Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

12 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Марїнського районного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом. Позовні вимоги мотивовані тим, що \~позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги за законом майна померлого 07.03.2016 року [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної житлової квартири загальною площею 46,1 кв.м., житлова площа 30,7 кв.м., розташована за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, Лермонтова[ADDRESS]. Позивач зазначає, що у досудовому порядку вона не має можливості оформити спадкові права належним чином, оскільки 09.08.2016 року державним нотаріусом Курахівської державної нотаріальної контори [PERSON] їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності у звязку з тим, що в спадковому реєстрі зареєстровано заповіт, який з іншими архівами був переданий до Донецького обласного державного нотаріального архіву у м. Донецьк, який тимчасово не контролюється владою України, тому позивач просить суд визнати за нею право власності на вказаний об'єкт нерухомості. Позивач в судове засідання не з'явилася, але подала до суду відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України заяву від 03.11.2016 року, згідно з якою заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явилася, але подала до суду відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України заяву від 03.11.2016 року, згідно з якою заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, в матеріалах справи мається достатня кількість доказів для вирішення справи по суті, суд відповідно до вимог ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~вважає за доцільне ухвалити рішення без участі сторін по справі та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши позовну заяву, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд дійшов до висновку про законність, правомірність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 07 березня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 759171, виданим виконавчим комітетом Курахівської міської ради Марїнського району Донецької області від 7 березня 2016 року, актовий запис про смерть № 77 від 07.03.2016 року (а.с.30). Відповідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або проголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день проголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина, яка складається з двокімнатної житлової квартири загальної площею 46,1 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м. у житловому будинку, який розташований за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, Лермонтова[ADDRESS], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за номером 5669540 від 02.12.2004 року серії СІІІ № 217869 (а.с. 34). Зазначений обєкт нерухомості належав [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1994 року, виданим органом приватизації Курахівської ГРЄС за номером № 751 (а.с. 33). Відповідно до\~ст. 1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Позивач по справі [PERSON] є рідною донькою померлого [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІ-СМ № 119469, виданого 07.03.1961 року, актовий запис № 669 (а.с.44). Зі свідоцтва про шлюб серії ІІІ-НО № 292345 вбачається, що позивач 25.08.1979 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище чоловіка "Сігіда"(а.с.43). Із наданих доказів суд встановив, що позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON]. Інші спадкоємці першої черги у спадкодавця відсутні. Відповідно до\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~статті 1297 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. 09.08.2016 року державний нотаріус Курахівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на обєкт нерухомого майна - двокімнатну житлову квартиру загальною площею 46,1 кв.м., житловою площею 30,7 кв.м., що знаходиться за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Курахове по вул. Лермонтова, 6/5. На підставі п. 2.2. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру № 37813571 від 08.07.2014 року знайдена інформація про заповіт, посвідчений 25.09.1997 року по Курахівській державній нотаріальній конторі за номером № 1476 (а.с. 45). Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 08.07.2014 року № 37813660, виданий Курахівською державною нотаріальною конторою вбачається, що спадкова справа № 56275950 зберігається у Курахівський державній нотаріальній конторі за адресою: Донецька область, Марїнський район, м. Курахове, проспект Комсомольський, 4 (а.с. 42). Проте екземпляр заповіту Курахівської державної нотаріальної контори з іншими архівними документами був переданий до Донецького обласного державного нотаріального архіву у м. Донецьк, який тимчасово не контролюється владою України відповідно до розпорядження Кабінету міністрів України від 7.11.2014 №1085-р\~«Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», таким чином, виявити кому і яке було заповідане майно не є можливим (а.с. 45). Відповідно до\~ст. 49 ЗУ «Про нотаріат»\~державним нотаріусом [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на імя позивача було відмовлено. Для вирішення питання відносно факту належності квартири, який є предметом спадщини та визнання права власності на нього в порядку спадкування за законом на імя [PERSON] позивачу було запропоновано звернутися до суду. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У даному випадку таким правом скористалася позивач, звернувшись до суду з позовною заявою. Відповідно до\~ст. 1298 ЦК України\~свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений ст.1270 ЦК України звернулася для прийняття спадщини, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 37813660, виданим Курахівською державною нотаріальною конторою від 08.07.2014 року (а.с. 42). Відповідач по справі [PERSON] не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за [PERSON]. Отже, судом встановлено, що [PERSON] подала нотаріусу у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини та є єдиним спадкоємцем, який звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто позивач виконала всі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини. Але позивач позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved