Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-30 00:00:00

02 листопада 2021 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернувся позивач з вищевказаним позовом, згідно якого просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем 28 липня 2007 року та зареєстрований відділом РАЦСу Софіївського РУЮ Дніпропетровської області, про що було вчинено актовий запис за №43. Від шлюбу із відповідачем мають двох неповнолітніх дітей. Позивач вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя, у зв`язку із цим шлюбні відносини між ними поступово погіршились. Проживають разом, однак фактично між ними припинені сімейні відносини. Позивач [PERSON] у судове не з`явився, надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала до суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, проти позову не заперечує. Враховуючи викладене, суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши зміст позовної заяви та додані до неї матеріали, дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 28 липня 2007 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, про що цього ж дня було складений актовий запис за № 43. Подружжя від шлюбу має двох дітей: сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] , яке видане 07.12.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с. 11) та сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 26.06.2018 року (а.с. 10). Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України,\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст.\~24\~СК\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу, - не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України,\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України,\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і, що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не заявлено вимогу щодо відновлення їй дошлюбного прізвища, а тому суд вважає за можливе залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Судові витрати позивач [PERSON] просить залишити за собою.

Outcome: approved