Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулась з позовом до суду до [PERSON] про стягнення аліментів, у твердій грошовій сумі на утримання дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 15000 грн. щомісяця і до повноліття дітей. В обгрунтування позову позивачка зазначила, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу з відповідачем вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відосини з відповідачем фактично припинені, в зв`язку з чим вона з дітьми проживає окремо від відповідача. Відповідач є працездатною особою - ФОП, здійснює роздрібну торгівлю, має достатній регулярний дохід та об`єктивні можливості для утримання дітей. Відповідач добровільно, щомісяця, надає їй грошові кошти, в сумі 15000 грн., а також здійснює інші покупки за потребами дітей. Проте, кожного місяця відповідач надсилає їй різні суми, які надходять у різні періоди, що є для неї незручним, домовленості, щодо розміру аліментів, вони з відповідачем не досягли, а тому вона вирішила звернутись до суду із вказаним позовом. На підставі ст.ст. 274, 276 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу вручені копія позовної заяви і додатків. 10.09.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив у якому останній вказав, що проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей він не заперечує, проте заперечує проти стягнення з нього аліментів, у розмірі 15000 грн. на місяць, так як вважає, що заявлений позивачкою розмір є необгрунтованим і завищеним. Зауважив, що будь-яких доходів, окрім доходу від підприємницької діяльності він немає. Його сумарний дохід за 2020 рік становить 65700 грн., що в середньому складає 5475 грн. На підтвердження вказаного надав податкову декларацію платника єдиного податку - ФОП. З врахуванням наведеного, просив стягнути з нього аліменти, у розмірі 4400 грн. щомісячно, починаючи від дня пред`явлення даного позову і до досягнення дітьми повноліття. У відповідь на відзив, яка надійшла до суду від позивачки 27.09.2021 року остання вказала, що подана відповідачем декларація не відповідає витратам відповідача, які він вирачає купуючи протягом 2018-2019 р.р. автомобілі, споруду під торгівельний контейнер, а у 2010 році два торгівельні павільйони за 10000 доларів США. Згідно скринів, зроблених у Соціальних мережах, відповідач відпочиває на дорогих курортах України та відвідує ресторани. Крім того, їх спільному сину [PERSON] з народження встановлено діагноз "двосторонній гідронефроз". Прооперовано обидві нирки, в зв`язку із чим необхідні періодичні обстеження та лікування на що необхідні матеріальні витрати. До того ж, у 2019 році, внаслідок ДТП їх син [PERSON] був доставлений у лікарню з численими травмами. Згідно консультативного висновку спеціаліста Центральної ЛКК з дитячої інвалідності № 120 від 13.02.2020 року, дитині було встановлено діагноз "відділені наслідки важкої черпно-мозкової травми. Стійкий правобічний гемінарез" та рекомендоване санаторно-курортне лікуання, відновна терапія на що також потрібні кошти. Тож, враховуючи те, що вона позбавлена можливості працювати, оскільки їх син [PERSON] потербує постійного догляду, а суму у 15000 грн. вона аргументує тим, що вартість комунальних послуг становить - 2000 грн.; виклик няні для догляду старшого сина [PERSON] - 2400 грн.; відвідування старшим сином [PERSON] ігроівих кімнат та гуртків - 1200 грн.; вартість таксі для перевозки молодшого сина Дмира у реабілітаційний центр - 3000 грн. на місяць; вартість масажу сина [PERSON] - 1000 грн. і відповідно вартість витрат на таксі - 650 грн. на місяць; вартість навчання сина [PERSON] у школі раннього розвинку "Ерудит" - 1300 грн.; вартість харчування сина [PERSON] у дитячому садочку - 660 грн.; витрати на підгузки - 1380 грн.; витрати на медикаменти дітям - 2000 грн.; на придбання продуктів харчування витрачається - 8000 грн.; на придбання одягу та взуття витрачається близько 1200 грн.; за призначенням лікаря-ортопеда вартість ортопедичного взяття для сина [PERSON] становить від 900-1400 грн., просила задовольнити позов у повному обсязі. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 09.08.2014 року у Відділі ДРАЦС по м. Первомайську реєстраційної служби Первомайського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 300, між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з позивачкою, за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується позовною заявою та не заперечується відповідачем. Відповідач є працездатною особою - ФОП, здійснює роздрібну торгівлю, має достатній регулярний дохід та добровільно, щомісяця, надає позивачці грошові кошти на утримання дітей, в сумі 15000 грн., а також здійснює інші покупки за потребами дітей. Відповідно до ч. 2 ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до їх повноліття, а тому є підстави для стягнення із відповідача аліментів на утримання його неповнолітньої доньки. Відповідно до ст.182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів, враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні питання про розмір аліментів, суд виходить із того, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину, відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів на утримання дітей, суд виходить з того, що відповідач є працездатним, працює та, як було встановлено судом, постійно утримує своїх малолітніх дітей, а позивачка не працює, у зв`язку із хворобою їх з відповідачем меншого сина, здійсює догляд за останнім, а тому потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Разом з тим, позивачкою не надано належних, достатніх та допустимих доказів того, що за своїм матеріальним становищем відповідач взмозі сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, в розмірі 15000 грн. щомісяця. Враховуючи, що позивачка просить стягувати аліменти у твердій грошовій сумі, і про таке не заперечує і відповідач, суд погоджується, що за таких обставин можливо визначити спосіб виконання відповідачем обов`язку по утриманню дітей у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. Частиною першою ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» визначено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема й розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, проводиться за рахунок коштів платника аліментів. Індексація розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі, здійснюється підприємствами, установами, організаціями, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями, які проводять відповідні відрахування аліментів із доходу платника аліментів. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання малолітніх дітей, в розмірі 5000 грн. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до вимог Закону, що є максимально наближеним до законодавчо встановленого прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на час постановлення рішення. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів є обгрунтованим, необхідним і достатнім для нормального розвитку і утримання дітей за обставин, викладених у позові та згідно наданим суду доказам, в зв`язку з чим позов підлягає частковому задоволенню. Твердження позивачки про те, щовідповідач має значно більший дохід, аніж зазначено у його податковій декладарації за 2020 рік, оскільки витрачає значні кошти купуючи автомобілі, нероухоме майно, відпочиваючи на дорогих курортах України та в ресторанах, не знайшли свого підтвердження у суді, так як позивачкою не надано жодних доказів зазначеного. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судові витрати які складаються з судового збору, в розмірі 908 грн.

Outcome: partial