Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 28 жовтня 2019 року о 10 год. 23 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21013 д/н [NUMBER] , в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, на перехресті вул. Чкалова та вул. Миру, не надала дороги транспортному засобу мотоциклу MUSSTANG MT-125-1 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався з правого боку, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Згідно постанови Михайлівського районного суду Запорізької області від 05 грудня 2019 року винною у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП, було складено звіт № 5 від 03 лютого 2020 року, згідно якого матеріальний збиток, заподіяний власникові мотоциклу MUSSTANG MT-125-1 д/н [NUMBER] , склав 9105,68 грн. Окрім того, за проведення відповідної оцінки і складення звіту, [PERSON] було сплачено 2000 грн., пошкоджено шолом вартістю 390 грн., витрачено на пальне 399,84 грн., проведення СМЕ 339,60 грн., придбано ліків на 108,34 грн., а також оплачені відповідні поштові послуги. Загальний розмір матеріальної шкоди завданої [PERSON] склав 12498,46 грн. Крім того, через пошкодження мотоциклу позивач не може ним користуватися, що спричинило йому моральну шкоду в розмірі 10000 грн. Після його звернення до відповідачів з метою виплати страхового відшкодування та моральної шкоди, відповідні виплати здійснені не були, тому позивач просить суд стягнути солідарно з відповідачів в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 12498,46 грн., моральної - 10000 грн, а також понесені судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Першин В.М. просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Усенко А.В., просив відмовити в задоволенні позову. Згідно поданого відзиву на позовну заяву, відповідач позов не визнає. Зазначає, що 28.10.2019 року сталось ДТП за її участю та за участю позивача. На підставі постанови Михайлівського районного суду Запорізької області від 05.12.2019 року її визнано винною та призначено адміністративне стягнення. Внаслідок ДТП позивачу завдано матеріальну шкоду у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу, мотоциклу MUSSTANG MT-125-1 д/н [NUMBER] . На момент ДТП її цивільна відповідальність як власника транспортного засобу була застрахована в ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на підставі полісу серії АО № 1154441, строк дії полісу з 14.07.2019 року по 13.07.2020 року. Страхова сума за шкоду, заподіяна майну становить 100000,00 грн., за шкоду завдану життю і здоров`ю становить 200000,00 грн. та франшиза у розмірі 1000,00 грн. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц дійшла висновку, що у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Майнова шкода, яка була завдана потерпілому у розмірі 12149,96 грн. не перевищує страхову суму (ліміт відповідальності), встановлений у розмірі 100000,00 грн., яку повинен був відшкодувати страховик заподіювача шкоди. Відповідач зазначає, що у неї виникло зобов`язання в частині виплати франшизи у розмірі 1000,00 грн., інша частина страхового відшкодування має бути сплачена страховою компанією. Стосовно вимог в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн. зазначає, що позивачем не доведено факту завдання моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, не надано доказів наявності моральної шкоди, а тому є необґрунтованими, неспівмірними та такими, що не підлягають задоволенню. У задоволенні позовних вимог просить відмовити у повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП», в судове засідання не з`явився. Згідно наданих письмових пояснень, підтверджено факт укладання договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідченого полісом серії АО № 1154441. Згідно умов укладеного договору, для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування чи відмову у виплаті страхового відшкодування потерпілій особі, є складання та подання заяви страховику на виплату страхового відшкодування. Не зважаючи на відсутність у АТ "СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП" отриманої заяви на виплату страхового відшкодування та відповідних документів, після отримання позовної заяви було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування, внаслідок настання ДТП, яка сталася 28.10.2019 року та пошкодження транспортного засобу мотоциклу Мустанг, д.н. [NUMBER] , згідно вимог ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". 15.09.2020 року АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП" здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 10105,68 грн. на користь [PERSON] , що складається з: 9105,68 грн. - вартість матеріального збитку з урахуванням зносу; 1000,00 грн. - франшиза; 2000,00 грн. - витрати на проведення дослідження оцінювачем. Інші витрати, заявлені позивачем, не покриваються страховиком. Позивач не надав жодного доказу щодо факту його травмування внаслідок ДТП, та понесення витрат з відновлення стану ушкодження здоров`я. Моральна шкода за вказаним договором страхування, яка максимально може бути покладена на АТ "СГ "Ю.БІ.АЙ-КООП", тільки в межах 5% від загальної вартості медичних витрат, понесених позивачем по факту ушкодженого здоров`я у ДТП. Моральна шкода, яку поніс позивач із фізичним болем, що полягало у переживаннях, перенесених під час ДТП, та порушення звичайного стану життя, прямо відноситься до дій винного у настанні ДТП. Зазначає про виконання всіх обов`язків перед позивачем за договором страхування. Просив відмовити [PERSON] у задоволенні вимог в частині стягнення з АТ "СГ «Ю.БІ.АЙ-КООП" повністю. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Під час розгляду справи відповідачем [PERSON] змінено прізвище у зв`язку із одруженням та отримано прізвище [PERSON] згідно свідоцтва про шлюб укладеного 19.03.2020 року серії [NUMBER] (а.с.63) Відповідно до п. 4 постанови № 4 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Володільцем джерела підвищеної небезпеки станом на момент ДТП у розумінні статті 1187 ЦК України, так як джерелом підвищеної небезпеки є не саме майно (автомобіль), а діяльність, пов`язана з його використанням; і відповідальною за шкоду, заподіяну внаслідок ДТП, є особа, яка здійснює таку діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, тобто особа, яка керувала транспортним засобом на відповідній правовій підставі. