Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

06.10.2015 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до ПАТ «Перший Український міжнародний банк», ПП «Територія дитячої білизни», [PERSON] про визнання договору поруки недійсним. Зазначає, 02.07.2014 року між нею та ПАТ «ПУМБ» було укладено договір поруки № 1.13 -16/П-2 на виконання зобов'язань ПП «Територія дитячої білизни» по кредитному договору. Вказує, що договір поруки із банком не укладала, не підписувала, повноважень на його підписання нікому не надавала, а договір підписаний невідомою для нею особою. Просить визнати недійсним договір поруки № 1.13-16/П-2 від 02.07.2014 року, стягнути із відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] щодо заявлених вимог заперечила та просила у їх задоволенні відмовити. Представник відповідача ПП «Територія дитячої білизни» та [PERSON]в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча повідомлялися належним чином про дату, час та місце розгляду справи, заперечень чи пояснень по суті заявлених вимог не подали, а тому справа слухалася у їх відсутності по наявних у ній матеріалах. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши подані суду докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку що позовні вимоги слід задовольнити. Судом установлено, що 02 липня 2014 року між ПАТ «Перший Український міжнародний банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 1.13-16/П-2, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань, що випливають з кредитного договору № 1.13-16 від 14.03.2013 року. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи № 188 від 05.01.2016 року підпис у графі "Поручитель" в рядку «[PERSON].» в договорі поруки № 1.13-16/П-2 від 02.07.2014 - виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON]; підпис у графі «Поручитель» в рядку [PERSON] в договорі поруки № 1.13-16/П-2 від 02.07.2014 - виконаний не особою, зразки (вільні, умовно-вільні та експериментальні) підписів, якої надані експерту для порівняльного дослідження; підпис у графі «Поручитель» в рядку [PERSON] в договорі поруки № 1.13-16/П-2 від 02.07.2014 - виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] (а.с.43-49). Відповідачем не надано жодного доказу, який би спростовував висновок експертизи. Вищевказаний висновок експерта суд вважає обґрунтованим, таким, що не суперечить матеріалам справи, в суду не виникло сумнівів щодо його правильності. За вимогами ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмові формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Так, за вищевказаними вимогами, договір поруки має бути укладений у письмовій формі. В той же час, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] вищевказаний договір поруки не підписувала, правочин не вчиняла, не виявляла своєї волі на його укладення, а тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] щодо визнання недійсним договору поруки № 1.13-16/П-2 є підставними та підлягають до задоволення. Отже, договір поруки № 1.13-16/П-2 від -2.07.2014 року слід визнати недійсним. Відповідно до ст. 86, 88 ЦПК України із відповідача ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на користь [PERSON] слід стягнути 487,20 грн. судового збору та 900,48 витрат за проведення судової почеркознавчої експертизи.

Outcome: approved