Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

11.06.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за спожиті послуги з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.04.2012 року по 01.03.2015 року в розмірі 3570,84 грн; з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 1271,62 грн., три відсотків річних від простроченої суми 156,09 грн. та судових витрат в сумрі 243,60 грн. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], діючий за довіреністю, позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, про час та місце розгляду справи була попереджена у встановлений спосіб(а.с.31), в судове засідання не з»явилася, заявила клопотання про розгляд справи у її відсутності(а.с.35), яке на підставі ст.ст.27,168 ЦПК України задоволено. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала, вважає їх не обгрунтованими та не законними, такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні відповідач пояснила, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.03.1998 року Краснолиманською міською радою Донецької області, зареєстрованого Слов»янським БТІ 04.06.1998 року в реєстрову книгу за № 2666[ADDRESS], розташована по вул.. Пушкіна,10-а в м. Красний Лиман Донецької області, належить в рівних частинах їй та її матері [PERSON], в якій вони проживають, зареєстровані та сумісно користуються. Договір про надання послуг з утримання будинку, споруд, прибудинкової території між відповідачами та позивачем не укладався, ніяких послуг останній не надає, а тому вважає, що в позовні вимоги позивача не обґрунтовані і в їх задоволенні слід відмовити. Дослідивши надані сторонами докази, всебічно і повно з»ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, вислухавши представника позивача, відповідача, об»єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини, які регулюються цивільним законодавством України та положеннями Закону України Про житлово-комунальні послуги від 24.06.2004 року № 1875-1У з наступними змінами. Судом встановлено, що лише відповідачі [PERSON] та [PERSON], зареєстровані в [INFO], та на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.03.1998 року Краснолиманською міською радою Донецької області, зареєстрованого Слов»янським БТІ 04.06.1998 року в реєстрову книгу за № 2666, являються її власниками в рівних частках(а.с. 13,37-41). Відповідно ст. 10 п.4 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла, яким являється Державне комунальне підприємство Житлово-експлуатаційна контора, яке на підставі рішення виконкому Краснолиманської міської ради Донецької області від 25.01.2006 року № 10 визначено виконавцем послуг по утриманню житла, централізованого тепло, водопостачання та водовідведення(а.с.14). Рішення Краснолиманської міської ради Донецької області від 13.07.2012 року № 6/16-1550 внесено зміни до Статуту комунального підприємства Житлово-експлуатаційна контора у зв»язку зі зміною назви на «Краснолиманська служба єдиного замовника» (а.с.19). Тобто саме КП «Краснолиманська служба єдиного замовника» зобов»язано здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами. Рішеннями виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 28.12.2006 року № 451, від 28.07.2010 року № 242 затверджено тарифи на послуги з утримання будинків та прибудинкової території (а.с. 5-8) Відповідно до рішення виконавчого комітету Краснолиманської міської ради Донецької області від 28.07.2010 року № 242 проведено корегування тарифів на послуги, та відповідно до Додатку до зазначеного рішення від 28.07.2010 року скоригований тариф П(другого) типу житла складає 1,526 грн (а.с.6,9). Представник позивача в судовому засіданні наполягав на тому, що позивачем надаються послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, що підтверджується , у тому числі, і копіями договорів на послуги дератизації та дезінфекції, на виконання робіт по профілактичній перевірці димовентиляційних каналів(а.с.48-52), однак, надані відповідачам послуги з 01.04.2012 року по 01.03.2015 року не сплачувались, в результаті утворилась заборгованість на загальну суму 3570,84 грн.(а.с.10). При цьому відповідачі жодного разу у встановленому ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» порядку не зверталися до позивача з метою складення актів-претензій щодо неналежного надання, або ненадання послуг(а.с.47). Відповідно до положень ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною четвертою вказаної статті визначено, що власність зобов»язує. Статтею 322 ЦК України передбачено, що власник зобов»язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог п.1 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир (будинків) здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та при будинкових територій, незалежно від форми власності на них. Також відповідно до ч.3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов»язаний: 5) оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - розмір плати на житлово-комунальні послуги, за утримання будинків і споруд та прибудинкових територій розраховується і встановлюється виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до ст.ст. 360, 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім»ї та інших осіб; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, нести відповідальність перед третіми особами за зобов»язаннями, пов»язаними із спілним майном. Згідно ст.