Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

02 листопада 2017 року позивач [PERSON], в інтересах якого діє за довіреністю представник [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є сином [PERSON] та [PERSON]. Сімейне життя батьків позивача не склалося і 06.10.2010 року шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Енергодарського міського суду Запорізької області. Від шлюбу батьки позивача мають двох дітей: самого позивача та його брата [PERSON], 2006 року народження. Позивач залишився жити разом з батьком - [PERSON], а мати разом з братом переїхала мешкати до Донецької області та там згодом уклала шлюб вдруге з [PERSON], та набула прізвище чоловіка. 01 вересня 2014 року позивач вступив до Університету митної справи та фінансів на технічний факультет та на теперішній час навчається на четвертому курсі. Форма навчання денна, бюджетна. Термін навчання - до липня 2018 року. [PERSON] мешкає в гуртожитку, за який треба сплачувати кошти. А також позивач навчається на військовій кафедрі в Дніпропетровському національному університеті залізничного транспорту ім. академіка В.Лазаряна. Навчання вимагає матеріальної підтримки від обох батьків. Після досягненням позивачем 18 років та навчаючись в вищому навчальному закладі, він отримує допомогу лише від батька та соціальну стипендію з 2017 року, як дитина учасника АТО. Крім того, саме батько сплачує за гуртожиток та навчання позивача на військовій кафедрі. За весь період навчання мати позивача лише декілька разів надала кошти на його утримання. Оскільки позивач продовжує навчатися та весь свій вільний час присвячує навчанню, він не має можливості працевлаштуватись і повністю матеріально себе забезпечувати. В результаті чого він потребує достатньої матеріальної допомоги від обох своїх батьків, оскільки йому необхідно нести витрати пов'язані з навчанням, які є невід'ємною частиною життя у час навчання в учбовому закладі - витрати для забезпечення самого навчального процесу (придбання зошитів, ручок, файлів, паперу) , речей особистого користування (шампунь, мило, зубна паста і т.ін.), одягу зимового, літнього і т.ін. У зв'язку із зазначеним позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідачки на його користь аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Позивач в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи мається його заява про розгляд справи за його відсутністю та за участю його представника, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представниця позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, вимоги позивача підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - заказною кореспонденцією з повідомленням. В матеріалах справи мається її відзив на позовну заяву, в якому відповідачка позовні вимоги визнала частково та зазначила, що вона є вимушено переміщеною особою і має на утриманні двох неповнолітніх дітей. ЇЇ дохід складається з соціальної допомоги як вимушено переміщеній особі та допомоги по догляду за дитиною. Вана не відмовляється надавати матеріальну допомогу своєму синові [PERSON], однак розмір аліментів, про який просить позивач є для неї занадто великим і тому вона просить призначити з неї стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 850 гривень щомісячно на період навчання позивача. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] в судове засідання також не з'явився, в матеріалах справи мається його заява про розгляд справи за його відсутністю, вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом ухвалено проводити заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясував обставини справи, дослідив докази подані на їх підтвердження, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] від 07 вересня 2010 року [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], а [PERSON] батьком (а.с. 4). Факт батьківства сторонами не оспорюється На даний час [PERSON] є повнолітнім. Згідно з довідок №122-35/334 від 04.08.2017 року та 38-10/153 від 29.08.2017 року, виданих навчальним закладом Університетом митної справи та фінансів, [PERSON] є студентом 4 курсу денної форми навчання технічного факультету, за рахунок державного бюджету, термін навчання до липня 2018 року, тимчасово зареєстрований та мешкає в м. Дніпрі на термін навчання (а.с. 8 та зворот). Шлюб між батьками позивача було розірвано рішенням Енергодарського міського суду Запорізької області від 06.10.2010 року(а.с.4 зворот). У 2011 році відповідачка зареєструвала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище на «[PERSON]»(а.с.5). Відповідачка у 2015 році була поставлена на облік як внутрішньо переміщена особа і зареєстрована у с. Білосарайська Коса Мангушського району Донецької області.(а.с.7). На її утриманні знаходиться двоє дітей: [PERSON], 2014 року народження та [PERSON], 2006 року народження(а.с.5зворот-6). Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню доньку, сина у твердій грошовій сумі або в частці від заробітку платника аліментів з врахуванням обставин передбачених ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до п.20 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітню дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Як встановлено судом, [PERSON] є повнолітнім, продовжує навчання, позивач не має можливості в повній мірі покрити витрати, пов'язані з його навчанням, і у зв'язку з чим, останній потребує матеріальної допомоги, а відповідачка не заперечує проти обов'язку утримувати сина в посильному для себе розмірі. Суд, беручи до уваги матеріальне становище позивача та платника аліментів, вважає необхідним задовольнити позов та стягнути з відповідачки аліменти на користь [PERSON] на його утримання на період навчання в розмірі 1/6 частини з усіх видів її заробітку щомісяця до закінчення сином навчання. Приймаючи до уваги, що позивач був звільнений від сплати судового збору при поданні позовної заяви, судовий збір у розмірі 704,80 грн. підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved