Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

Товариство з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "ВіДі - Страхування" (далі - позивач, ТДВ «СК «ВіДі-Страхування») звернулося до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути невідшкодовану суму франшизи з [PERSON], 1 000,00 грн. та 243,60 грн. судових витрат. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що виконуючи свої договірні зобов'язання згідно договору страхування, ним було виплачено страхове відшкодування внаслідок ДТП, що сталася 12.04.2012 року за участю та з вини відповідача, а тому відповідно до ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» має право на відшкодування вказаної суми. У судове засідання представник позивача не прибув, надіслав заяву про слухання справи у його відсутність, в заяві вказав про підтримання позовних вимог, просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. У судове засідання відповідач не прибув, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги щодо нього визнав у повному обсязі. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що 17 червня 2011 року між громадянкою України [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» був укладений Договір комплексного добровільного страхування наземного транспорту № СLА 1891 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Тоуоta Соrollа», д/н [NUMBER]. 1) квітня 2012 року на перехресті вул. Межигірська та вул. Оленівська в м. Київ сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]. Відповідно до розширеної довідки ВДАІ № 8990818 по факту ДТП відносно [PERSON] за невиконання ним вимог Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р. (зі змінами та доповненнями), були складені адміністративні матеріали і направлені до Подільського районного суду міста Києва для подальшого прийняття рішення. 11 травня 2012 року постановою Подільського районного суду міста Києва водія [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. Таким чином, [PERSON] є винним у вчиненні пошкоджень автомобілю [NUMBER]. 14 травня 2012 року до ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» звернулася [PERSON] з Заявою про виплату страхового відшкодування вх. № 15/04/9.01/3730.12 від 14.05.2012 року в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 1) року ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі Страхового акту № АС-004592 від 02.07.2012 р. та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, виходячи з Рахунку № ВДиС-0010851 від 23.04.2012 р. та Акту виконаних робіт № ВДИСА-013090 від 03.07.2012 р. здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 17 211, 60 грн. (сімнадцять тисяч двісті одинадцять гривень 60 копійок), що підтверджується платіжним дорученням № 6778 від 13.07.2012 р. Згідно з ч.1 ст. 1191 ЦКУ особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] (надалі - Відповідач) на момент ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронна-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5036845 (надалі - Поліс), забезпечений транспортний засіб «ГАЗ 330202» д/н [NUMBER], за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована ([PERSON].). Полісом передбачена франшиза в розмірі 1 000, 00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок). У відповідності зі ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦКУ до страховика (ТДВ «СК «ВіДі-Страхування»), який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічні положення містяться в п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) страхове відшкодування завжди зменшується на розмір франшизи. Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. 21 грудня 2012 року Позивач звернувся до Відповідача з Регресною вимогою вих. № 15/04/8.10/290-12 від 21.12.2012 р., яку Відповідач отримав 29 грудня 2012 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 0319403365170. 01 квітня 2015 року Позивач повторно звернувся до Відповідача з Регресною вимогою вих. № 15/04/8.10/110-15 від 01.04.2015 р., яку Відповідач отримав 08 квітня 2015 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 0319404836478. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦКУ, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк віл дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Станом на 16 квітня 2015 року Відповідачем не здійснено відшкодування шкоди. Вирішуючи позовні вимоги щодо стягнення на користь позивача невідшкодованої суми франшизи, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, договір підряду, оренди, інше речове право, тощо) володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особою, відповідальною за завдані збитки, у даному випадку є відповідач оскільки відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно зі ст. 993 ЦК України та відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 993 ЦК України встановлений особливий правовий режим, відповідно до якого до страховика переходить лише частина вимоги страхувальника до заподіювача шкоди, яка дорівнює розміру страхового відшкодування. Таким чином, розмір страхового відшкодування має визначатися за правилами, встановленими у договорі страхування. Страховик не вправі вимагати від заподіювача шкоди суму, яку він виплатив страхувальнику з порушенням умов договору страхування. Згідно ст.ст. 9, 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку у передбачений договором строк здійснити виплату страхового відшкодування, яке не може перевищувати розміру прямого збитку, що зазнав страхувальник. Оскільки, цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП, була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Українська охоронна-страхова компанія» за полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/5036845, забезпечений транспортний засіб «ГАЗ 330202» д/н [NUMBER], за яким останнє взяло на себе обов'язок здійснити відшкодування шкоди заподіяної третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільна відповідальність особи, відповідальність якої застрахована ([PERSON].). Полісом передбачена франшиза в розмірі 1 000, 00 грн. (одна тисяча гривень 00 копійок), яка має бути стягнута на користь позивача відповідно до ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування». На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб, то суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у зв'язку з визнанням відповідачем позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved