Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому вказує, що 16 листопада 2018 року зареєстровано шлюб між нею та відповідачем в даній справі. В шлюбі у них народився син [PERSON] , [INFO] . Вони з відповідачем проживають окремо. В провадженні Тиврівського районного суду знаходиться справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Син проживає з нею та перебуває на її утриманні. На даний час вона не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Її доходи складаються з соціальної допомоги, яку вона отримує на сина. Їй важко самостійно утримувати їхнього сина. Відповідач допомагати їй в утриманні сина не бажає, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. Відповідач працездатний, інших утриманців не має. Відповідач працює, має стабільний дохід. Його місце роботи та розмір заробітної плати їй не відомі. На її думку, відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від усіх своїх доходів щомісяця. Оскільки вона не просить суд стягнути з відповідача аліментів ще й на її утримання, вона розраховує на задоволення її вимог щодо утримання їхнього сина. Просить стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки від усіх його доходів щомісяця, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до повноліття дитини. Рішення в частині виплати аліментів за перший місяць просить допустити до негайного виконання. Ухвалою судді від 15.10.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Запропоновано відповідачу в п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити. Пояснила, що вона знаходиться у декретній відпустці, отримує допомогу на дитину, яка становить 860 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав. Пояснив, що він працює менеджером складу в філії "Вуд Буд Пром", його заробітна плата 5000-6000 гривень. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне прийняти визнання відповідачем позову, позов задоволити, виходячи з наступного. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Тиврівського районного суду від 04.11.2020. В шлюбі у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про його народження (а.с.3). Син проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, що стверджується актом від 31.08.2020 року (а.с.4) та довідкою виконавчого комітету Ворошилівської сільської ради № 412 від 02.09.2020 року (а.с.5). Відповідно до ст. 180 СК України утримання дітей до досягнення ними повноліття є обов`язком обох батьків. Як зазначено у статті 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.89 N44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.91 N789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 даної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.11 ЗУ «Про охорону дитинства» України та ст. 141 СК України, батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ЗУ "Про Державний бюджет України на 2021 рік" 15.12.2020 року № 1082-ІХ прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років на даний час становить 1921 гривню в місяць. Прожитковий мінімум визначається як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості (Закон України від: 05.10.2000 року №2017-111 «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії»). Батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а відтак обоє з батьків зобов`язані спільно забезпечити отримання дітьми прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Відповідач [PERSON] молодого віку, працює в філії "Вуд Буд Пром", а відтак сплата аліментів в погодженому сторонами розмірі є обґрунтованою. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка від сплати судового збору у даній справі звільнена. Відповідно до ст.141 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог суд присуджує судовий збір з відповідача з врахуванням мінімального розміру судового збору.

Outcome: approved