Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

Скаржник звернувся до суду з даною скаргою, посилаючись на те, що 12 листопада 2009 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області при розгляді цивільної справи №2п-3881/09 винесено рішення (надалі рішення суду), яким постановлено: Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» заборгованості по кредиту 63284,86 грн.; 683,47 грн. - витрат по оплаті державного мита та 30,00 грн. ІТЗ витрат. Вказане рішення набуло законної сили 30.11.2009р. На примусове виконання зазначеного рішення суду Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області було видано виконавчі листи.13 березня 2013 року ПАТ «КРЕДОБАНК» до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ було скеровано заяву про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS]). Вказана заява була отримана РВ ДВС Ужгородського МРУЮ 15.03.2013р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення. Відповідно до п.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. Всупереч зазначеному, в порушення вимог ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавче провадження (ВП №37316129) з примусового виконання зазначеного виконавчого листа було відкрито лише 03.04.2013р. Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику [PERSON] було надано строк для добровільного виконання рішення до 09.04.2013р. Статтею 27 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі не надання боржником у строки, встановлені частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Станом на сьогоднішній день рішення суду не є виконаним боржником, жодного документального підтвердження його реального виконання - не надано. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. В порушення наведеного виконавче провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого триває вже більше 1 року, однак жодних дій направлених на його реальне примусове виконання - не здійснено. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження, через систему доступу до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, стягувачем встановлено, що 03.04.2013р. старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, незважаючи на наявність клопотання про винесення якої в заяві про відкриття виконавчого провадження від 13.03.2013р. - станом на 22.04.2014р. - не винесена. Відповідно до п.3.1 Положення про Єдиний державний реєстр виконавчих проваджень до Єдиного реєстру обов'язково вносяться відомості про проведення всіх виконавчих дій. Пунктом 3.12.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень постанови державного виконавця, а також інші документи виконавчого провадження (крім актів, що складаються за місцем проведення виконавчих дій) складаються за допомогою програмних засобів Єдиного реєстру. У випадку збоїв роботи системи Єдиного реєстру документи виконавчого провадження можуть виготовлятися без використання програмних засобів Єдиного реєстру, про що обов'язково зазначається в документі. Після відновлення роботи Єдиного реєстру такі документи в електронному вигляді негайно вносяться до нього. Таким чином, аналізуючи відомості отримані з ЄДРВП із них (відомостей) слідує відсутність та невжиття жодних дій (окрім винесення 1-єї постанови) направлених на реальне примусове виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області. Частиною 1 статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі. Частиною 3 вказаної статті передбачено права державного виконавця серед яких (крім іншого) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установлено законодавством порядку тощо; державний виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб, отримувати пояснення з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ. Окрім того, державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому вказаним Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану. Жодних із зазначених та передбачених ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» дій старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. - не вчинено та допущено бездіяльність в тому числі: - не накладено арешт на майно боржника; - не проведено належної перевірки майнового стану боржника, - не надано запитів для отримання інформації щодо пенсії, заробітної плати чи інших доходів боржника, - не здійснено виклики боржника до органу державної виконавчої служби з метою сплати заборгованості на користь стягувача, - не накладено на боржника штрафних санкцій згідно ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», - не здійснено опису та арешту майна боржника; - не внесено відомостей про проведення всіх виконавчих дій до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень. На підставі викладеного скаржник просить скаргу задовольнити. В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала та просила суд таку задовольнити з підстав викладених у ній. Зацікавлена особа - старший державний виконавець РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення від 19.05.2014 року, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Як встановлено по справі, 13 березня 2013 року ПАТ «КРЕДОБАНК» до РВ ДВС Ужгородського МРУЮ було направлено заяву про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення заборгованості з боржника [PERSON] (адреса проживання: [ADDRESS]). Вказана заява була отримана РВ ДВС Ужгородського МРУЮ 15.03.2013р., що підтверджується поштовим повідомленням про вручення Відповідно до п.2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що постанова про відкриття виконавчого провадження була винесена лише 03.04.2013 року. Зазначеною постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику [PERSON] було надано строк для добровільного виконання рішення до 09.04.2013р. Статтею 27 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі не надання боржником у строки, встановлені частиною другою ст. 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення, державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням. Частиною 1 статті 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі. Частиною 3 вказаної статті передбачено права державного виконавця серед яких (крім іншого) безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установлено законодавством порядку тощо; державний виконавець має право викликати фізичних осіб, посадових осіб, отримувати пояснення з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ. Окрім того, державний виконавець має право звертатися до суду в порядку, встановленому вказаним Законом, а також вживати заходів щодо розшуку боржника (його майна) або перевірки його майнового стану. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Як вбачається з наданої суду інформації з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у вказаному виконавчому провадженні 03.04.2013р. старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Про вчинення інших виконавчих дій відомості відсутні. Разом з тим, незважаючи на клопотання стягувача в заяві про відкриття виконавчого провадження постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження - станом на 22.04.2014р. - не винесена. Суд констатує, що старшим державним виконавцем РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. не вчинено також інших дій передбачених ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» чим допущено бездіяльність в тому числі: - не накладено арешт на майно боржника; - не проведено належної перевірки майнового стану боржника, - не надано запитів для отримання інформації щодо пенсії, заробітної плати чи інших доходів боржника, - не здійснено виклики боржника до органу державної виконавчої служби з метою сплати заборгованості на користь стягувача, - не накладено на боржника штрафних санкцій згідно ст. 90 Закону України «Про виконавче провадження» за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», - не здійснено опису та арешту майна боржника; - не внесено відомостей про проведення всіх виконавчих дій до Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень Враховуючи викладене, суд приходить до переконання, що скарга підлягає до задоволення в частині вимог щодо визнання протиправною бездіяльності старшого державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №712/15603/12(6/712/407/12) виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.11.2012р. про стягнення заборгованості на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» з [PERSON] та [PERSON] та визнання дій старшого державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. при примусовому виконанні виконавчого листа №712/15603/12(6/712/407/12) виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.11.2012р. про стягнення заборгованості на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» з [PERSON] та [PERSON] такими, що вчинені з порушенням вимог ст. 11, 19,25, 27, 30 Закону України «Про виконавче провадження». Щодо вимоги про зобов»язання старшого державного виконавця РВ ДВС Ужгородського МРУЮ Росоха Й.О. припинити порушення прав ПАТ «КРЕДОБАНК» як стягувача у виконавчому провадженні з примусового виконання виконавчого листа №712/15603/12(6/712/407/12) виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області 21.11.2012р. про стягнення заборгованості на користь ПАТ «КРЕДОБАНК» з [PERSON] та [PERSON] суд вважає, що така до задоволення не підлягає, оскільки згідно ст. 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі і в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України, стаття 6 Закону України "Про виконавче провадження визначає, що державний виконавець зобов"язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, тобто недопущення порушення прав фізичних та юридичних осіб з боку державного виконавця визначена законом

Outcome: partial