Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Еластик" на її користь 138 597,52 гривень, а саме: збитки в розмірі 118 597,52 гривень та моральну шкоду в розмірі 20 000,00 гривень; судові витрати покласти на Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "Еластик" 1 385,99 гривень судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 08 серпня 2013 року на мосту Патона в м. Києві приблизно о 21 годині 38 хвилин сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів: Рено Колєос, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]; Тойота Рав 4, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]; Субару Форестер, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON]; Мерседес-Бенц Спрінтер, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]; Сітроен Берлінго, д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]; та Дачія Логан, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2014 року по справі № 757/436/14-п встановлено, що [PERSON] 08 серпня 2013 року, приблизно о 21 годині 38 хвилин, керуючи автомобілем "Рено", д.н.з. [NUMBER], рухаючись по мосту Патона в м. Києві, всупереч вимогам п.п. 2.3.-б, 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України, під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, не впорався з керуванням автомобіля, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Тойота, д.н.з. [NUMBER], автомобілем Субару, д.н.з. [NUMBER], автомобілем Мерседес, д.н.з. [NUMBER], автомобілем Сітроен, д.н.з. [NUMBER], та автомобілем Дачія, д.н.з. [NUMBER]. [PERSON] свою вину в порушенні правил дорожнього руху, що знаходиться в причинному зв'язку з подією ДТП, визнав. Вина [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху, що призвели до вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, також підтверджується постановою про закриття кримінального провадження від 08 листопада 2013 року. Згідно зі страховим полісом ОСЦПВ серії АС № 4262406 та Подорожнього листа службового легкового автомобіля № 108865 від 08 серпня 2013 року володільцем автомобіля "Рено Колєос", д.н.з. [NUMBER], є Державне підприємство "Науково-дослідний інститут "Еластик". Як зазначено в Подорожньому листі службового легкового автомобіля № 108865 від 08 серпня 2013 року гр. [PERSON] є водієм, тобто працівником відповідача. Таким чином шкода, завдана власнику автомобіля Тойота Рав 4, д.н.з. [NUMBER], внаслідок ДТП, що сталося 08 серпня 2013 року на мосту Патона в м. Києві з вини [PERSON], який керував автомобілем Рено Колєос, д.н.з. [NUMBER], підлягає відшкодуванню власником даного транспортного засобу, а саме відповідачем. Відповідно до Звіту № 8371 про оцінку автомобіля Тойота Рав 4, д.н.з. [NUMBER], складеного 02 жовтня 2013 року, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Тойота Рав 4, д.н.з. [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, складає 166 637,52 гривень. Страховою компанією ПрАТ "Київський страховий дім", яка є страховиком за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем (страховий поліс ОСЦПВ серії АС № 4262406), було виплачено власнику автомобіля Тойота Рав (Toyota Rav 4), д.н.з. [NUMBER], тобто їй, страхову суму в максимальному розмірі, передбаченому договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з відповідачем, а саме 50 000 гривень. Таким чином, розмір збитків, що підлягає відшкодуванню відповідачем позивачу складає 116 637,52 гривень. Крім того, внаслідок нанесених в результаті вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Тойота Рав (Toyota Rav 4), д.н.з. [NUMBER], пошкоджень, які зумовили неможливість подальшого самостійного пересування даного автомобіля, вона була змушена сплатити вартість послуг евакуатора з місця дорожньо-транспортної пригоди до майданчика для зберігання автомобілів, вартість послуг зі зберігання автомобіля та вартість послуг евакуатора з місця для зберігання автомобілів до його місця проживання, загальна вартість яких становить 960,00 гривень, а також вартість послуг зі складання Звіту № 8371 про оцінку автомобіля Тойота Рав (Toyota Rav 4), д.н.з. [NUMBER], складеного 02 жовтня 2013 року, в розмірі 1000,00 гривень. Отже, загальний розмір збитків, що підлягає відшкодуванню Державним підприємством "Науково-дослідний інститут "Еластик" їй в результаті вищенаведеної дорожньо-транспортної пригоди, складає 118 597,52 гривень. Крім того, відповідач зобов'язаний також відшкодувати їй моральну шкоду, завдану останній внаслідок ДТП, що сталося 08 серпня 2013 року на мосту Патона в м. Києві з вини [PERSON], який керував автомобілем "Рено Колєос", д.н.з. [NUMBER], яку вона оцінює в 20 000 гривень та якої вона зазнала у зв'язку з душевними стражданнями, завданими через отримання тілесних ушкоджень (фізичного болю) її чоловіком, [PERSON], в результаті вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди, а також через стрес у зв'язку з цим та пошкодження належного їй автомобілю Тойота Рав (Toyota Rav 4), д.н.з. [NUMBER], що призвело до порушення її нормального життя та неможливості користуватися автомобілем, що особливо ускладнювало її життя, маючи на руках малолітню дитину, оскільки дитину неможливо було звозити навіть до лікаря у випадку необхідності. Це призвело до необхідності змінювати її нормальний життєвий уклад. Вирішення багатьох питань, які раніше вона розв'язувала за допомогою автомобіля, після вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди вимагало від останньої значних затрат часу та додаткових зусиль. Це все надовго вибило її з нормального життя. Спілкування з близькими та чоловіком на цю тему постійно призводило до нервових зривів. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, письмових поясненнях (том 2 а.с.128-132), просив позов задовольнити. Пояснив суду, що в результаті першого ДТП, яке відбулося між автобусом МАЗ державний номер [NUMBER] та автомобілем позивача Тойота Рав 4, державний номер [NUMBER], останній зазнав не значних ушкоджень, а саме: передня права фара, переднє праве крило. Під час визначення матеріального збитку, завданого автомобілю Тойота Рав 4, державний номер [NUMBER] в результаті ДТП, винуватцем якого було визнано [PERSON], оцінювач дані пошкодження не враховував. Позивач була вимушена замовити новий звіт, щодо визначення розміру матеріального збитку, оскільки страхова компанія та оцінювач відмовилися надавати його копію. Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, з підстав викладених у письмових запереченнях проти позову (том 2 а.с.103-106) та письмових поясненнях (том 2 а.с.118-121). Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, суд про причини не явки не повідомив. Уповноважений представник третьої особи - Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" в судове засідання не з'явився, подав до суду письмові пояснення, які долучені до матеріалів справи (том 1 а.с.212 - 216). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Як вбачається з протоколу серії АБ 2 № 296326 від 26 листопада 2013 року, складеного в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 08 серпня 2013 року приблизно о 21 годині 40 хвилин на мосту Патона, е/о № 42 в м. Києві, [PERSON] керуючи автомобілем "Рено", д/н [NUMBER], під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху та будь-якою зміною напрямку руху, не враховував дорожню обстановку, не переконався в безпеці, не був уважним, внаслідок чого відбулося зіткнення з автомобілем "Тойота", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобілем Субару, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобілем "Мерседес", д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобілем Сітроен, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Дачіа, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті чого пошкоджено шість транспортних засобів. [PERSON] порушив п. п. 2.3. (б), 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху України (том 1 а.с.75). Відповідно до довідки, виданої УДАІ Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, автомобіль "Тойота", д/н [NUMBER]" отримав механічні пошкодження (том 1 а.с.229). Крім того, в результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля "Тойота", д/н [NUMBER]" [PERSON], водій автомобіля "Рено", д/н [NUMBER] [PERSON] отримали тілесні пошкодження. Постановою Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 08 листопада 2013 року, кримінальне провадження за фактом дорожньо-транспортної пригоди за ч. 1 ст. 286 КК України було закрито, у зв'язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (а.с.9). Цією ж постановою встановлено, 08 серпня 2013 року приблизно о 21 годині 40 хвилин на мосту ім. Патона в районі е/о №42, відбулося зіткнення між автомобілем "Тойота Рав 4" д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автобусом "МАЗ 107467" д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], після чого відбулося зіткнення між автомобілями "Рено Колєос", д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] з автомобілем "Тойота Рав 4" д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобілем Субару Форестер, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобілем Мерседес-Бенц Спрінтер, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], автомобілем Сітроен Берлінго, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Дачія Логан, д.н.з. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля "Рено Колєос" д.н.з. [NUMBER] [PERSON] п.п. 2.3 (б), 10.1, 12.1 ПДР України. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 09 січня 2014 року, провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито зі спливом строку накладення адміністративного стягнення (том 1 а.с.8). За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі. За вимог ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за таких обставин: 1) відсутність події і складу адміністративного правопорушення; 2) недосягнення особою на момент вчинення адміністративного правопорушення шістнадцятирічного віку; 3) неосудність особи, яка вчинила протиправну дію чи бездіяльність; 4) вчинення дії особою в стані крайньої необхідності або необхідної оборони; 5) видання акта амністії, якщо він усуває застосування адміністративного стягнення; 6) скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність; 7) закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу; 8) наявність по тому самому факту щодо особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, постанови компетентного органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, або нескасованої постанови про закриття справи про адміністративне правопорушення, а також повідомлення про підозру особі у кримінальному провадженні по даному факту; 9) смерть особи, щодо якої було розпочато провадження в справі. За вказаних обставин, суд вважає безпідставним посилання представників відповідача на недоведеність вини [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП по факту дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 08 серпня 2013 року, оскільки постановою Печерського районного суду м Києва від 09 січня 2014 року провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст. 124 КУпАП було закрито на підставі п. 7 ст. 247 КУпАП, що є нереабілітуючою обставиною. У разі ж відсутності в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, провадження у справі підлягало б закриттю на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП. Також судом встановлено, що автомобіль "РеноКолєос", державний номер [NUMBER], належить на праві власності Державному підприємству "Науково-дослідний інститут "Еластик", цивільно-правова відповідальність якого застрахована Приватним акціонерним товариством "Київський страховий дім" на підставі полісу АС/4262406 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (том 1 а.с.218). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль "Тойота", д/н [NUMBER]" належить на праві власності [PERSON] (том 1 а.с.40). Керування автомобілем "Тойота", д/н [NUMBER]" під час ДТП 08 серпня 2013 року здійснював гр. [PERSON] на підставі посвідчення водія та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (том 1 а.с.228). Відповідно до ст. 386 Цивільного кодексу України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1187 Цивільного кодексу України, діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно вимог ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За вимог ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Як встановлено судом, керування автомобілем "Рено Колєос", д/н [NUMBER] під час ДТП 08 серпня 2013 року здійснював гр. [PERSON] на підставі подорожнього листа службового легкового автомобіля виданого ДП "Науково-дослідний інститут "Еластик" (том 1 а.с.223 - 224). Листом від 12 серпня 2013 року № 334/1, ДП "Науково-дослідний інститут "Еластик" повідомив Приватне акціонерне товариством "Київський страховий дім" про настання страхового випадку з автомобілем "Рено Колєос", номер [NUMBER], застрахований згідно полісу № АС/4262406 (том 1 а.с.221). 22 серпня 2013 року до Приватного акціонерного товариства "Київський страховий дім" із повідомлення про подію, що може бути визнано страховою звернулася позивач (том 1 а.с.225). Відповідно до Звіту № 8357 про оцінку автомобіля Toyota Rav 4, державний номер [NUMBER], складеного 02 жовтня 2013 року Закритим акціонерним товариством Українським центром післяаварійного захисту "Експерт-сервіс" фізичною особою-підприємцем [PERSON], матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Toyota Rav 4, державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, без врахування втрати товарної вартості, складає: 166 637,52 гривень (том 1 а.с.232 - 235). Крім того, як встановлено судом, позивачем у зв'язку з відсутністю відомостей про проведену експертну оцінку вартості матеріального збитку, також було замовлено у ЗАТ Український центр післяаварійного захисту "Експерт-сервіс" фізичному особі-підприємцю [PERSON] проведення оцінки автомобіля Toyota Rav 4, державний номер [NUMBER], за результатами якого було складено 02 жовтня 2013 року звіт № 8371 про оцінку автомобіля Toyota Rav 4, державний номер [NUMBER], відповідно до якого матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля Toyota Rav 4, державний номер [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП, без врахування втрати товарної вартості, складає: 166 637,52 гривень (том 1 а.с.13-19). Відповідно до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди, життю, здоров'ю, майну третьої особи. 13 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до ПрАТ "Київський страховий дім" із заявою про виплату страхового відшкодування (том 1 а.с.230). Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини першої та другої статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконаних робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз'яснено в п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" від 01 березня 2013 року № 4, при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). 25 квітня 2014 року заступником голови Правління ПрАТ "Київський страховий дім" було затверджено рішення № 495ЦВ 2014 по страхові справі № 495ЦВ/13 про виплату страхового відшкодування [PERSON], відповідно до якого обсяг відповідальності (страхова сума) страховика за шкоду нанесену майну третіх осіб (потерпілому), згідно полісу АС 4262406 складає: 50 000 гривень, вартість матеріального збитку згідно наданих документів складає 50 000 гривень (том 1 а.с.245). 15 травня 2014 року з боку ПрАТ "Київський страховий дім" на користь позивача було сплачено 50 000 гривень страхового відшкодування (том 1 а.с.246). Відповідно до ст. 1194 Цивільного кодексу України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, беручи до уваги розмір матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням автомобіля у розмірі 166 637,52 гривень, враховуючи суму страхового відшкодування, сплачену позивачу, у розмірі 50 000 гривень, загальна різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка має бути відшкодована позивачу за рахунок відповідача, становить 116 637,52 гривень. Крім того, позивачем також були понесені витрати на оплату вартості евакуатора з місця ДТП у розмірі 500,00 гривень, що підтверджується товарним чеком № 08 від 08 серпня 2013 року (том 1 а.с.34), оплату вартості зберігання транспортного засобу у розмірі 120,00 гривень, що підтверджується квитанцією № 312025 від 15 серпня 2013 року (том 1 а.с.36) та оплату вартості евакуації з місця зберігання автомобілів до місця проживання позивача у розмірі 340,00 гривень, що підтверджується товарним чеком № 15 від 15 серпня 2013 року (том 1 а.с.35), що загалом становить суму 960 гривень. Відповідно до ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. З огляду на вищевикладене, судом вбачається за можливе відшкодування позивачу за рахунок відповідача суму коштів на евакуацію та зберігання транспортного засобу на майданчику у розмірі 960 гривень, які понесені позивачем, оскільки зазначені кошти не можуть бути виплачені страховою компанією, оскільки такі витрати будуть перевищувати ліміти відповідальності страхової компанії за шкоду заподіяну майну. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача коштів за проведення Звіту №8371 від 02 жовтня 2013 року про оцінку автомобіля Toyota Rav 4, державний номер [NUMBER], в сумі 1 000 гривень, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вищевказані кошти за квитанцією до прибуткового касового ордера №90 від 02 жовтня 2013 року, були сплачені не позивачем. а [PERSON] (том 1 а.с.37). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню розмір матеріальної шкоди, завданий у результаті ДТП у розмірі 117 587,52 гривень. Щодо посилань представників відповідача на необхідність обговорення питання про передачу пошкодженого майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, то суд зазначає наступне. Як роз`яснено в п.14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2013 № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд з урахуванням принципу диспозитивності, тобто за заявою заподіювача шкоди, одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. В той же час, представниками відповідача не подавалась до суду заява про передачу майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, відповідачу, та відповідно не визначався обсяг такого майна, його цінність, можливість його використання. Щодо позовних вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь моральної шкоди у розмірі 20 000 гривень, то суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. З урахуванням обставин, які наведені позивачем в частині заявлених вимог щодо відшкодування моральної шкоди, враховуючи, що позивач перенесла душевні страждання, нервові переживання, що пов'язані не тільки з пошкодженням майна, а й отриманими в результаті ДТП її чоловіком - [PERSON] тілесними ушкодженнями, а також беручи до уваги порушення усталеного способу життя позивача, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, яка визначається судом в загальному розмірі 1 000 гривень. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову [PERSON] до Державного підприємства "Науково-дослідний інститут "Еластик", треті особи [PERSON], Приватне акціонерне товариство "Київський страховий дім" про стягнення збитків та моральної шкоди, та вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальної шкоди у розмірі 117 597, 52 гривень та моральну шкоду у розмірі 1000 гривень. В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1185 гривень 97 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: partial