overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

01.07.2014 року ПАТ "Акцент-Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 28.08.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 06.03.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 22017,92 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 28.08.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 9-12) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 06.03.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 3000 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 11548,26 грн.; по комісії - 5945 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1024,66 грн. (а.с. 5-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 22017,92 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

01.07.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 05.06.2006 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 4100 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.03.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, а також штрафні санкції в загальній сумі 11924,13 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 05.06.2006 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 4100 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 8-14) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.03.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 2036,58 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 8843,54 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 544,01 грн. (а.с. 6-7) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 11924,13 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

01.07.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 07.12.2007 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 3000 грн. зі сплатою 24 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 26.05.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 26267,81 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 07.12.2007 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 3000 грн. зі сплатою 24% річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 10-16) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 26.05.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 3000 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 13350,77 грн.; по комісії - 8190 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1227,04 грн. (а.с. 6-9) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 26267,81 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

01.07.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 11.09.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 7100 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.05.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 14581,20 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 11.09.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 7100 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 9-34) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 6762,20 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 5172,27 грн.; по комісії - 1476,20 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 670,53 грн. (а.с. 6-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 14581,20 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

01.07.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] аліментів в якому вказала, що вона з відповідачем з 25.10.2010 р. перебувають у шлюбі, але мешкаєю окремо, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач ніяких коштів на утримання дитини не надає, не приймає ніякої участі в її вихованні. Позивач не знає де відповідач працює. Відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб, не страждає тяжкими або хронічними захворюваннями. На даний момент позивач не отримує ніяких доходів на дитину і не має власного доходу, знаходиться в пошуках роботи. У зв"язку з цим позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) починаюч з дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, в своїй заяві підтримала позовні вимоги, просила суд справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, в своїй заяві позовні вимоги визнав повністю, просив суд справу розглянути без його участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, судом у відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. [PERSON] та [PERSON] з 25.09.2010 р. перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.09.2010 р. Копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.02.2012 року підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Довідка виконавчого комітету Остриківської сільської ради№1133 від 26.06.2014 року підтверджує, що донька [PERSON], [INFO] проживає з матір'ю [PERSON], [INFO] Ст.180 Сімейного Кодексу України зобов'язує батьків матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 01.07.2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

01.07.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2013 року. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, подружні стосунки припинені через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, на ґрунті чого в сімї постійно виникали суперечки та непорозуміння і подальше сумісне проживання та збереження сімї стало неможливим. Також просить відновити її дошлюбне прізвище "Дудник". В судове засідання сторони не зявилися. Від позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] до суду надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивач позов підтримує, відповідач позовні вимоги визнає (а.с.12,13). За таких обставин, суд, відповідно до ухвали судді від 22.07.2015 року проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 жовтня 2013 року (а.с.5). Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6). Подружні стосунки припинені, сторони наполягають на розлученні, миритись не бажають. Причиною розпаду сімї стали суперечки та непорозуміння, що виникали на ґрунті різних поглядів на сімейне життя та ведення домашнього господарства. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112, 113 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 24 вересня 2005 року, актовий запис №124, місце реєстрації: Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області. Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та відповідач не заперечує, щоб дитина залишалася проживати з нею. Спільне життя з відповідачем не склалося через сварки, що негативно впливають на виховання доньки, відсутність у них ознак родини. Майновий спір відсутній, на примирення вона не згодна. Просить суд розірвати її шлюб з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - "[PERSON]", неповнолітню доньку [PERSON] залишити проживати з нею. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, оскільки вони не проживають сім'єю 4 роки. Згодна на постановлення заочного рішення. Просила розглянути справу у її відсутності, про що надала суду заяву.. Відповідач [PERSON] заперечень проти розірвання шлюбу суду не надав, належним чином сповіщений про час, дату і місце судового засідання за місцем реєстрації, але у судове засідання не з'явився. Суд за згодою позивача ухвалює по справі заочне рішення. Розглянувши матеріали справи,в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON]), [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 24 вересня 2005 року, актовий запис №124, місце реєстрації Відділ реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського управління юстиції Одеської області. Мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Причиною розпаду сім'ї стала втрата почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, у зв'язку з чим, сторони разом однією сім'єю не живуть більше чотирьох років, жодних відносин не підтримують, окремо ведуть господарство. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін та інтересам неповнолітньої дитини. Судовий збір з розмірі 243,60 гривен сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

01.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 09.08.2015 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народився син - [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що стосунки з чоловіком погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені. В судове засідання [PERSON] з`явилася. Згідно поданої заяви просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечила. Відповідач [PERSON] будучи належним чином та своєчасно повідомленим про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву не подав, в судове засідання не зявився. Тому, відповідно до ст.280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із заявою позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка стверджує, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

01.08.18 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивувала тим, що 19.11.2016 року між нею та відповідачем Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 44. Від шлюбу мають сина: [PERSON], [INFO]. На протязі останніх трьох місяців сторони спільно не проживають. Позивачка з дитиною проживає в [ADDRESS], відповідач проживає в [ADDRESS]. З тих пір між ними шлюбні та сімейні відносини припинились. У них протилежні характери та різні погляди на життя, вони втратили почуття любові та поваги. Тому подальше перебування у шлюбі з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам дитини. Просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу вона бажає залшити їй дошлюбне прізвище "[PERSON] ". В суд позивачка не з'явилася, будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею. В суд відповідач не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов визнав просив шлюб розірвати, не заперечував, щоб дитина проживала з матір'ю. Суд, дослідивши та оцінивши докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який 19.11.2016 року зареєстрований Брусилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 44, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] ( а.с.4). Судом встановлено, що позивачка зареєстрована та проживає в [ADDRESS], разом з нею проживає малолітній син- [PERSON]., [INFO] (а.с.9). Судом встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони втратили почуття поваги та любові, на протязі більше трьох місяців проживають окремо. Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. За таких обставин, шлюб між сторонами підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу неповнолітнього сина необхідно залишити проживати з матір'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 СК України та

Outcome: approved