ст. 526, 623 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який порушив зобов»язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов»язання, доводиться кредитором. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обов»язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; а обов»язком укладення договіру на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов»язком виконавця - надання послуг своєчасно та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, необхідність укладення договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладення визначено як обов»язок, а не право сторін. В процесі розгляду справи з пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що відповідачі відмовилися укладати з позивачем типовий договір на надання їм послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов»язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов»язки, тобто дії позивача щодо надання зазначених послуг породили виникнення у відповідачів відповідних прав та обов»язків по сплаті наданих послуг. Ненадавати одній із квартир багатоквартирного будинку комунальні послуги по утриманню будинку і прибудинкової території тільки тому, що її власник не уклав договору на надання комунальних послуг на утримання будинку і прибудинкової території, неможливо. Тому відсутність укладеного договору не звільняє відповідачів від обов'язку оплачувати фактчино отримані житлово-комунальні послуги, а лише обмежує можливість скористатися в повному обсязі правами споживача, передбаченими Законом "Про захист прав споживачів", на отримання послуг вчасно та відповідної їх якості згідно з умовами укладеного договору. Відповідно до ст.ст.11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При винесення рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд вважає прийнятними доводи позивача про фактичне надання ним відповідачам послуг, за переліком та тарифами, встановленими рішеннями виконавчого комітету Краснолиманської міської ради від 28.12.2006 року № 451, від 28.07.2010 року № 242, що також знайшло в судовому засіданні підтвердження копіями договорів на послуги дератизації та дезінфекції, на виконання робіт по профілактичній перевірці димовентиляційних каналів(а.с.48-52). В той же час, суд вважає заперечення відповідачами позовних вимог з підстав ненадання позивачем комунальних послуг не обґрунтованими та такими, що не підтверджуються жодним доказом, бо надане відповідачами повідомлення від 25.06.2015 року щодо ненадання позивачем комунальних послуг не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - складено невідомо за який період, з невідомих причин у відсутності представника позивача, до якого зі скаргами та актами-претензіями відповідачі взагалі не зверталися(а.с.36,47). Тому суд приходить до висновку про те, що у відповідачів за період з 01.04.2012 року по 01.03.2015 року існує заборгованість в розмірі 3570,84 грн. з комунальних послуг по утриманню будинку та прибудинкової території, розрахована на підставі тарифів, затверджених у законний спосіб(а.с.5-10,41). Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіряючи правильність проведеного розрахунку інфляційних витрат за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми суд вважає, що вони проведені в значно меншому розмірі, ніж це передбачено методиками проведення таких розрахунків. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Враховуючи диспозитивне право позивача розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню повністю в розмірі 1271,62 грн.(інфляційні втрати) та 156,09 грн.(3% річних) а.с.11-12. Тому суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог в цій частині в повному обсязі шляхом стягнення з кожного з відповідачів 1/2 частини заборгованості, інфляційних витрат та 3% річних, бо відповідно до ст. 360 ЦК України співвласники, якими являються відповідачі згідного свідоцтва про право власності на спірну квартиру в рівних частках, відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов»язані брати участь на управління і утримання спільного майна відповідно по 1785,42 грн. заборгованості, 78,04 грн. 3% річних, та 635,81 грн. інфляційних. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить з наступного. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 18.05.2015 року скасовано судовий наказ від 24 квітня 2015 року , виданий цим же судом за заявою Комунального підприємства «Краснолиманська служба єдиного замовника» про стягнення з відповідачів заборгованості за надані послуги (а.с 17). При зверненні до суду з позовом позивачем був сплачений судовий збір в розмірі 243,60 грн. (а.с 2). Крім того, стягувач КП «Краснолиманська СЄЗ» при подачі заяви про видачу судового наказу (справа №236/1170/15-ц) сплатив судовий збір в розмірі 121,80 грн., який відповідно до ч.2 ст. 99 ЦПК України зараховується до суми судового збору при предявленні стягувачем позову до боржника в порядку позовного провадження. Таким чином позивачем при подачі позову було надміру сплачено судовий збір в розмірі 121,80 грн., який підлягає поверненню позивачу. Враховуючи те, що заявлені позовні вимоги було задоволено повністю, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в рівних частках по 121,80 грн. з кожного, а надміру сплачений судовий збір в сумі 121,80 грн. на підставі ст.7 Закону України «Про судовий збір» поверненню позивачу.

Outcome: approved