Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-10 00:00:00

04 березня 2020 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 30 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через часті сварки, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та кохання між ними. З лютого 2020 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду 18 травня 2020 року надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала повністю та погодилась на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши вступне слово відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 30 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис № 82 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через часті сварки, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та кохання між ними. З лютого 2020 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні висловила думку про бажання надалі іменуватись прізвищем " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений ним судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 840,80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved