Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

08.12.2016р. позивач звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 10.01.2014р. їй належить на праві приватної власності житловий будинок на вул. Львівська, 35 в с.Березець Городоцького району Львівської області. У вказаному будинку окрім неї зареєстрований її чоловік - [PERSON], рідний брат [PERSON] та рідна сестра [PERSON], що стверджується записами у будинковій книзі. Вказувала, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у житловому будинку, що на вул. Львівська, 35 в с. Березець Городоцького району Львівської області не проживають. [PERSON] перейшов у 2004р. на постійне місце проживання до своєї дружини, а сестра [PERSON] перейшла проживати у 1999р. до свого чоловіка. Відповідачі не навідуються до спірного житлового будинку, будь-які їхні особисті речі або документи в будинку відсутні, витрат з утримання будинку, в т.ч. з оплати комунальних послуг, вони не несуть, втратили будь-який звязок зі спірним житлом. Факт непроживання відповідачів в належному їй на праві приватної власності житловому будинку №35 на вул.Львівська в с. Березець Городоцького району Львівської області підтверджують акти обстеження на факт проживання від 07.07.2016р., 16.09.2016р. та 15.11.2016р., а також це можуть підтвердити свідки. Зазначала, що реєстрація відповідачів у вказаному житловому будинку обмежує її права як власника, оскільки вона не може оформити субсидію на комунальні послуги, а тому не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані чи проживали в належному їй будинку. Просила суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в будинку № 35 на вул. Львівська в с. Березець Городоцького району Львівської області. Позовні вимоги позивачем та її представником підтримано в судовому засіданні. Додатково [PERSON] пояснила, що її брат та сестра формально зареєстровані у будинку і не мають часу, щоб добровільно знятися з такої реєстрації. Більше 10 років у її житловому будинку відповідачі не проживають, жодних їхніх речей там не має, вони добровільно після одруження залишили таке житлове приміщення. Перешкод у користуванні житлом відповідачам вона не чинила. Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце судового розгляду справи, а також від них не надходило клопотання про відкладення судового засыдання. Третя особа [PERSON], в судове засідання не зявився, подавши письмову заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов просить задоволити (а.с.46). Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що є сусідами позивача і на протязі останніх декількох років не бачили, щоб в будинку [PERSON] проживали [PERSON] та [PERSON]. Останні не навідуються до будинку, речей особистого вжитку, належних їм, вони не бачили, по господарству протягом останніх років відповідачі нічого не робили. Як [PERSON], так і [PERSON] одружилися, а тому проживають тепер окремо із своїми сімями. Заслухавши пояснення позивача, її представника та свідків, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідачів і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 10.01.2014р. стала одноосібним власником будинковолодіння № 35 на вул. Львівська в с. Березець Городоцького району Львівської області (а.с.4-5), що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності серії ЕАМ № 149685 від 10.01.2014р. (а.с.6). Згідно даних будинкової книги та довідки Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області № 966 від 15.11.2016р. у вказаному вище будинку зареєстровані власник [PERSON], її чоловік [PERSON], син [PERSON], брат [PERSON] та сестра [PERSON] (а.с.10-18). Актами обстеження на факт проживання від 07.07.2016р. № 426, 16.09.2016р. № 659 та 15.11.2016р. № 965, складеними представниками Новосільської сільської ради Городоцького району Львівської області, встановлено, що під час обстеження в житловому будинку № 35 на вул. Львівська в с. Березець Городоцького району Львівської області речей і документів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], не виявлено, зі слів сусідів вищевказані громадяни не проживають за даною адресою [PERSON] з 2004р.. а [PERSON] з 1999р. (а.с.7-9). Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15\~постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Згідно роз'яснень постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] більше року у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу, не проживають, добровільно покинули вказане приміщення, речей особистого вжитку та документів відповідачів у спірному будинку немає, вони без поважних причин не зявилися в судове засідання та не довели суду поважності причин відсутності за адресою їх реєстрації, суд приходить до висновку, що їх слід визнати такими, що втратили право користування жилим приміщенням. У звязку із задоволенням позовних вимог на підставі ст.88 ЦПКУкраїни підлягають стягненню з відповідачів в користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved