Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

02.01. 2014 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Пустомитівський РС ГУДМСУ у Львівській області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення. У позовній заяві, з урахуванням зави про уточнення позовних вимог, позивач просить суд виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] із квартири [ADDRESS]. У позовній заяві позивач як на підстави для задоволення заявлених позовних вимог покликається на наступні обставини: позивач на підставі договору купівлі - продажу набув у власність квартиру [ADDRESS]. У зазначеній квартирі зареєстровані та проживають колишні її власники - відповідачі у справі та у добровільному порядку не бажають виселитися із зазначеної квартири. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд задоволити заявлені позовні вимоги. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, проте подав суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі заявлені позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без участі відповідачів чи відкладення розгляду справи до суду від останніх не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідачів, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за його результатом заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши докази у справі в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи: відповідно до Договору купівлі - продажу від 03.08. 2012 року, посвідчений Бризіцькою Г.П. приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області, зареєстровано в реєстрі за № 755 (а.с. 5) [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Із Витягу про державну реєстрацію прав № 35081973 від 07.08. 2012 року, виданий ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» (а.с. 6) слідує, що [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Із Довідки № 2 від 02.01. 2014 року, видана Пустомитівським МЖКП (а.с. 10) вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі у справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Із аналізу зазначених норм закону слідує, що право власника на користування квартирою припиняється з припиненням права власності на цю квартиру, так як, у цьому випадку, право користування майном є похідним від права власності на зазначене майно. За вказаних вище обставин, беручи до уваги те, що право власності відповідачів на квартиру [ADDRESS] припинене, суд прийшов до висновку, що на теперішній час відповідачі проживають у квартирі [ADDRESS] без правових на те підстав, а тому підлягають виселенню без надання іншого житлового приміщення, що в свою чергу свідчить про підставність заявлених позивачем позовних вимог. Документально підтверджені судові витрати підлягаю розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України. Проте, такі витрати солідарному стягненню з відповідачів не підлягаю, оскільки солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено.

Outcome: approved