Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить: стягнути з відповідача по справі на її користь аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. В обґрунтування своїх вимог позивач в позові зазначила, що вона з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2019 року. Від шлюбних відносин вони мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із нею та знаходяться на її утриманні. [PERSON] знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримує лише соціальну допомогу, інших джерел прибутку та збережень вона не має. З липня 2021 року сторони припинили свої пожружні стосунки, проживають окремо та мають окремий бюджет. Відповідач ухиляється від своїх обов`язків та не надає матеріальну допомогу на її утримання, як дружині, яка не працює у зв`язку з доглядом за дитиною, хоча має таку можливість. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить розглядати справу за її відсутності не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив на позовну заяву. Виходячи з наведеного, відповідно до ч. 2 ст. 211, п.1 ч.3 ст. 223, ч.1 ст. 280, ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив розглядати справу у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали\~справи та\~дослідивши письмові\~докази у\~справі,\~суд вважає,\~що позов\~підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2019 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 303 (а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, актовий запис № 218 (а.с. 9), довідкою про склад сім`ї ТОВ "Абонент ХХІ" " 001131675 від 07.09.2021 року (а.с. 6). Як зазначено позивачкою у позові, на теперішній час сторони мешкають окремо, позивач знаходиться у відпустці по догляду за дочкою до досягнення нею трьох років, відповідач працездатний, має можливість надавати їй, як дружині матеріальну допомогу, однак у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання їй як дружині не здійснює. Згідно довідки вих. № 596 від 31 серпня 2021 року [PERSON] знаходиться на обліку в Департаменті соціальної політики Кам`янської міської ради (Заводський район) та отримує на [PERSON] , [INFO] , щомісячну одноразову допомогу при народженні 1-ї дитини (а.с. 7). За положеннями частини другої статті 75 СК України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частинами третьої, четвертою статті 75 СК України непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Частинами першою та другою статті 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу (стаття 76 СК України); непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17. Вивчивши матеріали справи та оглянувши докази в межах заявлених вимог суд вважає, що вбачаються законні підстави ухвалити заочне рішення про задоволення позову, оскільки будь-які відомості з приводу того, що відповідач є непрацездатним, має інші стягнення та не має можливості надавати дружині матеріальну допомогу, у суду відсутні. З урахуванням звільнення позивача від сплати судового збору за вимоги про стягнення аліментів, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави розмір судового збору за цимим вимогами, що становитиме 908,00 гривень.

Outcome: approved