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно п.6 даної постанови особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст.1.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" власники транспортних засобів-юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Відповідно до ст. 2 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів Моторне (транспортне) страхове бюро України відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час дорожньо-транспортної пригоди. Згідно з вимогами ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Зі статті 5 зазначеного Закону вбачається, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик, відповідно до лімітів відповідальності страховика, відшкодовує, у встановленому законом порядку, оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1187 ЦК України, шкода, спричинена джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання чи утримування якого створює підвищену небезпеку; особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. В ході судового розгляду було встановлено, що 28 жовтня 2019 року о 10 год. 23 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем ВАЗ-21013 д/н л [NUMBER] , в смт. Михайлівка, Михайлівського району, Запорізької області, на перехресті вул. Чкалова та вул. Миру, не надала дороги транспортному засобу мотоциклу MUSSTANG MT-125-1 д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] , який рухався з правого боку, в результаті чого відбулося зіткнення вказаних транспортних засобів. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб мотоцикл MUSSTANG MT-125-1 д/н [NUMBER] належить [PERSON] на праві власності (а.с.9). Згідно технічного паспорту автомобіль ВАЗ-21013 1984 року випуску д/н л [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] (а.с.11), яким користується відповідач [PERSON] та відповідальність якого застрахована згідно полісу страхування № АО/1154441 від 14 липня 2019 року. Згідно постанови Михайлівського районного суду Запорізької області від 5 грудня 2019 року винною у скоєнні ДТП визнано [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до звіту № 5 від 3 лютого 2020 року, матеріальний збиток, заподіяний власникові мотоциклу MUSSTANG MT-125-1 д/н [NUMBER] , склав 9105,68 грн. (а.с. 16-24). Згідно з квитанцією № 5 [PERSON] було сплачено 2000 грн. за автотоварознавче дослідження (а.с. 25). Згідно полісу страхування № АО/1154441 від 14 липня 2019 року добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водіїв та пасажирів від нещасних випадків автомобіль «ВАЗ-21013 д/н [NUMBER] , був застрахований ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» (а.с. 5). Позивач [PERSON] також обґрунтовував розмір матеріальної шкоди пошкодженням шолому вартістю 390 грн.; витратами на пальне у сумі 399,84 грн. у зв`язку із проходженням медичного дослідження; витратами в сумі 339,60 грн за проведення СМЕ та 108,34 грн. на придбання ліків. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Жодних доказів на підтвердження вказаних обставин позивачем надано не було, тому суд не вбачає підстав для включення даної суми в загальний розмір матеріальної шкоди. Суд не може прийняти вказані докази в обґрунтування розміру спричиненої матеріальної шкоди, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів спричинення [PERSON] є шкоди здоров`ю із наданням медичних документів щодо необхідності проведення досліджень та придбання ліків. Отже, в результаті ДТП [PERSON] була завдана матеріальна шкода на загальну суму на суму 11105,68 грн., що складається з 9105,68 грн. - пошкодження мотоцикла і 2000 грн. - оплата товарознавчого дослідження. Згідно наданої ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» копії платіжного доручення № 24179 від 14 вересня 2020 року [PERSON] , перераховано страхове відшкодування у сумі 10105,68 грн., тобто суму матеріальної шкоди за виключенням франшизи 1000 грн. Таким чином, враховуючи виплату страхового відшкодування ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» на користь [PERSON] , позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди зі страховика підлягають частковому задоволенню в розмірі вартості підтверджених поштових відправлень щодо можливості досудового врегулювання на суму 35 грн. (згідно фіскального чеку від 09.01.2020 року а.с.14 №1) та 50 грн. (квитанції від 24.03.2020 р. а.с.26 , додаток: опис а.с.27), що разом складає 85 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Відповідно вказана сума 1000 грн., що залишилася не відшкодованою підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] . Згідно наданих позивачем квитанцій щодо підтвердження витрат на поштові відправлення, на поштову кореспонденцію на адресу на адресу [PERSON] - 70 грн.: згідно квитанції від 09.01.2020 року №2 на суму 35 грн. (а.с.14) та фіскального чеку від 24.03.2020 року на суму 35 грн. (а.с.30), які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] , що разом складає 1070 гривень спричиненої матеріальної шкоди. Щодо частини позовних вимог про стягнення моральної шкоди, суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч.4 ст. 23 ЦПК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. У відповідності до Конституції України і чинного цивільного законодавства фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їхніх прав, свобод та законних інтересів. Частиною 2 ст. 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Згідно п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного суду № 5 від 25 травня 2001 року, № 1 від 27 лютого 2009 року, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі ст. 26-1 - 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи, що моральну шкоду позивач [PERSON] обґрунтовує пошкодженням його майна, а саме неможливістю використання транспортного засобу, відповідне відшкодування має стягуватися саме з винної особи - відповідача [PERSON] . Тому позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди з ПАТ «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» задоволенню не підлягають. Як вбачається з матеріалів справи, в результаті ДТП належний [PERSON] мотоцикл зазнав пошкоджень, у зв`язку з чим він не міг ним користуватися. Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й беручи до уваги конкретні обставини по справі, моральні страждання [PERSON] , приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню на суму 1000 грн. та які підлягають стягненню з відповідача [PERSON] .

Outcome: partial