Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

14.07.2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла вищевказана позовна заява. Вказана позовна заява мотивована тим, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2017 року, який заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.10.2018 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №385. На даний час неповнолітня [PERSON] повністю знаходиться на утриманні [PERSON] . Аліменти, присуджені [PERSON] на утримання дитини, відповідач не сплачує. Відповідач [PERSON] самоусунувся від обов`язків по вихованню дитини, а саме: не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не бере участі у вихованні, не приділяє уваги її навчанню, не цікавиться долею дитини. У зв`язку з вищевикладеним позивачка просить суд: позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] та з метою підтвердження доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно [PERSON] витребувати від служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 29.07.2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, з призначенням підготовчого засідання по справі. Від Служби у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації витребувано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , відносно його малолітньої доньки [PERSON] , 2017 р.н. (а.с.28-29) 07.09.2020 року надійшов лист голови Роздільнянської районної державної адміністрації від 04.09.2020 року №1767/1/15/01-33, яким було повідомлено про те, що питання про доцільність/недоцільність позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] буде розглянуто на засіданні районної комісії з питань захисту прав дітей наприкінці вересня 2020 року при наявності повного пакету документів. (а.с.33) 05.10.2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від начальника служби у справах дітей Роздільнянської РДА Шличок Н. надійшов висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] від 01.10.2020 року №1929/1/15/01-33. (а.с.40-41а) 07.10.2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області від представника позивача [PERSON] - адвоката Теренчук Є.М. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів. (а.с.48-49) 28.10.2020 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшла уточнена позовна заява [PERSON] . Зазначена уточнена позовна заява [PERSON] мотивована тим, що наданий на адресу суду висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно своєї доньки [PERSON] є незрозумілим по своїй логіці та не відповідає тим обставинам та доказам, які були надані комісії та викладені в самому висновку. Додатково зазначено про те, що відповідач [PERSON] не приймає участі у вихованні дитини, має заборгованість по аліментам, не приймає участі у розвитку, вихованні та піклуванні за дитиною. У зв`язку з вищевикладеним, позивачка [PERSON] просить суд ухвалити рішення про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно своєї доньки [PERSON] , [INFO] (а.с.65-70) 28.10.2020 року від позивачки [PERSON] надійшла заява про виклик та допит в судовому засіданні свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , оскільки зазначені свідки можуть підтвердити у судовому засіданні те, що відповідач [PERSON] з 2018 року по теперішній час не піклується, не виховує та не утримує свою доньку [PERSON] , а це робить виключно її мати [PERSON] (а.с.73-74) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29.10.2020 року, уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Роздільнянської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав було прийнято до розгляду. (а.с.77-78) 25.11.2020 року на адресу суду надійшла заява [PERSON] про допит в судовому засіданні свідка, а саме: [PERSON] - Директора Роздільнянського районного центру соціальної служби для сім`ї та молоді, оскільки саме вона особисто спілкувалась з відповідачем [PERSON] та на засіданні Органу опіки та піклування Роздільнянської РДА надавала пояснення (з його слів), про участь [PERSON] у вихованні дитини, надання матеріальної допомоги на дитину, небажання [PERSON] надавати дитину для побачень [PERSON] . Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 25.11.2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. За клопотанням позивачки, в судове засідання викликано свідків: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с.89-91) 25.02.2021 року на адресу суду від представника позивача - адвоката Теренчук Є.М. надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи додаткових доказів, а саме копій документів, на підтвердження проживання бабусі позивачки [PERSON] у Республіці Молдова та батька позивачки [PERSON] у Російській Федерації. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Теренчук Є.М. в судовому засіданні просили суд задовольнити позов в повному обсязі, оскільки відповідач не приділяє достатньої уваги вихованню малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н., не займається її вихованням та не цікавиться її життям. Малолітня [PERSON] не знає свого рідного батька та приймає за батька співмешканця позивача, який має намір її усиновити. Представник позивача - адвокат Теренчук Є.М. в судовому засіданні відмовився від заявленого клопотання про допит свідків, в частині допиту свідків [PERSON] та [PERSON] , оскільки [PERSON] не реагує на судові повістки суду, а свідок [PERSON] за станом здоров`я не зможе прибути в судове засідання. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням, яке наявне в матеріалах справи. В судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не надав, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона спілкувалась з відповідачем [PERSON] з приводу позбавлення його батьківських прав. Він прийшов до Служби у справах дітей 21.09.2020 року та написав заяву про те, що він заперечує з приводу позбавлення його батьківських прав та позивачка [PERSON] не надав йому дитину для спілкування. На його прохання він отримав перелік документів, які необхідно подати до Служби у справах дітей, для усунення перешкод у спілкуванні з дитиною. Але відповідної заяви [PERSON] до Служби у справах дітей не написав, документів не зібрав., більше жодного разу до Служби не прийшов. На засідання комісії не прийшов. За її направленням [PERSON] прибув до Роздільнянського районного центру соціальної служби для сім`ї та молоді, який складає акт оцінки потреб та який ґрунтується, виключно, на спілкування працівника центру з батьками. Після спілкування з батьками малолітньої [PERSON] , Центр склав такий акт, який був підписаний фахівцем Центру [PERSON] та директором Шолар. Відповідач ніяких документів, взагалі, до Служби не надавав. Вказаний акт оцінки потреб був наданий на засідання комісії, комісія його розглянула та вирішила визнати недоцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав. Комісія вирішила, що мати може дійсно не надавати дитину батьку для спілкування. Директор Центру [PERSON] повідомила, що вона особисто спілкувалась з відповідачем та він повідомив їй, що матеріально допомагає дитині, однак дитину йому не дають та він проти позбавлення його батьківських прав. Висновок підтримує, заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи, свідків, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 24.02.2017 року, який було розірвано заочним рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.10.2018 року. Заочне рішення суду набрало законної сили 27.11.2018 року. (а.с.14) Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 23.09.2017 року, виданим Роздільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №385. (а.с.8) Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 12.02.2020 року №3383, складену в.о. начальника Роздільнянського МВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 05.07.2018 року по 04.02.2020 року, згідно з виконавчим листом №511/1450/18, виданий 01.11.2018 року Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/8 частини заробітку щомісячно, починаючи з 05.07.2018 року до 22.08.2020 року. (а.с.12) Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 12.02.2020 року №3386, складену в.о. начальника Роздільнянського МВДВС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) встановлено, що [PERSON] дійсно не отримувала аліменти від [PERSON] , у період з 05.07.2018 року по 04.02.2020 рік, згідно з виконавчим листом №511/1451/18, виданий 30.08.2018 року Роздільнянським районним судом Одеської області про стягнення аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки його заробітку, щомісячно, починаючи з 05.07.2018 року до 22.08.2035 року. (а.с.13) З довідки про склад сім`ї від 20.02.2020 року №165, складеною головою Кам`янської сільської ради Роздільнянського району Одеської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , 1998 р.н. та [PERSON] , 2017 р.н. (а.с.15) Відповідно до довідки медичної сестри Кам`янської АСМ від 21.02.2020 року встановлено, що малолітня дитина [PERSON] , 2017 р.н. перебуває на обліку Кам`янської АСМ, на прийом до лікаря дитину приводить мати - [PERSON] (а.с.16) З акту обстеження матеріально - побутових умов сім`ї від 20.02.2020 року №164, складеного головою Кам`янської сільської ради від 20.02.2020 року встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] (мати позивачки), [PERSON] (позивачка) та малолітня [PERSON] (донька позивачки). Дитина доглянута, охайна, знаходиться на утриманні матері. Батько не цікавиться та не приймає участі в житті дитини від народження. Дівчинка має все необхідне, відвідує дошкільний заклад. [PERSON] відповідально ставиться до своїх материнських обов`язків. (а.с.17) Відповідно до характеристики дитини - дошкільника від 21.02.2020 року, складеної директором КЗ ДНЗ «Сонечко» с. Кам`янка Роздільнянського району Одеської області встановлено, що малолітня [PERSON] вступила до дитячого садка у 2 роки. Дитина спокійна, врівноважена, весела, з дітьми та дорослими контактує добре. Дівчинку приводить та забирає з дошкільного закладу мати або бабуся. Мати [PERSON] - [PERSON] завжди спілкується з вихователем, відвідує батьківські збори, користується порадами та консультаціями вихователя, бере участь у спільних тематичних заходах дошкільного закладу. Плату за відвідування закладу дошкільної освіти вносить мати, завжди вчасно. (а.с.20) На підтвердження необхідності виїзду з дитиною за кордон, позивачка [PERSON] надала суду документи, а саме: копію прийняття на облік у відділ міграції УМВД Росії по м. Калузі [PERSON] , який є батьком позивачки, на підтвердження того, що батько позивачки проживає у Російській Федерації та копію паспорту громадянина Республіки Молдова, виданого на ім`я [PERSON] , яка є бабусею позивачки, прабабусею малолітньої [PERSON] , 2017 р.н., на підтвердження проживання бабусі позивачки у Республіці Молдова. Відповідно до висновку голови Роздільнянської РДА від 01.10.2020 року №1929/1815/01-33 про недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] встановлено, що враховуючи інтереси малолітньої дитини, [PERSON] , 2017 р.н. на підставі ст.. 164 Сімейного кодексу України, Роздільнянська районна державна адміністрація, як орган опіки та піклування, вважає недоцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дитини [PERSON] , 2017 р.н. (а.с.40-41а) Вказаний висновок мотивований тим, що [PERSON] власноруч написав заяву, в якій заперечив проти позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] та зазначив, що мати дитини [PERSON] не допускає його до дитини. Також, з висновку вбачається, що [PERSON] має бажання бачитись з донькою та допомагати їй. Зі слів батька, він не може домовитись з [PERSON] про зустрічі з дитиною, офіційно аліменти не виплачує, але допомагає неофіційно. Суд не приймає до уваги даний висновок органу опіки та піклування, оскільки він суперечить інтересам дитини та розцінює його як захист інтересів не дитини, а саме батька дитини - [PERSON] за наступних підстав. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Як вбачається з змісту даного висновку, останній, окрім переліку документів, не містить ні обґрунтувань, ні вмотивованих висновків про доцільність не позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON] , 2017 р.н. . Судом неможливо встановити за яких обставин даний орган прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам саме дитини. Більше того, спосіб та ступінь участі батька у вихованні дитини даним органом взагалі не з`ясована та не встановлена, що також вказує про те, що інтереси дитини не встановлювались та не були з`ясовані. Натомість органом опіки та піклування було прийнято до уваги лише те, що [PERSON] надав письмову заяву, що заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки [PERSON] не надавала йому дозволу на зустрічі з донькою. Даний висновок, суд визнає невмотивованим та необґрунтованим, оскільки останній є таким, що винесений без відповідних правових підстав та не містить мотивів прийняття такого рішення. Доказів того, що відповідач звертався до Органу опіки та піклування або до суду з заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, суду не надано. Зокрема, слід звернути увагу на те, що відповідач [PERSON] отримав копію позовної заяви з додатками в приміщенні суду 17.09.2020 року, відзив на позовну заяву не надав, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, на адресу суду повертались поштові повідомлення з відмітками про отримання особисто [PERSON] судових повісток. В ході судового розгляду справи стороною відповідача не надано доказів наявності у останнього намірів та бажання бути присутнім у житті доньки, знати та дбати про її стан здоров`я, інтереси та вподобання дитини. В судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що відповідач не приділяє уваги своїй малолітній дитині зовсім. Веде аморальний спосіб життя, зловживає алкогольними напоями. Приїжджаючи в село, навіть не намагається зустрітись з дитиною. Вихованням дитини займається мати та бабуся. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються Державою. В ст.150 СК України зазначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідне харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєння нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти; Позбавлення батьківських прав слід застосовувати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. При цьому, виходячи з характеру даного способу, його не можна застосовувати тоді коли, це є необхідність, оскільки в даних правовідносинах є основа не стосунки батька та матері, а інтереси дитини. Така позиція висловлена Верховним судом у постанові від 29.09.2020 року у справі № 279/3970/18, провадження №61-10052св20. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.03.2019 року по справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] протягом тривалого часу (трьох років) ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема не забезпечує необхідного харчування, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не сплачує аліменти на утримання дитини та її матері, тобто фактично самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. При прийнятті рішення по справі судом також береться до уваги, що Європейський суд з прав людини (Справа "Савіни проти України" (Заява N 39948/06) у своєму рішенні від 18.12.2008 року наголошував, що право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Такі ж положення містяться у Конвенції ООН про права дитини, де зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними-установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За таких обставин, проаналізувавши надані докази в їх сукупності, та приділяючи першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, враховуючи самоусунення відповідача від виховання дитини та умисне невиконання ним батьківських обов`язків, суд вважає, що вимоги позивача про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , підлягають задоволенню. Під час подання позовної заяви до суду, позивачкою було сплачено судовий збір в розмірі 840,80 грн. В судовому засідання позивачка зазначила про те, що залишає судові витрати за собою та не наполягає на їх стягненні з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved