Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

10.12.2008 року помер батько позивачки, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії Г-АМ № 130771, виданого 10.12.2008 року виконавчим комітетом Бирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області. Мати позивачки, [PERSON], відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, так як постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, але належним чином її не оформила, та 14.01.2011 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-AM №190930. Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 208 з господарськими будівлями і спорудами по вулиці Вишнева села Бирлівка Бершадського району. Вищевказаний будинок, відповідно до довідки № 1064, виданої 06.10.2016 року Бирлівською сільською радою на підставі записів в погосподарській книзі № 3, особовий рахунок 211 відносився до категорії колгоспних дворів і в ньому станом на 15 квітня 1991 року, проживали тільки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] є донькою спадкодавця, та відповідно до ст.1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-ТІО №807647, виданого 15.09.1965 бюро ЗАГС Кокандського міськвиконкому Узбецької РСР та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АД №338981. Після смерті матері [PERSON] прийняла спадщину подавши заяву до нотаріальної контори. Спадкоємцями до майна [PERSON] також є сестра позивача, [PERSON], та її брат, [PERSON], які на спадщину не претендують. [PERSON] позбавлена можливості оформити на себе право власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 828/02-31 від 08.12.2016 року. З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON], що померла 14.01.2011 року, право власності на житловий будинок, загальною площею 79.0 кв.м., житловою площею 45.2 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Вишнева, №208, с.Бирлівка, Бершадського району, Вінницької області: А) житловий будинок; а)веранда; Б) літня кухня; б)сарай; б1) веранда; 1-4) споруди. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, а справу слухати без її участі. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON], так само не з'явившись в судове засідання, надали письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 10.12.2008 року помер батько позивачки, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 130771 (а.с.13). Мати позивачки, [PERSON], відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, так як постійно проживала зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини (що підтверджується довідкою Бирлівської сільської ради №1303 від 12.12.2016), але належним чином її не оформила, та 14.01.2011 року померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-AM №190930 (а.с.14). Після смерті матері відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 208 з господарськими будівлями і спорудами по вул. Вишнева, с. Бирлівка, Бершадського району, Вінницької області. Вищевказаний будинок, відповідно до довідки № 1064, виданої 06.10.2016 року Бирлівською сільською радою на підставі записів в погосподарській книзі № 3, особовий рахунок 211 відносився до категорії колгоспних дворів і в ньому станом на 15 квітня 1991 року, проживали тільки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою Бирлівської сільської ради №1064 від06.10.2016 (а.с.21). [PERSON] є донькою спадкодавця, та відповідно до ст.1261 ЦК України, належить до першої черги спадкоємців за законом, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії V-ТІО №807647, виданого 15.09.1965 бюро ЗАГС Кокандського міськвиконкому Узбецької РСР та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-АД №338981 (а.с.15). Після смерті матері [PERSON] прийняла спадщину подавши заяву до нотаріальної контори, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса №829/01-16 від 08.12.2016 (а.с.7) та витягами зі спадкового реєстру. Спадкоємцями до майна [PERSON] також є сестра позивача, [PERSON], та її брат, [PERSON],що підтверджується довідкою Бирлівської сільської ради №1303 від 12.12.2016 (а.с.10), які у визначеному законом порядку відмовилися від прийняття спадщини. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.6), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок. З довідки Бирлівської сільської ради №1064 від 06.10.2016 року вбачається, що описаний житловий будинок станом на 15.04.1991 року відносився до категорії колгоспних дворів, до складу якого входили [PERSON] та [PERSON] Інших членів колгоспного двору не було. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право а спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 101 ЦК Української РСР в редакції від 1963 року в особистій власності громадянина може бути один жилий будинок (або частина його). У подружжя, яке проживає спільно, та його неповнолітніх дітей може бути тільки один жилий будинок (або частина його), що належить на праві особистої власності одному з них або є в їх спільній власності. Ст. 548 цього ж кодексу визначає, що особа приймала спадщину шляхом фактичного вступу в її управління та володіння. Згідно п. 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, визначено, що даний Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності " визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами , що регулювали власність цього двору , а саме : а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Враховуючи , що станом на 15.04.1991 року членом колгоспного двору, який є предметом позову були [PERSON] та [PERSON], а тому вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами належав їм на праві власності. У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за №19-32\\319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення із зазначених підстав.

Outcome: approved