Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-04 00:00:00

01 серпня 2017 року Ковельська місцева прокуратура звернулась в суд з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконної порубки лісу. Свої уточнені позовні вимоги мотивують тим, що 06 квітня 2015 року о 19 год. 30 хв. [PERSON] здійснив самовільну рубку чотирьох дерев породи «Дуб звичайний» (сухостой), діаметром 30;21;38,5;34 см на пні кожне, внаслідок чого інтересам держави заподіяно шкоду на суму 5100,42 грн. 15 липня 2016 року [PERSON] було сплачено лише 200 гривень в рахунок відшкодування шкоди заподіяної незаконною порубкою лісу. Оскільки відповідач [PERSON] на момент звернення до суду заподіяну шкоду повністю не відшкодував, невідшкодованими залишилися 4900 гривень 42 копійки, тому просять позов задовольнити. В судовому засіданні прокурор просила позов задовольнити в повному обсязі, так як долученими до позовної заяви доказами стверджено, що діями відповідача було спричинено Радехівській сільській раді Любомльського району Волинської області майнову шкоду незаконною порубкою лісу. Представник ДП "Любомльське лісове господарство" в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Виконуючий обов'язки старости села Радехів в поданій до суду заяві просив розглянути справу без їх участі, вказав, що позов підтримують. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував. Вказував, що будь-якої шкоди ним завдано не було, так як він безпосередньо незаконної рубки лісу не проводив, а лише на прохання знайомого повинен був забрати уже готові стовбури спиляних дерев. Заслухавши пояснення прокурора та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2015 року о 19 год. 30 хв. інженером ОЗЛ [PERSON] в присутності лісничого [PERSON] було виявлено незаконну вирубку чотирьох дерев породи «Дуб звичайний» (сухостой), діаметром 30;21;38,5;34 см, що підтверджується зокрема актом огляду місця вчинення правопорушення лісопорушення. Постановою Любомльського лісового господарства від 07 квітня 2015 року №17, яка набрала законної сили, у вчиненні вищезазначеного правопорушення, передбаченого ст.65 КУпАП, визнано винним [PERSON], жителя [ADDRESS] який у своїх поясненнях від 06.04.2015 року свою вину визнав повністю. На останнього накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 гривень. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення [PERSON] не заперечував вказаних обставин, про що свідчать його власноручно написані пояснення, та підпис у протоколі про адміністративне правопорушення. Крім цього, [PERSON] 17 квітня 2015 року було сплачено штраф, накладений на нього вказаною вище постановою у справі про адміністративне правопорушення, що доводиться копією квитанції №N076041862. Судом критично сприймаються пояснення [PERSON] стосовно того, що порубку здійснювали інші особи, а він лише повинен був відвезти деревину на підводі, оскільки обставини викладені в постанові про накладення адміністративного стягнення №17 останнім не оскаржувалися, окрім того відсутні відомості щодо наявності скарг на неправомірні дії осіб, якими складався протокол та проводився розгляд справи про адміністративне правопорушення. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вказаними діями заподіяв шкоду лісовому господарству на загальну суму 5100,42 грн., про що свідчить вищевказаний акт, а також детальна мат-грошова оцінка лісосіки №893г. Остання, була частково [PERSON] відшкодована, про що свідчить квитанція №20 від 15 липня 2016 року про сплату 200 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 69 вказаного Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Аналогічна правова позиція міститься в роз'ясненні Вищого арбітражного суду України № 02-5/744 від 27.06.2001. Зокрема, відповідно до статті 69 Закону шкода, заподіяна внаслідок порушення природоохоронного законодавства, підлягає компенсації, як правило, в повному обсязі без застосування норм зниження розміру стягнення та незалежно від сплати збору за забруднення навколишнього природного середовища та погіршення якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення цього законодавства, повинна відшкодовуватись у розмірах, які визначаються на підставі затверджених у встановленому порядку такс і методик обрахування розмірів шкоди, що діють на час здійснення порушення або, у разі неможливості встановлення часу здійснення порушення, - на час його виявлення. Частиною 3 ст. 68 Закону передбачено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов'язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Дана норма Закону знайшла своє відображення і у ст. 107 Лісового кодексу України. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 105 ЛК України відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних осіб від компенсації шкоди заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів (ч. 4 ст. 68 Закону). Згідно ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Відповідно до п.п. 1 п. 2 ч. 1 ст. 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських рад належать: здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів. Пунктом 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України передбачено, що до спеціального фонду місцевих бюджетів належать: 70 відсотків грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності, в тому числі: до сільських, селищних, міських бюджетів - 50 відсотків, обласних бюджетів та бюджету Автономної Республіки Крим - 20 відсотків, бюджетів міст Києва та Севастополя - 70 відсотків. Згідно до ст. 131 - 1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ч. 4 ст. 56 ЦПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Оскільки в ході судового розгляду підтверджено факт заподіяння відповідачем шкоди лісовому господарству внаслідок незаконної порубки лісу, заперечення останнього є недоведеними та сприйняті судом як спроба уникнути цивільної відповідальності за заподіяну шкоду, а тому позов прокурора підлягає до задоволення в повному обсязі. З відповідача підлягає стягненню судовий збір, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved