Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

10.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що 26.11.2005 року сторони зареєстрували шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. З серпня 2013р. вони припинили шлюбні відносини. Донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, на підставі чого просить стягнути аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки в розмірі чверті його доходу, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилася, про місце, день та час судового засідання повідомлена належним чином. В судове засідання з'явивсяпредставник позивачки [PERSON], позовні вимоги підтримав повністю, та просив задовольнити їх. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та задовольняє позов в повному обсязі. Судом встановлено, що 26 листопада 2005 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 167 та було видане відділом РАЦС Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровськоїобласті, Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 26.11.2005 року (а.с. 3). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане відділом РАЦС Верхньодніпровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 24 квітня 2007р. (а.с.4). Згідно довідки Верхньодніпровської міської ради Дніпропетровської області від 10.02.2014 року № 267, [PERSON], [INFO], знаходиться на повному утриманні позивачки (а.с. 5). Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Ці обставини визнані сторонами та не потребують доказуванню в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини. Статтею 191 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За такими обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі статтею 5 частини 1 пункта 3 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved