013 року (а.с.24,29,49). Крім того, допитані у судовому засіданні свідки [PERSON].,[PERSON], [PERSON] підтвердили, що відповідач руйнує житло, яке належить на праві власності позивачам, застосовує до позивачки [PERSON] психічне та фізичне насилля, участі у витратах по утриманню житла не приймає. Враховуючи порушення відповідачем прав власності позивачів, суд вважає, що його треба виселити із займанного приміщення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України треба з відповідача стягнути на користь позивача [PERSON] судовий збір у сумі 229,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved