Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовною заявою до Київської міської ради за участю третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] померла її рідна тітка- [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складає, зокрема, з квартири [ADDRESS] . 10 березня 2015 року [PERSON] звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за правом представлення після смерті тітки [PERSON] , оскільки її мати - рідна сестра померлої - [PERSON] , померла [INFO] . Однак, 31 жовтня 2018 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів. У зв`язку з чим просить визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на квартиру [ADDRESS] . 02 січня 2019 року ухвалою суду у задоволенні клопотання позивача [PERSON] про звільнення від сплати судового збору відмовлено повністю. Крім того, 02 січня 2019 року ухвалою суду позовну заяву [PERSON] до Київської міської ради за участю третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві про визнання права власності в порядку спадкування за законом залишено без руху. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 30 січня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження. 10 квітня 2019 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 24 червня 2019 року ухвалою суду витребувано у Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори (04212, вул. Тимошенка, 2-д, м. Київ) належним чином завірені матеріали спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . 26 вересня 2019 року протокольною ухвалою суду залучено [PERSON] до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. 13 листопада 2019 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача Київської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшов відзив на позов, відповідно до яких просить розгляд справи проводити за його відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Представник третьої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшли письмові пояснення щодо позову, відповідно до яких просить розгляд справи проводити за його відсутності та прийняти рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу по суті розглянути за відсутності позивача та відповідача в судовому засіданні на підставі наявних справі доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні правовідносини. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 08 лютого 1996 року квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] в рівних долях (а.с. 12, 13). [INFO] померла рідна тітка позивача - [PERSON] (а.с. 6-7, 8, 65), після смерті якої відкрилась спадщина, яка складає, зокрема, з квартири [ADDRESS] . Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки спадкодавця. Спадкоємці першої черги за законом відсутні. Згідно ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як збоку батька, так і збоку матері. Спадкоємцем другої черги за законом була рідна сестра спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] та рідна сестра [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с. 65, 68 зв., 73). Спадкування за правом представлення має місце у випадках, встановлених ст. 1266 ЦК України, за умови якщо спадкоємець першої - третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини. Норми ст. 1266 ЦК застосовуються лише щодо відносин при спадкуванні за законом (глава 86 ЦК). Згідно із ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 3 ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Отже, судом встановлено, що позивач [PERSON] приймає спадщину після смерті рідної тітки [PERSON] за правом представлення. 10 березня 2015 року позивач звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за правом представлення після смерті тітки [PERSON] , оскільки її мати - рідна сестра померлої - [PERSON] , померла [INFO] (а.с. 64). Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно положень пункту 23 постанови Пленуму Верховного суду № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно частинам 1 та 10 статті 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Свідоцтво про право на спадщину видається після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених частиною другою статті 1270 і статтею 1276 Цивільного кодексу України, - не раніше зазначених у цих статтях строків. 31 жовтня 2018 року державним нотаріусом Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів (а.с. 10). Як передбачено п.4.18 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5, якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки),нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз`яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Частиною 3 статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року передбачено, що право на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 цього Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. За життя спадкодавець не зареєстрував належне йому нерухоме майно відповідно до норм діючого законодавства. У теперішній час оформити право власності на спірну квартиру є неможливим у зв`язку зі смертю [PERSON] . Згідно ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Згідно зі статтею 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Виходячи з викладеного, суд вважає доведеним наявність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Київської міської ради за участю третіх осіб Головного управління юстиції у м. Києві, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом повністю: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на квартиру [ADDRESS] .

Outcome: approved