Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-06 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернулося ПАТ Акціонерний банк «ПОРТО-ФРАНКО» з позовом до [PERSON], ТДВ «Агропромсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення суми судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що 17 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним банком "Порто-Франко" (надалі - Банк) в особі Заступника Голови Правління АКБ "Порто-Франко" [PERSON] та [PERSON], був укладений кредитний договір відзивної кредитної лінії №1388/1-05. Згідно до умов кредитного договору Банком надавалась відзивна кредитна лінія на поточні витрати в розмірі 600 000,00 (шістсот тисяч) доларів США з 17 жовтня 2005 року по 16 жовтня 2008 року з платою за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних. У якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 року, товариством з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-Франко» був укладений договір іпотеки від 17.10.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № У-463, відповідно до п. 1.3. якого у іпотеку позивачу передано нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля під [ADDRESS], загальною площею 8167,5 кв.м., що розташована на земельній ділянці розміром 13 144 кв.м., яка складається в цілому з зазначених у Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним №12358219, виданого Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 11.10.2005 року з: літ "А,Б" - адміністративні будівлі, літ "Г, Г1, Г2, Г3"; "К"; "М, М1, М2" - склади; літ. "И, Л" - ангари; літ. "Ф" - побутове приміщення, літ "У" - туалет, 1-5 - огорожа, 1 - мостіння, що належать ТДВ "Агропрмсервіс" на підставі Наказу Фонду державного Майна України регіонального відділення по Одеській області від 18.08.1995 року № 1326, зареєстрованого КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" в реєстровій книзі №9 під реєстровим номером №868 на сторінці 33. Станом на 16.07.2014 року виникла заборгованість за кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 року в сумі 1 099 718,00 (один мільйон дев'яносто дев»ять тисяч сімсот вісімнадцять) доларів США, що еквівалентно 12 886 574,70 (дванадцять мільйонів вісімсот вісімдесят шість тисяч п'ятсот сімдесят чотири) гривні 70 копійок, з яких заборгованість за кредитом - 597 903,03 (п'ятсот дев'яносто сім тисяч дев'ятсот три) долара США 03 цента, що еквівалентно 7 006 275,75 (сім мільйонів шість тисяч двісті сімдесят п'ять) гривень 75 копійок, заборгованість за відсотками - 70 637,22 (сімдесят тисяч шістсот тридцять сім) доларів США 22 центи, що еквівалентно 827 732,03 (вісімсот двадцять сім тисяч сімсот тридцять дві) гривні 03 копійки, пеня за прострочення тіла кредиту та відсотків по кредиту - 431 177,75 (чотириста тридцять одна тисяча сто сімдесят сім) доларів США 75 центів, що еквівалентно 5 052 571,92 (п'ять мільйонів п'ятдесят дві тисячі п'ятсот сімдесят одна) гривня 92 копійки. Вказана заборгованість виникла у зв'язку з порушенням [PERSON] умов кредитного договору відзивної кредитної лінії №1388/1-05, зокрема, відповідач [PERSON] з березня 2013 року не сплачує відсотки за користування кредитними коштами, не повідомив банк про неспроможність сплачувати відсотки по кредиту, суттєво погіршився фінансовий стан боржника, [PERSON] не повідомляє банк про зміну місця свого поживання та про зміну засобів зв'язку. Також позивач зазначає, що відповідачами грубо порушено вимоги договору іпотеки, оскільки предмет іпотеки надається відповідачем в оренду. Посилаючись на вищевикладене позивач просив в рахунок відшкодування заборгованості [PERSON] за укладеним ним з Публічним акціонерним товариством Акціонерний Банк "Порто-Франко" кредитним договором №1388/1-05 від 17.10.2005 року в розмірі 12 886 574,70 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 7 006 270,75 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 827 732,03 грн., пеня за 12 міс. - 5 052 571,92 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 17.10.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON], 17.10.2005 р. за реєстровим № У-463, шляхом продажу з прилюдних торгів нерухомого майна, переданого в іпотеку, а саме: нежитлової будівлі під [ADDRESS], загальною площею 8167,5 кв.м., що розташована на земельній ділянці розміром 13 144 кв.м., яка складається з: літ "А,Б" - адміністративні будівлі, літ "Г, Г1, Г2, Г3", "К"; "М, М1, М2" - склади; літ. "И, Л" - ангари; літ. "Ф" - побутове приміщення, літ "У" - туалет, 1-5 - огорожа, І - мостіння, що належать ТДВ "Агропрмсервіс", код ЄДРПОУ: 05529159, визначивши початкову ціну продажу в розмірі 7 248 578 (сім мільйонів двісті сорок вісім тисяч п'ятсот сімдесят вісім) гривень. Також позивач просив стягнути з [PERSON], ІПН: [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26.03.1997 року на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Порто-Франко», код ЄДРПОУ: 13881379, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Пушкінська, буд.10, суму судового збору. Відповідач - товариство з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» звернулось до суду із зустрічним позовом про визнання такими, що припинились, правовідносин за договором іпотеки від 17.10.2005 року, укладеного між товариством з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-Франко», посилаючись на те, що основне зобов'язання [PERSON] перед ПАТ АБ «Порто-Франко» було змінено, а саме збільшено строки повернення грошових коштів до 2023 року, без згоди ТДВ «Агропромсервіс». Посилаючись на ч.1 ст.559 ЦК України, представник ТДВ «Агропромсервіс» прийшов до висновку, що правовідносини за договором іпотеки припинились. На підставі вищевикладеного, просив визнати такими, що припинились, правовідносин за договором іпотеки від 17.10.2005 року, укладеного між товариством з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» та АКБ «Порто-Франко». Представник ПАТ АБ «Порто-Франко» в судове засідання з'явився, підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Зустрічні позовні вимоги ТДВ «Агропромсервіс» про визнання такими, що припинились, правовідносин за договором іпотеки не визнав, посилаючись на те, що підписанням додаткового договору до договору іпотеки від 31.01.2011 року ТДВ «Агропромсервіс» надало свою згоду на збільшення строку користування кредитом та на збільшення розміру процентної ставки. Більш того, товариство саме погодило, що всі інші зміни до кредитного договору, які будуть в нього внесені, будуть забезпечуватись іпотечним договором без внесення відповідних змін до самого іпотечного договору. Також представник позивача зазначив, що на відносини майнової поруки норми ст. 559 ЦК щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами § 6 гл. 49 ЦК та Законом України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" Представник ТДВ «Агропромсервіс» в судовому засіданні позовні вимоги, заявлені до відповідачів, не визнав та просив зустрічну позовну заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, неодноразово направлені йому судові повістки разом з документами поверталися з відмітками про відмову в отриманні кореспонденції. Таким чином у відповідності до вимог ч.8 ст.76 ЦПК України, якою передбачено, що якщо особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою, відповідач [PERSON] вважається повідомленим належними чином. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Порто-Франко» підлягають частковому задоволенню, а в задоволенні зустрічної позовної заяви ТДВ «Агропромсервіс» слід відмовити, виходячи з наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 17 жовтня 2005 року між Акціонерним комерційним банком "Порто-Франко" в особі Заступника Голови Правління АКБ "Порто-Франко" [PERSON] та [PERSON], ІПН: [NUMBER], паспорт серії [NUMBER], виданий Центральним РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 26.03.1997 року, був укладений кредитний договір відзивної кредитної лінії №1388/1-05. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст. 524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Пунктом 1.1. кредитного договору передбачено, що банком надавалась відзивна кредитна лінія на поточні витрати в розмірі 600 000,00 (шістсот тисяч) доларів США з 17 жовтня 2005 року по 16 жовтня 2008 року з платою за користування кредитними коштами у розмірі 12% річних. Як вбачається з анкети фінансового забезпечення та ризику позичальника від 30.09.2005 року, яка була заповнена [PERSON] на момент отримання кредиту відповідачем його чистий дохід становив 62900,00 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот) гривень. Для забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору №1388/1-05 від 17.10.2005 року товариством з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» в особі [PERSON], та ПАТ АБ «Порто-Франко», був укладений договір іпотеки від 17.10.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № У-463. Статтею 1 Закону України "Про іпотеку" визначені поняття іпотекодавця і майнового поручителя. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Предметом іпотеки за іпотечним договором № У-463 від 17.10.2005 року є нерухоме майно, а саме: нежитлова будівля під [ADDRESS], загальною площею 8167,5 кв.м., що розташована на земельній ділянці розміром 13 144 кв.м., яка складається в цілому з зазначених у Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним №12358219, виданого Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 11.10.2005 року з: літ "А,Б" - адміністративні будівлі, літ "Г, Г1, Г2, Г3"; "К"; "М, М1, М2" - склади; літ. "И, Л" - ангари; літ. "Ф" - побутове приміщення, літ "У" - туалет, 1-5 - огорожа, 1 - мостіння, що належать ТДВ "Агропрмсервіс" на підставі Наказу Фонду державного Майна України регіонального відділення по Одеській області від 18.08.1995 року № 1326, зареєстрованого КП "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" в реєстровій книзі №9 під реєстровим номером №868 на сторінці 33. Інвентарна вартість об'єкта іпотеки на момент укладання договору іпотеки становила 400 000 доларів США. Заставна вартість предмету іпотеки визначена сторонами у сумі 7 248 578 гривень. 14 січня 2009 року та 31 січня 2011 року були укладені додаткові договори про внесення змін до договору іпотеки, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] 17.10.2005 року за реєстром № У-463, якими відображалися зміни, що вносились до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 року на підставі додаткових угод. Додатковою угодою № 2 від 27.08.2008 року до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 року був збільшений розмір відсоткової ставки за користування кредитом з 12 до 13% річних. В січні 2008 року [PERSON], була надана довідка №6 від 14.01.2008 року, видана Директором ВАТ "Агропромсервіс", згідно до якої [PERSON], працюючи на посаді Голови Правління ВАТ "Агропромсервіс", в 2007 році отримав у якості заробітної плати 1 063 178,00 гривень. Також [PERSON] звернувся до банку із заявою про продовження строку виконання зобов'язання за кредитним договором. У зв'язку з цим, строк погашення заборгованості був продовжений до 16 січня 2009 року. Процентна ставка підвищена до 14.5% річних. Дані зміни були оформлені додатковою угодою №3 від 16.10.2008 р. до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. Додатковою угодою №4 від 10.12.2008 р. до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. сторони домовилися перенести строк виплати нарахованих відсотків за листопад та грудень 2008 року на 16 січня 2009 року, тобто дату повного розрахування [PERSON] по кредитному договору. 16.01.2009 року була укладена додаткова угода №5 до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р, відповідно до якої строк користування кредитними коштами [PERSON] був продовжений до 14 січня 2011 року. Додатковою угодою №6 від 14 січня 2011 року до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. вносились зміни до п.1.1 кредитного договору, проте розмір відсоткової ставки не переглядався і залишився на період з 16.10.2008р. по 14.07.2011р. 14,5% річних. Змінами були відображені усі раніше прийняті доповнення до кредитного договору. Додатковою угодою №9 від 14.12.2011 року до кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. строк користування кредитними коштами продовжений до 14 березня 2012 року. Проте, до 14 березня 2012 року боржник не розрахувався з Банком. В подальшому, була укладена додаткова угода №10 від 14 березня 2012 року, якою кінцевий строк виплат по кредиту переносився на 14 березня 2013 року та встановлювалась пеня в розмірі 0.5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочки. Банк отримав можливість перевіряти фінансовий стан Боржника та його сім'ї. 04 жовтня 2012 року ПАТ АБ «Порто-Франко» задовольнив клопотання [PERSON] про перенесення строків виплати щомісячних платежів по кредитному договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. по 25-те число кожного місяця та встановили розмір відсоткової ставки за користування кредитом на рівні 14.5% річних. Дані зміни були відображені в кредитному договорі шляхом прийняття додаткової угоди №11 від 10.10.2012 року. Додатковою угодою № 13 від 22.03.2013 року строк користування кредитними коштами продовжений до 20 вересня 2013 року, а додатковою угодою №15 від 20.09.2013р., копія якої була надана представником позивача в судовому засіданні, строк користування кредитними коштами продовжений до 19.03.2014р. П.3 цієї угоди сторони визначили, що строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються тривалістю п»ять років.. Проте, відповідач [PERSON] не здійснює погашення кредитної заборгованості, виплати відсотків за користування кредитом та порушує вимоги кредитного договору. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачем [PERSON], з липня 2013 року, не виконуються вимоги кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. в частині виплати відсотків за користування кредитними коштами. Так згідно додаткової угоди №14 від 18.07.2013р., викладено п. 3.8 кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. в слідуючій редакції, а саме: "Не пізніше 02 серпня 2013 р. оплатити відсотки, нараховані за користування кредитними коштами в червні 2013 р. Не пізніше 27 серпня 2013 р. оплатити відсотки, нараховані за користування грошовими коштами в липні 2013 р. Починаючи з вересня 2013 року сплачувати відсотки за користування кредитними коштами щомісячно з 1-го по 25-те число місяця, наступного за звітним, і при повному погашенні кредиту від фактичної заборгованості по кредиту на рахунок [NUMBER]. У випадку, якщо число сплати відсотків випадає на вихідний день, відсотки сплачуються в перший, наступний за ним робочий день.» Однак відсотки за користування кредитом [PERSON] з березня 2013 року не сплачувались. Згідно розрахунку банку, який не був спростований відповідачем, станом на 16 липня 2014 року [PERSON] більш ніж дев'ять місяців не виплачує Банку заборгованість по нарахованим відсоткам. Дані дії також є порушенням вимог п. 3.10 кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р., яким встановлено, що "У випадку відсутності можливості повернути всю суму кредиту та відсотки по ньому, [PERSON] зобов'язаний в 3-денний строк до настання, передбачених даним договором строків, повідомити про це Банк". Однак, [PERSON] не повідомляв Банк про неспроможність сплачувати відсотки. Відповідно до розрахунку Банку, розмір заборгованості [PERSON] станом на 16.07.2014 року складає 1 099 718,00 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 597 903,03 доларів США; заборгованість за відсотками - 70 637,22 доларів США; пеня за 12 місяців - 431 177,75 долара США. Факт несплати [PERSON] відсотків за користування кредитними коштами є підтвердженням наявності реальної загрози Банку щодо повернення ним отриманих кредитних коштів та процентів за користування ними. Наявність зазначеної загрози також обумовлена фактом погіршення фінансового стану [PERSON], що підтверджується анкетою позичальника-фізичної особи, заповненою [PERSON] 24.09.2013 року. Відповідач зазначає, що його чистий щомісячний дохід складає 1650,00 (одна тисяча шістсот п'ятдесят) гривень, в той час як на момент укладання кредитного договору дохід [PERSON] складав 62900,00 (шістдесят дві тисячі дев'ятсот) гривень. Підтвердженням погіршення фінансового стану відповідача також є факт отримання ним 10 травня 2011 року безвідсоткової позики розміром 1 500 000 грн. від ТДВ "Агропромсервіс". У зв'язку з цим, щомісячний дохід [PERSON] не дозволяє йому належним чином виконувати обов'язки, передбачені кредитним договором та, навіть, сплачувати відсотки за користування кредитом, а тим більше сплачувати тіло кредиту, що є реальною загрозою банку щодо повернення позичальником кредитних коштів та відсотків. Також [PERSON] не виконуються вимоги п. 3.11 кредитного договору №1388/1-05, яким встановлений обов'язок: "В триденний термін письмово повідомляти Банк про зміну фактичної адреси, номера телефону, а також при бажанні здійснити такі зміни". Факт вчинення даного порушення норм кредитного договору підтверджується розбіжностями в анкетних даних [PERSON] станом на 17.10.2005 р. (момент отримання кредиту) та 11.10.2013 року. Жодних повідомлень Банку відповідач не надсилав. Також [PERSON], як головою правління ТДВ "Агропромсервіс", грубо порушуються вимоги договору іпотеки, оскільки товариством іпотечне майно надається в оренду, що є порушенням вимог п. 4.1.4 договору іпотеки. Згідно анкети позичальника-фізичної особи від 24.09.2013 року, [PERSON] є Головою правління ТДВ "Агропромсервіс". П. 4.1.4 договору іпотеки від 17.10.2005 р. встановлено, що Іпотекодавець не має права відчужувати об'єкт іпотеки чи обтяжувати його у будь-який спосіб, зокрема, передавати його в оренду. Підтвердженням фактів даних порушень Іпотекодавцем є судові рішення, а саме: - Рішення Господарського суду Миколаївської області від 31 березня 2010 р. по справі № 16/31/10 за позовом акціонерного товариства "Агропромсервіс" до ТОВ "Ареал-Снегуревка" про стягнення 22 760, 41 грн. заборгованості за договором оренди; - Рішення Господарського суду м. Києва по справі № 30/191 від 21.05.2009 р. за позовом ВАТ "Агропромсервіс" до Приватного підприємства "Латка-Транс" про стягнення заборгованості у розмірі 14 800 грн. за договором оренди. ПАТ АБ «Порто-Франко» було направлено вимогу [PERSON] та ТДВ «Агропромсервіс» про надання банку документів, які підтверджують передання майна, що є предметом договору іпотеки, в оренду. Проте, ТДВ «Агропромсервіс» відмовилось надати такі документи банку та повідомило, що об'єкт нерухомості, який є предметом договору іпотеки, знаходиться в придатному для використання стані та використовується за цільовим призначенням, яке відбувається шляхом передачі нерухомості в оренду. Таким чином, ТДВ «Агропромсервіс» фактично підтвердило, що воно передає об'єкт нерухомості, який є предметом договору іпотеки, в оренду, що є грубим порушенням вимог іпотечного та кредитного договорів. Твердження іпотекодавця про те, що договором іпотеки дозволено використовувати іпотечне майно за цільовим призначенням, яким є оренда, не приймаються судом до уваги, оскільки цільовим призначенням використання майна є користування цим майном товариством «Агропромсервіс», а не передача цього майна в оренду іншим особам, що прямо передбачено іпотечним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з виявленням вказаних порушень умов кредитного та іпотечного договорів з боку позичальника, ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» звернулось до [PERSON] та до ТДВ «Агропромсервіс» із письмовою вимогою про дострокове повернення кредиту, що передбачено п.3.12 кредитного договору. Відповідно до п. 3.12 кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. позичальник зобов'язується в 7-ми денний строк з дня отримання письмової вимоги банку дострокового погасити кредит та повністю провести розрахунки з банком за користування кредитом кредитними коштами, а у випадку їх відсутності - прийняти заходи по достроковому виконанню договору-забезпечення, у разі наявності таких випадків: несплати або несвоєчасної сплати відсотків за користування кредитом два місяці; порушення та/або невиконання позичальником будь-якої з умов даного договору. На адреси [PERSON] була направлена телеграма, якою Банк просив [PERSON] з'явитись до ПАТ АБ «Порто-Франко» для вручення йому вимоги про дострокове погашення кредиту по кредитному договору 1388/105 від 17.10.2005 року с додатками, що підтверджується копією телеграми та квитанціями про відправку. Відповідно до повідомлень про вручення телеграми, вона була вручена [PERSON] 01.11.2013 року, 05.11.2013 року та 07.11.2013 року. Проте, станом на 15.11.2013 року [PERSON] не з'явився до Банку та продовжує порушувати вимоги кредитного договору. Пунктом 4.2 Кредитного договору передбачено, що Банк має право достроково стягнути з Позичальника кредит і нараховані проценти за наявністю наступних випадків: невиконання позичальником п.3.10 даного кредитного договору; настання одного з випадків, передбачених п.3.12 кредитного договору; у разі неявки позичальника більше 5 днів в Банк за його письмовою вимогою, направленою по вказаній в реквізитах даного договору адресі, в незалежності від причин неявки; в інших випадках погрози повернення Банку кредиту та сплати процентів за користування кредитом. Згідно до ч.1. ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Ч. 2 даної статті встановлено, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу. Таким чином, на 16 липня 2014 р. відповідно до офіційного курсу гривні до дол. США, встановленого НБУ, на рівні 11.718 грн/дол, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором, укладеним з АКБ "Порто-Франко" складає: заборгованість по кредиту - 7 006 270,75 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 827 732,03 грн., пеня за 12 міс. - 5 052 571,92 грн. Загальна сума боргу [PERSON] за кредитним договором з АКБ "Порто-Франко" складає 12 886 574,70 грн. Відповідно до п. 3.12 кредитного договору №1388/1-05 від 17.10.2005 р. позичальник зобов'язується в 7-ми денний строк з дня отримання письмової вимоги банку дострокового погасити кредит та повністю провести розрахунки з банком за користування кредитними коштами, а у випадку їх відсутності - прийняти заходи по достроковому виконанню договору-забезпечення. Згідно ст. 589 ЦК України, ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання. Відповідно до ст. 35 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Ч. 2 даної статті встановлено, що положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права Іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до п. 3.1.4 договору іпотеки від 27.10.2005 р. у випадку невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за цим договором та/або боржником за кредитним договором Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до пп.1 п. 5.1. Пп. 1 п. 5.1 договору іпотеки встановлено, що Іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса. П. 5.2. договору іпотеки встановлено, що право звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодержатель набуває незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання у випадку якщо в момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений Кредитними договором строк суми кредиту та/або несплаті або частковій несплаті у встановлені Кредитним договором строки сум відсотків, комісій; неустойки (пені, штрафних санкцій); В п.5.4 договору іпотеки зазначається, що витрати Іпотекодержателя, пов'язані з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням та зверненням стягнення на предмет іпотеки, також забезпечуються цією іпотекою, тобто ці витрати бере на себе Іпотекодавець та вони підлягають відшкодуванню Іпотекодержателю в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" від 05.06.2003р. № 898-IV (із змінами та доповненнями) у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до ч.1 ст.41 ЗУ «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону. Згідно з ч. 2 ст. 43 Закону України "Про іпотеку" початкова ціна продажу предмета іпотеки встановлюється рішенням суду або за згодою між іпотекодавцем та іпотекодержателем, а якщо вони не досягли згоди, - на підставі оцінки, проведеної відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність, при цьому початкова ціна продажу майна не може бути нижчою за 90 відсотків його вартості, визначеної шляхом його оцінки. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" №5 від 30.03.2012р., резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України "Про іпотеку", так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). Таким чином, з урахування вищенаведених норм та згідно положеннями іпотечного договору від 27.10.2005 р., у позивача є право звернути стягнення на предмет іпотеки - нежитлова будівля під [ADDRESS], загальною площею 8167,5 кв.м., що розташована на земельній ділянці розміром 13 144 кв.м., яка складається в цілому з зазначених у Витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно з реєстраційним №12358219, виданого Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" 11.10.2005 року з: літ "А,Б" - адміністративні будівлі, літ "Г, Г1, Г2, Г3"; "К"; "М, М1, М2" - склади; літ. "И, Л" - ангари; літ. "Ф" - побутове приміщення, літ "У" - туалет, 1-5 - огорожа, 1 - мостіння, шляхом проведення прилюдних торгів. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу з прилюдних торгів у зв»язку з виниклою заборгованістю [PERSON] При цьому суд вважає такою, що не підлягає задоволенню вимога первісного позивача про визначення початкової ціну продажу в розмірі 7 248 578 (сім мільйонів двісті сорок вісім тисяч п'ятсот сімдесят вісім) гривень, оскільки така вартість предмету іпотеки була станом на 17.10.2005 року і на момент розгляду справи судом є іншою. Виходячи з положень ч.2 ст.43 ЗУ «Про іпотеку», суд вважає необхідним встановити початкову ціну продажу предмета іпотеки для його подальшої реалізації на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки нерухомого майна під час проведення виконавчих дій. За таких підстав суд вважає за необхідне позов Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Порто-Франко» до [PERSON], ТДВ «Агропромсервіс» про стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити частково. Зустрічні позовні вимоги ТДВ «Агропромсервіс» про визнання такими, що припинились, правовідносини за договором іпотеки від 17.10.2005р. задоволенню не підлягають по слідуючим підставам. Судом встановлено, що для забезпечення належного виконання зобов'язання по кредитному договору №1388/1-05 від 17.10.2005 року товариством з додатковою відповідальністю «Агропромсервіс» та ПАТ АБ «Порто-Франко», був укладений договір іпотеки від 17.10.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований за № У-463. Відповідач ТДВ «Агропромсервіс» звернулось до суду із зустрічним позовом про визнання такими, що припинились, правовідносини за договором іпотеки. Даним позовом ТДВ «Агропромсервіс» просить суд визнати такими, що припинились правовідносини за договором іпотеки нежитлових будівель, що знаходяться: [ADDRESS], укладеним між ПАТ АБ «ПОРТО-ФРАНКО» та ТОВ «Агропромсервіс» від 17.10.2005 року з додатковими договорами до нього від 14.01.2009 року та від 31.01.2009 року, що посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Свої вимоги ТОВ «Агропромсервіс» обґрунтовує тим, що договір іпотеки припинився внаслідок того, що ПАТ АБ «Порто-Франко» та [PERSON] було змінено умови кредитного договору, а саме: збільшено розмір процентної ставки та змінено строк повернення грошових коштів (збільшено), без згоди іпотекодавця - ТДВ «Агропромсервіс». Як вірно зазначає сам позивач за зустрічним позовом, п.2 додаткового договору до договору іпотеки від 31.01.2011 року іпотекодавець погодився на продовження строку користування боржником кредитом до 14.07.2011 року за збільшеною процентною ставкою 14,5% річних. Більш того, п.3 Додаткового договору було вирішено доповнити іпотечний договір пунктом 8.4.1, відповідно до якого, сторони дійшли згоди, що у разі внесення змін до кредитного договору щодо зміни строку повернення кредиту, суми кредитної лінії, розміру відсотків за користування кредитом (в тому числі при його збільшенні) та штрафних санкцій, зміни до іпотечного договору не вносяться і строк повернення кредиту, сума кредитної лінії, розмір відсотків та штрафних санкцій у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки підтверджуватиметься відповідними договорами про внесення змін до Кредитного договору. Вказаний додатковий договір був підписаний директором ТДВ «Агропромсервіс» [PERSON] та скріплений печаткою товариства. Таким чином, підписанням додаткового договору до договору іпотеки від 31.01.2011 року ТДВ «Агропромсервіс» надало свою згоду на збільшення строку користування кредитом та на збільшення розміру процентної ставки. Товариство саме погодило, що всі інші зміни до кредитного договору, які будуть в нього внесені, будуть забезпечуватись іпотечним договором без внесення відповідних змін до самого іпотечного договору. У зв'язку з цим, доводи позивача за зустрічним позовом про те, що він не давав свою згоду на зміну умов кредитного договору спростовуються додатковим договором до договору іпотеки. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що оскільки розмір процентної ставки по кредиту та строк повернення кредиту були збільшені до внесення змін до договору іпотеки, то такі дії тягнуть за собою припинення іпотечного договору. Пунктом .1.1 Договору іпотеки від 17.10.2005 року передбачено, що цей договір забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 1388/1-05 від 17.10.2005 року, а також усіх додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, стосовно повернення отриманої суми кредиту, несплачених відсотків, комісій, неустойок і штрафів у повному обсязі. Будь-яких обмежень стосовно внесення змін до кредитного договору, іпотечним договором не передбачалось. Таким чином, ТДВ «Агропромсервіс» ще 17.10.2005 року погодило внесення будь-яких змін до кредитного договору. Тому у позивача за зустрічним позовом немає підстав стверджувати, що зміни до кредитного договору були внесені без згоди іпотекодавця. Позивач за зустрічним позовом посилається на ст..559 ЦК України, яка передбачає, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язанням, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. Збільшення обсягу відповідальністю позивач вбачає в тому, що без його згоди був декілька разів продовжений строк повернення кредиту боржником. Проте, таке твердження є безпідставним, оскільки іпотекодавець дав свою згоду на зміну строку повернення кредитних коштів, що передбачено п.3 додаткового договору до договору іпотеки від 31.01.2011 року, а ст.559 ЦК України не може регулювати дані правовідносини, зобов'язання по яким виникли із договору іпотеки, а не із договору поруки. Згідно до ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Згідно до Висновків Верховного Суду України, викладених у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 111-16 ГПК України, за II півріччя 2012 р. від 01.05.2013 року, у разі якщо поручитель при укладенні договору поруки погодив встановлення у майбутньому розміру процентної ставки за кредитним договором на підставі додаткових договорів, то таке встановлення процентної ставки за додатковими договорами не є збільшенням обсягу відповідальності поручителя і не може бути підставою для припинення договору поруки на підставі ст. 559 ЦК. Іпотека є самостійним видом забезпечення виконання зобов'язання. Правова природа іпотеки полягає у забезпеченні можливості кредитора у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення за рахунок переданого в іпотеку нерухомого майна переважно перед іншими кредиторами боржника. На відносини майнової поруки норми ст. 559 ЦК щодо припинення поруки не поширюються, оскільки іпотека за правовою природою є заставою та регулюється нормами § 6 гл. 49 ЦК та Законом України від 5 червня 2003 р. № 898-IV "Про іпотеку" (постанова Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 р. у справі № 3-45гс12). Таким чином, договір іпотеки та зміни до нього не можуть бути припинені на підставі ст..559 ЦК України, оскільки дія цієї норми не поширюється на відносини майнової поруки, оскільки іпотека за своєю правовою природою є заставою та регулюються іншими нормами матеріального права. Будь-яких інших підстав для припинення договору іпотеки позивачем за зустрічним позовом не вказано, а тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. Що стосується посилання представника відповідача на сплив строку позовної давності, оскільки додаткові угоди про зміну строків та розмірів відсотків за користування коштами не набули чинності у зв»язку з відсутністю державної реєстрації, таке твердження спростовується п.8.3 кредитного договору відзивної кредитної лінії №1388/1-05 від 17.10.2005р., в якому вказано, що всі зміни та доповнення до цього договору мають силу тільки в тому випадку, якщо вони складені в письмовій формі та підписані сторонами. Всі зміни та доповнення приєднуються до даного договору та являються його невід»ємною частиною. Вказаний кредитний договір та додаткові угоди до нього оскаржені та визнані недійсними не були. Оскільки в додатковій угоді №15 від 20.09.2013р. строк користування кредитними коштами продовжений до 19.03.2014р. і крім того п.3 цієї угоди сторони визначили, що строки позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів встановлюються тривалістю п»ять років вимоги представника відповідача про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко» про звернення стягнення на предмет іпотеки у зв»язку з пропуском строку позовної давності не заслуговують на увагу та не можуть бути задоволені. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. До судових витрат згідно зі ст.79 ЦПК України відносяться судовий збір та витрати, пов'язані з розглядом справи. Згідно до платіжного доручення вбачається, що позивачем сплачено судовий збір по справі в розмірі 3441грн., які підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, посилаючись на вищевикладене, суд прийшов до висновку про те, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги є безпідставними та такими, що задоволенню не підлягають.

Outcome: partial