Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У січні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність, ділову репутацію. Позивач зазначив, що відповідачка [PERSON] вдалась до відвертих дій з поширення завідомо неправдивих відомостей та ганьбою його честі та гідності. А саме на початку вересня 2014 року якимсь чином відповідачка змогла переконати робітників ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» та розірвати договір між позивачем з ТОВ «ВОЛЯ-КАБЕЛЬ» та укласти його на своє ім'я. Позивач дізнавшись про такі дії відповідача 04.09.2014 року приблизно в 22. 00 год. зайшов в [ADDRESS] та запевнив громадянку [PERSON], що її дії є порушенням закону. При цьому попередив її, що подасть заяву до міліції і вона буде відповідати згідно чинного законодавства за свої протиправні дії. В позовній заяві позивач зазначив, що його розмову з відповідачкою, яка тривала близько 30 секунд ніхто на чув. Так як батько відпочивав у дальній кімнаті та не міг слухати їх розмову. Через кілька днів позивач дізнався, що громадянка [PERSON] написала заяву № Е033604 до міліції, в якій зазначила, що начебто він погрожував їй фізичною розправою та застосував силу. Позивач вважає, що ця заява та ствердження в ній є відвертим наклепом та ганьбою його честі та гідності. Оскільки він таких дій відносно відповідачки не робив, а тільки в розмові попередив її про наслідки протиправних дій, яка вона вчинила щодо нього. Просив суд дати оцінку діям громадянки [PERSON] згідно ст. 125 КК України «Наклеп». Зобов'язати відповідача публічно вибачитись перед позивачем та спростувати свої неправдиві твердження. Стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., які він збирається витратити на благодійність. Зобов'язати відповідача оплатити всі судові витрати. В судовому засіданні 09 червня 2015 року позивач надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просив суд: 1.Зобов'язати відповідача [PERSON] вибачитись переді позивачем та спростувати свої неправдиві ствердження про погрожування позивачем вбивством відповідачки [PERSON] та нанесення їй тілесних ушкоджень. Та про спростування інформації наданої відповідачкою до міліції про викрадення в неї позивачем її речей, в письмовій формі з направленням на домашню адресу позивача: [ADDRESS] заказаного листа з повідомленням про отримання. 2.Стягнути з відповідача на користь позивача суму відшкодування моральної шкоди в розмірі 1000 грн., які позивач збирається витратити на благодійність. 3.Зобов'язати відповідача оплатити всі судові витрати. В судове засідання з'явився позивач, відповідач повторно не з'явився. У судовому засіданні позивач підтримав викладені у позовній заяві вимоги із зазначених у позовній заяві підстав. Додатково позивач пояснив суду, що з дня свого народження мешкав за адресою в [ADDRESS], яка належала його матері [PERSON]. Мати померла [INFO]. Окрім позивача в цій квартирі мешкали його сестра [PERSON] 1969 р.н. та його батько [PERSON] 1939 р.н. Після смерті матері ця квартира була успадкована позивачем, сестрою та батьком в рівних долях. На початку 2014 року відповідачка [PERSON] 1966 р.н., приїхала разом із своїм сином [PERSON] із Криму та з дозволу батька проживала в нашій квартирі. Відповідачка познайомившись з батьком, позивача, якому 75 років та дізнавшись, що в нього є 1/3 трикімнатної квартири в м. Києві, де на той час він мешкав один, а також про значні матеріальні накопичення в розмірі близько 300 тис. грн., які батьки нажили за довгі роки сімейного життя, громадянка [PERSON] почала проводити відверті шахрайські дії. Користуючись похилим віком батька, його пригніченим станом після смерті матері та його недосконалим знанням законів вона вмовила батька віддати їй всі кошти, а саме 324000 грн., для придбання квартири для свого сина [PERSON], мотивуючи це тим, що вона вже є його громадянською дружиною після кількох місяців знайомства. Після цього відповідачка [PERSON] почала відвертий зухвалий захват сімейної квартири за адресою [ADDRESS]. Надалі відповідачка з батьком позивача таємно одружились 01.08.2014 року. Користуючись відсутністю позивача та його сестри відповідачка почала зухвало проникати до помешкання, знищувати речі родини і запевняти, що вона є новою хазяйкою. При цьому вона почала робити відвертий психологічний тиск на батька, розповідаючи, які в нього погані діти, що вони лише хочуть його смерті аби загарбати квартиру. 04.09.2014 року приблизно в 22.00 год. позивач зайшов до себе до дому по [ADDRESS], при цьому запевнив відповідачку [PERSON], яка знаходилась в вищезазначеній квартирі, що за її вищезазначені протиправні дії вона буде відповідати по закону. Та попередив її, що подасть заяву до міліції та вона буде відповідати згідно чинного законодавства. В цей час батько позивача відпочивав у дальній кімнаті та не міг слухати їх розмову. Через кілька днів після розмови позивач, дізнався, що відповідачка [PERSON] написала на нього заяву до міліції за номером Е033604 зазначивши в ній, що начебто позивач 04.09.2014 року в себе в дома по [ADDRESS] погрожував їй фізичною розправою та застосував силу. Тому вважає заяву відповідачки до міліції відвертим наклепом та ганьбою його честі та гідності. З однією метою очорнити його ім'я. Відповідач [PERSON] в судові засідання жодного разу не з'являлась. Письмових заперечень на позовну заяву не надавала. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали перевірки Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві по заяві відповідачки [PERSON] до позивача [PERSON], та матеріали перевірки Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві по заяві позивача [PERSON] до відповідачки [PERSON], про притягнення її до відповідальності вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи позивач, звертаючись до суду з позовом до [PERSON], посилалась на те, що відповідачка на нього написала заяву до Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві за номером Е033604 зазначивши в ній, що начебто позивач 04.09.2014 року в себе в дома по [ADDRESS] погрожував їй фізичною розправою та застосував силу. Що і спонукало позивача звернуться до суду з цим позовом про відшкодування моральної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей, відповідачкою [PERSON] що ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача. Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України та роз'яснень у п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року „ Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності) негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі,загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Як встановлено судом позивач в свою чергу звернувся з заявою до Шевченківського РУ ГУ МВС України в м. Києві з приводу відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної поширенням завідомо неправдивих відомостей [PERSON]І, що ганьблять честь, гідність. З направлених до суду матеріалів перевірки ЖЄО № 7287/819 від 16.02.2015 року за зверненням позивача [PERSON], встановлено що дільничним інспектором 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві капітаном міліції [PERSON] проведена перевірка по заяві [PERSON] та в висновку цієї перевірки від 21.02.2015 року встановлено наступне. 16.02.2015 року до Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві, надійшла заява від [PERSON], з приводу того, що з 01.05.2014 року і по теперішній час гр. [PERSON], погрожує фізичною розправою та постійно ображає і принижує. Як повідомила заявниця, що після того, як вона вийшла заміж за гр. [PERSON], (батько позивача) то з тих пір у неї почалися непорозуміння з його сином [PERSON], який виражає до неї незадоволення та ображає. Звинувачує її у тому, що вона придбала квартиру за кошти які належали його сім'ї, та претендує на дану квартиру. На даний час вказаний громадянин постійно погрожує їй фізичною розправою, а також і її сину [PERSON], який на даний час проживає у її квартирі [ADDRESS]. Так 16.02.2015 року [PERSON] зателефонував до неї та почав словесно ображати і виказувати погрози їй та її сину, говорив, що приїде до квартири, в якій мешкає її син та викине його з помешкання, а дану квартиру забере собі. Хвилюючись за життя та здоров'я своє та сина, вона вирішила звернутись до ОВС, щоб розібратись в даній ситуації. Опитаний [PERSON], повідомив, що після того як [PERSON], познайомилася з його батьком, то з того часу з даною громадянкою виникають конфліктні ситуації. Остання всіляко сварить його з батьком. В травні 2014 року дана громадянка вмовила його батька надати їй кошти в сумі близько триста тисяч гривень, які належали його батьку та покійній матері, та за які вона придбала собі квартиру [ADDRESS]. В результаті чого їх стосунки з батьком та з даною громадянкою ще більше погіршились. Крім того зауважив, що дана громадянка постійно зводить відносно нього наклепи в зв'язку з чим він звернувся з позовною заявою до суду, за поширення завідомо неправдивих відомостей. Як даній громадянці так і її сину він фізичною розправою не погрожував. Навпаки це син даної громадянки пише йому СМС-повідомлення з образливим змістом. В даній ситуації він хоче розібратися законним шляхом в судовому порядку. В резолютивній частині висновку дільничний інспектор 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві капітан міліції [PERSON] зазначив, що перевірку по матеріалу ЄО № 7287/819 від 16.02.2015 року, - закінчено. Підстав для введення до ЄРДР (єдиний реєстр досудових розслідувань), - не має. За змістом положень ст.ст. 275, 277 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права, у тому числі права на спростування інформації, поширеної у відповідному документі. Згідно із п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред'явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права. У п.15 Пленумом визначено, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Виходячи із положень ст. ст. 5, 14 Закону України "Про інформацію" поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації, у тому числі, припускається що інформація може мати вірогідний характер. Згідно із положеннями ч.1 ст. 16 ЦК України, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, із оспореної позивачем інформації вирази, які його особисто стосуються. Як вбачається із матеріалів справи, позивач, посилається на недостовірність інформації зазначеної відповідачкою в її заяві за номером Е033604 до міліції проти нього. Де було зазначено, що начебто позивач погрожував їй фізичною розправою та застосував силу. Про поширення такої інформації відповідачкою відносно позивача є її заява, яка знаходиться в досліджених судом матеріалах перевірки ЄО № 22891 від 26.06.2014 року Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві по заяві відповідачки [PERSON], до позивача [PERSON], Які були розглянуті оперуповноваженим ВМ (Теремки) Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві лейтенантом міліції [PERSON] З висновку від 17.07.2014 року слідує, що 26.06.2014 року до Голосіївського РУ ГУ МВС України в місті Києві надійшло звернення громадянки [PERSON], [INFO], прож. [ADDRESS], про те що 20.06.2014 року близько 10:00 год. за адресою: [ADDRESS] гр. [PERSON], 1982 р.н., висказував погрози на адресу заявниці через те, що вона придбала квартиру за кошти його батька. Зі сторонами конфлікту була проведена профілактична робота щодо недопущення вчинення протиправних дій. Жоден з учасників конфлікту тілесних ушкоджень не отримав. Свого підтвердження погрози не мали. Враховуючи вище викладене, та те що в даній події відсутні ознаки кримінального правопорушення: В резолютивній частині висновку оперуповноваженим ВМ (Теремки) Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві лейтенантом міліції [PERSON], зазначив що перевірку по матеріалу ЄО № 22891 від 26.06.2014 року, - закінченою. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що слід вказати при вирішенні даної справи, що вищевказані відомості зазначені відповідачкою у її заяві, яка знаходиться в матеріалам перевірки ЄО № 22891 від 26.06.2014 року є такими, що не відповідають дійсності та порочать репутацію позивача. Тому, що стосується визнання поширенням завідомо неправдивих відомостей, що ганьблять честь, гідність, ділову репутацію позивача та зобов'язання їх спростувати у зазначений в позовних вимогах спосіб позовні вимоги підлягають задоволенню. В той же час позивачем не надано доказів на підтвердження завдання душевного болю та психічних страждань, а також відсутності життєвого спокою. А згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З огляду на вищевикладене та на підставі ст. ст. 275, 277 ЦК України, ст. ст. 5, 14 Закону України «Про інформацію», та

Outcome: partial