Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

12.10.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, АТ «КБ «Приватбанк»), в якому просить: стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] відсотки та пеню за Договором депозитного вкладу № SAMDN25000710951915 від 22 червня 2010 року, за період часу з 20 січня 205 року по 08 жовтня 2018 року, у розмірі 1 429,52 дол. США; стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] відсотки та пеню за Договором депозитного вкладу № SAMDN25000736112142 від 26 червня 2013 року, за період часу з 20 січня 2015 року по 08 жовтня 2018 у розмірі 743,53 дол. США; стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] пеню у розмірі 3 % річних за кожен день прострочення з 18022015 року по 08.10.2018 у розмірі 582 607,95 дол. США; стягнути з Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на користь [PERSON] витрати пов`язані з розглядом справи. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 22.06.2010 року між [PERSON] та Акціонерним товариством «Комерційний банк «Приватбанк» було укладено Договір № № SAMDN25000710951915 «Мультивалютний» строкового банківського вкладу на суму 80 000,00 грн. на термін 12 місяців зі сплатою 19,5% річних. Крім того, 26.06.2013 між позивачем та відповідачем було укладено договір № SAMDN25000736112142 «Стандарт» строкового банківського вкладу (депозиту) на суму 5 000,00 дол. США строком на 12 місяців з відсотковою ставкою 9,25 % річних. На виконання умов цього договору позивачем було внесено грошові кошти в розмірі 5000,00 дол. США. У зв`язку з невиконання взятих на себе зобов`язань за вказаними договорами, позивач звернулась до відповідача з позовною заявою в Солом`янський районний суд м. Києва та рішенням цього суду стягнуто з відповідача суму вкладів та відсотки за даними вкладами. Рішенням Апеляційного суду м. Києва змінено рішенням Солом`янського районного суду м. Києва в частині розміру сум, що підлягають до стягнення. Оскільки на даний час рішення суду в частині повернення суми депозиту не виконане, вона звернулась до суду щодо стягнення відсотків за вказаними договорами, 3% річних відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». У відзиві на позовну заяву представник АТ «КБ «Приватбанк» проти розміру вимог позовної заяви заперечував зазначивши, що позивач, звернувшись до суду, просить суд стягнути з відповідача за договорами № SAMDN25000710951915 від 26.06.2010 та № SAMDN25000736112142 від 26.06.2013 - відсотки за договорами та пеню. Розрахунки за відсотками для депозитних вкладів позивачем розраховані не вірно. Зокрема загальна сума відсотків за період з 20.01.2015 по 08.10.2018 за двома договорами складає суму 335,05 дол. США. Щодо нарахування 3 % річних то сума до стягнення підлягає у розмірі 29 097,54 грн. Також не узгоджується стягнення відсотків у іноземній валюті, що не відповідає нормам діючого законодавства. Крім того, відповідач звертає увагу, що позивачем не вірно застосовані положення Закону України «Про захист прав споживачів» що призвело до розрахунку пені у розмірі 582 607,95 дол. США, хоча розрахунок повинен становити суму коштів у розмірі 354,43 грн. Також відповідач просить застосувати строк спеціальної позовної давності до заявлено позовної вимоги щодо стягнення пені. У відповіді на відзив представник позивача, зазначив, що є стійка судова практика за якою, суд при винесенні рішення в резолютивній частині вказує еквівалент в гривні за курсом НБУ на день винесення даного рішення. Відповідач у відзиві на позовну заяву посилається на невірне нарахування позивачем пені в розмірі 3% за кожен день прострочення, відповідно до статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» та робить смішні розрахунки за якими загальна сума пені складає 354,43 грн., що не узгоджується з правилами розрахунків, які проводяться відповідно до цієї статті, оскільки вартість роботи (послуги) - це та сума грошових коштів, яку повинен повернути виконавець (Банк) вкладнику за укладеними договорами - це не тільки відсотки, а й грошові кошти по тілу. Ухвалою судді від 19.10.2018 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження. 26.11.2019 закрито підготовче судове засіданні та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав. Представник відповідача проти вимого позову заперечував у повному обсязі. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Відповідно до ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Згідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Банк не має права встановлювати заборону на встановлення обтяження, але може встановлювати розумну винагороду. Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Судом встановлено, що 22 червня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір № SAMDN25000710951915 (вклад «Мультивалютний»). Відповідно до п. 1 Договору клієнт передає, а банк приймає грошові кошти на строк 12 місяців по 22 червня 2011 року включно у розмірі 80 000 грн з виплатою 19,5% річних. 22 червня 2010 року [PERSON] до банку внесено 80 000 грн. Також 26 червня 2013 року між ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Договір №SAMDN25000736112142 (вклад «Стандарт на 12 міс.»). За умовами договору вклад «Стандарт» оформлений 26.06.2013 року, сума вкладу - 5000 доларів США, строк вкладу - 366 днів по 26.06.2014 року включно, відсотки - 9,25 % річних. 26 червня 2013 року [PERSON] до банку внесено 5000 доларів США. Оскільки відповідачем суми депозитних вкладів позивачу не повертались, остання звернулась до суду з позовом щодо стягнення суми вкладів та відсотків по ним. 23.11.2015 рішенням Солом`янського районного суду м. Києва задоволено позов [PERSON] та стягнуто з відповідача суму вкладів та відсотки за ними. Рішенням Апеляційного суду м. Києва змінено рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23.11.2015 в частині розміру коштів, що підлягають до стягнення. Постановою Верховного суду від 20.06.2019 рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь [PERSON] : за договором «Мультивалютний» від 22 червня 2010 року суми нарахованих процентів за період з 22 червня 2013 року по 27 червня 2013 року, з 20 січня 2014 року по 19 січня 2015 року у розмірі 1 014,47 доларів США та процентів за період з 27 червня 2013 року по 20 січня 2014 року у розмірі 9 290,10 грн; за договором «Стандарт» від 26 червня 2013 року нарахованих процентів за період з 26 червня 2013 року по 19 січня 2015 року у розмірі 726,06 доларів США скасовано, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 23 листопада 2015 року та рішення Апеляційного суду міста Києва від 23 листопада 2016 року залишено без змін. Таким чином, судом судом беззаперечно встановлено порушення прав [PERSON] зі сторони АТ КБ «Приватбанк» щодо повернення коштів, які були внесені нею, як депозит, що є свідченням обґрунтованості вимог про стягнення з відповідача відсотків за Договором депозитного вкладу № SAMDN25000710951915 від 22 червня 2010 року та Договором депозитного вкладу № SAMDN25000736112142 від 26 червня 2013 року. Проте, розрахунок, який наданий позивачем не може бути взятий до уваги з наступних підстав. У період з 20.01.2015р по 08.10.2018р. нарахування відсотків за депозитами здійснюється наступним чином. 05.01.2004 року Наказом №07 Голови Правління ПАТ КБ "ПриватБанк", з 06.01.2004 року затверджена процентна ставка для вкладів "на вимогу" у гривні, доларах США та євро у розмірі 1%. Отже, відсотки річних мають розраховуватись за період з 20.01.2015 року по 03.05.2017 року наступним чином. За договором №SAMDN25000710951915 від 22.06.2010 року, сума вкладу - 9612,69 доларів США. 9 612,69 доларів США х 1% х 834 дні - 366 = 219,04 доларів США. За договором №SAMDN25000736112142 від 26.06.2013року, сума вкладу - 5000 доларів США. 5 000 доларів США х 1% х 834 дні 366 = 113,93 доларів США. Відповідно до Протоколу Комітету управління активами і пасивами від 25.04.2017 року з 04.05.2017 року було змінено відсоткові ставки по депозитах фізичних осіб в національній та іноземній валюті - рахунок "До запитання" - 0.01% річних. Тому, з 04.05.2017 року по 08.10.2018 р. відсотки розраховуються за відсотковою ставкою по вкладам "До запитання" у розмірі 0,01% річних. 9 612,69 доларів США х 0,01% х 524 дні - 366 = 1,37 доларів США;5000 доларів США х 0,01% х 524 дні - 366 = 0,71 доларів США Таким чином, загальна сума відсотків за період з 20.01.2015р по 08.10.2018р за двома договорами складає суму - 335,05 доларів США. Щодо нарахування 3 % річних повинен застосуватись наступний розрахунок. Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2017р. у справі № 760/3445/15-ц виконання рішення апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016 року було зупинено до закінчення касаційного провадження. Таким чином, поновлення виконання оскаржуваного рішення апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016 року відбулось 20.06.2018 року відповідно до ухвали ВССУ. Тому, нарахування 3% річних за період з 20.01.2015р. по 08.10.2018 р. 1358 дні є необґрунтованим. Отже, 3% річних, може нараховуватись лише за період з 20.01.2015 по 12.02.2017 та з 21.06.2018 по 08.10.2018, оскільки, період зупинення рішення апеляційного суду м. Києва від 23.11.2016 року складає 493 дні з 13.02.2017р. по 20.06.2018р., то відповідно нарахування 3% річних повинно здійснюватися за 865 днів. Загальна сума що підлягає виплаті згідно з ухваленим рішенням суду -- 14612,69 доларів США (9612,69 + 5000). 14612,69 доларів США х 865 днів х 3% / 366 днів = 1036,06 доларів США. Отже загальна сума до стягнення, виходячи з 3% річних за 865 днів становить - 29 097, 54 грн.(1036.06 дол. США х 28,0848 грн. (офіційний курс НБУ гривні за 1 дол. США станом на 08.10.2018р). Щодо стягнення пені слід вказати наступне. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (статті 549, 551, 611 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що уразі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов`язання, не звільняє його від виконання зобов`язання в натурі. Оскільки відповідно до статей 2, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк має право здійснювати банківську діяльність на підставі банківської ліцензії шляхом надання банківських послуг, а клієнтом банку є будь-яка фізична чи юридична особа, що користується послугами банку, то до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Таким чином, відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3 % від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі. Оскільки пеня є неустойкою і має штрафний, а не компенсаційний характер, вона не входить до складу зобов`язання, її сплата та розмір визначені Законом України «Про захист прав споживачів» за неналежне надання виконавцем банківських послуг споживачеві, то нарахування та стягнення такої пені має бути здійснене в національній валюті України. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За цих підстав вирішуючи позовні вимоги, в частині стягнення пені, суд приходить до висновку, що її необхідно визначити в національній валюті та, зважаючи на суму коштів, що була внесена позивачем на депозитні рахунки, розмір нарахованої пені значно перевищує розмір збитків, застосовуючи принцип розумності та справедливості, беручи до уваги ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір пені, що підлягає до стягнення слід зменшити до суми, що становить 371 887,13 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави пропорційно до завдоволених вимог у розмірі4103,00 грн. На підставі викладено та

Outcome: approved