Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Приватне акціонерне товариство „Страхова компанія „Еталон" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування на загальну суму 37716 гривень 33 копійки. Свої вимоги обґрунтували тим, що 31 січня 2020 року, біля 19 години 17 хвилин, по вул. Грушевського, 1 в м. Луцьк Волинської області, [PERSON] , керуючи автомобілем „Geely JL 7162", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримав бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем „Toyota Camry", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку, після чого не здійснив негайної зупинки транспортного засобу та з?їхав з місця пригоди, перемістивши автомобіль на узбіччя, чим порушив п.п. 2.3 „б", 2.10 „а", „в", 13.3 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 4 травня 2020 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] , була застрахована 6 грудня 2019 року у ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" згідно полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-2338270. 10 червня 2020 року позивачем на підставі страхового акту № 712-17257 від 10 червня 2020 року було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілому - ПП „Юкон" на суму 37716 гривень 33 копійки. Відповідачем в добровільному порядку суму виплаченого позивачем страховоговідшкодування сплачено не було, претензію позивача було проігноровано. Посилаючись на зазначені обставини, ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" просило стягнути на його користь з відповідача [PERSON] 37716 гривень 33 копійки страхового відшкодування. Представник позивача - ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" Шимченко В.В.в судове засідання не з`явилася, але подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення по справі заочного рішення у випадку неявки в судове засідання відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" не визнав, вважає їх необґрунтованими, а тому в їх задоволенні просив відмовити. Заслухавши думку відповідача, враховуючи те, що представник позивача у поданій до суду заяві не заперечувала щодо розгляду справи у її відсутності, в справі є достатньо доказів для вирішення її по суті, суд ухвалив - розглядати справу у відсутності представника позивача - ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" Шимченко В.В. Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення. Згідно з ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв?язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України ,,Про страхування" до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В судовому засіданні встановлено, що цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] , була застрахована 6 грудня 2019 року у ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" згідно полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-2338270. Згідно з ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов?язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов?язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров?ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 29 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв?язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов?язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством… Відповідно до п.п. „в" п. 38.1.1 ст. 38 Закону України „Про обов?язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп?яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В судовому засіданні встановлено, що 31 січня 2020 року, біля 19 години 17 хвилин, по вул. Грушевського, 1 в м. Луцьк Волинської області, [PERSON] , керуючи автомобілем „Geely JL 7162", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожню обстановку, не дотримав бокового інтервалу та здійснив зіткнення з автомобілем „Toyota Camry", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що рухався в попутному напрямку, після чого не здійснив негайної зупинки транспортного засобу та з?їхав з місця пригоди, перемістивши автомобіль на узбіччя, чим порушив п.п. 2.3 „б", 2.10 „а", „в", 13.3 ПДР. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Маневицького районного суду Волинської області від 4 травня 2020 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував [PERSON] , була застрахована 6 грудня 2019 року у ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" згідно полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО-2338270. 31 січня 2020 року було проведено огляд автомобіля „Toyota Camry", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , під час якого зафіксовано механічні пошкодження на вказаному транспортному засобі. Відповідно до ремонтної калькуляції № 17257 від 31 січня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля „Toyota Camry", реєстраційний номерний знак [NUMBER] , становить 40316 гривень 33 копійки. Вказана дорожньо-транспортна пригода була визнана страховим випадком, про що 10 червня 2020 року ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" було складено страховий акт № 712-17257, відповідно до якого сума страхового відшкодування, що належить до виплати, становить 37716 гривень 33 копійки. Згідно платіжного доручення № 1391 від 10 червня 2020 року позивачем на підставі страхового акту № 712-17257 було проведено виплату страхового відшкодування потерпілому - ПП „Юкон" на загальну суму 37716 гривень 33 копійки. Відповідачем у добровільному порядку суму виплаченого позивачем страховоговідшкодування сплачено не було, претензію позивача було проігноровано. Зазначені обставини не оспорюються сторонами, а також це встановлено з досліджених судом письмових доказів, зокрема, постанови Маневицького районного суду Волинської області від 4 травня 2020 року, полісу обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО/2338270 від 6 грудня 2019 року, страхового акту № 712-17257 від 10 червня 2020 року, ремонтної калькуляції № 17257 від 31 січня 2020 року, розпорядження ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" про виплату страхового відшкодування № 09-05-17257 від 10 червня 2020 року, платіжного доручення № 1391 від 10 червня 2020 року, претензії ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" про добровільне погашення регресної заборгованості № 215/ЕТ від 16 вересня 2020 року,свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами серії [NUMBER] від 31 січня 2020 року. Згідно ч. 1, 5-6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем [PERSON] відповідно до ст. 81 ЦПК України будь-яких заперечень на позовні вимоги ПрАТ „Страхова компанія „Еталон"станом на час розгляду справи не подано, як і не подано доказів, що свідчать про неправильність представлених позивачем розрахунків суми страхового відшкодування. Заслухавши пояснення відповідача, проаналізувавши та оцінивши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що оскільки до ПрАТ „Страхова компанія „Еталон", яким було проведено виплату страхового відшкодування, перейшло право зворотної вимоги (регресу) до [PERSON] у розмірі 37716 гривень 33 копійки, слід стягнути із [PERSON] на користь ПрАТ „Страхова компанія „Еталон" 37716 гривень 33 копійки страхового відшкодування. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь Приватного акціонерного товариства „Страхова компанія „Еталон" 2270гривень судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved