Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

13 січня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Фізичної особи-підприємця [PERSON] про захист авторських майнових прав. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15.12.2015 року в магазині «Граніт» за адресою проспект Гагаріна 149, господарську діяльність в якому проводить Фізична особа-підприємець [PERSON], представником [PERSON] зафіксовано факт публічного показу, виготовлення та розповсюдження (реалізації, продажу) товару: картина-репродукція, що являє собою друковане полотно, оздоблене декоративною рамою, на якому незаконно (без дозволу) відтворено один із творів образотворчого мистецтва (картин) [PERSON] під назвою «Не смейтесь, это березка!». У 2008 році позивач своєю творчою працею створила твір образотворчого мистецтва, а саме картину під назвою «Не смейтесь, это березка!». Права позивача на твір підтверджуються Свідоцтвом № 54869 від 20.05.2014 року та рішенням до нього. Реалізація вказаного товару підтверджується Товарним чеком № 163 від 15.12.2015 року. На підставі ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» він має право на отримання компенсації у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Оскільки відповідачем був здійснений публічний показ, виробництво та розповсюдження товару з обєктом права інтелектуальної власності, права на який належать позивачу, вважає достатнім стягнути з відповідача компенсацію у розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожний факт (вид) порушення та обєкт інтелектуальної власності, а саме: 1 неправомірно використаний обєкт інтелектуальної власності х 3 види (факти) правопорушення з боку відповідача (публічний показ, виробництво та розповсюдження товару) х 1378,00 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) х 10 (мінімальна сума компенсації)= 41340 грн. З урахуванням викладеного, просить захистити авторські права [PERSON], порушені шляхом показу, виготовлення та розповсюдження контрафактного товару (картини-репродукції) фізичною особою підприємцем [PERSON], в якому без дозволу втілено твір образотворчого мистецтва [PERSON], а саме: за фактом публічного показу, виготовлення та реалізації 15.12.2015 року картини-репродукції, в якому було використано твір [PERSON] під назвою «Не смейтесь, это березка!». Стягнути з відповідача на користь позивача суму компенсації в розмірі 41340,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача витрати на закупівлю товару в розмірі 1200,00 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 15 серпня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є автором твору образотворчого мистецтва під назвою «Не смейтесь, это березка!», що підтверджується Витягом з офіційного каталогу автора під назвою «Каталог робіт художниці [PERSON] за 2008 рік», Свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № 54869 від 20.05.2014 року, рішенням Державної служби інтелектуальної власності України про реєстрацію авторського права на твір Збірка творів образотворчого мистецтва «Каталог робіт художниці [PERSON] за 2008 рік» та Афідевітом-заявою [PERSON] від 02.12.2014 року. Крім того, авторство позивачки підтверджується підписом на оригінальному примірнику творів, також у нижньому лівому куті твору зазначений рік створення. 15 грудня 2015 року в магазині «Граніт», в якому здійснює господарську діяльність ФОП [PERSON], за адресою: проспект Гагаріна 149, зафіксовано факт реалізації товару - картина-репродукція, що являє собою друковане полотно, оздоблене декоративною рамою, на якому незаконно (без дозволу) відтворено один із творів образотворчого мистецтва (картин) [PERSON] під назвою «Не смейтесь, это березка!». Реалізація вказаного Товару підтверджується товарним чеком від 15.12.2015 року, в якому зазначено: найменування товару картина сувенірна; ціна 1200 грн.\~\~ Крім того на товарному чеку міститься\~\~ відбиток круглої печатки, на якому зазначено: «*Україна м. Дніпропетровськ *Фізична особа-підприємець * [PERSON], код [NUMBER]». Відповідно до статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір. Положеннями ч.2 статті 11 цього ж Закону встановлено, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. За відсутності доказів іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства), як це встановлено ч. 1 ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Згідно ч.1 ст. 418 ЦК України право інтелектуальної власності - це право особи на результат інтелектуальної, творчої діяльності або інший об'єкт права інтелектуальної власності, визначений цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.1 ст. 433 ЦК України об'єктами авторського права є твори, а саме: 1) літературні та художні твори, … . А частиною 2 цієї ж статті визначено, що твори є об'єктами авторського права без виконання будь-яких формальностей щодо них та незалежно від їх завершеності, призначення, цінності тощо, а також способу чи форми їх вираження. Вказані положення також закріплені в ст. 8 Закон України «Про авторське право і суміжні права». Згідно з ч.1 ст. 437 ЦК України авторське право виникає з моменту створення твору. Відповідно до ч.1 ст. 445 ЦК України автор має право на плату за використання його твору, якщо інше не встановлено цим Кодексом та іншим законом. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закон України «Про авторське право і суміжні права» авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Пунктом 12 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» у зв'язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної\~\~поведінки\~\~особи\~\~(наприклад,\~\~ вчинення\~\~ дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону N 3792-XII); шкоди, завданої суб'єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв'язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди. Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв'язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із\~\~наявності\~\~матеріально-правової\~\~презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII). Зокрема, первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. Відповідач, який заперечує проти позову, зобов'язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об'єкту авторського права і (або) суміжних прав,\~\~а\~\~також спростувати\~\~передбачену\~\~цивільним\~\~законодавством презумпцію винного завдання шкоди (статті 614 та 1166 ЦК) Відповідач до суду не з'явився, жодних заперечень чи пояснень по суті позовних вимог до суду не направив, доказів на підтвердження виконання ним вимог Закону України «Про авторське право і суміжні права» при публічному показі, виготовленні товару та розповсюдженні його без дозволу Позивача, не надав. За приписами ст. 14 Закону України «Про авторське право і суміжні права», автор має право вимагати визнання свого авторства шляхом зазначення належним чином імені автора на творі і його примірниках і за будь-якого публічного використання твору, якщо це практично можливо, а також вимагати збереження цілісності твору і протидіяти будь-якому перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору або будь-якому іншому. В свою чергу до ст. 15 Закону України «Про авторське право і суміжні права», до майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) належать: виключне право на використання твору; виключне право на дозвіл або заборону використання твору іншими особами. За ч.3 ст. 13 вказаного Закону виключне право автора (чи іншої особи, яка має авторське право) на дозвіл чи заборону використання твору іншими особами дає йому право дозволяти або забороняти, зокрема: 1) відтворення творів; 2) публічне виконання і публічне сповіщення творів; 3) публічну демонстрацію і публічний показ; 4) будь-яке повторне оприлюднення творів, якщо воно здійснюється іншою організацією, ніж та, що здійснила перше оприлюднення; 5) переклади творів; 6) переробки, адаптації, аранжування та інші подібні зміни творів; 7) включення творів як складових частин до збірників, антологій, енциклопедій тощо; 8) розповсюдження творів шляхом першого продажу, відчуження іншим способом або шляхом здавання в майновий найм чи у прокат та шляхом іншої передачі до першого продажу примірників твору. В порядку ст. 32 Закону України «Про авторське право і суміжні права» автору та іншій особі,\~\~яка має авторське право,\~\~належить виключне\~\~право надавати іншим особам дозвіл на використання твору будь-яким\~\~одним\~\~або\~\~всіма\~\~відомими\~\~ способами\~\~ на\~\~ підставі авторського договору.\~\~Використання твору\~\~будь-якою особою допускається виключно на\~\~основі авторського договору,\~\~за винятком\~\~випадків,\~\~передбачених статтями 21-25 цього Закону.\~\~ Договори про передачу прав на використання творів укладаються у письмовій формі (ч.1 ст.33 Закону). Під час розгляду справи, доказів, які б свідчили про надання дозволу фізичній особі-підприємцю [PERSON] на показ, виготовлення та розповсюдження твору [PERSON], отримано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про авторське право і суміжні права» порушенням авторського права і (або) суміжних прав, що дає підстави для судового захисту, є зокрема, піратство у сфері авторського права і (або) суміжних прав - опублікування, відтворення, ввезення на митну територію України, вивезення з митної території України і розповсюдження контрафактних примірників творів (у тому числі комп'ютерних програм і баз даних), фонограм, відеограм і програм організацій мовлення. Контрафактний примірник твору, фонограми, відеограми - примірник твору, відтворений, розповсюджуваний з порушенням авторського права і (або) суміжних прав, як це визначено ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права». Пунктом 43 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 04.06.2010р. під\~\~контрафактними\~\~примірниками\~\~твору,\~\~фонограми, відеограми, програм організацій мовлення розуміються примірники об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, які виготовлені, відтворені,\~\~опубліковані і (або) розповсюджені з порушенням авторського права і (або) суміжних прав (особистих немайнових і (або) майнових), у тому числі примірники захищених в Україні зазначених об'єктів, що ввозяться на митну територію України без згоди автора чи іншого суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, зокрема з країн, у яких ці об'єкти ніколи не охоронялися або перестали охоронятися. До контрафактних\~\~примірників\~\~відносяться\~\~й\~\~примірники правомірно\~\~обнародуваних об'єктів авторського права і (або) суміжних прав, з яких видалена\~\~або\~\~неправомірно\~\~нанесена інформація про суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а також примірники таких об'єктів,\~\~що\~\~перевищують\~\~кількість примірників (тираж), передбачену договором щодо розпорядження майновими правами інтелектуальної власності, або розповсюджуються на території, не передбаченій договором, виготовлені на іншому матеріальному носії, ніж передбачено в\~\~договорі,\~\~а\~\~також примірники, отримані шляхом видозміни об'єктів авторського права і (або) суміжних прав. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», авторське право на твір і право власності на матеріальний об'єкт, у якому втілено твір, не залежать одне від одного. Відчуження матеріального об'єкта, в якому втілено твір, не означає відчуження авторського права і навпаки. У зв'язку з цим звернути увагу судів на те, що незалежність авторського права і права власності на матеріальний об'єкт (матеріальний носій) проявляється через зміст особистих немайнових прав та майнових прав суб'єкта авторського права, передбачених статтями 438 - 441 ЦК, главою 75 ЦК, і права власності на матеріальний об'єкт, який згідно зі статтею 317 ЦК полягає у володінні, користуванні та розпорядженні ним. Наприклад, особа, придбавши картину, фотографії тощо, стає їх власником, проте не набуває авторських прав на такі твори. Зважаючи на вище викладене, судом встановлено, що Відповідач порушив авторські права Позивачки на твір образотворчого мистецтва «Не смейтесь, это березка!» шляхом публічного показу цього твору та розповсюдження без отримання відповідного дозволу позивачки контрафактних примірників твору. Відповідно до абз.2 п.44 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» особа, яка розповсюджує об'єкти авторського права і (або) суміжних прав без дозволу суб'єкта такого права, несе відповідальність за порушення виключних прав на цей твір. Згідно п. 42 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 04.06.2010 р. «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав» при вирішенні відповідних спорів судам слід мати на увазі, що компенсація підлягає виплаті у разі доведення факту порушення майнових прав суб'єкта авторського права і (або) суміжних прав, а не розміру заподіяних збитків. Таким чином, для задоволення вимоги про виплату компенсації достатньо наявності доказів вчинення особою дій, які визнаються порушенням авторського права і (або) суміжних прав. Для визначення суми такої компенсації, яка є адекватною порушенню, суд має дослідити: факт порушення майнових прав та яке саме порушення допущено; об'єктивні критерії, що можуть\~\~свідчити\~\~про\~\~орієнтовний\~\~розмір\~\~шкоди,\~\~завданої неправомірним кожним окремим використанням об'єкта авторського права і (або) суміжних прав; тривалість та обсяг\~\~порушень (одноразове чи багаторазове використання спірних об'єктів); розмір доходу, отриманий унаслідок правопорушення; кількість осіб, право яких\~\~порушено;\~\~наміри\~\~відповідача;\~\~можливість відновлення попереднього стану та необхідні для цього зусилля тощо. При цьому\~\~слід\~\~враховувати\~\~загальні засади цивільного законодавства, встановлені статтею 3 ЦК, зокрема справедливість, добросовісність та розумність. Відповідні мотиви визначення розміру компенсації повинні бути наведені в судовому рішенні. Розмір компенсації визначається судом виходячи з позовних вимог, однак не може бути меншим від 10 і не може перевищувати 50000 мінімальних заробітних плат (пункт "г" частини\~\~другої статті 52 Закону N 3792-XII) ( 3792-12 ), які встановлені законом на час ухвалення рішення у справі. Відповідно до п.1 п.п. г) ст. 52 Закон України «Про авторське право і суміжні права» суб'єкти авторського права та суміжних прав мають право звернутись в установленому порядку до суду з позовом про відшкодування збитків (матеріальної шкоди), включаючи упущену вигоду, або стягнення доходу, отриманого порушником внаслідок порушення ним авторського права або (і) суміжних прав, або виплату компенсації. Пунктом 2 п.п. г цієї ж статті передбачено, що суд має право постановити рішення чи ухвалу про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Згідно п.п. г) ч. 2 ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» суд має право постановити рішення чи ухвалу про, має право постановити рішення про виплату компенсації, що визначається судом, у розмірі від 10 до 50000 мінімальних заробітних плат, замість відшкодування збитків або стягнення доходу. Статтею 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2016 рік» мінімальну заробітну плату з 1 січня 2016 року встановлено у розмірі 1 378,00 грн. Позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь компенсацію розмірі 10 мінімальних заробітних плат за кожне порушення авторських прав позивача, а саме публічний показ, виробництво та розповсюдження товару з використанням об'єкта інтелектуальної власності. Згідно ст. 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» публічний показ - будь-яка демонстрація оригіналу або примірника твору, виконання, фонограми, відеограми, передачі організації мовлення за згодою суб'єктів авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо або на екрані за допомогою плівки, слайда, телевізійного кадру тощо (за винятком передачі в ефір чи по кабелях) або за допомогою інших пристроїв чи процесів у місцях, де присутні чи можуть бути присутніми особи, які не належать до кола сім'ї чи близьких знайомих цієї сім'ї особи, яка здійснює показ, незалежно від того, чи присутні вони в одному місці і в один і той самий час або в різних місцях і в різний час (публічний показ аудіовізуального твору чи відеограми означає також демонстрацію окремих кадрів аудіовізуального твору чи відеограми без дотримання їх послідовності); - розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь-якого місця і в будь-який час за власним вибором. Враховуючи викладене, оскільки судом встановлено, що відповідач виготовив матеріальний обєкт (носій), в якому втілено твір образотворчого мистецтва, автором якого є Позивач, здійснював публічний показ, тобто демонстрацію виробу, в якому втілено твір образотворчого мистецтва, автором якого є Позивач, в приміщенні магазину, та здійснював продаж вказаного товару із зображенням твору образотворчого мистецтва, а саме малюнку, письмового договору про передачу прав на використання малюнків між сторонами укладено не було, суд вважає, що у відповідача не було законного права на публічний показ і використання зображення цього твору. Суд вважає за необхідне захистити права позивача шляхом стягнення на його користь з відповідача передбачену законом компенсацію в розмірі 10 мінімальних розмірів заробітних плат за кожне порушення авторських прав. Враховуючи, що мінімальний розмір заробітної плати станом на час винесення рішення становить 1 378,00 грн., суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає до стягнення 41340,00 грн. (1378,00 грн. х 3х10). Також, відповідно до ст. 52 Закону України «Про авторське право і суміжні права» підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на закупівлю товару в розмірі 1200,00 грн., оскільки ця сума є доходом, отриманим порушником внаслідок порушення ним авторського права. Крім того відповідно до ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 7, 8, 11, 13, 15, 29, 32, 33, 50, 52 Закону України «Про авторське право та суміжні права», ст.ст. 3,6 , 424, 428, 433, 627. 628, 640, 641 ЦК України, ст.ст. 10, 33, 60, 61, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

Outcome: approved