Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

01 вересня 2017 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що він є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.\~Ягідне, вул.\~Молодіжна, 1. У зазначеному будинку з його згоди зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що є відповідачами у справі та які з 15 вересня 1995 року, тобто фактично з моменту реєстрації. не проживають у будинку, власних речей не мають, не несуть витрат з його утримання та сплаті комунальних послуг. У звязку з чим, позивач просив суд визнати [PERSON] та [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком №\~1 на вул.\~Молодіжна в с. Ягідне\~Новомосковського району Дніпропетровської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.\~16). Відповідачі заперечень проти позову не надали, в судове засідання не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили та про відкладення розгляду справи не клопотали. Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Закону України № 2147 від 03\~жовтня 2017 року "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" установлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, а саме: справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Оскільки провадження у цій справі відкрито до набрання чинності ЦПК України у редакції Закону № 2147, розгляд справи повинен відбуватися у відповідності до правил, які почали діяти з початком роботи Верховного суду, тобто з 15 грудня 2017 року, передбачених новим ЦПК України у редакції Закону № 2147. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у\~разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Як встановлено судом, позивач на підставі договору купівлі-продажу від 25\~червня 1990 року, посвідченого секретарем виконавчого комітету Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 282, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Ягідне, вул.\~Молодіжна, 1 (а.с.\~5-6). У вищезазначеному житловому будинку зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], його дружина [PERSON], донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], онук [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що вбачається з копії довідки Виконавчого комітету Піщанської сільської ради Дніпропетровської області № 982 від 29 травня 2017 року (а.с. 12). Відповідачі в зазначеному будинку № 1 на вул.\~Молодіжна в с. Ягідне Новомосковського району Дніпропетровської області з 1995 року не проживають та місце їх знаходження невідоме, що підтверджується копією акту від 20 серпня 2017\~року, складеного депутатом Піщанської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області [PERSON] в присутності сусідки (а.с. 11). Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] без поважних причин не проживають більше одного року, в будинку № 1 на вул.\~Молодіжна в с.\~Ягідне Новомосковського району Дніпропетровської області, де право власності належить позивачу, але з реєстрації не знялись, доказів поважності причин не проживання відповідачі суду не надали. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] порушують права позивача як власника будинку, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним йому нерухомим майном, і можуть бути визнані такими, що втратили право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved