Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

позивач - ТзОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-Капітал" звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], ГУМВС України у Львівській області, з участю третьої особи Франківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції - щодо зобов'язання слідчого ГУМВС України у Львівській області Желізко В.Р. зняти арешт, накладений по кримінальній справі №141- 2596, від 2011 року, порушеній за ст.190 КК України, заступником начальника ВРОВС СУ ГУМВС України у Львівській області Желізком В.P., а саме з транспортного засобу марки OPEL моделі VEKTRA OZCF69, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, сірого кольору, що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 29 березня 2007 року РЕВ 1-го MB ДАІ при УМВС України у Львівській області, з підстав та мотивів наведених у ній. У судовому засіданні представник позивача Карпель О.О. позовні вимоги, уточнені згідно заяви від 13.11.2014 р., підтримала, надала пояснення аналогічні до позову. Просила такий задоволити. Представник відповідача ГУМВС України у Львівській області Сидор О.Б. у судовому засіданні подала письмові заперечення проти позову, просила у задоволенні такого відмовити. Інші учасники процесу у судове не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час, дату та місце розгляду справи. На підставі ч.3 ст. 209 ЦПК України в судовому засіданні 17 грудня 2014 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2007 року між [PERSON] та ПАТ «Фольксбанк» було укладено кредитний договір № KF 42348. Відповідно до умов кредитного договору (п.п. 1.1, 1.2) банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті у розмірі 21947 доларів США, а відповідач-1 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але в усякому разі не пізніше 28.03.2014 року. В якості забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, ПАТ «Фольксбанк» і відповідач-1 уклали між собою договір застави рухомого майна від 29.03.2008 року, зареєстрований 29.03.2008 року в реєстрі за № 378. Предметом договору застави є рухоме майно: легковий седан-В, марка OPEL, модель VECTRA OZCF69, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER], об'єм двигуна 2198 см. куб., який належить заставодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 29 березня 2007 року РЕВ 1-го МРВ ДАІ при УМВС України у Львівській області. Відповідно до умов договору відступлення прав вимоги за договором застави №23/02-12 від 23.02.2012 р. між ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» набуло статусу набувача та отримало всі права вимоги. Відповідно до картки арешту транспортного засобу ДНЗ [NUMBER] арешт на спірний автомобіль було накладено в тому числі і ВСУ ГУМВСУ у Л/о Желіско В.Р. постановою від 15.03.2011 р. (а.с. 57). Позивач стверджує, що на сьогоднішній день у ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» наявне доручення від боржника на добровільну реалізацію заставного майна, з метою погашення заборгованості, а також наявний потенційний покупець на даний транспортний засіб. Проте, не зважаючи на наявність усіх умов для добровільної реалізації заставного майна, стягувач не має можливості задовольнити свої вимоги у зв'язку із накладенням обтяження на все рухоме майно у зв'язку із розслідуванням кримінальної справи № 141-2596, порушеної за ст. 190 КК України (вих. № 2/2231 від від 15.03.2011 року) заступником начальника ВРОВС СУ ГУМВС України у Львівській області, Желізко В.Р. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Аналогічна позиція висловлена Пленумом Верховного Суду України у п.4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року №5. Зокрема, в п. 4 постанови № 6 від 27 серпня 1976 року «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» (з наступними змінами) за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Крім цього, відповідно до правової позиції, яка викладена у Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15.05.2013 року вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. З матеріалів справи вбачається, що ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» не є ні власником, ні володільцем спірного автомобіля марки OPEL моделі VEKTRA OZCF69, реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, сірого кольору, відтак вимога з приводу зняття арешту на даний автомобіль є необґрунтованою. Щодо посилання позивача на порушення прав іпотекодержателя, суд зазначає, що п.1 ч.1 ст.44 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна. Таким чином, права іпотекодержателя при наявності інших обтяжень спірного майна задовольняються не шляхом звільнення цього майна з-під арешту, а пріоритетом задоволення його вимог. Тобто права позивача як іпотекодердателя спірного майна, не пов'язані ні з правом власності на майно, ні з правом володіння ним, а тому вимоги банку про звільнення майна з-під арешту не ґрунтуються на законі, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити повністю. Судові витрати у відповідності до ст. 88 ЦПК України залишити за позивачем.

Outcome: dismissed