Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

13 липня 2016 року [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], де просить ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 20 квітня 1991 року у виконкомі Богдано-Надеждівської сільської ради народних депутатів П'ятихатського району, за актовим записом № 3. Свої вимоги обґрунтувала тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося по причині відсутності взаєморозуміння та поваги між ними. Відповідач зловживає алкогольними напоями після чого вчиняє сварки. Він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги дружби та взаємодопомоги. Вважає, що їх сім`я розпалась остаточно і примирення в ній неможливе. Позивач, [PERSON], у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином. В матеріалах справи міститься заява останньої про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Прізвище після розірвання шлюбу просить залишити без змін. Відповідач, [PERSON], в судові засідання не з'являється з невідомих суду причин, хоча про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином,у відповідності до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, заяву про розгляд справи за його відсутності не подав, заперечень щодо позову не надав. Поштові конверти, направлені на адресу відповідача з повідомленням про день, час та місце судового засідання, повертаються з відміткою "За закінченням терміну зберігання". У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленом законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про день та час розгляду справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не повідомив суд про поважність його неявки в судові засідання, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 224,225 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні ним правовідносини. Сторони знаходяться у шлюбі зареєстрованому 20 квітня 1991 року у виконкомі Богдано-Надеждівської сільської ради народних депутатів П'ятихатського району, за актовим записом №3, що підтверджується свідоцтвом про укладення шюбу (а.с.6). При цьому дошлюбне прізвище позивача «[PERSON]». Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], батьками якої являються відповідно свідоцта про народження останньої (а.с.7). Шлюбні стосунки між сторонами були припинені влітку 2015 року по причині відсутності взаєморозуміння та поваги між ними. Відповідач зловживає алкогольними напоями після чого вчиняє сварки. Він не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги. За таких обставин позивач наполягає на розірванні шлюбу, вважаючи що їх з відповідачем сім'я розпалась остаточно і примирення в ній неможливе. Спір про місце проживання дітей і розподіл майна між сторонами відсутній. За змістом ст. 24 СК України, добровільність шлюбу - одна з основних його засад, що є чинною не лише на стадії реєстрації, а являється довічною рисою. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статей 105 та 112 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя за рішенням суду, яке постановляється у випадку встановлення, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам їхніх дітей. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене те, що позивач просить шлюб розірвати, вважаючи що він існує лише формально і примирення між ними не можливе, відповідач заеречень щодо позову не надав, від спільного життя мають неповнолітню доньку, що долсягла тринадцятирічного віку, суд вважає що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а відтак позов необхідно задовольнити. При цьому, позивач, яка змінила своє прізвище, у зв'язку із реєстрацією шлюбу, бажає у подальшому іменуватись прізвищем «Харамаз» Відповідно до ст. 88 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved