Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

Харківський національний університет внутрішніх справ звернувсь до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат, пов"язаних з утриманням курсанта у навчальному закладі, мотивуючи його тим, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 11 серпня 2014 року № 174 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 18 серпня 2014 року та присвоєно звання, «рядовий міліції». 03.10.2014 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Згідно договору відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов'язувався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу в органах внутрішніх справ, а у разі відмови - відшкодувати витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі. З 18.08.2014 р. по 23.06.2018 р. відповідач перебував на державному зебезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Наказом ХНУВС від 23.06.2018 року № 246 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби. Відповідач з власної ініціативи звільнився з органів внутрішніх справ до спливу трирічного терміну, що привело до порушення умов договору. Витрати, пов'язані з його утриманням, складають 51 838,81 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, не заперечує щодо заочного розгляду справи. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, однак надав суду заяву про визнання позовних вимог. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проходив службу в органах внутрішніх справ України та Національній поліції України з 18 серпня 2014 року по 23 жовтня 2018 року. Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ (далі - ХНУВС) від 11 серпня 2014 року № 174 о/с відповідача прийнято на службу в органи внутрішніх справ і зараховано курсантом ХНУВС з 18 серпня 2014 року та присвоєно звання, «рядовий міліції». Наказом ХНУВС від 23.06.2018 року № 246 о/с відповідача відрахували зі складу курсантів та відкомандирували до ГУМВС України в Харківській області для подальшого проходження служби. Наказом ГУ Національної поліції в Харківській області від 31.10.2018 року № 278 о/с відповідача звільнено відповідно до ст. 77 ч. 1 п. 7 Закону України «Про Національну поліцію» (за власним бажанням). 03.10.2014 року на виконання вимог Закону України від 20 грудня 1990 року № 565-ХІІ «Про міліцію» та наказу МВС від 14 травня 2007 року № 150 «Про затвердження Типового договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України» між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області було укладено тристоронній договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України. Відповідно до ч. 7 статті 18 Закону України «Про міліцію» ( чинний на час укладення договору) курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 березня 2007 року № 313 (чинна на час укладення та дії договору), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України. 24.04.2017 року між відповідачем, ХНУВС та ГУМВС України в Харківській області укладено тристоронній договір про здобуття освіти у вищому навчальному закладі із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських відповідно до діючого законодавства, згідно з ч. 4 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію" (чинний на час укладення та дії договору) особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року №261, відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія). Порядок розрахунку витрат установлює МВС України разом з Міністерством фінансів України. Згідно з Довідкою про фактичні витрати, пов'язаних з утриманням курсанта [PERSON] у Харківському національному університеті внутрішніх справ №4/482о від 20.06.2018 року сума фактичних витрат витрати, пов'язані з його утриманням у ХНУВС складає 51 838 грн. 81 коп. Пунктом 2.3.6. Договору від 03.10.2014 року передбачено, що в разі звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі з підстав, зазначених у п. 3 договору, відповідач зобов'язаний відшкодувати фактичні витрати, пов'язані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком. Відповідно до п. 3.2 договору від 03.10.2014 року підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Згідно п. 4.4. договору від 03.10.2014 року у разі відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати стягнення їх суми здійснюється в судовому порядку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ч.1 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, вбачається, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, через що суд стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 881 грн. та повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»), тобто 881 грн. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved