Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

06 квітня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги тим, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті вона своєчасно звернулась до приватного нотаріуса Барвінківського районного нотаріального округу Харківської області з заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право спадщини на житловий будинок, що належав спадкодавцю, розташований за адресою: [ADDRESS], було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на будинок, а також оформити спадщину вона не має можливості, просила позов задовольнити. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується фотокопією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого [INFO] року Гаврилівської сільською радою Барвінківського району Харківської області (а.с.5). Факт родинних відносин між померлим [PERSON] та позивачкою підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 14 лютого 1970 року Бурбулатівським С/ЗАГС Близнюківського району Харківської області та копією актового запису про укладення шлюбу №09 від 20 квітня 1991 року (а.с.6,7) Відповідно до витягу з погосподарської книги №15, особовий рахунок [NUMBER], житловий будинок, що розташований за адресою: будинок [ADDRESS], належить [PERSON] (а.с.8). Згідно договору купівлі-продажу від 07 квітня 1978 року, що зареєстрований у виконавчому комітеті Гаврилівської сільської ради Барвінківського району Харківської області за реєстровим №8, [PERSON] придбав у власність житловий будинок, розташований за адресою: будинок [ADDRESS] (а.с.10). Як вбачається з довідки №25-16/3 від 23 лютого 2016 року в Барвінківському КПТІ реєстрація права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], відсутня (а.с.9). Відповідно до постанови приватного нотаріуса Барвінківського районного округу Харківської області №38/02-31 від 10.02.2016 позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, (а.с.4). У Листі Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013№ 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги були особливою формою статистичного обліку, що здійснювався в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджували право приватної власності. Зважаючи на те, що в по господарській книзі є запис про належність житлового будинку, розташованого за адресою: будинок [ADDRESS], померлому [PERSON], враховуючи що позивачка прийняла спадщину, є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved