Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування вимог посилалася на те вона є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на вищевказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.01.2014 року (номер запису про право власності 4364518). Відповідачі по справі, [PERSON] - колишній власник квартири, [PERSON] - син колишнього власника квартири. Позивачка вважає, що не проживаючи на спірній жилій площі, не маючи ніякого відношення до неї, не несучи ніяких витрат на утримання жилої площі, відповідачі втратили право користування нею. Також позивачка зазначила, що наявність реєстрації [PERSON] та [PERSON] в даній квартирі, змушує її сплачувати більшу плату за користування житловим приміщенням та комунальні послуги, що ставить її в складне матеріальне положення. Позивач в судове засідання не з'явився, представником позивача надано на адресу суду клопотання, в якому він просив справу розглядати у його відсутності, підтримав позовні вимоги, просив задовольнити позов в повному обсязі. (а.с.47). Відповідач в судове засідання не прибув. Надав на адресу суду клопотання в якому просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги визнав. (а.с. 36). Треті особи в судове засідання не з'явились, про розгляд справи судом повідомлялись належним чином, причин неявки суду не сповістили. Вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Згідно до вимог ч.4 ст. 174 ЦПК України - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 22 січня 2014 року [PERSON] уклала Договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], з [PERSON], згідно якого [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру за номером [ADDRESS] Продаж квартири здійснювався сторонами за ціною 314433 гривень (а.с. 5). Право власності [PERSON] на вищевказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 22.01.2014 року (номер запису про право власності 4364518). (а.с.14). У вказаній квартирі значиться зареєстровані, як колишній власник квартири - [PERSON], [INFO], [PERSON], 27. серпня 2002 року народження, - син колишнього власника квартири, відповідачі по справі, що підтверджується довідкою начальника відділу адресно-довідкової роботи Головного Управління Державної міграційної служби України в Одеській області від 21 жовтня 2014 року (а.с. 37), довідкою №981 про склад сім,ї і реєстрації квартири за номером [ADDRESS] (а.с. 6). Відповідачі по справі, на спірній жилій площі в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживають з моменту продажу квартири, тобто з 22.01.2014 року. Ніякі витрати на утримання квартири вони не несуть. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий дім, квартира, інше приміщення, придатне для проживання у ньому (гуртожиток, готель та ін.) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання" - громадянин України, а також іноземець чи особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язанні протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. На підставі вищезазначеного, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, визнавши [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням у квартирі котра розташована за адресою: [ADDRESS]. Ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, на підставі наведеного, суд вважає що позов [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved