Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-19 00:00:00

01.12.2015 року до Дзержинського районного суду м. Харкова звернулася [PERSON] з позовом про відшкодування матеріальної шкоди у звязку із загибеллю годувальника, в якому після уточнення позовних вимог просила суд, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] відшкодування шкоди щодо втраченого заробітку за період з 01.10.2014 року по 01.01.2017 року одноразово 69903,54 грн. та починаючи з 01.01.2017 року і довічно по 2589,00 грн. на місяць з наступним перерахуванням суми у звязку з підвищенням прожиткового мінімуму; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на благоустрій території кладовища біля могили, вартість памятника, ритуальні металовироби у розмірі 21741,00 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 26.01.2016 року відкрито провадження по справі. Свої позовні вимоги [PERSON] обгрнутовує тим, що її чоловік [PERSON], був травмований 26.09.2014 року в результаті наїзду на нього автомобілю [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], який належить відповідачу. Від отриманих травм [PERSON] скінчався 30.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.10.2014 року( серія І-ВЛ №454870) та довідкою про причину смерті від 01.10.2014 р. Згідно з Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 року, 26.09.2014 року близько 12 год. 40 хв. водій автомобілю [NUMBER] [PERSON] після проведення маневру\~ - розвороту на підїзній автодорозі до магазину «Чудо-Маркет», розташованого по вул. Ак. Ляпунова, 7 у м. Харкові, почав рух заднім ходом від проїжджої частини вул. [PERSON] у напрямку будинку №26 по пр. Леніна порушив Правила дорожнього руху і скоїв наїзд на [PERSON] Вироком суду [PERSON] притягнутий до кримінальної відповідальності. Позивач, [PERSON], знаходилася з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 17 вересня 1960 року І-УР №3990866. Згідно Довідки Комунального підприємства «Жилкомсервіс» від 10.02.2015 року позивач проживала з чоловіком однією сімєю\~ та вела з ним спільне господарство, мала постійну матеріальну допомогу від чоловіка. Смертю чоловіка була завдана матеріальна шкода. Середній розмір доходу чоловіка складає -5178,03 грн.: 2, тобто 2589,02 грн. на місяць. А всього за період з 01.10.2014 року по 01.01.2017 року сума, що підлягає відшкодуванню складає 69903,54 грн. Крім того, позивач вказує, що понесла витрати на виготовлення памятника, благоустрій території кладовища, встановлення металевої скамї загальною сумою 21741,00 грн., що підтверджується доказами (чеки, квитанції). Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не зявилися, хоча про час і місце судового засідання повідомлялися завчасно і належним чином. Також суд звертає увагу на те, що відповідач, зловживаючи своїми процесуальними правами неодноразово клопотав про відкладення судових засідань, про що свідчать матеріали справи, а саме: -Клопотання про відкладення розгляду справи від 13.06.2017 року; (а.с.96) -Клопотання представника відповідача, [PERSON], з якого вбачається, що лише в день перед засіданням відповідач уклав з ним договір про надання правової допомоги; (а.с.105) -Клопотання представника відповідача, [PERSON] від 28.11.2017 року, про відкладення розгляду справи; (а.с.114) -Заява від адвоката [PERSON] як від представника відповідача від 20.03.2018 року, про відкладення розгляду справи, на підставі того, що 19.03.2018 року, тобто за день до судового засідання відповідачем було укладено договір на представництво його інтересів в суді, тому необхідний час для ознайомлення з матеріалами справи. (а.с.140-141) Враховуючи вищевикладене, суд критично відноситься до заяви [PERSON] про відкладення розгляду справи та не бере її до уваги, з огляду на те, що відповідно до Довідки судового розпорядника [PERSON] в заяві [PERSON] відсутній підпис (а.с.142) Відповідно до пункту 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника («Смірнова проти України» від 08 листопада 2005 року). Треті особи в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином та завчасно, про що свідчать матеріали справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON], був травмований 26.09.2014 року в результаті наїзду на нього автомобілю [NUMBER], під керівництвом водія [PERSON], який належить [PERSON]. Від отриманих травм [PERSON] скінчався 30.09.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 01.10.2014 року( серія І-ВЛ №454870) та довідкою про причину смерті від 01.10.2014 р. Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи без дійсності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно п. 4 ч. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки № 4 від 01 березня 2013 року, відповідно до частини четвертої статті 61\~ЦПК\~вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами\~Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року\~чи закриття кримінального провадження за правилами\~Кримінального процесуального кодексу України 2012 року\~не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, а саме порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом , що спричинило смерть потерпілого і призначено покарання у вигляді позбавлення строком на пять років. На підставі ст. 75 КК України, [PERSON] звільнено від призначеного покарання з випробуванням строком на 3 роки з покладанням на нього обовязків передбачених ст. 76 КК України. Стягнуто з\~[PERSON] на користь [PERSON] в відшкодування витрат на лікування та поховання [PERSON] 9727 (девять тисяч сімсот двадцять сім) гривень. Стягнуто з\~[PERSON] на користь [PERSON] в відшкодування моральної шкоди 50000 (пятьдесят тисяч ) гривень. Цивільний позов\~[PERSON] до [PERSON] про відшкодування втраченого заробітку у звязку з втратою годувальника залишено без розгляду. Запобіжний захід в виді застави, обраний у відношенні [PERSON] Київським районним судом м. Харкова 26.12.2014. до вступу вироку в законну силу змінено на особисте зобовязання.(справа №638/87/15-к, Провадження 1-кп/638/68/15) Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 20.09.2016 року вироком Дзержинського районного суду м. Харкова [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08.06.2017 року Вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.11.2015 року та ухвали Апеляційного суду Харківської області від 28.01.2016 року та від 20.09.2016 року щодо засудженого [PERSON] скасувати в частині вирішення цивільного позову потерпілої та призначити новий розгляд у суді першої інстанції в частині вирішення цивільного позову потерпілої. Отже особою винною у ДТП є [PERSON], який на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з фірмою ООО «ЛАККІ», директором якої був [PERSON]. Крім того, [PERSON] був власником автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до матеріалів кримінального провадження №12014220480005112, які також були оглянуті в судовому засіданні, автомобіль [NUMBER] дійсно належав [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.11.2007 року та копією [PERSON] №АА/5193935 на імя [PERSON]. (а.с.58,66) Відповідно до Наказу №01-07/1 за Водієм [PERSON] було закріплено автомобіль [NUMBER], наказ підписано Директором [PERSON] (а.с.59) Справу в частині вирішення цивільного позову потерпілої виділено в окреме провадження та передано до суду першої інстанції для розгляду по суті.( Справа №638/10331/17, Провадження№2/638/946/18) Суддею в судовому засіданні було оглянуто вищевказані матеріали цивільної справи та встановлено, що справа №638/10331/17 та справа №638/20051/15-ц містять різні позовні вимоги. \~Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищено небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Відповідно до ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до\~ст. 1200 ЦК України\~у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується, зокрема, дитині до досягнення нею вісімнадцяти років. У відповідності до ч. 3\~ст. 1193 ЦК України\~вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою\~статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно до\~ст. 1201 ЦК України\~особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника. У\~ст. 2 ЗУ "Про поховання та похоронну справу"\~зазначено, що поховання померлого - комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечать законодавству. Суду позивачем подано на підтвердження понесених витрат на поховання фіскальні чеки за благоустрій території кладовища (а.с. 7), Договір-замовлення на памятник (а.с. 8), Договір замовлення на виготовлення ритуального миталовиробу (а.с. 9 на звороті). Таким чином, на відшкодування понесених витрат на благоустрій території кладовища біля могили, вартість памятника, ритуальні металовироби у розмірі 21741,00 грн. Вказані витрати позивачкою понесені фактично, вони не перевищують нормативно встановленого розміру, а тому підлягають стягненню. Виходячи з п.2 ч.1, ч.2 ст. 1200 ЦК України, дружині, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом шкода, завдана смертю потерпілого відшкодовується довічно у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Оскільки інших утриманців у [PERSON] не було, то визначена сума позивачкою через середній розмір доходу чоловіка складає -5178,03 грн.: 2, тобто 2589,02 грн. на місяць. А всього за період з 01.10.2014 року по 01.01.2017 року сума, що підлягає відшкодуванню складає 69903,54 грн. Стаття 1200 ЦК України повязує право на відшкодування з непрацездатністю особи яка була на його утриманні або мала на день його смерті право на одержання утримання. Суд вважає доведеним той факт, що [PERSON] мала право на утримання від чоловіка з яким разом проживала, і фактично перебувала на утриманні [PERSON], який своєю працею у домашньому господарстві, доглядом за нею, підтримував та утримував її. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Враховуючи той факт, що саме [PERSON] на правовій підставі належав автомобіль [NUMBER], то саме він повинен нести відповідальність за завдану шкоду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір пропорційно до суми задоволених позовних вимог, позовні вимоги суд задовольняє в повному обсязі, ціна позову відповідно до уточненої позовної заяви складає 91644,54 грн., отже судовий збір, що підлягає сплаті складає 1% ціни позову 91644,54 грн. х 0,01 = 916,45 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved