Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

08.09.2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла позовна заява, яку позивач згодом уточнив, [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач у позовній заяві просить суд стягнути з відповідача у свою користь 104409, 60 грн., що еквівалентно 4000 дол. США боргу та судового збору. Позивач, у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог, покликається на наступні обставини: 29.03.2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики. За вказаним вище договором позики [PERSON] позичкодавець, передав [PERSON] позичальнику, у власність грошові кошти в сумі 4 000 дол. США., а в свою чергу [PERSON] зобовязався повернути позивачеві вказані кошти до кінця 2015 року. В підтвердження укладення договору позики та передачі грошей відповідач передала позивачеві розписку, в якій зазначено предмет договору позики та строк виконання зобовязання за договором. На підставі наведеного позивач у позовній заяві просить суд позов задоволити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву у якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, позов просить задоволити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи без участі відповідача чи відкладення розгляду справи до суду від останнього не надходило. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, суд вважає, що існує достатньо підстав визначених ст. 224 ЦПК України для проведення судового розгляду справи, без участі відповідача, у відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, за наявними у ній доказами та ухвалення за результатом розгляду заочного рішення, відповідно ст. 226 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Проаналізувавши матеріали цивільної справи, повно та всебічно дослідивши всі докази у справі у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що обставини на які покликається позивач у позовній заяві, як на підстави для задоволення заявлених ним позовних вимог знайшли своє підтвердження у представлених суду доказах. Так, судом встановлено, що 29.03.2012 року [PERSON] дана розписка [PERSON] /а.с. 3/ із рукописним текстом наступного змісту: «Я, [PERSON], зобовязуюся повернути чотири тисячі доларів (4000$) [PERSON] до кінця 2015 року». Зазначений рукописний текст розписки підписаний [PERSON], дата 29.03. 2012 року. За вказаних вище обставин, суд вважає, що факт отримання 29.03. 2012 року [PERSON] від [PERSON] коштів у загальному розмірі 4 000,00 дол. США доведений повністю. Оскільки позивач вказує, що зазначені вище кошти в розмірі 4 000 дол. США були отримані відповідачем у власність для їх використання та в подальшому повернення в такому ж обсязі, суд вважає, що між сторонами був укладений договір позики у відповідності до ч. 1 ст. 1046 ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 545 ЦК України наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого зобовязання. Встановлено, що відповідач не повністю виконав свої зобов'язання перед позивачем щодо повернення коштів отриманих за договором позики від 29.03.2012 року, про що свідчить розписка відповідача від 29.03. 2012 року. 20 січня 2015 року відповідачем повернути позивачеві 1 000 грн., що згідно офіційного курсу НБУ станом на 20.01. 2015 року становить 63,45 дол. США (100 дол. США дорівнюють 1576.85 грн) Встановлено, що згідно Довідки НБУ станом на 23.03. 2016 року був встановлений наступний курс дол.. США щодо гривні 100 дол. США дорівнюють 2610, 24 грн. Згідно математичного підрахунку, а саме: 4000 х 26,1024 = 104409,60 грн., та з врахуванням сплати позивачем 63, 45 дол. США. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем в сумі 3936,55 дол. США є еквівалентною 102753,40 грн. Тому, суд вважає, що позовні вимоги заявлені позивачем підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 1044,10 грн. На підставі наведеного та

Outcome: approved