Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

02.12.2015 року на адресу Кагарлицького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Кагарлицького районного сектору Управління ДМС України в Київській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття реєстрації за місцем проживання, в якій позивачка просила суд винести рішення, яким: - визнати [PERSON], таким, що втратив право на користування належним мені житловим приміщенням - будинком № 97 по вулиці Радянська м. Кагарлик; - зобовязати Кагарлицький районний сектор Управління ДМС в Київській області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою вулиця Радянська, 97 м. Кагарлик. Автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 1 ЦПК України для слухання справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 07.12.2015 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст..ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до розгляду на 16.12.2015 року. 16.12.2015 року слухання справи було відкладено на 14.01.2016 року в зв»язку з неявкою відповідача [PERSON] В судовому засіданні, яке відбулося 14.01.2016 року, позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які викладені в мотивувальній частині позовної заяви. В судове засідання, яке відбулося 14.01.2016 року, відповідач [PERSON] не з»явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Фактичні обставини справи, встановлені судом в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Позивачка [PERSON] є власником будинку № 97 по вулиці Радянська м. Кагарлик. Даний факт підтверджується договором дарування, складеного 25.04.2001 року в м. Кагарлик Київської області, який посвідчено державним нотаріусом Кагарлицької державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 1902. В даному договорі вказано, що [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла в дар жилий будинок, що знаходиться в місті Кагарлик по вул.. Радянська під № 97 Київської області. Окрім того, в матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, який розміщено за адресою: Київської область, м. Кагарлик, вул.. Радянська, № 97, де в графі «власник» зазначена позивачка, - [PERSON]. Паспорт складено 24.09.2001 року. Як встановлено судом, відповідач по справі, - [PERSON], який є рідним братом позивачки, з 2001 року на проживає по місцю реєстрації, будь які його особисті речі в будинку відсутні. Даний факт підтверджується актом обстеження депутата Кагарлицької міської ради Київської області VІ скликання від 17 листопада 2015 року, в якому вказано наступне: - 17 листопада 2015 року було обстежено житлові умови проживання [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та постійно проживає за адресою: [INFO]. Встановлено, що за вказаною адресою окрім неї зареєстрований, але з 2001 року не проживає [PERSON], [INFO]. Як встановлено судом в судовому засіданні, всі обов'язки по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг (газопостачання, електроенергія, телефон), а також по ремонту та обслуговуванню житлового будинку у повному обсязі несе позивачка. Отже, враховуючи вищевказане, суд вважає, що той факт, що в будинку досі зареєстрована стороння для позивачки [PERSON] особа, - відповідач [PERSON], то це заважає позивачці повноцінно користуватись своєю власністю, майном, - будинком. На підставі ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має тільки підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи той факт, що Відповідач [PERSON], [INFO], з 2001 року без поважних причин не проживає (відсутній) в належному позивачці на праві приватної власності будинку, який розміщена за адресою: Київська область, м. Кагарлик, вул.. Радянська, буд. № 97, тому суд вважає відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування даним житловим приміщенням. Вищевикладені факти та факт відсутності відповідача за місцем постійної реєстрації стверджується доказами, які судом наведені вище, та які на підставі ст. 64 ЦПК України суд сприймає як належні та допустимі. Згідно п. 1 ст. 64 ЦПК України, зазначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них. що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно ст. 71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів, його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частина 1 статті 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, визначає чіткий перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, але у зв'язку з тим, що, як встановлено судом в судовому засіданні, відповідач [PERSON] відмовляється виписатися добровільно, єдиною підставою для зняття з реєстрації місця проживання може виступити рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Водночас відповідно до ст. 7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, як випливає із указаних норм права, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1 )позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. За таких обставин, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає і відсутній в належному позивачці [PERSON] на праві особистої власності будинку більше 14 років, суд визнає відповідача [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком № 97, по вул.. Радянська, м. Кагарлик Київської області. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved