Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

04\~липня 2018\~року \~[PERSON] звернулась\~до суду\~з позовомдо\~Богуславської сільської\~ради Дніпропетровської\~області,\~треті особи:\~ [PERSON] державна\~нотаріальна контора\~Дніпропетровської області,\~ [PERSON],\~в якому\~просить встановити\~факт родинних\~відносин між\~фізичними особами,\~а саме\~встановити той\~факт,\~що [PERSON],\~яка померла\~15.05.2017\~року є\~тіткою [PERSON]\~та визнати\~за [PERSON]\~,\~як спадкоємцем\~пятої черги,\~право власності\~на житловий\~будинок № 259 по вул. Першотравневій в с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON], яка померла 15.05.2017 року. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 15.05.2017 року померла тітка позивача [PERSON], якій за життя належала земельна ділянка на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку та житловий будинок № 259 по вул. Першотравневій, с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області. За життя [PERSON] склала заповіт на [PERSON], яким було охоплено частину нерухомого майна, саме земельну ділянку для ведення фермерського господарства. Так як житловий будинок не охоплений заповітом, то останній мав бути успадкований за законом. ІІ мати [PERSON], рідна сестра померлої, померла 06.04.2007. Позивач разом зі [PERSON] звернулись до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в установлений законодавством строк з заявами про прийняття спадщини. На підставі заповіту [PERSON] успадкував земельну ділянку, а позивачу відмовлено у вчинені нотаріальної дії, в звязку з тим, що не надано факту підтвердження родинних звязків з померлою та право власності на вищевказаний будинок не зареєстровано. В звязку з вищевикладеним позивач звертається до суду. 10 липня 2018 року Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області (суддею Палюх Т.Д.) відкрито загальне позовне провадження по справі за позовом [PERSON] до Богуславської сільської ради Дніпропетровської області, треті особи: [PERSON] державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, [PERSON], про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом та призначено до підготовчого судового засідання. Рішенням Вищої ради правосуддя від 14.08.2018 року звільнено [PERSON] з посади судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області у звязку з поданням заяви про відставку. За результатами повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Зінченко А.С. Відповідно до ч. 12 ст. 33 ЦПК України, у разі зміни складу суду на стадії підготовчого провадження розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. 04.09.2018 року ухвалою суду прийнято до свого провадження вищевказану справу та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні. В підготовче судове засідання учасники справи не зявилися. Позивач надала заяву, відповідно до якої просить розглянути вищевказану справу без її участі, позовні вимоги задовольнити, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, повернути з державного бюджет 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Представник відповідача - виконавчого комітету Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без їх участі, не заперечують проти задоволення позову. Представник третьої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори в підготовче судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Третя особа [PERSON] в підготовче судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.09.2017 року № Л-105-2017 актовий запис про народження дитини жіночої статі на імя "[PERSON] Лазуровн." вчинено 01.02.1935 року, батько «Лисан Лазур Семенович», українець 34 років, мати «[PERSON] [PERSON].», 31 року, постійне місце проживання: [INFO], в якої є дві сестри [PERSON] та [PERSON], що підтверджується наступним: Відповідно до архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.09.2017 року № Л-102-2017 актовий запис 14.05.1938 року № 61 про народження 01.05.1938 року дитини жіночої статі на імя [PERSON], батько «Лисан Лазур Семенович», українець 38 років, мати «Лисан Мария Ивановна», 36 року, постійне місце проживання: [INFO]. Відповідно до копії свідоцтва про народження № 32 від 05.12.1925 року, [PERSON] народилась 01.12.1925 року. Відповідно до архівної довідки Державного архіву Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 22.09.2017 року № С-214-2017 [PERSON] народилась 01.12.1925 року, батько «Лисан Лазор Семенович», українець 25 років, мати «Лисан Марія Івановна», 23 роки, постійне місце проживання: [INFO], [PERSON] округ (нині Павлоградського району Дніпропетровської області), відповідно до актового запису від 05.12.1925 року. 18.02.1961 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON], [INFO], після реєстрації шлюбу присвоєно дружині прізвище - [PERSON], відповідно до копії свідоцтва про одруження, серії 1-УР, № 581191. [PERSON] народилась 29.09.1956 року, в графі мати зазначено [PERSON], в графі батько [PERSON], згідно копії свідоцтва про народження, серії 11-УР № 909834. 01.10.1977 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб зі [PERSON] Афанасієвичем, [INFO], після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується копією свідоцтвом про укладення шлюбу, серії 11-КИ № 256938. [PERSON], 1925 року нардження померла 06.04.2007 року. [PERSON], [INFO], померла у віці 81 рік в м. Павлоград, 15.05.2017 року, відповідно до актового запису № 22, серії 1-КИ № 751988. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Перелік фактів, які можуть бути встановлені судом зазначені у ч. 1\~ст. 315 ЦПК України, зокрема, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для належного оформлення спадкових прав. З перелічених вище документів вбачається, що [PERSON], яка померла 15.05.2017 року є тіткою [PERSON], [INFO], що також підтверджується заявою [PERSON] від 26.06.2018, яка є рідною сестрою померлої [PERSON] Згідно заповіту № 18 від 08.02.2013 року [PERSON], [INFO], заповіла земельну ділянку площею 7.1427 га на території Юрївської селищної ради Юрївського району Дніпропетровської області для ведення фермерського господарства [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 05.06.2018 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи №229/2017 до майна померлої 15.05.2017 року [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку по вул. Першотравневій № 259, в с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області, відповідно до копії технічного паспорта, плану будівництва, плану земельної ділянки, експлікації до плану будинку, характеристики будівництва. Ринкова вартість житлового будинку № 259 по вул. Першотравневій, в с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області, загальною площею 53,40 кв.м., житловою площею 21,40 кв.м., та господарські будівлі та споруди відповідно до висновку оцінщика ФОП [PERSON] складає 42\~483,00 грн. без ПДВ. Спадкоємцем другої черги за законом після померлої [PERSON] є її сестра [PERSON] [INFO], яка відмовилась від прийняття спадщини за законом після померлої сестри [PERSON], відповідно до заяви від 03.07.2017 року, що мається в копії спадкової справи №229/2017 до майна померлої 15.05.2017 року [PERSON]. Іншій спадкоємець другої черги за законом після померлої [PERSON] її сестра [PERSON], рідна мати позивача, померла 06.04.2007 року. Відповідно до ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. Таким чином, спадкоємицею другої черги за законом за правом представлення та відповідно пятої черги після померлої тітки [PERSON] є [PERSON], яка належним\~чином прийняла\~спадщину,\~ що\~підтверджується копією\~спадкової справи\~№ 229/2017.\~[PERSON],\~який також\~належним чином\~прийняв спадщину,\~ є\~сином позивача,\~тобто спадкоємцем\~за законом\~п'ятої\~черги наступного\~ступеня споріднення\~після позивача,\~щодо майнапомерлої [PERSON]. Інші спадкоємці за заповітом, за законом, які належним чином прийняли спадщину, відсутні, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 229/2017. Позивачу відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, видачі на її імя свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок у звязку з тим, що не встановлено факту родинних звязків з померлою та право власності на вищевказаний будинок належним чином не зареєстровано, відповідно до постанови нотаріуса Першої [PERSON] державної нотаріальної контори від 05.06.2018 року. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за № 143635602, відомості щодо права власності будинку № 259, по вул. Першотравневій, в с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області відсутні. Згідно довідки Павлоградського МБТІ № 149 від 02.11.2018 згідно рішення виконкому [PERSON] районної ради № 388/1 від 30.11.1988 р. право власності на будинок № 259, по вул. Першотравневій, в с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області було визнано за [PERSON], але власник не звертався для оформлення права власності. Згідно листа\~Вищого Спеціалізованого\~Суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справ\~№24-753/0/4-13\~від 16.05.2013\~року належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно регулюється Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що набрав чинності з 27.01.2005. \~ \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинним нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. Отже, виникнення права власності у спадкодавця на житловий будинок не залежало від державної реєстрації цього права. Оскільки, житловий будинок № 259, по вул. Першотравневій, в с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області, що є предметом даного позову, було побудовано\~ у продовж\~ 1957-1985 років, тобто\~ до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», то порядок державної реєстрації зазначеного житлового будинку, повинен був проводитися відповідно до Інструкції \~про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56 (далі Інструкція). Відповідно до Інструкції, об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під домоволодінням розуміється два і більш будинків з приналежними до них надвірними будівлями (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці під одним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. За таких обставин, на підставі вищевикладеного, суд вважає, що підтверджено право власності померлої [PERSON] на житловий будинок № 259, по вул. Першотравневій, в с. Богуслав, Павлоградського району Дніпропетровської області. Отже, до складу спадщини, що відкрилася після смерті [PERSON] входить право власності на житловий будинок № 259 по вул. Першотравневій, с. Богуслав, Павлоградського району, Дніпропетровської області. Стаття 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.\~\~\~\~ Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. В силу ст.1265 ЦК України, у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Відповідно до ст. 1266 ЦК України племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну. При спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення. У частині 2 статті 1274 ЦК України зазначено, що спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право власності на спадок видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадок в порядку встановленим цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадок особа може звернутись в суд за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд вважає вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню, оскільки вони законні, обґрунтовані та доказово підтверджені матеріалами справи, а також визнані відповідачем. Відповідно до приписів ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved