Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

У серпні 2019 [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою до [PERSON] та [PERSON] , в якій просила стягнути солідарно з відповідачів на свою користь матеріальні збитки в розмірі 188 792,53 грн., а також судові витрати у розмірі 25 887,93 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що [INFO] помер чоловік позивача - [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, до складу якої увійшов також автомобіль "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . 22.09.2014 позивач звернулася до нотаріальної контори із завою про прийняття спадщини та в подальшому 27.04.2015 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, яким підтверджено прийняття нею у спадщину вказаного автомобіля. У зв"язку з необхідністю державної реєстрації права власності на вказаний автомобіль, позивач звернулася до сервісного центру МВС, однак їй було відмовлено у здійсненні реєстрації у зв"язку з неможливістю перевірки в натурі відповідності конструкцій та технічного стану автомобіля нормативам та стандартам України, оскільки автомобіль фактично не перебував у її користуванні. Позивач звернулася до відповідача [PERSON] з вимогою щодо повернення автомобіля та усунення перешкод у володінні та користуванні автомобілем, на що відповідач відповів відмовою, посилаючись на те, що він за життя [PERSON] у нього на підставі усної домовленості придбав вказаний автомобіль. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2018 задоволено позовні вимоги [PERSON] та витребувано з володіння [PERSON] та [PERSON] автомобіль "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2019 рішення Дарницького районного суду м. Києва залишено без змін. 26.04.2019 на території ПП "Компанія "АВТОДОК" за адресою: м. Київ, вул. Деревообробна, 5 автомобіль був фактично переданий відповідачем позивачеві у присутності приватного виконавця та адвоката відповідача. Під час огляду автомобіля було виявлено, що він пошкоджений та розкомплектований, тому одразу автомобіль був переданий для діагностування спеціалістам ПП "Компанія "АВТОДОК", які встановили, що автомобіль не в робочому стані. 28.05.2019 позивач звернулася до ТОВ "Український незалежний інститут судових експертиз" із заявою щодо проведення автотоварознавчого дослідження з наданням висновку щодо вартості матеріального збитку, завданого в результаті пошкодження автомобіля, спричиненого незаконним заволодінням. 05.06.2019 судовим експертом автотоварознавцем [PERSON] складено висновок № 82/05-2019, відповідно до якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] в результаті його пошкодження внаслідок незаконного заволодіння станом на дату проведення дослідження становить 180 092,53 грн. Окрім вищевказаних матеріальних збитків, позивачем також понесені витрати щодо оплати послуг щодо проведення автотоварознавчого дослідження ТОВ "Український незалежний інститут судових експертиз" у розмірі 7 000 грн. та послуги ФОП [PERSON] щодо перевезення автомобіля з ПП "Компанія "АВТОДОК" до МРЕО з метою перереєстрації. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 18.09.2019 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, ухвалено розглядати справу за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. 14.04.2020 адвокат відповідача [PERSON] подав до суду відзив із запереченнями за наявлені позовні вимоги, які обгрунтував наступним. Померлий [INFO] [PERSON] був хрещеним батьком [PERSON] , яка є дружиною відповідача [PERSON] . У жовтні 2011 [PERSON] підшукував для придбання автомобіль і [PERSON] , повідомила, що її хрещений батько [PERSON] має намір продати свй автомобіль Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] . Відповідач зустрівся з [PERSON] та домовилися про продаж автомобіля за 11 500 дол. США, оскільки автомобіль перебував у несправному стані. Автомобіль знаходився на СТО по вул. Стеценка в м. Києві, де і був оглянутий відповідачем. У автомобілі була зламана АКПП, він мав певні дефекти внутрішнього оздоблення салону, кузова та лако-фарбового покриття, тріщину вітрового скла, зламані передні підкрилки, сколи, подряпини та тріщини переднього бампера. При огляді були присутні товариш відпвоідача [PERSON] та знайомий майстер по ремонту АКПП [PERSON] . Під час другої зустрічі, на якій були присутні [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , відповідач передав покійному [PERSON] 6000 дол. США та 43 870 грн., а [PERSON] передав автомобіль, три комплекти ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а також угоду купівлі-продажу цього автомобіля, на підставі якої [PERSON] був власником авто, а також документи стосовно страхування. Відповідач у день передачі [PERSON] грошових коштів за допомогою евакуатора доставив автомобіль до себе під будинок за адресою [ADDRESS] . В подальшому [PERSON] відремонтував автомобіль за власні кошти та почав ним відкрито і постійно користуватися як власним, при цьому утримував автомобіль, здійснював його технічний огляд та поточний ремонт. Перереєстрація автомобіля на ім"я відповідача під час фактичного його придбання не здійснювалася, оскільки на той час автомобіль перебував у несправному стані, не міг рухатися, що ускладнювало процедуру його огляду експертом. В подальшому [PERSON] питання перереєстрації автомобіля посійно відкладав, а у серпні 2014 року помер. Літом 2015 року у автомобілі вийшли з ладу двигун та АКПП, у зв"язку з чим відповідач помістив його на зберігання на подві"ї житлового будинку [ADDRESS] , який належить матері відповідача. Від позивача як дружини [PERSON] та його спадкоємиці ні до відповідача, ні до його матері жодних претензій щодо автомобіля не надходило, хоча вона знала, що автомобіль знаходиться у [PERSON] . Про те, що за її зверненням 15.04.2015 було порушено кримінальне провадження стосовно незаконного заволодіння автомобілем відповідачу стало відомо лише у листопаді 2016, коли його викликав на допит слідчий. 26.04.2019 на виконання рішення суду відповідач передав позивачу [PERSON] спірний автомобіль, про що приватним виконавцем було складено відповідний акт. Як було встановлено в подальшому рік випуску автомобіля " 2005 ", який зазначений у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу, не відповідає справжньому його року випуску " 2003 ", серійна частина номера двигуна знищена. Вважає твердження позивача, що відповідач незаконно заволодів автомобілем та пошкодив його, неправдивими. Будь-яких доказів незаконного заволодіння автомобілем "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , позивачем не надано, так само як і не надано доказів його пошкодження внаслідок такого заволодіння. З наданим звітом ТОВ "Український незалежний інститут судових експертиз" відповідач не погоджується, вважає його недопустимим та недостовірним доказом, оскільки в ньому безпідставно зазначено про необхідність здійснення частини робіт, заміни деталей та витратних матеріалів, а вартість матеріального збитку 180 092,53 грн. за "випадковим співпадінням" повністю дорівнєю визначеній вартості непошкодженого досліджуваноо КТЗ - 180 092,53 грн. Судовий експерт [PERSON] , який проводив експертизу, не був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку чи за відмову від дачі висновку без поважних причин. Вимогу від позивача про витребування автомобіля відповідачі не отримували, а дізналися про її претензії у зв"язку з її зверненням до Подільського У П ГУ НПУ та до Дарницького районного суду м. Києва. Позивачем не надано доказів про стан спірного автомобіля на момент його передачі [PERSON] відповідачу [PERSON] у жовтні 2011, про стан автомобіля на момент, коли відповідачам стало відомо про вимоги позивача повернути автомобіль та набрання законої сили рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2018. Вказане унеможливлює здійснення порівняння стану автомобіля та встановлення, чи мало місце погіршення його стану до моменту передачі автомобіля позивачеві і в чому таке погіршення полягає. Позивачем не обгрунтовано, які саме неправомірні дії відповідачів, якщо вони мали місце, та яким чином спричинили ті недоліки автомобіля, вартість усунення яких позивач визначає як розмір матеріального збитку та чи виникли ці недоліки саме з часу коли відповідачі дізналися або могли дізнатися про володіння автомобілем без достатньої правової підстави, а не існували раніше. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.07.2020 закрито підготовче засідання, справу призначено до розляду по суті. Позивач та її представник у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та адвокат Луєнко Ю.В., як його представник та представник відповідача [PERSON] , заявлені позовні вимоги не визнали, просили суд у їх задоволенні відмовити. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [INFO] у віці 51 року помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить автомобіль "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] (а. с. 15). 27.04.2015 року [PERSON] отримала свідоцтіво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Чотирнадцятої київської державної нотаріальної контори Ястремською Ж.В., відповідно до якого, спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з легкового автомобіля "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] (а. с. 14). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2018 у справі № 753/23226/17 витребувано з володіння [PERSON] , [PERSON] автомобіль "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] на користь [PERSON] (а. с. 16 - 18). Постановою Київського апеляційного суду від 26.02.2019 рішення Дарницького районного суду м. Києва залишено без змін (а. с. 19 - 27). 10.04.2019 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. відкрито виконавче провадження № 58854440 з примусового виконання виконавчого листа № 753/23226/17 щодо витребування автомобіля (а. с. 48 - 49). 26.04.2019 постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження № 58854440 у зв"язку з передачею автомобіля на користь [PERSON] , про що було складено відповідний акт (а. с. 50 - 51, 52 - 53). Також 26.04.2019 експертом-оцінювачем [PERSON] на СТО ТОВ "Компанія "АВТОДОК", де було передано автомобіль, здійснено технічний огляд автомобіля "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , про що складено відповідний протокол (а. с. 54 - 55). Відповідно до Висновку № 82/05-2019 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транпортного засобу, складеного 05.06.2019 судовим експертом [PERSON], вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , в результаті його пошкодження внаслідок незаконного заволодіння станом на дату проведення дослідження становить 180 092,53 грн. (а. с. 61 - 68). Також з матеріалів справи вбачається, що в провадженні Подільського УП ГУ НП у м. Києві знаходяться матеріали досудового розслідування за № 12015100070002487 від 15.04.2015 щодо незаконного заволодіння транспортним засобом (а. с. 38 - 42). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що у 2011 році вони були присутніми, коли відповідач [PERSON] домовлявся з [PERSON] про придбання автомобіля. Зокрема свідок [PERSON] підтверджив, що він оглядав вказаний автомобіль на СТО, потім у зв"язку з тим, що автомобіль був не на ходу, в нього не працювала АКПП, машину на евакуаторі відповідач привіз до нього для ремонту. Машина ремонтувалася постійно. Свідок [PERSON] також підтвердив те, що на момет передачі автомобіля [PERSON] , він перебував у несправному стані, на передньому правому крилі були наявні подряпини, тріснуте лобове скло. Машину забирали на евакуаторі. Зустріч з [PERSON] , який був власником авто, відбувалася на СТО, де і знаходився автомобіль. Свідок [PERSON] пояснила, що померлий [PERSON] був її хрещеним батьком, у 2011 році він вирішив продати свій старий автомобіль та купити собі інший, про що вона повідомила тоді [PERSON] , який саме думав купити собі машину. Ії відомо, що відповідач передавав померлому [PERSON] гроші за вказаний автомобіль, і оскільки машина була не находу, вони її не переоформляли в ДАІ. Її чоловік відремонтував автомобіль за власні кошти. Покази [PERSON] , допитаної в судовому засіданні в якості свідка, та яка підтвердила обставини викладені у позовній заяві та наполягала на тому, що автомобіль на момент передачі відповідачу був у справному стані, суд не приймає до уваги, оскільки вказане твердження спростовується показами свідків [PERSON] та [PERSON] , а також послідовними поясненнями відповідача [PERSON] , які він надавав суду під час розгляду цивільних справ, а також під час допиту його в якості свідка слідчим СВ Подільського УП ГУ ПН у м. Києві (а. с. 38). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не можу грунтуватися на припущеннях. Позивач, звертаючись до суду з вказаною позовною заявою та заявляючи вимоги про відшкодування збитків, посилалася на ст. ст. 1212, 1213 та 1214 ЦК України, а також на загальну ст. 22 ЦК України, якою передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог та заперечень на позов, суд дійшов висновку про те, що до вказаних відносин слід застосовувати ст. 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Позивачем не доведено належними доказами, що її, як власнику автомобіля "Тойота Авенсіс", 2005 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , неправомірними діями відповідачів заподіяна шкода, а також не доведено розмір вказаної шкоди, оскільки в судовому засіданні судом встановлено, що на момент отримання у 2011 році відповідачем [PERSON] вказаного автомобіля, він перебував у несправному стані. Позивачем також не доведено, що стан автомобіля на момент його передачі позивачеві у 2019 році погіршився у порівнянні з 2011 роком. Враховуючи зазначене, суд вважає що заявлені позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed