Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У червні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи - районна адміністрація Запорізької міської ради по Олександрівському району Служба ( управління) у справах дітей, районна адміністрація Запорізької міської ради по Вознесенівському району Служба ( управління) у справах дітей, про позбавлення батьківських прав відносно дочки [PERSON], [INFO]. Позовна заява мотивована тим, що з 12.11.2016 року він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] До реєстрації шлюбу у них народилася дочка - [PERSON], [INFO] . Починаючи з березня 2017 року [PERSON] разом з ним та їхньою спільною донькою не проживає, від виконання своїх батьківських обов»язків ухиляється, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального світогляду. Крім того, відповідачка постійно зловживає спиртними напоями. Така поведінка відповідачки суперечить інтересам дитини, у зв»язку з чим він вимушений був звернутися до суду з цим позовом. Як на правові підстави заявленої вимоги позивач посилається на ст.ст. 150, 154, ч.2 ст. 155, ст. 164, ч.1 п.2 ст. 165 СК України, п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 липня 2017 року провадження у справі відкрито ( а.с. 21-22). 9.08.2017 р. від третьої особи - районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Служба ( управління) у справах дітей до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника зазначеної установи, з проханням ухвалити рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини ( а.с.30). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 29 серпня 2017 року залучено до участі в справі в якості належної третьої особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району замість первісної - районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району Служба ( управління) у справах дітей та в якості належної третьої особи - орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району замість первісної - районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району Служба ( управління) у справах дітей. ( а.с. 36-37). Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України ( в редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Цивільний процесуальний кодекс України у редакції Закону № 2147-VІІІ від 03.10.2017 набрав чинності 15.12.2017 року. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15 січня 2018 року справу призначено до розгляду у підготовче судове засідання ( а.с.72-73). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2018 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до розгляду по суті ( а.с.84-85). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 березня 2018 року зобов»язано орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району підготувати та надати суду письмовий висновок щодо розв»язання спірної ситуації ( а.с.103). В суді представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити з підстав, викладених по тексту позову. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Олександрівському району в суді виступив на боці позивача. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. Відповідно до частини першої ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до частини третьої статті 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами статей 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з'явився у судове засідання без поважних причин. Статтею 210 ЦПК України визначено, що суд має розпочати розгляд справи по суті не пізніше ніж через шістдесят днів з дня відкриття провадження у справі, а у випадку продовження строку підготовчого провадження - не пізніше наступного дня з дня закінчення такого строку. Суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об'єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги пояснення представника позивача та з урахуванням того, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з'явився в судове засідання без поважних причин, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача по справі та ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказах. Представник третьої особи - органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району в судове засідання не з»явився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просить ухвалити рішення по справі з урахуванням інтересів малолітньої дитини ( а.с.30). Суд, заслухавши вступне слово учасників справи, з»ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог та своєї позиції, дослідивши в порядку, визначеному в підготовчому засіданні у справі, докази, якими вони обґрунтовуються, вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 12 листопада 2016 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 2 листопада 2016 року, актовий запис № 320 ( а.с.8). До реєстрації шлюбу, а саме [INFO] у них народилася дочка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області 12 листопада 2016 року, актовий запис № 207. Свідоцтво про народження видано повторно ( а.с.9). Судом приймаються до уваги твердження позивача про те, що з березня 2017 року відповідачка разом із позивачем та їхньою дочкою разом не проживає, від виконання своїх батьківських обов»язків ухиляється, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального світогляду, оскільки підтверджуються належними та допустимими доказами. Факт ухилення відповідачки від виконання батьківських обов»язків підтверджується довідкою з дошкільного навчального закладу ( ясла-садок) № 155 « Калинка» Запорізької міської ради від 26 травня 2017 року за № 01.15/72, в якій зі слів завідувача [PERSON] та вихователів групи « Веселка» [PERSON], [PERSON] вказано, що [PERSON] жодного разу садок не відвідувала ; приводять та забирають [PERSON], відвідують батьківські збори, цікавляться поведінкою та навчанням дитини лише батько [PERSON] та старший брат [PERSON] ( а.с.10). Згідно інформації № 01-8/1122 від 15.06.2017 року, виданої КЗ « Центр первинної медико - санітарної допомоги №10» вказано, що на прийом до амбулаторії з дитиною завжди з»являвся тільки батько, мати не цікавиться станом здоров»я дитини понад два роки ( а.с.11). Відповідно до інформації, наданої Олександрівським ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області № 6450/42/01/08-2017 від 15.06.2016 вже через два місяці після народження [PERSON] до Жовтневого РВ ГУМВС України в Запорізькій області надходило повідомлення про те, що біля будинку №6 по вул.. Залізничній в м. Запоріжжі ходить п»яна жінка з двомісячною дитиною, зазначеною жінкою виявилася відповідачка ( а.с.12). Допитаний в якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є сином позивача, та постійно проживає з батьком, його дружиною [PERSON] та сестрою [PERSON]. Відповідачка понад один рік з ними не проживає. До народження [PERSON] та після її народження [PERSON] зловживала спиртними напоями, у зв»язку з чим в сім»ї виникали конфлікти. При цьому, вона на декілька днів уходила з дому, пиячила. Дитиною займалися він та його батько. Понад один рік відповідачка жодного разу не приходила додому, взагалі не цікавиться дочкою. Поліна не сприймає її як матір. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідачку знає приблизно чотири роки, стосунків ніяких. Коли їхні діти були маленькими, вони разом з ними проводили час на дитячому майданчику. При цьому, [PERSON] дуже часто була у нетверезому стані, кричала на [PERSON], намагалася її побити. Відповідачку вона не бачила понад один рік. Лише один раз вона приходила до дитячого садка, і оскільки вона була у нетверезому стані, її попросили піти. Про фізичний та духовний розвиток [PERSON] тощо піклуються лише її батько та брат. Допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що відповідачку знає понад шість років, стосунків ніяких. Після народження [PERSON] [PERSON] почала зловживати спиртними напоями, по декілька днів не проживала вдома. При цьому, були випадки, коли вона з немовлям знаходилася у кафе, де із чоловіками вживала алкогольні напої. Повідомила суд про те, що вона особисто двічі забирала [PERSON] з маленькою [PERSON] з міліції, де вона знаходилася як затримана особа. Відповідачка понад рік не проживає з дитиною, взагалі нею не цікавиться. Про фізичний та духовний розвиток [PERSON] тощо піклуються лише її батько та брат. Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини (ч.1). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний ровиток (ч.2). Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров"я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли до неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Суд, аналізуючи зазначені норми Сімейного кодексу України, взявши до уваги сукупність досліджених в суді доказів, висновок компетентного органу щодо можливості позбавлення батьківських прав (а.с.112-113), та з метою захисту прав та інтересів дитини, вважає позов законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved