Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-05 00:00:00

12 квітня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 07 липня 2016 року перебуває у шлюбі з відповідачем [PERSON], який був зареєстрований у виконавчому комітеті Височанської селищної ради Харківського району Харківської області, актовий запис за № 19. Від даного шлюби вони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина перебуває на утриманні позивача, проживає разом з нею, а сама позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трьохрічного віку, тобто на даний час не працює. Відповідач не підтримує сім'ю вже тривалий час, матеріальної допомоги надає нерегулярно та взагалі в добровільному порядку надавати її відмовляється. При визначенні розміру аліментів просить суд врахувати, що відповідач [PERSON] працює в ДЦ з Іноземними Інвестиціями « Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля», але має постійний, стабільний дохід, що є підставою для визначення розміру аліментів у частині від його доходу, тому має можливість надавати грошову допомогу на її утримання в розмірі 1 / 5 частини від його доходу, що дозволяє робити його стан здоров'я і матеріальне становище, відсутність інших утриманців, крім позивача та доньки. На підставі викладеного просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі 1 / 5 частини від доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення донькою [PERSON], [INFO] трьохрічного віку, тобто до [INFO]. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 03 травня 2018 року дана позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі та розгляд справи призначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачем надіслано відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що він вважає суть зазначених позовних вимог та фактів, викладених в позовній заяві, не відповідає фактичним обставинам справи виходячи з наступного. Посилання позивача, на те, що відповідач не підтримує сім'ю вже тривалий час, матеріальної допомоги надає нерегулярно та в добровільному порядку надавати її відмовляється не відповідає дійсності, оскільки доказів, підтверджуючих зазначену обставину позивачем не надано. Він всіляко допомагав позивачу та дитині, кожного разу при наявності матеріально підтримував. Також, відсутність у відповідача на утриманні інших осіб, крім позивача та доньки не відповідає дійсності, оскільки на його утриманні перебувають батьки - [PERSON] та [PERSON], які є пенсіонерами та отримують малу пенсію. Відповідно довідки з ДП «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля» він за останні шість місяців отримав дохід у розмірі 32 243 грн, тобто середньомісячний дохід становить 5 373 грн без урахування податку з доходів фізичних осіб. Отже, на теперішній час сума аліментів на утримання дитини яка буде посильною для відповідача по справі складає 33 % від заробітної плати до досягнення дитиною 3 - х річного віку, та 25 % від заробітної плати після досягнення дитиною 3 - х років. На підставі викладеного просить суд позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з відповідача аліменти у розмірі 33 % від заробітної плати до досягнення дитиною 3 - х річного віку, та 25 % від заробітної плати після досягнення дитиною 3 - х років. Враховуючи, що розгляд справи відбувається в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, тому відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, приходить до наступного висновку. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимогам статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Якщо одна із сторін визнала пред'явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 цього Кодексу. В силу вимог статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, вказавши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07 липня 2016, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.07.2016 . Від вказаного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10 серпня 2016 року. Відповідно довідки ТОВ «ГРАД АВТО ГАЗ» від 10.04.2018 № 18/04/10-1 позивач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно довідки виданої Височанською селищною радою Харківського району Харківської області від 12.04.18 № 572/02-31 року, позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а фактично згідно акту депутата мешкає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім'ї входить донька - [PERSON], [INFO] Відповідно акту складеного депутатом Височанської селищної ради Харківського району Харківської області від 10.04.2018 року позивач [PERSON] мешкає без реєстрації за адресою: [ADDRESS], разом з нею мешкає донька [PERSON], [INFO] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Частина 4 цієї ж статті визначає право на утримання вагітної дружини, а також дружини, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За правилами ч.1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Отже, для призначення судом утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення нею 3 років від чоловіка - батька дитини, суд має дослідити, чи проживає з позивачем дитина, матеріальне становище дружини, з якою проживає дитина, правового значення не має, а вирішальним є наявність у чоловіка - батька дитини можливості надавати матеріальну допомогу дружині. Наявними у справі доказами підтверджується, що дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] працює у Дочірньому підприємстві з іноземними інвестиціями «Книжковий клуб «Клуб сімейного дозвілля», форма працевлаштування (навчання) основна, займає посаду контролер - ревізор, загальна сума доходу за період листопад 2017 - квітень 2018 становить 32 243 грн 87 коп. Щодо посилання позивача на перебування на його утриманні батьків, які є пенсіонерами та отримують малу пенсію , то слід зазначити наступне. Позивачем не надано до суду жодного доказу, які б підтверджували, факт перебування на його утриманні батьків - [PERSON] та [PERSON], які є непрацездатними. Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік» розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в управлінні ПФУ Слобожанське об'єднане управління ПФУ м. Харкова і отримують пенсію за віком. Розмір пенсії [PERSON] на місяць становить 1526, 87 гривень. Розмір пенсії [PERSON] на місяць становить 1452 гривень. Таким чином, розмір пенсії, які отримують батьки перевищує розмір прожиткового мінімуму, встановленого державою на відповідний період для категорії осіб, до яких відноситься позивач (осіб, які втратили працездатність). Суд приходить до висновку що відповідач не надав жодних письмових доказів того, що не має можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дружини з якою проживає дитина до досягнення останньою 3 років . Крім того, як вбачається, з матеріалів справи, а саме відзиву на позовну заяву, відповідач фактично визнав позов , оскільки просив ухвалити рішення, яким стягнути з нього аліментів до досягнення дитиною 3 років у розмірі 1 / 3 частини від його заробітку (доходу), що становить 33,3 %. Розмір заявлених позовних вимог складає 1 / 5 частини від заробітку (доходу) [PERSON], що становить 20 %. Таким чином, визнаючи розмір аліментів від доходу [PERSON] , який підлягає стягненню з нього на утримання дружини, суд у повній мірі враховує обставини, які повинні бути враховані судом при визначенні вказаного розміру, а саме матеріальне становище відповідача, який працевлаштований, отримує заробітну плату, а отже має можливість для виконання ним обов'язку по утриманню дружини, а також фактичне визнання відповідачем позову, розмір заявлених позивачем вимог, а відтак визнає вказану частку у розмірі 1 / 5 частини від заробітку (доходу) [PERSON]. За таких обставин, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved