Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

11.02.2019 року до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області в порядку ст. 31 ЦПК України надійшла цивільна справа з Самбірського міськрайонного суду Львівської області за позовом Органу опіки та піклування Сколівської районної державної адміністрації Львівської області в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Сколівської районної державної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Зазначає, що відповідно до характеристики голови правління ОСББ «Квартал - 76» м. Дрогобич Львівської області від 11.10.2018 року відповідач проживає за адресою: [ADDRESS], без сім'ї. Зі слів сусідів з'ясовано, що ніхто не бачив його дружини та дітей, останній позитивно не характеризується, як належний сім'янин, який би мав намір створити сім'ю, виховувати та доглядати дітей. [PERSON] не має постійного місця праці, користується тимчасовими заробітками, періодично перебуває у нетверезому стані, веде неупорядкований спосіб життя. Служба у справах дітей Сколівської райдержадміністрації 05.10.2018 року звернулась з листом до відділу - служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області, стосовно повернення дітей [PERSON] та [PERSON] на виховання батькові [PERSON] або надання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав. 27.11.2018 року надійшов висновок органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради Львівської області № 3-32/9247 від 13.11.2018 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] Враховуючи те, що відповідач будучи батьком вказаних дітей свідомо ухиляється від їх виховання та утримання, у зв'язку з чим просить даний позов задовольнити. 12.02.2019 року ухвалою судді зазначену справу прийнято до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання на 22.02.2019 року. 22.02.2019 року від голови Сколівської районної держаної адміністрації Львівської області - Янко Б.Я. надійшла заява, в якій останній просить проводити розгляд даної справи без представника адміністрації, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, просять замінити третю особу - Службу у справах дітей Сколівської районної держаної адміністрації Львівської області на Службу у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області. 22.02.2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 12.03.2019 року. Крім того, залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Службу у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області та виключено з числа учасників справи - Службу у справах дітей Сколівської районної держаної адміністрації Львівської області. Представник позивача Сколівської районної держаної адміністрації Львівської області в судове засідання не з'явився, однак в попередньо поданому клопотанні просить проводити розгляд даної справи без представника адміністрації, підтримавши позовні вимоги в повному обсязі, не заперечивши щодо заочного розгляду справи. а.с.27,40. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав, хоча був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду, а.с. 34, 38. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області в судове засідання не з'явився, надіславши заяву про розгляд зазначеної справи у їхній відсутності та підтримання пред'явленого позову, а.с. 39. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Зі згоди позивача, яким надіслано до суду клопотання, в якому зазначено, що у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Частинами 2, 3 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до вимог ч. 3, ч. 4 ст. 155 СК України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3, особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України, а також при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, повинен з'ясувати безліч обставин, які дають підстави для позбавлення таких прав щодо дитини. Згідно преамбули Європейської конвенції про здійснення прав дітей, ратифікованої Україною, визначається важливість ролі батьків у захисті та підтримці прав і найвищих інтересів дітей, зважаючи на те, що Держави в разі необхідності мають також брати участь у такому захисті й у такій підтримці. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що стверджується наявними в матеріалах справи свідоцтвами про народження останніх серії [NUMBER] від 06.03.2017 року та серії [NUMBER] від 17.12.2009 року, а.с. 5, 6. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1978 року народження, щодо його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за № 3-32/9247 від 13.11.2018 року вбачається, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області вважає за доцільне позбавити відповідача по справі [PERSON] батьківських прав, відносно його малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], виходячи з пояснень [PERSON] від 09.10.2018 року, з яких вбачається, що малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], не є його дітьми, у нього не має можливості доглядати за ними та їх утримувати. А також характеристики голови правління ОСББ «Квартал - 76» від 11.10.2018 року, з якої вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], без сім'ї. Зі слів сусідів з'ясовано, що ніхто не бачив його дружини та дітей, останній позитивно не характеризується, як належний сім'янин, який би мав намір створити сім'ю, виховувати та доглядати дітей. [PERSON] не має постійного місця праці, користується тимчасовими заробітками, періодично перебуває у нетверезому стані, веде неупорядкований спосіб життя (а.с. 2, 7, 8). Натомість відповідно до наявного в матеріалах справи витягу з рішення виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області за № 255 від 13.11.2018 року про вирішення питань, пов'язаних із захистом прав дітей вбачається, що виконавчий комітет затвердив висновок органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1978 року народження, а.с. 3. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що відповідно до роз'яснень викладених в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п. 16 зазначеної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і безумовним втручанням у права, які передбачені ч. 1 ст. 8 Конвенції, тому обставини цієї справи належить проаналізувати через призму умов ч. 2 цієї статті. Для цього суд вважає необхідним звернутись до прецедентної практики ЄСПЛ як джерела права (п. 4 ст. 10 ЦПК України). У справі «Хант проти України» (Заява N 31111/04) під час розгляду питань позбавлення батьківських прав у п. 50 Рішення Суд зазначив, що «…втручання не становить порушення статті 8, якщо воно здійснене "згідно із законом", відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей…» Позивач Органу опіки та піклування Сколівської районної держаної адміністрації Львівської області порушив питання позбавлення батьківських прав для захисту інтересів малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], внаслідок ухилення їх батька від виконання своїх обов'язків. Висновок компетентного державного органу також обґрунтований інтересами дітей. Тому, суд приходь до переконання, що процедура позбавлення батьківських прав у даному випадку переслідувала законну мету. Щодо «необхідності у демократичному суспільстві», суд вважає, що ця необхідність має бути пов'язана з діями батька, під час вирішення питань позбавлення його батьківських прав і прийняття рішень із цього приводу компетентними органами (органи опіки та піклування, місцевого самоврядування, органи внутрішніх справ, суд). Як зазначено у висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Дрогобицької міської ради Львівської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1978 року народження, малолітніх дітей 13.09.2018 року відібрано від матері [PERSON], [INFO], оскільки виникла безпосередня загроза їх життю та здоров'ю. На даний час діти тимчасово влаштовані у сім'ю. Натомість, відповідач тривалий час не проживає з дітьми, не цікавиться життям дітей, не відвідує дітей, не займається їх вихованням та як встановлено - зловживає алкоголем, веде аморальний спосіб життя, матеріально дітям не помагає. Отже, судом встановлено, що відповідач від виконання своїх обов'язків відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], щодо їх утримання та виховання ухиляється, не відвідує їх, не допомагає матеріально, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікуванням дітей, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дітьми взагалі, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти та взагалі відзначає, що це не його діти. За таких обставин суд вважає, що такі дії відповідача є навмисними і свідомо направлені на звільнення від утримання, догляду і будь-якого піклування, пов'язаного з вихованням дітей. Таке ставлення батька об'єктивно не може сприяти нормальному вихованню дітей, яким потрібно постійно відчувати на собі батьківську любов, піклування, увагу та турботу. Вищенаведене дає суду підстави для задоволення позову в частині позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав, відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], оскільки відмова батька від дітей є неправозгідною та суперечить моральним засадам суспільства. Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття, суд, перевіривши матеріали справи, приходить до переконання, що така вимога підлягає до задоволення з огляду на наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. У разі їх ухилення від його виконання аліменти можуть стягуватись за рішенням суду. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття (ст. 180 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 15.05.2006 року «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким, вона проживає, вправі звернутися до суду із відповідним позовом. Вимогами ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Разом з тим, згідно вимог ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів на неповнолітніх дітей, в даному випадку суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вимоги розумності та справедливості і визначає їх в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі заяви і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити до негайного виконання. При наявності у позивача доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, позивач не позбавлена можливості заявити вимогу про збільшення розміру аліментів.

Outcome: approved