Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

11.01.2018 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вимоги позивача мотивовано тим, що відповідач участі в утриманні дитини не приймає, матеріальної чи будь-якої іншої допомоги не надає. Відповідач повідомлений судом в належний спосіб про час та місце розгляду справи (через оголошення на вебпорталі судової влади), в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив. Позивач також в судове засідання не з'явилася, але згідно письмової заяви долученої до позову, на своїх заявлених вимогах наполягала, просила про розгляд справи у її відсутність. Враховуючи неявку сторін, суд вважає за необхідне розгляд справи проводити у відсутність сторін в заочному порядку. Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін судом встановлено: Позивач [PERSON], [INFO], згідно копії паспорту [NUMBER] від 02.02.2002 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 січня 2018 року, виданого виконкомом Срібненської с/р, Красноармійського району Донецької області, батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON]. За довідкою Багатирської с/ради Великоновосілківського району Донецької області, № 28 від 09.01.2018 року, позивач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та разом з нею, за тією ж адресою проживає донька - [PERSON], [INFO]. Таким чином відповідач, мешкаючи окремо від позивача та доньки, згідно позовної заяви, ні в грошовій ні в натуральній формі допомоги на утримання дитини не надає, на утриманні інших непрацездатних осіб не має, інвалідом не є, має усі можливості надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Дані факти відповідачем не заперечене. Ухилення батька від виконання своїх обов'язків щодо утримання доньки стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про захист прав дитини. Оцінивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Установленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст. 51 Конституції України, ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ст.5 Протоколу № 7, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 180-184, 191 СК України. Так, статтею 51 Конституції України передбачені права дітей на матеріальне утримання з боку батьків та права на їх повноцінне життя та всебічний розвиток. Відповідно до ст.ст. 3,18,27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР України № 789 Х11 від 27.02.1991 року, батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, духовного і соціального розвитку. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають із вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 року, яка набрала чинності для України з 11.09.1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Згідно із ст.ст. 180-184, 191 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У разі ухилення батьків від виконання цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з матері, батька дитини в частці від їх доходу і (або) у твердій грошовій сумі за рішенням суду. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, враховуючи не заперечені відповідачем дані, що він є фізично здоровим, працездатним, має можливість надавати допомогу дитині, суд вважає доводи позивача такими, що знайшли своє повне підтвердження, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто з 11.01.2018 року. Суд також стягує з відповідача судовий збір на користь держави та на користь позивача витрати по сплаті за надану правову допомогу. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved