Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

06 вересня 2016 року, до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Роздольненської сільської ради,\~про визнання право власності за набувальною давністю на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме : виробничий будинок будівлю свинарника-відгодівельника, розташований по вул.Проізводственная, б.17 селище Роздольне Великоновосілківського району Донецької області. Згідно акту приймання передачі позивач отримав вищезазначене нерухоме майно, сплатив згідно договору 40000 грн., та почав користуватись, згодом уклав договір на постачання електроенергії. Після того, як було виготовлено технічний паспорт на цю будівлю, працівниками Великоновосілківського РБТІ позивачу було повідомлено, що наявні у нього документи не є правовстановлюючими та запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом. Таким чином позивач добросовісно заволодів і відкрито, безперервно користуюсь будівлею вже більше 10 років проводжу поточний ремонт (частковий ремонт покрівлі, заміна віконних та дверних пройомів, сплачую податок за користування земельною ділянкою, яка призначена для обслуговування будівлі свинарника- відгодівельника. В судове засідання позивач незявився , але надав до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить розглянути позов за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій позовні вимоги позивача визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд фактично встановив наступне. Відповідно до ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна. Ч.1 ст. 344 ЦК України, передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність). Враховуючи, що ЦК України набрав чинності з 1 січня 2004 року (н.І. Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України) норми ст. 344 ЦК України, поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року, а відтак визнання за рішенням суду права власності на нерухоме майно (ч. 4 ст. 344 ЦК України) може мати місце з 1 січня 2011 року. Окрім цього, відповідно до 4.2 ст. 344 ЦК України, особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Судом встановлено, що 06 вересня 2016 року, до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Роздольненської сільської ради,\~про визнання право власності на нерухоме майно за набувальною давністю, а саме : виробничий будинок будівлю свинарника-відгодівельника, розташований по вул.Проізводственная, б.17 селище Роздольне Великоновосілківського району Донецької області. 07 грудня 2004 року між позивачем та відкритим акціонерним товариством "Донецький комбінат хлібопродуктів №2" було складено договір купівлі-продажу виробничого будинку будівлі свинарника-відгодівельника, згідно якого він придбав у власність виробничий будинок будівлю свинарника-відгодівельника, розташованого по вул.Проізводственная, б.17 селище Роздольне Великоновосілківського району Донецької області. Після того, як було виготовлено технічний паспорт на цю будівлю, працівниками Великоновосілківського РБТІ позивачу було повідомлено, що наявні у нього документи не є правовстановлюючими та запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved