Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-26 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувсь до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21.06.2006 року. Від шлюбу мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що спільне життя не склалось через відсутність взаємопорозуміння між нити, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов"язки з ведення спільного господарства, виховання та матеріальне утримання дітей. Фактично шлюбні відносини припинились та спільного господарства вони не ведуть з січня 2019 року. 14.03.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючою суддею Величко Т.О. 15.03.2019 року ухвалою судді позов залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 03.06.2019 року, після усунення позивачем недоліків позовної заяви, ухвалою судді відкрито провадження у справі. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та проси його задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні проти позову не заперечувала та просила його задовольнити,частково заперечувала, щодо обставин розірвання щлюбу, просила судь відновити її дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Судом встановлено, що між сторонами по справі 21.06.2006 року укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом"янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 868 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін по справі є діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.6,7). Судом встановлоено, що сторони у справі не проживають однією сім"єю з січня 2019 року, з цього ж часу не ведуть спільно господарство та бюджет окремий. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved