Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 5,55 га, що розташована на території Ізмайлівської сільської ради. Позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], однак 12.05.2016 року державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадкової земельної ділянки площею 5,55 гектари через відсутність у неї правовстановлюючого документу на землю, який було втрачено та до теперішнього часу не знайдено (оголошення про втрату в газеті „Олександрійський тиждень" № 15 від 26.05.2016 року). Отримати дублікат втраченого державного акта на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON], в даний час не є можливим через зміни в законодавстві. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов підтримала. Представник Ізмайлівської сільської ради в судове засідання також не з'явилась, подала клопотання про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку площею 5,55 га, що розташована на території Ізмайлівської сільської ради, яка належала померлому відповідно державного акту на право власності на землю [NUMBER]. Позивач являється спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON], однак 12.05.2016 року державним нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори їй було відмовлено в оформленні спадкової земельної ділянки, через відсутність у неї правовстановлюючого документу на землю, який було втрачено та до теперішнього часу не знайдено (оголошення про втрату в газеті „Олександрійський тиждень" № 15 від 26.05.2016 року). Отримати дублікат втраченого Державного акта на право приватної власності на землю, виданого на ім'я [PERSON], в даний час не є можливим, оскільки 15.10.2013 року втратила чинність „Інструкція про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою", яка передбачала порядок такої видачі. З матеріалів спадкової справи №208/2007, заведеної після смерті [PERSON], вбачається, що інші спадкоємці, окрім позивачки, заяву про прийняття спадщини не подавали. Позивач є донькою [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 06.02.2008 року Ізмайлівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області, витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00016604727 від 29.04.2016 року та свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 17.06.2013 року виданого Войнівською сільською радою Олександрійського району Кіровоградської області. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач в інший спосіб, окрім як звернутися з позовом до суду про визнання права власності в порядку спадкування, захистити своє порушене право не може, то суд вважає за можливе визнати за ним право власності на спадкове майно. На підставі ст.ст.328,392,1216,1225,1261,1268 ЦК України,

Outcome: approved