Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-15 00:00:00

1.Стислий виклад позиції позивача, відповідача. Товариство з обмеженою відповідальністю «АІА ФІНАНС ГРУП» (далі ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП») звернулося з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачки кредитну заборгованість в розмірі 60 147 грн. 00 коп. Вирішити питання розподілу судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 05 липня 2017 року між ТОВ «АІА ФІНАНСГРУП» та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту № 1612242 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua. Відповідно до умов договору ТОВ «АІА Фінанс Груп» надало відповідачці грошові кошти в сумі 4 500 грн. строком на 30 днів зі сплатою відсотків за користування позикою в розмірі 1,06 % за кожен день користування кредитом до фактичного повернення коштів, а відповідачка зобов`язалася вчасно повернути суму кредиту, а також інші суми згідно з укладеним договором із кінцевим терміном повернення кредиту до 04 серпня 2017 року. Відповідачка скористалася послугою щодо продовження строку користування кредитом відповідно до розділу IV Оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту» і відтермінувала строк повернення кредиту до 10 жовтня 2017 року шляхом оплати комісії. На виконання умов договору товариство свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти 05 липня 2017 року. Проте, остання свої зобов`язання належним чином не виконувала, в результаті чого станом на 19 лютого 2020 року виникла заборгованість у розмірі 60 147 грн., з яких: 3 280 грн. - сума кредиту, 55 417 грн. - проценти; 775 грн. інфляційні витрати; 675 грн. пеня. 12 березня 2020 року на адресу суду відповідачка надала відзив на позовну заяву, просила відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилалась на загальну суму сплати нею суми кредиту в розмірі 8 423 грн., та результати перевірки національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, а саме те, що позивач порушив вимоги законодавства про фінансові послуги, порядок укладання електронного договору, встановлений статтями 11,12 Закону України «Про електронну комерцію», у зв`язку з чим було винесено розпорядження від 03 березня 2020 року №419 «Про застосування заходу впливу до позивача». Вимога про стягнення заборгованості у розмірі 60 147 гривень - більше 50% від тіла кредиту незаконна та є такою, що порушує норму статті 21 ЗУ «Про споживче кредитування». Зазначає, що позивачем її не було ознайомлено з умовами пропозиції (офертою) укладення договору про надання кредиту з накладенням електронного цифрового підпису та такі нею не були погоджені. 20 березня 2020 року представник позивача надав до суду відповідь на відзив, де просив позовні вимоги задовольнити. Зазначив, що заперечення відповідачки щодо розрахунку суми позовних вимог є необґрунтованими та не містять конкретних зауважень щодо застосування позивачем правових норм та математичних формул та ґрунтуються виключно на припущеннях. В судовому засіданні представник позивача Литвинець С.А. позов підтримав з підстав наведених у такому та у відповіді на відзив. Просив такий задовольнити. В судовому засіданні відповідачка позовні вимоги не визнала, з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Просила суд відмовити в їх задоволенні. 2.Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Відповідно до частини 1 статті 4, частини 1 статті 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень частини 1 статті 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина 1 статті 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (частина 1 статті 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 дав судам роз`яснення, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіривши порушення прав та обов`язків позивача в межах заявлених ним вимог, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що 05 липня 2017 року між ТОВ «АІА Фінанс Груп» і [PERSON] укладений договір про надання кредиту № 1612242 в електронній формі на умовах Пропозиції (оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, відповідно до умов якого ТОВ «АІА Фінанс Груп» надало, а [PERSON] отримала грошові кошти в сумі 4500.00 гривень (відповідно до платіжного доручення № 2005 від 05 липня 2017 року) строком на 30 днів зі сплатою процентів в сумі 1424.00 гривень, із кінцевим терміном повернення кредиту до 04 серпня 2017 року(а.с.27). Умови Договору містяться в Розділі III Оферти. У п. 1.1 Договору передбачено, що кредитор надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується повернути кредитору кредит та сплатити нараховані проценти на умовах, передбачених Договором та погодженою кредитором заявкою позичальника. Договір укладається за кожною окремою погодженою заявкою позичальника на строк кредиту, визначений у такій заявці (п. 2.1 Договору). Згідно з п. 2.2 Договору сума кредиту та строк його повернення в межах, визначених Договором, зазначається в заявці позичальника, що формується позичальником у власному Особистому кабінеті на підставі умов Договору. Згідно з п. 2.11 Договору починаючи з другого дня за останнім днем строку користування кредитом процентна ставка за користування кредитом нараховується щоденно і становить 1.5% від суми кредиту за кожен день із моменту закінчення строку користування, до моменту фактичного повернення кредиту. Обов`язок сплати процентів згідно даного пункту Договору виникає у позичальника в день, наступний за днем їх нарахування. Згідно з п. 7.4 Договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень статті 625 ЦК України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору. Судом встановлено, що на підтвердження укладення між сторонами змішаного договору (ст. 628 ЦК України), який містить елементи як кредитного договору, так і договору банківського рахунку позивачем надано роздруківку електронної заявки № 1612242 відповідно до якої відповідач [PERSON] вказала свої паспортні дані, місце проживання, номер мобільного телефону, електронної пошти та номер карткового рахунку у банку, на який позивачеві необхідно було зарахувати суму кредитних коштів(а.с.22). Також матеріали справи містять оферту від 05 липня 2017 року про надання грошових коштів у кредит ТОВ «АІА ФІНАНС ГРУП». За змістом Розділу ІІ Оферти ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" на укладення договору про надання кредиту, з метою його укладання Позичальник реструється на веб-сайті Кредитодавця credit365.ua шляхом створеня особистого кабінеу. Дя цього Позичальник заповнює поністю свої особисті дані та самостійно створє пароль. Верифікація Позичальника здійснюється за допомогою наданої ним інфомації про банківський рахунок Позичальника. З метою отримання кредиту на умовах Договору Позичальник у власному ообистому кабінеті на веб-сайті Кредитодавця формує заявку із обовязковим зазначенням суми кредиту, , строку повернення кеиту, в межах встановлених Договором, а також ознайомлються із сукупною вартістю заявленого до видачі кредиту, який розраховується автоматично в особистому кабінеті Позичальника. Пунктом 5 цього Розділу передбачено, що Позичальник здійснює безумовне акцептування Договору шляхом підписання заяви електронним підписом одноразовим ідентифікатором (введення коду з SMS-повідомлення, отриманого на телефон Позичальника). Як вбачається з копії додатку до листа №200220/270717-01/8 Витягу з реєстру відправлень СМС - повідомлень за номером 380671146785 [PERSON] підтверджено згоду з умовами договору (а.с.23-26). Відповідачка [PERSON] до вказаного терміну кошти не повернула, скористалася послугою щодо продовження строку користування кредитом відповідно до розділу IV Оферти «Угода про відтермінування повернення кредиту» і відтермінувала строк повернення кредиту до 10 жовтня 2017 року шляхом оплати комісії в розмірі 2871.00 гривень(а.с.30-32). Згідно з п. 7.4 Договору у випадку припинення дії, або закінчення строку дії Договору сторони не звільняються від обов`язку виконання зобов`язань, що виникли під час його дії. При цьому непогашені грошові зобов`язання повертаються стороною, що прострочила з урахуванням положень статті 625 ЦК України, з процентами у розмірі згідно п. 2.11 Договору. Відповідач [PERSON] не виконує належним чином зобов`язань за кредитним договором і за розрахунком, проведеним ТОВ «АІА Фінанс Груп», станом на 19 лютого 2020 року загальна сума заборгованості становить 60147.00 гривень, що складається із: суми кредиту - 3 280.00 гривень; заборгованості за нарахованими відсотками (згідно з п.п. 2.9 і 2.11 договору) - 55 417.00 гривень; інфляційних втрат (згідно зі статті 625 ЦК України) - 775.00 гривень; пені (згідно з п. 4.2 договору) - 675.00 гривень (862 дні прострочення повернення кредиту). За період із 05 липня 2017 року до 19 лютого 2020 року відповідачем [PERSON] у рахунок погашення заборгованості за Договором кредиту здійснені платежі: 10 серпня 2017 року - в сумі 82.00 гривні; 13 вересня 2017 року - в сумі 33.00 гривні, 12 вересня 2019 року - в сумі 35 гривень, 28 жовтня 2019 року - в сумі 497 гривень, 29 жовтня 2019 року - в сумі 300 гривень, 01 листопада 2019 року - в сумі 200 гривень, 05 листопада 2019 року - в сумі 1000, 00 гривень, 08 листопада 2019 року - в сумі 500 гривень, 06 грудня 2019 року - в сумі 500 гривень, 09 грудня 2019 року - в сумі 500 гривень, 11 грудня 2019 року - в сумі 250 гривень, 18 грудня 2019 року - 1250,00 гривень (а.с.9-10, 29, 33-43).ТОВ «АІА Фінанс Груп» направлена відповідачеві [PERSON] вимога про виконання зобов`язань за договором кредиту № 1612242 від 05 липня 2017 року в розмірі 59706.00 гривень (861 день прострочення повернення кредиту). Отже, встановивши, що за домовленістю сторін було погоджено використання позичальником [PERSON] електронного підпису одноразовим ідентифікатором для підписання договору, відповідачка визнає факт отримання нею кредитних коштів суд вважає доведеним, що 05 липня 2017 року сторонами було укладено письмовий правочин в електронній формі - договір про надання кредиту № 1612242 на умовах Пропозиції (Оферти) укладення договору про надання кредиту, що опублікована на веб-сайті credit365.ua, підписана електронним цифровим підписом позивача 05 липня 2017 року, акцептованою відповідачкою 31 травня 2017 року шляхом підписання електронним підписом, вчиненим одноразовим ідентифікатором. (а.с. 23-25). 3.Норми матеріального права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі (частина перша статті 205 Цивільного кодексу України). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (абзац перший частини першої статті 207 Цивільного кодексу України). Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі (абзац другий частини другої статті 639 Цивільного кодексу України). Відповідно до статті 6 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", фінансові послуги відповідно до положень цього Закону надаються суб`єктами господарювання на підставі договору. Договір про надання фінансових послуг (крім послуг з торгівлі валютними цінностями та послуг з переказу коштів, якщо відповідні правочини повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення і при проведенні відповідних операцій у суб`єкта первинного фінансового моніторингу не виникає обов`язку здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта згідно із законом) укладається виключно в письмовій формі: 1) у паперовому вигляді; 2) у вигляді електронного документа, створеного згідно з вимогами, визначеними Законом України "Про електронні документи та електронний документообіг"; 3) шляхом приєднання клієнта до договору, який може бути наданий йому для ознайомлення у вигляді електронного документа на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, та/або (у разі надання фінансової послуги за допомогою платіжного пристрою) на екрані платіжного пристрою, який використовує особа, яка надає фінансові послуги; 4) в порядку, передбаченому Законом України "Про електронну комерцію". Статтею 3 Закону України "Про електронну комерцію" визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Пунктами 6 і 12 частини 1 статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" встановлено наступні терміни: - електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору; - одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Порядок укладення електронного договору визначено статтею 11 Закону України "Про електронну комерцію", згідно приписів якої пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Відповідно до частини 3 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідно до частини 6 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Згідно частин 12-13 статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронні документи (повідомлення), пов`язані з електронним правочином, можуть бути подані як докази сторонами та іншими особами, які беруть участь у судовому розгляді справи. Згідно частини 1 статті 12 Закону України "Про електронну комерцію", якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. За змістом Розділу ІІ Оферти ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП" на укладення договору про надання кредиту, з метою його укладання Позичальник реєструється на веб-сайті Кредитодавця credit365.ua шляхом створення особистого кабінету. Дя цього Позичальник заповнює поністю свої особисті дані та самостійно створює пароль. Верифікація Позичальника здійснюється за допомогою наданої ним інформації про банківський рахунок Позичальника. З метою отримання кредиту на умовах Договору Позичальник у власному особистому кабінеті на веб-сайті Кредитодавця формує заявку із обов`язковим зазначенням суми кредиту, строку повернення кредиту, в межах встановлених Договором, а також ознайомлюються із сукупною вартістю заявленого до видачі кредиту, який розраховується автоматично в особистому кабінеті Позичальника. Пунктом 5 цього Розділу передбачено, що Позичальник здійснює безумовне акцептування Договору шляхом підписання заяви електронним підписом одноразовим ідентифікатором (введення коду з SMS-повідомлення, отриманого на телефон Позичальника). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, за положеннями статтей 1046, 1047ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини 1 статті 1048, частини 1 статті 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частин 1, 2 статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За приписами статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе за кредитним договором зобов`язань, внаслідок чого утворилася заборгованість перед ТОВ "АІА ФІНАНС ГРУП", яка позивачем доведена повністю, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Понесення позивачем судових витрат у виді судового збору в розмірі 2102,00 грн. підтверджено платіжним дорученням від 26 червня 2020 року Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved