Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул.. Храмова, 12А в смт. Чаплинка Херсонської області, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2015 року. Зазначає, що на момент набуття нею права власності на будинок, [PERSON] була зареєстрована у вказаному будинку, хоча фактично там не проживала та не проживає в ньому з 2014 року. Зазначає, що реєстрація відповідача у її будинку перешкоджає їй у повній мірі користуватися своїми правами щодо розпорядження, належного їй нерухомого майна. У добровільному порядку відповідача знятися з реєстрації не бажає, тому вона звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON], [INFO] особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: житловим будинком, розташованим за адресою: Храмова, 12 А в смт. Чаплинка Херсонської області. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, не повідомивши суд про причини неявки. Представник позивача за дорученням про надання безоплатної правової допомоги №245 від 13.07.2018 року [PERSON] в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, оскільки реєстрації відповідача у належному [PERSON] житловому будинку створює останній перешкоди у користуванні свої майном. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини своєї неявки суд не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до [PERSON] з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.09.2015 року, індексний номер 43856948, 14 вересня 2015 року на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області №665/1229/15-ц від 25.08.2015 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по вул.. Червонофлотська /після перейменування Храмова), 12 А в смт. Чаплинка Херсонської області. Згідно витягу з домової книги житлового будинку проживаючих за адресою: [INFO] А в смт. Чаплинка Херсонської області у будинку окрім позивача та її родини, з 06.03.1992 року зареєстрована також [PERSON], [INFO]. Відповідно до акту фактичного проживання в житловому приміщенні від 02 липня 2018 року, складеного комісією у складі [PERSON] - заступника селищного голови, [PERSON] - інспектора житлового фонду, [PERSON] - члена житлово-побутової комісії за свідченнями квартиронаймачів сусідніх будинків [PERSON] та [PERSON] у будинку по вул.. Храмова, 12 А в смт. Чаплинка Херсонської області [PERSON] не проживає з 2014 року хоча фактично там зареєстрована. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що 14 вересня 2015 року, на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 25.08.2015 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по вул.. Храмова, 12 А в смт. Чаплинка Херсонської області, що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. З вказаного вбачається, що позивач після здійснення державної реєстрації свого права власності, набула у встановленому законом порядку право власності на житловий будинок, розташований по вул.. Храмова, 1 2А в смт. Чаплинка Херсонської області. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] зазначала, що відповідач не вчиняє дії, направлені на скасування реєстрації її місця проживання за зазначеною адресою, чим порушує її право власності, тим самим чинить перешкоди, які заважають власнику здійснювати повно і беззаперечно свої права користування і розпорядженням майном. Так, норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. При розгляді даної справи про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, слід розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї,колишніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. У першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла (ст.346 ЦК України). Встановлено, що позивач набула право власності на житловий будинок в результаті спадкування на підставі рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 25.08.2015 року. Таким чином, з моменту реєстрації права власності на будинок за [PERSON], право власності колишнього власника є припиненим. Крім того, з моменту припинення права власності, припиняється також правомочність користування будинком, що нерозривно пов'язано з власністю. Відповідно й припиняється право користування членів сімї попереднього власника, оскільки воно є похідним. За таких обставин єдиним власником спірного будинку є позивач [PERSON] Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що позивач є єдиним власником житлового будинку, розташованого по вул.. Храмова,\~12\~А в\~смт.\~Чаплинка Херсонської області в якому відповідач залишається зареєстрованою й на час розгляду справи, тобто після припинення права власності колишнім власником, й відповідно після припинення права користування будинком колишнім власником та членами його сімї, чим порушують право власності позивача, тому позовна вимога про визнання її такою, що втратила право користування житлом ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до вимог статей\~12, 13, 81 ЦПК України, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що відповідач з 2014 року в спірному будинку не проживає без поважних причин, вказаним жилим приміщенням не користуються більше визначеного законодавством строку, а її реєстрація у жилому будинку за адресою: вул.. Храмова, 12 А в смт. Чаплинка Херсонської області перешкоджає позивачці у реалізації її права власності на вказаний жилий будинок, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved