Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду зпозовом та вказала, що сторони є подружжямз 12 серпня 2016 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини остаточно припинені з лютого 2020 року у зв`язку з сімейними непорозуміннями. Дитина залишається мешкати разом з матір"ю. Відповідач в добровільному порядку розривати шлюб не бажає. Позивач вважає, що сім`я не може бути відновлена та просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, вказала, що після розірвання шлюбу отримане прізвище бажає залишити без змін, - [PERSON] . Відповідач в підготовче засідання не з`явився, про час та місце розгляду повідомлявся належним чином. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України крім прав та обов`язків, визначених у статті 43 цього Кодексу позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Ч.ч. 3,4 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають у шлюбі з 12 серпня 2016 року, який зареєстрований Кремінським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 73, свідоцтво [NUMBER] (а.с. 3). Сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом з матір"ю (а.с. 5,12). Спору про місце проживання дитини немає. Шлюбні відносини сторін остаточно припинені з з лютого 2020 року з причини постійних сварок на побутовому грунті, втрати взаємної довіри та поваги. Відповідно до ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно до ст. 105 ч. 3 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Як вбачається зі ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо, втратили взаємну повагу та довіру один до одного, категорично наполягають на розірванні шлюбу, тому позов підлягає повному задоволенню, а шлюб, -розірванню. Питання щодо судових витрат сторонами не ставилося. На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105 ч. 3 , 110 ч. 1,111,112, 113 СК України та

Outcome: approved