Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 28.10.2000 року у Дублянській міській раді Жовківського району, запис № 33. Від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей, донька, [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя між нею та Відповідачем поступово погіршувалося: досить часто почали виникати сварки з різних побутових причин, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя є неможливим через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Між сторонами втрачені всі фізичні та духовні звязки та протягом останніх чотирьох років фактично не проживають окремо один від одного, діти проживають разом з позивачем. Крім цього зазначає, що переконана, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. Спору щодо визначення місця проживання дітей, а також щодо виховання та утримання дітей між ними не має. Вказує, що відповідач останнім часом не надає зароблені кошти на потреби сімї, у тому числі на потреби дітей, у позивача є підстави вважати, що він і в подальшому може ухилятись від матеріального утримання дітей, оскільки, після розірвання шлюбу фактично позивач утримуватиме спільних дітей, а тому хоче, щоб Відповідач сплачував аліменти на утримання дітей у розмірі по 2 000,00 гривень на кожну дитину з моменту предявлення позову до суду до досягнення дітьми повноліття, оскільки права та обовязки кожного з батьків, в тому числі і щодо утримання дітей, є рівними за законом. \~ \~ \~ \~Просить позов задоволити. \~ \~ \~ \~Позивач у підготовче засідання не зявився, однак подала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні підтримує та просить такі задоволити. Окрім цього просить відновити їй дошлюбне прізвище Зубчик на стягнути з відповідача судові витрати. \~ \~ \~ \~Відповідач в підготовче засідання не зявився, однак направив до суду заяву у якій просить справу розглядати у його відсутності та за участю його представника. Окрім цього вказав, що на умови, які викладені в позові погоджується. Матеріальних та інших претензій до позивача у нього не буде. \~ \~ \~ \~Представник відповідача в підготовче засідання не зявився, однак подав до суду заяву у якій просить справу розглядати за його відсутності та відсутності його довірителя. Щодо задоволення позову не заперечують. Оскільки сторони в підготовче засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксація підготовчого засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 28.10.2000 року у Дублянській міській раді Жовківського району, запис № 33. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~З заяви відповідача від 16.11.2018 року, вбачається, що він позов визнає, просить шлюб розірвати та згідний сплачувати аліменти в розмірі вказаному в позовній заяві. \~ \~ \~ \~А від так, суд приходить до переконання, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~З позовної заяви та заяви позивача від 23.11.2018 року, вбачається, що вона остаточно визначилась та збереження шлюбу не бажає. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що їх подальше спільне життя подружжя збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~ \~ \~ \~ Таким чином судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них, збереження шлюбу є неможливим. Спорів щодо визначення місця проживання дітей та щодо поділу майна сторони не мають. \~ \~ \~ \~Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просить після розірвання шлюбу відновити їй її дошлюбне прізвище «Зубчик», а тому, суд прийшов до переконання, що позивачу після розірвання шлюбу слід відновити її дошлюбне прізвище. Окрім того, відповідно до ч. 1,2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Інші судові\~витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються,\~зокрема у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь позивача судовий збір, який той сплатив при подачі позову /в частині розірвання шлюбу/ до суду. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сімї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сімя фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов в частині розірвання шлюбу слід задовольнити та розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~Стосовно вимог позивача про стягнення аліментів, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ч. 2 ст. 81 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що від подружнього життя у сторін народилось двоє дітей, донька, [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що діти проживає з нею і перебувають на її утриманні. Доказів, які б спростовували дані твердження у суду немає. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. \~ \~ \~ \~Ч. 3 ст. 183 Сімейного кодексу України, встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. \~ \~ \~ \~Згідно норм ч. 1, 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Ч. 1, 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що діти проживають разом із матірю, знаходяться на її утриманні, відповідач не надає коштів на їх утримання, з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів судом враховується не тільки заробітна плата платника аліментів, але й інші види доходів, перелік яких наведений у постанові КМ України від 26 лютого 1993 р. № 146 Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Серед таких доходів, зокрема, основна заробітна плата, усі види доплат і надбавок до неї, премії та винагороди, допомога по безробіттю, пенсія, стипендія, доходи від підприємницької діяльності тощо. Висновки суду про те, що відповідач є працездатною особою молодого віку ґрунтуються на матеріалах справи, що свідчить про можливість виконання ним обовязків по утриманню дитини, що передбачено чинним законодавством. З положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, частин 7, 8 Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України Про охорону дитинства, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 року», установлено у 2018 році прожитковий ;text=???????????%20?????%20??????&aЗг;x=6&aз ;y=6#w22">мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень, а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Суд враховує при визначенні розміру аліментів, той факт, що відповідач офіційно працює, на на своєму утриманні інших дітей, непрацездатних осіб немає. А тому, враховуючи прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років, який з 1\~липня 2018 року становить 1559 гривні, а також вимоги ст. 182 Сімейного Кодексу України згідно якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір мінімальної заробітної плати, яка станом на день розгляду справи становить 3723,00 грн., обовязок обох батьків на утримання дітей, розяснення, які містяться у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за якими максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника не повинен перевищувати 50 відсотків розміру заробітної плати /доходів/, той факт, що діти знаходяться на утриманні позивача, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягувати на утримання неповнолітніх дітей, а саме, доньки, [PERSON], [INFO], та доньки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 2\~000 грн. щомісячно на кожну дитину, а всього 4\~000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позовної заяви, тобто з 06.09.2018 року і до досягнення дітьми повноліття. Такий розмір аліментів, на думку суду, має забезпечувати гармонійний розвиток дитини зі сторони її батька, враховуючи потреби дитини. Згідно із ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 704.80 грн. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved