Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

02 листопада 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ДП «НДІВН» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що він працював у відповідача з 28 січня 2003 року по 28 серпня 2015 року, з 03 жовтня 2011 року по день звільнення займав посаду майстра на ділянці полімерного виробництва виготовлення ізоляторів для високих напруг. 28 серпня 2015 року він був звільнений з посади на підставі ст. 38 КЗпП України. На час звільнення відповідач не виплатив всіх сум, а тому просить стягнути заборгованість по заробітній платі у розмірі 9246 грн. 43 коп. та судові витрати, пов'язані з розглядом справи. Позивач [PERSON], в судовому в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача ДП «НДІВН», Чивікова І.В., яка діє на підставі довіреності №01-255 від 28 жовтня 2015 року, в судове засідання не з'явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, рішення просила винести на розсуд суду. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, відповідно із записами в трудовій книжці [PERSON], що він працював у відповідача в період з 28 січня 2003 року по 25 серпня 2015 року. Звільнений з підприємства згідно наказу № 29 від 25 серпня 2015 року (а.с 6-7). Станом на 27 жовтня 2015 року заборгованість по заробітній платі становить 9246 грн. 43 коп., що підтверджується довідкою № 02-58 від 27 жовтня 2015 року (а.с.3). Наведені обставини сторонами не оспорюються та ними визнаються. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожний громадянин має право на заробітну плату, не нижче від визначеної законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило в грошовому виразі яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно з вимогами ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. В ч. 1 ст. 116 КЗпП України, вказується що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Враховуючи викладене, суд стягує з підприємства на користь позивача заборгованість по заробітній платі в розмірі 9246 грн. 43 коп. Згідно із частиною 1 статті 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Згідно з ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача на користь держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з чим, з відповідача - Державного підприємства «Науково-дослідний інститут високих напруг», на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved