Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, мотивуючи тим, що після смерті 15 березня 2003 року його батька [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельного ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 8,90 га, яка посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КР №017036 від 30 березня 2001 року, який виданий Водянською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області. Відповідно до рішення Петрівського районного суду № 400/1871/16-ц від 19 грудня 2016 року, за ним визнано право власності на 1/3 частину вищевказаної земельної ділянки, в звязку з чим він виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі чого відділ Держгеокадастру в Петрівському районі зареєстрував йому земельну ділянку розміром 2,9669 га з кадастровим номером 3524981300:02:000:1294, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3504058782017 від 15.03.2017 року. 19 квітня 2017 року ним було подано документи для реєстрації права власності на земельну ділянку, однак 16 травня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Петрівської РДА виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, мотивуючи це тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Крім цього, реєстратором зазначено, що подано лише рішення яким визнано за ним право на 1/3 частку земельної ділянки, а оскільки така земельна ділянка не збереглась та не укладено договору розподілу спадкового майна, державний реєстратор відмовляє йому в реєстрації його права власності на земельну ділянку, яка була ним успадкована після смерті батька, а тому позивач просить суд визнати за ним право власності на вищевказану земельну ділянку. Позивач в судове засідання не зявився, проте подав заяву, якою прохав справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Представник відповідача - Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області в судове засідання також не з'явився, письмовою заявою просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Третя особа - Державний реєстратор прав на нерухоме майно Центру (відділу) надання адміністративних послуг Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області також в судове засідання не з'явилась, письмовою заявою просила справу розглядати без її участі, проти задоволення позову не заперечила. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 15 березня 2003 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 8,90 га, яка посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КР №017036 від 30 березня 2001 року, який виданий Водянською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області. Відповідно до рішення Петрівського районного суду № 400/1871/16-ц від 19 грудня 2016 року, за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 8,90 га, розташованої на території Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-КР №017036 від 30 березня 2001 року, виданого Водянською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області на підставі рішення сесії Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 23 лютого 2001 року за №90/23 (а.с.4). З метою оформлення спадщини на 1/3 частину земельної ділянки позивач виготовив технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується уточненим розрахунком нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка передана у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, виконаним Приватним підприємством Виробничо-комерційної агрофірмою «Солнцево» (а.с.9). На підставі чого відділ Держгеокадастру в Петрівському районі зареєстрував позивачу земельну ділянку розміром 2,9669 га з кадастровим номером 3524981300:02:000:1294, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3504058782017 від 15 березня 2017 року (а.с.5-7). 19 квітня 2017 року [PERSON] було подано документи для реєстрації права власності на земельну ділянку, однак 16 травня 2017 року державний реєстратор прав на нерухоме майно Центру надання адміністративних послуг Петрівської РДА виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень №35186326, мотивуючи це тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Крім цього, реєстратором зазначено, що подано лише рішення суду, за яким встановлюється факт прийняття спадщини на 1/3 частину земельної ділянки площею 8,90 га, розташованої на території Водянської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, однак на даний час цієї земельної ділянки фактично не існує, так як вона вже поділена між спадкоємцями без дотримання вимог ст.367 ЦК України, так як не було укладено договору розподілу спадкового майна (а.с.8). Однак, як вбачається з матеріалів справи, на даний час неможливо укласти договір поділу майна оскільки 2/3 частини земельної ділянки розділено та зареєстровано за іншими спадкоємцями, крім цього враховуючи відмову в реєстрації права власності на земельну ділянку, яким фактично не визнається право власності позивача, останній не може оформити вищевказану земельну ділянку на своє імя. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. На підставі ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3\~ст. 78 ЗК України\~право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно п. п. б, в, г, ґ, ч. 1\~ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). В підпунктах в), г) п. 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»\~зазначено, що\~з 1 січня 2002 року, відповідно до\~статті 125 ЗК\~право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 року у відповідності із\~Законом України від 5 березня 2009 року N 1066-VI\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав"; проте громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7\~розділу X "Перехідні положення" ЗК), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Згідно п. 2 ч. 1\~ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, а отже, він має право на земельну ділянку.\~\~\~ Таким чином в судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачем на майно, яким являється земельна ділянка. На підставі викладеного

Outcome: approved