Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входять земельні ділянки, які спадкодавець йому заповіла, після її смерті виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі йому відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, іншим чином ніж шляхом звернення до суду йому спадкових прав не набути, просить суд визнати за ним право власності на земельні ділянки. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі, позов визнають та просять задовольнити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла 20.06.2009 року у віці 82 років, згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 302836, вона була власником земельних ділянок загальною площею 6,43 га на території Борщівської сільської ради Радомишльського району Житомирської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підстав Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №420349, виданого 31 травня 2006 року Радомишльським районним відділом земельних ресурсів з кадастровим № 1825080600:03:000:0205, площею 2,87 га та кадастровим № 1825080600:03:000:0206, площею 3,56 га; та земельних ділянок загальною площею 0,26 га на території Радомишльської міської ради Радомишльського району Житомирської області з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №735701, виданого 31 травня 2006 року Радомишльським районним відділом земельних ресурсів з кадастровим № 1825010100:08:000:1641, площею 0,13 га та кадастровим № 1825010100:08:000:1642, площею 0,13 га, що були видані на імя «Вакуленко Ольга Іванівна». Також встановлено, що [PERSON] 15.06.2009 року склала заповіт на імя позивача, яким заповіла йому все своє майно, серед іншого, спірні земельні ділянкі після своєї смерті. Заповіт посвідчено секретарем Верлоцької сільської ради Радомишльського району Житомирської області 15 червня 2009 року, зареєстровано в реєстрі за №5. На час відкриття спадщини та подання позову заповіт не скасовано та не змінено, про що свідчить довідка Верлоцької сільської ради №131 від 13.03.2017 року. Інших спадкоємців на майно зазначене в заповіті не має. Встановлено, що оригінали вищезгаданих державних актів є втраченими. Позивач вступив у спадщину шляхом догляду ра розпорядження за спадковим майном після смерті спадкодавця. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє його позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved