Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

02.07.2015 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» заборгованість у розмірі 50 789,55 гривень за кредитним договором №ІКAPNUAKG.164266.001 від 02.09.2013. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № ІКAPNUAKG.164266.001 від 02.09.2013 відповідач [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 86 722,04 гривень строком до 01.09.2016 зі сплатою відсотків: з 02.09.2013 по 01.09.2014 у розмірі 0,001% річних, а з 02.09.2014 по 01.09.2016 20,99% річних. В забезпечення виконання зобов'язання 02.09.2013р. було укладено договір поруки №PX029031.164271.001, за яким відповідач [PERSON] зобов'язувалась відповідати за виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] зобов'язався сплачувати щомісяця кредит та відсотки, з 1-го по 10-те число кожного місяця. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує та станом на 11.03.2015 має заборгованість у сумі 50 789,55 гривень, яка складається з такого: 30430,74 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 16 291,34 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 687,96 грн. - поточна заборгованість по процентам; 3 379,51 грн. - прострочена заборгованість по процентам Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 18.08.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 27.07.2015, згідно ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлено наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та відповідачем укладений кредитний договір № ІКAPNUAKG.164266.001 від 02.09.2013 на надання кредиту в сумі 86 722,04 гривень на наступні цілі: 80 820,00 гривень на придбання автомобіля, 150,00 гривень на сплату комісії за реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, 2424,60 гривень на винагороду банку за адання фінансового інструменту, 3 327,44 гривень на оплату перших страхових платежів за Договором Страхування. Відповідно до п.1.3 термін користування кредитом до 01.09.2016, з процентною ставкою згідно п.1.4: з 02.09.2013 по 01.09.2014 у розмірі 0,001% річних, а з 02.09.2014 по 01.09.2016 20,99% річних. Відповідно до п.1.8 договору банк відкриває позичальнику рахунок для погашення кредиту, сплати процентів та комісій - 37391124869657. Пункттом 1.9 договору позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти з кредитного рахунку в сумі 80 820,00 гривень на поточний рахунок № [NUMBER] у АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» м. Київ, МФО 300249, ЄДРПОУ 03112828, ПАТ «Луганськ-Авто»; 150,00 гривень на сплату комісії за реєстраціюв Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на р/р № 29096000001002 в ПАТ "ВБР"; 2424,60 гривень на винагороду банку за надання фінансового інструменту на р/р № 22064027877787 в ПАТ "ВБР"; 3 327,44 гривень на сплату перших страхових платежів за Договорами Страхування на поточний рахунок Страхової компанії ТДВ «Експрес страхування», № 265000464000 у АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» м. Київ, МФО 300249, ЄДРПОУ 36086124. Згідно п.2.3 моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі готівки з каси Банку або перерахування грошових коштів на відповідні рахунки визначені в заяві позичальника. Пунктом 2.4 договору погоджено, що періодом сплати кредиту комісії та процентів є з 1-го по 10-те число кожного місяця, починаючи з наступного місяця, після дати підписання даного договору. При несплаті у вказані строки вони вважаються простроченими. За порушення строків погашення заборгованості банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості зо кожен день прострочення, з розрахунку 360 днів, п.6.1 договору. Цього ж дня, 02.09.2013р. між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та [PERSON] було укладено договір поруки №PX029031.164271.001, за яким вона зобов'язувалась відповідати за виконання зобов'язань відповідачем [PERSON] Згідно п.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій та винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Згідно п.6 у випадку невиконання Боржником своїх зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Пунктом 13 договору визначено, що він набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Таким чином між сторонами виникли кредитні правовідносини, що забезпечені порукою. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За загальним принципом доказування та подання доказів, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно дост. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Так, позивачем не надано доказів того, що відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі визначеному п.1.1 кредитного договору № ІКAPNUAKG.164266.001 від 02.09.2013, як не надано доказів того, що банк виконав п.1.9 цього договору перерахувавши кошти в сумі 80 820,00 гривень на поточний рахунок № [NUMBER] у АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» м. Київ, МФО 300249, ЄДРПОУ 03112828, ПАТ «Луганськ-Авто»; 150,00 гривень на сплату комісії за реєстраціюв Державному реєстрі обтяжень рухомого майна на р/р № 29096000001002 в ПАТ "ВБР"; 2424,60 гривень на винагороду банку за надання фінансового інструменту на р/р № 22064027877787 в ПАТ "ВБР"; 3 327,44 гривень на сплату перших страхових платежів за Договорами Страхування на поточний рахунок Страхової компанії ТДВ «Експрес страхування», № 265000464000 у АТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» м. Київ, МФО 300249, ЄДРПОУ 36086124. В матеріалах справи (а.с.35-36) наявні розпорядження від 03.09.2013 про вчинення вищезазначених дій, проте ці розпорядження не доводять того, що вказані кошти саме перераховані на цілі передбачені кредитним договором № ІКAPNUAKG.164266.001 від 02.09.2013. Це лише вказівка на вчинення певних дій, а не факт виконання умов договору. Крім того, розпорядження не містять номеру та не завірені печаткою банку, у верхньому правому кутку Розпорядження зазначено: «Індивідуальному бізнесу відділення «Луганське Центральне» 03.09.2013, яким чином воно стосується Публічного акціонерного товариства «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» невідомо. Таким чином суд критично відноситься до цих розпоряджень та не приймає як доказ про виканання зобов'язань позивачем за кредитним договором № ІКAPNUAKG.164266.001 від 02.09.2013 Згідно п.2.3 моментом (днем) надання кредиту вважається день видачі готівки з каси Банку або перерахування грошових коштів на відповідні рахунки визначені в заяві позичальника. В матеріалах справи заява позичальника відсутня, таким чином нема доказів і того куди саме позичальник мав на меті спрямовувати кошти, які передбачалося отримати за кредитним договором № ІКAPNUAKG.164266.001, як немає доказів перерахування кредитних коштів на рахунок відповідача. Вимоги щодо стягнення в солідарному порядку з поручителя також задоволенню не підлягають, оскільки позивачем не доведено, що основний боржник має заборгованість перед позивачем. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову в повному обсязі за недоведеністю, оскільки позивачем не надано доказів про виконання зобов'язання позивачем, як кредитодавцем, а саме надання [PERSON] коштів шляхом перерахування на його рахунок, що передбачено п.1.9 договору, що виключає також стягнення в солідарному порядку з відповідача [PERSON] як поручителя. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Таким чином судовий збір стягненню не підлягає, не підлягає задоволенню також і вимога про стягнення вират пов'язаних з публікацією оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» про виклик відповідачів до суду в розмірі 420 гривень На підставі викладеного,

Outcome: dismissed