Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що відповідач є її батьком. На даний час вона навчається в Житомирському національному агроекологічному університеті за денною формою навчання. Навчається на платній основі за договором за рахунок матері. Відповідач працює, має стабільну заробітну плату, тому має можливість сплачувати аліменти на її утримання на час навчання в навчальному закладі. З підстав, передбачених ст.199, 200 Сімейного кодексу України просить стягувати з відповідача аліменти на період навчання в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше 50% від прожиткового мінімуму. Одночасно просила допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. 03.08.2018 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових та електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком отримана відповідачем 14.08.2018 року. У встановлений строк відповідач відзив на позов не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач є батьком позивача, що стверджується свідоцтвом про народження останньої серії [NUMBER], виданим 30.05.2000 року. На даний час позивач навчається на 1 курсі денної форми навчання у Житомирському національному агроекологічному університеті. Передбачений термін закінчення навчального закладу 30.06.2023 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов"язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Позивач перебуває на стаціонарній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, пов'язані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування комп'ютерною та копіювальною технікою, проїзд, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. Відповідач будь-яких доказів щодо неможливості надання позивачу матеріальної допомоги на період її навчання в зазначеному в позовній заяві розмірі не подав, тому з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання в розмірі 1/4 частки від доходу щомісячно, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів пов'язаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають. Визначення мінімального розміру аліментів у розмірі 50% прожиткового мінімуму застосуванню не підлягає, оскільки згідно ч.2 ст.182 СК України такий розмір аліментів підлягає визначенню для дитини відповідного віку, тобто до набуття дитиною повноліття. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial