Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-09 00:00:00

05.04.2017 року [PERSON] звернулась до Арбузинського районного суду Миколаївської області з позовом до ПАТ «[PERSON] Аваль» про стягнення грошових коштів, безпідставно списаних з її рахунку в сумі 3\~207,88 грн. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що вона перебуває на обліку в Управління соціального захисту населення Арбузинської райдержадміністрації (УСЗН Арбузинської РДА) та отримує державну допомогу як опікун неповнолітньої дитини. В січні 2017 року вона отримала в Арбузинському відділенні ПАТ «[PERSON] Аваль» платіжну картку для отримання виплат, нарахованих Управлінням соціального захисту населення. 10.01.2017 року на її картковий рахунок було зараховано кошти від УСЗН Арбузинської РДА в сумі 5\~205,50 грн. 11.01.2017 року відповідач без її згоди, попередження або повідомлення списав з рахунку позивача грошові кошти в сумі 3\~207,88 грн. Вважаючи, що грошові кошти були списані неправомірно і без належних підстав, позивач просить стягнути їх з відповідача на свою користь. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги [PERSON] підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Також пояснила, що ані їй, ані позивачу не відомо про існування кредитних зобовязань перед банком, або судових рішень, за якими могло б бути правомірно списано грошові кошти з рахунку позивача. Позивач в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином. До початку судового засідання від представника відповідача надійшла заява, в якій він просить розгляд справи проводити без його участі в звязку з великою завантаженістю. Від представника відповідача, крім того, надійшли заперечення на позовну заяву в яких він вказує, що у 2007 році позивач отримала кредит за договором між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є відповідач, у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 17\~969,00 грн. під 29,5% річних, за яким внаслідок неналежного виконання позивачем взятих на себе зобовязань утворилась заборгованість. В січні 2017 року при оформленні матеріальної допомоги [PERSON] вказала номер кредитного карткового рахунку для зарахування коштів з УСЗН Арбузинської РДА. 10.01.2017 року кошти надійшли на рахунок та згідно до умов кредитного договору були списані в рахунок погашення кредитної заборгованості. Посилаючись на норми цивільного законодавства України, вважав списання коштів в рахунок погашення кредитної заборгованості правомірним та просив у задоволенні позову відмовити. Враховуючи пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд зробив наступний висновок. Відповідно до ч. 1 ст.\~1066 ЦК України\~за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно з ч. 1 ст.\~1068 ЦК України\~банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Підстави для списання грошових коштів з рахунку визначені ст. 1071\~ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Відповідно до ст. 26.1\~Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»\~платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Згідно з ч.ч.1, 3\~ст.10 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Частиною 1\~ст.60 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яки вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положення ч.1 ст. 60 ЦПК України були додатково розяснені відповідачу в ухвалі від 07.06.2017 року. З наданих сторонами доказів вбачається, що [PERSON] призначена опікуном над неповнолітнім [PERSON], [INFO] та перебуває на обліку в УСЗН Арбузинської РДА і їй призначено допомогу на дітей, над якими встановлено опіку (а.с. 7,8,9). На імя [PERSON] відкритий банківський рахунок №0915983400 в ПАТ «[PERSON] Аваль». Згідно виписки за банківським рахунком №0915983400 на імя [PERSON] (ідентифікаційний номер [NUMBER]), наданої ПАТ «[PERSON] Аваль» від 03.07.2017 року за період з 01.01.2017 по 04.04.2017 року, 10.01.2017 року на даний рахунок банком зараховано виплати УСЗН в сумі 5\~205,50 грн., 11.01.2017 року банком вчинено транзакцію з відрахування з даного рахунку грошових коштів в сумі 3\~207,88 грн., 11.01.2017 року відбулась транзакція зі зняття готівки з карткового рахунку в сумі 2\~000,00 грн. за карткою №418837******1467 (а.с.39). Дані обставини сторонами не оспорюються. Крім того з вказаної виписки вбачається, що доступний баланс, незнижуваний залишок, поточний кредитний ліміт, заблокована сума, сума відстрочених платежів за рахунком №0915983400 становить 0,0 грн. Із копії сторінки з банківської програми БАСС, здійсненої 06.06.2017 року (а.с.25), наданої представником відповідача на підтвердження своїх заперечень, вбачається, що за номером кредитного рахунку 22038999024106, номер клієнта 1514733, номер договору 014808-112/67855 на імя [PERSON], в банку рахується заборгованість 90\~624,74 грн. (а.с.25). При цьому обліковий запис в програмі БАСС не містить інформації щодо ідентифікаційного коду позичальника та номеру пластикової картки, прикріпленої до даного кредитного рахунку, як і не містить відомостей щодо кредитора. Доказів укладення кредитного договору між позивачем та відповідачем та його умови суду відповідачем не надано. Доказів, що підтверджують наявність розпорядження [PERSON] на списання грошових коштів, наявність судового рішення або наявність підстав для здійснення договірного списання коштів також суду не надано. Доводи відповідача, викладені в його запереченні щодо зазначення [PERSON] номеру кредитного карткового рахунку для зарахування коштів з УСЗН Арбузинської РДА не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються матеріалами справи, оскільки номери кредитного рахунку в обліковому записі в програми БАСС на імя [PERSON] та номер банківського рахунку на який були зараховані кошти від УСЗН Арбузинської РДА є очевидно різними. За приписами ч. 1\~ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів. Таким чином, судом не встановлено наявності передбачених законодавством України підстав для списання ПАТ «[PERSON] Аваль» грошових коштів в сумі 3\~207,88 грн. з рахунку позивача. Відповідно до\~статті 1073 ЦК України\~у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування коштів з його рахунку банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ч. 1 статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифіковано Україною відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції») кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст.ст.319,\~321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.п.2, 5, 6 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом, судовий захист цивільного права та інтересу, а також справедливість, добросовісність та розумність. Оцінивши та дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що ПАТ «[PERSON] Аваль», безпідставно списавши грошові кошти з рахунку позивача, порушив його право власності, передбачене ст.ст.319,\~321 ЦК України, тому суд приходить до висновку, що таке підлягає відновленню шляхом стягнення з відповідача грошових коштів. На підставі ст.ст.\~209,\~212-215,\~218 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved