Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

03.02.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 15740 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що 30.10.2009 року між сторонами було укладено договір позики, за яким позивач передав відповідачу в борг грошову суму в розмірі 5740 грн., яку останній зобов'язався повернути в строк до 08.11.2009 року. 28.12.2009 року між сторонами було ще укладено один договір позики, за яким відповідач отримав у борг від позивача грошову суму в розмірі 10000 грн., при цьому 3200 грн. зобов'язався повернути до 29.12.2009 року, строк повернення решти боргу конкретною датою визначено не було. Оскільки [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, то позивач просить стягнути з нього вищевказану суму боргу. Позивач в судове засідання не з'явився, до його початку надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, про відкладення розгляду справи не звертався, причини неявки до суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно до ч. 2 ст.1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Позивачем було подано оригінал розписки від 30.10.2009 року, відповідно до якої відповідач [PERSON] взяв у борг у позивача [PERSON] 5740 грн., які зобов'язався повернути в повному об'ємі до 08.11.2009 року, та оригінал розписки від 28.12.2009 року, відповідно до якої відповідач взяв у борг у позивача 10000 грн., 3200 грн. з яких зобов'язався повернути до 29.12.2009 року, щодо повернення решти боргу чіткий строк визначено не було. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено законом або договором, або розірвання договору. Частиною 2 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Суд встановив, що позивач 01.12.2014 року через відділення "Укрпошти" надіслав відповідачу рекомендований лист з вимогою повернути борг. В порушення договору позики, відповідач у зазначені вище терміни не виконав взяті на себе зобов'язання по поверненню суми позики, тому вона підлягає стягненню судом. Крім того, відповідно ст. 88 ЦПК України, із відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати на оплату судового збору в розмірі 243,60 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved