Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

02 лютого 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Нововолинського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області про зняття арешту та заборони відчуження майна. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 6 листопада 2017 року вона стала власником квартири, що знаходиться за адресою: мікрорайон Шахтарський[ADDRESS], м. Нововолинськ на підставі свідоцтва про право власності №58, право власності було набуте шляхом приватизації на підставі Закону України «Про приватизацію державного (комунального) житлового фонду». Зазначає, що під час оформлення документів для реєстрації права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, мені стало відомо, що постановою відділу ДВС у м. Нововолинську №3852-02 від 27 квітня 2004 року було накладено арешт (заборону на відчуження) на квартиру, що знаходиться за адресою: мікрорайон Шахтарський[ADDRESS], м.Нововолинськ, реєстраційний номер №5669084, боржник [PERSON]. Також постановою відділу ДВС у м. Нововолинську №3852-02 від 27 квітня 2004 року було накладено арешт (заборону на відчуження) на вище вказану квартиру, реєстраційний номер №5669085, боржник [PERSON]. Вважає, що державний виконавець порушив вимоги Закону України «Про виконавче провадження» та неправомірно наклав арешт на державне майно, оскільки [PERSON] та [PERSON] не були власниками квартири на яку було накладено арешт. Позивач зазначає, що звернулась із заявою про зняття арешту, однак їй було відмовлено у задоволенні її заяви та повідомлено, що відповідно до Порядку роботи з документами в органах ДВС строк зберігання завершених виконавчих проваджень за постановами про накладення адміністративного стягнення, переданих на зберігання становить 1 рік. Вважає, що вона, як власник вказаного житла, має право, відповідно до ст.41 Конституції України, ст.317 ЦК України, володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, її право приватної власності є непорушним. Оскільки її права як власника на розпорядження її майном порушуються, звернулась до суду з позовом за захистом своїх прав. В судове засідання позивач [PERSON], представник позивача [PERSON] не зявились, представник позивача подала до суду письмову заяву, просить справу розглядати у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить задоволити, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Волинській області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через судовий виклик, причину неявки в судове засідання не повідомив. У поданій до суду представник Нововолинського міського ВДВС ГТУЮ заяві від 05 березня 2018 року про розгляд справи призначений на 05 березня 2018 року у її відсутності, було зазначено, що у вирішенні спірного питання покладаються на розсуд суду. Треті особи на стороні відповідача, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяви про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримують, просять задоволити. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~ \~ Зясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що квартира за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.16, кв.46, м. Нововолинськ, Волинська область на підставі свідоцтва про право власності від 06.11.2017 року належить на праві приватної власності [PERSON], свідоцтво видано згідно з розпорядженням віж 06.11.2017 року за №58 (а.с.5). Судом встановлено, що згідно постанови державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції у Волинській області №3852-02 від 27 квітня 2004 року та постанови №3952-02 від 27 квітня 2004 року накладено арештнерухомого майна - квартири за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.16, кв.46, м. Нововолинськ, Волинська область, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №5669084 від 16 вересня 2007 року, реєстратор Нововолинська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №5669085 від 16 вересня 2007 року, реєстратор Нововолинська державна нотаріальна контора (а.с.6). Із листа-відповіді Нововолинського МВ ДВС ГТУЮ у Волинській області від 09.01.2018 року №1397 на заяву [PERSON] від 08.12.2017 року щодо зняття арешту з квартири за адресою: мікрорайон Шахтарський, буд.16, кв.46, м. Нововолинськ, Волинська область вбачається, що на виконанні у відділі перебували виконавчі провадження, за якими боржниками значились [PERSON] та [PERSON], при примусовому виконанні яких державним виконавцем у 2004 році, були внесені постанови про арешт майна боржника, на підставі яких Нововолинською державною нотаріальною конторою внесені обтяження, які відображені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №5669084 та №5669085, які знищенні відповідно до п.9.9 "Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби" від 25.12.2008 року №2274/5 (а.с.7). Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент накладення арештів) передбачено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті (опису), вилученні та примусовій реалізації. У разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. У відповідності до ст. 59 Закону майно боржника може бути звільнено з-під арешту за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому підпорядкований державний виконавець, якщо під час розгляду відповідної скарги боржника виявлено порушення встановленого цим Законом порядку накладення арешту. У всіх інших випадках по незакінчених виконавчихпровадженнях арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] згідно свідоцтва про право власності від 06.11.2017 року належить на праві власності квартира за адресою: мікрорайон Шахтарський, 16/46 в м. Нововолинську, Волинської області, тому суд позов задовольняє та скасовує арешт та заборону відчуження на належну [PERSON] зазначену квартиру, накладені згідно постанови державного виконавця Нововолинського міського відділу державної виконавчої служби міського управління юстиції у Волинській області №3852-02 від 27 квітня 2004 року та постанови №3952-02 від 27 квітня 2004 року: реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №5669084 від 16 вересня 2007 року, реєстратор Нововолинська державна нотаріальна контора, реєстраційний номер обтяження в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна №5669085 від 16 вересня 2007 року, реєстратор Нововолинська державна нотаріальна контора.

Outcome: approved