Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

06 лютого 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», третя особа Олександрівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про зняття арешту майна,, в якій просила зняти арешт з 1/3 частки об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,2 кв.м, що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження відділом державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у Місті Донецьку 11.05.2012 року в рамках виконавчого провадження № 31527553. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона є власником 1\\3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру/будинок № [NUMBER] від 02 липня 1998 року. Разом з нею співвласниками квартири є [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 1\\3 частки квартири. З відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна їй стало відомо, що на частку майна, яке їй належить на праві власності, накладений арешт (реєстраційний номер обтяження 12507940), зареєстрований 17.05.2012 року реєстратором Донецька філія державного підприємства «Інформаційний Центр» Міністерства юстиції України. Підставою обтяження стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.05.2012 року у виконавчому провадженні 31527553. Обтяжувачем зазначений Відділ державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку. Власником частки квартири зазначена [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , без зазначення ІПН. За виконавчим провадженням № 31527553, відкритим 20.02.2012 року Кіровським районним відділом державної виконавчої служби у Донецькій області, боржником є [PERSON] , [INFO] , стягувачем ККП «Донецькміськтепломережа». Тобто боржником є особа, яка має інше ім`я, адресу реєстрації та дату народження, та яка мала борг перед теплопостачальним підприємством. Згідно даних АСВП в Кіровському районному відділі державної виконавчої служби м. Донецьк 20.02.2012 року було відкрито виконавче провадження № 31527553 відповідно до виконавчого документа № 2-978 від 14.04.2010 року про стягнення з [PERSON] боргу 9503,39 грн. на користь ККП «Донецькміськтепломережа», виконавче провадження знаходиться в стані «завершено». Не зважаючи на вказані обставини за її зверненням зазначений арешт виконавчою службою не скасовано, запропоновано звернутися до суду. Позивач вважає, що арешт, накладений на її частку квартири, є безпідставним та підлягає скасуванню. 06 лютого 2020 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Філь О.Є. 07 лютого 2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі, надано відповідачам 15-денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження та призначено по справі підготовче засідання. 06 квітня 2020 року ухвалою суду було закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] , представник відповідача Комунального комерційного підприємства Донецької міської ради «Донецькміськтепломережа», третьої особи Олександрівський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи був повідомлені належним чином. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідачів суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 1\\3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру/будинок № [NUMBER] від 02 липня 1998 року. Разом з нею співвласниками квартири є [PERSON] та [PERSON] , яким належить по 1\\3 частки квартири (а.с. 9-14). Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на частку майна, яке належить на праві власності позивачці [PERSON] , накладений арешт (реєстраційний номер обтяження 12507940), зареєстрований 17.05.2012 року реєстратором Донецька філія державного підприємства «Інформаційний Центр» Міністерства юстиції України (а.с. 19). Підставою обтяження стала постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 11.05.2012 року у виконавчому провадженні 31527553. Обтяжувачем зазначений Відділ державної виконавчої служби Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьку. Власником частки квартири зазначена [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , без зазначення ІПН. За виконавчим провадженням № 31527553, відкритим 20.02.2012 року Кіровським районним відділом державної виконавчої служби у Донецькій області, боржником є [PERSON] , [INFO] , стягувачем ККП «Донецькміськтепломережа». Тобто боржником є особа, яка має інше ім`я, адресу реєстрації та дату народження, та яка мала борг перед теплопостачальним підприємством. Згідно даних АСВП в Кіровському районному відділі державної виконавчої служби м. Донецьк 20.02.2012 року було відкрито виконавче провадження № 31527553 відповідно до виконавчого документа № 2-978 від 14.04.2010 року про стягнення з [PERSON] боргу 9503,39 грн. на користь ККП «Донецькміськтепломережа», виконавче провадження знаходиться в стані «завершено» (а.с. 24). Відповідно до ч. 1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 3 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно додержуючись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Виходячи з вказаних положень, враховуючи, що власником 1\\3 частки квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , є позивач [PERSON] , [INFO] , а боржником за виконавчим провадженням, згідно якому накладено арешт на частку квартири, є [PERSON] , [INFO] , тобто особа, яка має інше ім`я, адресу реєстрації та дату народження, та яка мала борг перед теплопостачальним підприємством, то наявні підстави для задоволення позовних вимог позивача.. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, отже позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на майно захистити неможливо, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved