overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

02.12.2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла його мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, площею 4,57 га, розташовану на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району. Він є спадкоємцем померлої матері, але оформити спадщину не може так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкову землю. Тому просить визнати за ним право власності на спадкову земельну ділянку. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відстутність, позов підтримав посилаючись на вказані обставини. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. [INFO] померла [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку [NUMBER], площею 4,40 га., розташовану на території Хмелівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Спадкова земельна ділянка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на земльну ділянку, [NUMBER], виданого на підставі рішення сесії Хмелівської сільської ради народних депутатів від 23.12.1999 року №49. При житті, на випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла належне їй майно своїм синам-[PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Зі спадкової справи № 22/ 2015 вбачається, що від імені [PERSON] було складено заповіт, посвідчений Хмелівською сільською радою Маловисківського району 25.09.1997 року, реєстровий № 110, на даний час не змінено та не скасовано. Крім того, з матеріалів спадкової справи встановлено, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся [PERSON], а [PERSON] від прийняття спадщини відмовився на користь брата [PERSON]. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом однак, в нотаріальному порядку оформити спадщину не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа на спадкову земельну ділянку, представник відповідача позов визнає, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

02 березня 2015 р. позивачка звернулася з даним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач, з яким вона перебуває з 2009 р. в шлюбі, є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], однак кошти на її утримання не надає. Оскільки відповідач працює, має регулярний заробіток, інших утриманців не має, тому просила стягувати з нього на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/2 частки усіх видів заробітку відповідача, щомісячно. Згодом позивачка зменшила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки всіх його доходів. В судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі, уточнений позов підтримала в повному обсязі. Відповідач з уточненими позовними вимогами згідний, не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини у розмірі 1\\3 частки його доходів щомісячно. Подав письмову заяву з проханням розглядати справу без його участі. Відповідно до ст.. 197 ЦПК України, в зв'язку з неявкою сторін, фіксування судового засідання не проводилося. Дослідивши докази, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю з таких підстав. Відповідно до вимог ст.ст.180, 182, 184 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього непрацездатних батьків, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], однак добровільно кошти на її утримання не надає, тому з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. Визначаючи розмір аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей і платника аліментів. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

02 березня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 02 серпня 2003 року виконкомом Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 08, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог, вказавши, що шлюбні відносини припинені 02 серпня 2015 року. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 02 серпня 2003 року виконкомом Киїнської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 08. Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

02 березня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться з відповідачем у шлюбі, що зареєстрований 19.02.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у місті Донецьку за актовим записом №63. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у подружжя виявився різний погляд на життя, в останній рік сумісного проживання у подружжя виникли непримиримі протиріччя з приводу різних побутових речей. Наведене прзивело до непорозумінь та сварок, що врешті і зруйнувало сімейні відношення. Фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з 10 грудня 2017 року, з цього часу спільне господарство не ведеться. Спір про поділ спільного майна у подружжя відсутній. Від даного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Після розірвання шлюбу позивач просить залишити їй прізвище "Міщенко". Позивач у судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання також не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення заявлених вимог, з огляду на викладене нижче. На підставі ст.112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Враховуючи факт надання обома сторонами письмових заяв про розгляд справи за їх відсутності, небажання подружжя зберегти шлюб, відсутності неповнолітніх дітей та майнового спору, суд приходить до висновку, що примирення сторін неможливе, подальше збереження шлюбу інтересам подружжя не відповідає. Беручи до уваги відсутність доказів на підтвердження того факту, що розірвання даного шлюбу суперечить інтересам подружжя, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову шляхом розірвання шлюбу між сторонами. В свою чергу, суд вважає за доцільне, на підставі ст.113 Сімейного кодексу України, позивачу [PERSON] (дошлюбне прізвище - Яковлева) [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище Міщенко.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

02 вересня 2014 року [PERSON] звернулась до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у сторін народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча фізично здоровий, працює електромонтером з експлуатації розподільних мереж СО «Могилів-Подільські ЕМ», інших утриманців немає. Позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі 1/2 частини з всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку до досягнення ними повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги, викладені у позовній заяві, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. Погодився сплачувати на утримання своїх малолітніх дітей по 1/6 частини заробітку на кожну дитину (1/3 частини з всіх видів заробітку (доходу), обгрунтовуючи тим, що він має утримувати будинок та сплачувати кредит. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. 24 квітня 2004 року сторони зареєстрували шлюб в виконавчому комітеті Гальжбіївської сільської ради, актовий запис № 2. Від шлюбу у сторін народилися діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на даний час проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою квартального комітету №2 «Вокзальний» м. Могилева-Подільського від 02.09.2014 року. Відповідно до довідки №А0000000030 від 16.07.2014 відповідач працює в СО «Могилів-Подільські ЕМ» на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж, його заробітна плата за лютий-липень 2014 року складає 20518,11 грн. (фактично отримано 16085,39 грн.) Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Визначаючи розмір аліментів суд, відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України враховує матеріальне становище позивача, на утриманні якої знаходяться малолітні діти та яка не працює, матеріальне становище відповідача, який працює в СО «Могилів-Подільські ЕМ» на посаді електромонтера з експлуатації розподільних мереж, отримує заробітну плату, фізично здоровий, інших утриманців не має. При цьому суд враховує вік дітей та прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку, який згідно з Законом України "Про Державний бюджет України на 2014 рік" становить 1286,00 грн. та, зважаючи на розмір доходу, який отримує відповідач, вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими, а розмір аліментів, про який просить позивач, відповідає мінімальному розміру, який необхідний для утримання дітей сторін. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

02 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки доходу відповідача на утримання двох дітей, через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позовні вимоги визнав. Третя особа [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у юридично зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису №39 від 18 червня 2010 року в Книзі реєстрації шлюбів Відділу реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.4) та є батьками доньки [PERSON], [INFO], про що надано копію свідоцтва народження серії [NUMBER], виданого 07 вересня 2010 року та сина [PERSON], [INFO], за записами даних про батьків у свідоцтві про народження серії [NUMBER], виданого 27 березня 2013 року (а.с.6). Діти проживають з матір'ю в [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї від виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області за №5334 від 02 вересня 2014 року (а.с.7). Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує на стан задовільного здоров'я та матеріального становища дітей, які не мають власного майна, а лише утримання за рахунок соціальних виплат, становище відповідача, який має постійне місце роботи та заробіток - працює у Комунальному підприємстві "Снігурівський комунальник" на посаді машиніста каналізаційної насосної станції, розмір його місячного доходу складає - 1404грн.32коп. (а.с.16-17), крім того він сплачує аліменти на утримання доньки, [INFO] за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 березня 2005 року. Про інші обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення суду не повідомлено. При цьому, суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/3 частки його доходу, але не менше мінімального розміру аліментів на одну дитину у 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - ч.2 ст.182 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

02 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебувала з відповідачем з 2000 року по 2013 року у шлюбних відносинах, від яких мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. На протязі року відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, хоча має таку можливість, чим ставить сім»ю в тяжке матеріальне становище. Дитина потребує періодичного лікування у спеціалістів невролога, гастроентеролога. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно на її користь до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком неповнолітньої [PERSON], забов"язаний утримувати останню до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує що відповідач не має постійного заробітку, відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

02 вересня 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтуванні позовних вимог, позивач зазначила, що з 08 серпня 2009 року вона проживала з відповідачем у шлюбі, який було зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 49. В період спільного проживання у них народилась дитина: донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач. Проте їхне сімейне життя не склалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з серпня 2014 року. ВІдповідач працює водієм ТОВ «Еко-Мол-Снаб» ,отримує заробітну плату близько 2300-2400грн. Для утримання спільної доньки, придбання продуктів харчування, одягу, ліків, засобів гігієни та іншого позивачці потрібні кошти. Угоди про добровільне стягнення аліментів між сторонами не досягнуто. Донька проживає з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач працює та отримує заробітну плату, інших аліментних стягнень по виконавчим документам не має, стан здоров»я задовільний. Прохає суд, стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи стягнення з дня пред»явлення позову і до повноліття дитини. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений, справа розглянута без його участі в заочному порядку на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує позивачка. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши позивачку, вважає, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених вимог з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що 08.08.2009 року сторони уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.08.2010 року (а.с. 7), від шлюбу у них народилася донька: [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.11.2009 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області ( а.с 7 на звороті). В свідоцтві про народження дитини в графі «батько» вказаний відповідач, в графі "мати" - позивачка. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище, стан здоров`я дитини та платника аліментів, що відповідач працює, інших аліментних стягнень не має, що слідує з пояснень позивачки в судовому засіданні, а також те, що мати дитини також повинна надавати допомогу дитині. Крім того з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

02 вересня 2014 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" Сафір Ф.О. звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором № б/н від 17.06.2008 року у сумі 5870,76 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 17.06.2008 року укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у розмірі 1500,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідач) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 31.07.2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 5870,76 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 1235,53 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 4117,57 грн.; 3. штраф (фіксована частина) - 250,00 грн.; 4. штраф (процентна складова) - 267,66 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved