Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для відповідного віку дитини, починаючи від дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її матеріальне утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з моменту подачі цієї заяви і до закінчення відпустки по догляду за дитиною до 23.01.2018 року. Позивач у позові вказала, що з вересня 2014 року по лютий 2017 року вона спільно проживала з відповідачем без укладення шлюбу та вели з ним спільне господарство. Від спільного проживання вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Спільне життя з [PERSON] у позивача не склалося. В лютому 2017 року між ними остаточно припинені сімейні стосунки, позивач разом з сином виїхали на інше місце проживання, де проживають в теперішній час. З цього часу спільне господарство не ведеться. Відповідач ніякої допомоги їй та синові не надає. Дитина цілком знаходиться на утриманні та вихованні позивача, однак її коштів не достатньо для нормального розвитку та харчування дитини. З 23.01.2015 року [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за малолітнім сином до досягненням ним трирічного віку. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивача. Він працює у ПАТ»ОГЗК», має стабільний та достатній дохід, але добровільно сплачувати аліменти не бажає. Інших дітей та стягнень по виконавчим документам у відповідача немає. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти стягнення з нього на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, проте заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на її матеріальне утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його заробітку (доходу), з урахуванням того, що ним щомісячно сплачується заборгованість по кредиту, що становить біля 12,5 тис. грн., який був взятий у банку під час спільного проживання з позивачем та використаний на потреби сімї. Крім того у нього на утриманні є мати, інвалід першої групи, яка потребує стороннього догляду. Стан здоров'я його задовільний, працює в ПАТ «ОГЗК», має стабільний дохід, відрахування за виконавчими листами із заробітної плати не проводяться. Позивачем не заперечувалась наявність заборгованості по кредиту та факт його використання на потреби сімї. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Враховуючи вищевикладене, суд, вислухавши осіб, які беруть участь у справі та дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково за наступних підстав. \~ У судовому засіданні встановлено, що з вересня 2014 року по лютий 2017 року позивач спільно проживала з відповідачем без укладення шлюбу та вели з ним спільне господарство. Від спільного проживання вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, виданого повторно Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 03.03.2017 р., серії І-КИ №629473. Малолітня дитина проживає з позивачкою, яка не працює та знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трьох років. Відповідно до ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. \~\~\~\~ Відповідно до довідки №203 про заробітну плату відповідача, видану 10.04.2017 р. ПАТ «Орджонікідзевський гірнично-збагачувальний комбінат» [PERSON] працює у вказаному підприємстві електрослюсарем з 15.05.2015р., має стабільний дохід, аліменти із заробітної плати не утримуються. Відповідно до виписки по картці/рахунку [PERSON] за період 01.02.2015 по 01.04.2017, наданої ПАТ КБ «Приватбанк» 05.04.2017 р., баланс на кінець періоду становить: - 12656,95 грн. Згідно довідки до акту медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААА №418630 від 17.11.2015 р. [PERSON], яка є матірю відповідача, встановлено першу групу інвалідності безстроково і визнано її такою, що потребує регулярного стороннього догляду. Відповідно до п.17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані брати участь в утриманні неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України врегульовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 84 та 91 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено право жінки, яка не перебуває у шлюбі і з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вказане право на утримання жінка має у разі проживання з нею їхньої дитини, не залежно від того, чи вона працює, від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, зважаючи, що відповідач має постійне місце роботи, отримує регулярний дохід, враховуючи задовільний стан здоровя відповідача, відсутність інших дітей, які перебувають у нього на утриманні, відсутність будь яких стягнень за виконавчими листами, суд вважає\~за можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у частці від заробітку (доходу) батька, а саме - в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 1/8 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, і до досягненню дитиною трьох років, тобто до 23.01.2018 року. Задовольняючи позовні вимоги частково, а саме, зменшуючи розмір аліментів, на утримання позивача з 1/6 частки до 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, судом враховано наявність заборгованість по кредиту, що становить 12656,95 грн., який був взятий відповідачем у банку під час спільного проживання з позивачем та використаний на потреби сімї та наявність на утриманні непрацездатної матері. Щодо зменшення розміру аліментів на утримання позивача до 1/8 частки заробітку (доходу) відповідача, позивач у судовому засіданні не заперечувала. Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму. Крім того, судом враховано вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. У разі подальшої зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, відповідно до ст. 192 вказаного Кодексу сторони мають право звернутися із позовом про зміну розміру аліментів до суду. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial