Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

03.08.2020 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому вказує, що у період з 2003 року по 2013 рік вона проживала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем без реєстрації шлюбу, мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, вони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Дитина перебуває на повному її утриманні, так як відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча має таку можливість - працює спеціалістом в ТОВ «Преображенське» та має постійний дохід. Прохає стягнути з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.08.2020 року і до повноліття дитини. 18.08.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Позивач в підготовче судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити. Відповідач у підготовче судове засідання також не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Відповідно до положень ч.ч. 3,4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення суду у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач визнав пред`явлений до нього позов і визнання відповідачем позову не суперечить закону, тому суд враховуючи положення ч.ч. 3,4 ст.200, ст.206 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у даному підготовчому судовому засіданні та ухвалити рішення у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони у справі мешкали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у період з 2003 року по 2013 рік. Сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 11.08.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Гуляйпільського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис № 112 (а.с.3). Син зареєстрований та проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками (а.с.10-12). Відповідач працює бригадиром у ТОВ «Преображенське», його дохід за період з березня по серпень 2020 року складає 27029,22 грн., що підтверджується довідкою. Відповідач має позику в сумі 130000 грн. для придбання житлового будинку, яку отримав у ТОВ «Преображенське», та сплачує на її погашення щомісячно в сумі 3000 грн., що підтверджується довідкою. Відповідно до ч.2 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі у шлюбі не перебувають, мають спільного сина, який проживає з матір`ю та знаходиться на повному утриманні позивача, домовленості між сторонами про способи виконання обов`язку утримувати дитини не досягнуто. Суд вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини своїх доходів, оскільки останній є працездатним, працює бригадиром в ТОВ «Преображенське» та має постійний дохід. А тому позовні вимоги необхідно задовольнити у повному обсязі. Відповідно до положень ст.265 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує, у тому числі, і питання щодо розподілу судових витрат. Тож, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved