Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON] . Посилається на те, що [INFO] помер її батько - [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який він успадкував після смерті своєї матері - [PERSON] , що померла [INFO] , котра у свою чергу зазначений будинок успадкувала після смерті [INFO] своєї матері - [PERSON] . Позивач є спадкоємцем за законом першої черги та прийняв спадщину належним чином відповідно до вимог ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та подав заяву про прийняття спадщини. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, ні тих, які мають право на обов`язкову частку, не має. 08.11.2011 нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. Факт володіння померлою [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] підтверджується витягом з погосподарської книги Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 1983-1985 року та довідкою Соснівського Старостинського округу Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №370 від 17 жовтня 2018 року. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 1983-1985 року та довідкою Соснівського Старостинського округу Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №370 від 17 жовтня 2018 року. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [INFO] [PERSON] підтверджується витягом з погосподарської книги Соснівської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області за 1983-1985 року та довідкою Соснівського Старостинського округу Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області №370 від 17 жовтня 2018 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом серії АВН №717772 від 13 вересня 2000 року. До суду 20.12.2019 позивач [PERSON] не з`явилася, направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. Представник відповідача, Студениківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області, в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у відсутності представника відповідача, позов визнає в повному обсязі, наслідки визнання позову відомі. Розгляд справи здійснюється відповідно до ч.3 ст. 211 ЦПК України. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Зважаючи на те, що правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 86, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 вищезазначеної статті ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Оскільки представник відповідача позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved