Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

07 червня 2017 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, за р.№118 посвідченим 15.01.2001 року Дунаєвецькою державною нотаріальною конторою позивачка має право на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданим Дунаєвецькою райдержадміністрацією 24.01.1996 р., у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства «Зоря» с.Тернава Дунаєвецького району, Хмельницької області, розміром 2,15 в ум.к.га без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації №88/2006- р від 14.02.2006 р., позивачці виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 01.11.2006 р., кадастровий номер: [NUMBER] для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Тернавської сільської ради Дунаєвецького району, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №010675300081. Згідно листа №04-06/223 від 08.08.2016 р. Дунаєвецької райдержадміністрації позивачку було повідомлено, що в розпорядженні голови Дунаєвецької райдержадміністрації від 14.02.2006 р. №88/2006-р «Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) на території Тернавської сільської ради» прізвище [PERSON] не зазначається. Також в справах «Протоколи зборів уповноважених КСП «Зоря» с. Тернава» та в «Протоколах зборів правління КСП «Зоря» с. Тернава» за 1995-1996 роки списку про надання земельного паю [PERSON] не зазначається. Протоколи зборів співвласників на державне зберігання не передавались., що підтверджується копією архівного витягу №04-06/224 від 08.08.2016 р. архівного відділу Дунаєвецької райдержаміністрації. В жовтні 2015 р. позивачці стало відомо, що належна їй земельна ділянка [NUMBER]. яка надана згідно проекту розпаювання, була повторно передана у власність [PERSON], згідно розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №1059/2009-р від 14.12.2009 р., посвідчена Державним актом серії [NUMBER] від 18.03.2010 р, кадастровий номер ([NUMBER]), що підтверджується інформацією від 04.08.2016 р. №22-2211-99.4-2732/2-16 відділу Держгеокадасгру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області, архівним Витягом №04-05/23 від 08.09.2016 р. архівного відділу Дунаєвецької райдержадміністрації, копією державного акта серії [NUMBER] від 18.03.2010 р, Зазначена земельна ділянка перебуває в Національній кадастровій системі. У зв'язку із тим, що в розпорядженні голови Дунаєвецької райдержадміністрації від 14.02.2006 р. №88/2006-р «Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) на території Тернавської сільської ради» прізвище [PERSON] не значиться, а також те, що земельна ділянка [NUMBER], яка надана позивачці згідно проекту розпаювання, була повторно передана у власність [PERSON], згідно розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №1059/2009-р від 14.12.2009 р., посвідчена Державним актом серії [NUMBER] від 18.03.2010 р, кадастровий номер ([NUMBER]), тому позивачка змушена звернутися до суду про визнання недійсним державного акта [NUMBER] на право власності на земельну ділянку та скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю. №010675300081. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до судового засідання подала заяву про розгляд справи у її відсутності та задоволення позову. Представник відповідача Дунаєвецької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився ,однак подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Судом встановлено, що позивачка була спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] від якої отримала у спадщину право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії [NUMBER], виданим Дунаєвецькою райдержадміністрацією 24.010.1996 року, у землі, яка перебуває у колективній власності колективного с.г. підприємства «Зоря» с.Тернава Дунаєвецького району Хмельницької області, розміром 2,15 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15 січня 2001 року, серії АВО №903087, зареєстрованого в реєстрі за №118. 01 листопада 2006 року [PERSON] видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], площею 1,99 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Тернавської сільської ради та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №01067630081, на підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації від 14 лютого 2006 р. №88/2006-р., кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] Розпорядженням від 14.12.2009 року «про надання в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв) на території Тернавської сільської ради, надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва [PERSON] - власнику сертифіката серії [NUMBER] частку (пай) [NUMBER], площею 1,99 га та серії [NUMBER] земельну частку (пай) [NUMBER] площею 1,99 га та на підставі даного розпорядження 18.03.2010 року, [PERSON] видано державний акт на земельну ділянку серія [NUMBER] на земельну ділянку розміром 1,9919 га, яка розташована на території Тернавської сільської ради (за межами населеного пункту) земельна ділянка [NUMBER] та присвоєно кадастровий номер [NUMBER]. Судом також встановлено, що в розпорядженні голови Дунаєвецької районної державної адміністрації від 14 лютого 2006 року №88/2006-р. «Про надання в натурі (на місцевості) земельної частки (паю) на території Тернавської сільської ради» прізвище [PERSON] не зазначається, а також в справах «Протоколи зборів уповноважених КСП «Зоря» с.Тернава» та у «Протоколах зборів правління КСП «Зоря» с.Тернава» за 1995-1996 роки списку про надання земельного паю прізвище [PERSON] не зазначається. Протоколи зборів на державне зберігання не передавались, що підтверджується повідомленнями архівного відділу Дунаєвецької РДА за №04-06/223 та №04-06-224 від 08.08.2016 року. З відповіді на звернення до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 04.08.2016 року №22-2211-99,4-2732/2-16 вбачається , що земельна ділянка [NUMBER], яка надана позивачці згідно проекту розпаювання, була повторно передана у власність [PERSON], згідно розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №1059/2009-р від 14.12.2009 р., посвідчена Державним актом серії [NUMBER] від 18.03.2010 р, кадастровий номер ([NUMBER]), дана земельна ділянка перебуває в Національній кадастровій системі. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Необхідність визнання державного акту недійсним в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що державний акт на право власності на землю підлягає обов'язковій державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України, статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданий [PERSON] 01.11.2006 року на підставі розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації від 14 лютого 2006 року №88/2006-р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010676300081 порушує права позивачки щодо володіння, користування та розпорядженням належної їй земельною ділянкою, не відповідає вимогам закону, оскільки у розпорядженні на підставі якого видано державний акт не вказано ім'я позивачки, а тому вищезазначений державний акт слід визнати недійсним та необхідно скасувати запис в Книзі записів державних актів на право власності на землю.

Outcome: approved