Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON], [INFO], м. Вінниця , проживаючого за адресою [ADDRESS], місце роботи - локомотивне депо ст. Жмеринка Південно-Західної залізниці, машиніст на її користь додаткові витрати на оплату навчання у розмірі ?, що становить 9345,00 грн. вартості навчання дочки з усіх видів його заробітку. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 24.09.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Тарасівською сільською радою Жмеринського району, Вінницької області. На даний час шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. 25.09.2008 року рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області стягнуто з відповідача на її користь на утримання дочки [PERSON] аліменти і строк стягнення встановлено до виповнення дочкою повноліття. На даний час їхня дочка навчається на першому курсі Вінницького торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету, за спеціальністю «Туристичне обслуговування», на контрактній основі, строк навчання з 01.09.2014 року по 01.02.2018 року. Загальна вартість освітньої послуги за договором становить 18690,00 грн., стипендію дочка не отримує, працювати та заробляти власні кошти можливості не має, тому потребує матеріальної допомоги батька, а батько - відповідач має реальну можливість надавати таку допомогу оскільки працює та має стабільний доход. Відповідач не намагається добровільно спілкуватись із нею та надавати допомогу, в даному випадку, виплачувати кошти на навчання. Дочка проживає є разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Окрім дочки, у неї на утриманні є син - [PERSON], який також навчається на контрактній формі. Вона не в змозі самостійно утримувати їхню дочку, у зв'язку з тим, що їй необхідні кошти на оплату навчання, проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Окрім цього позивачка є інвалідом II групи, не працює, отримує пенсію в розмірі 2350,13 грн., тому не має можливості у повному обсязі оплачувати витрати на оплату навчання дочки. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. В наданій до суду заяві від 28.04.2015 року просила дану справу розглянути у її відсутність. Представник позивачки [PERSON] 06.05.2015 року надала до суду заяву про уточнення позовних вимог та просила стягнути з відповідача [PERSON] до користь [PERSON] додаткових витрат у розмірі ? від витрачених коштів на оплату навчання, що складає 1535,00 грн. Судові витрати просила покласти на відповідача та дану справу розглянути у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання надав заяву, в якій уточненні позовні вимоги по справі [PERSON] про стягнення з нього додаткових витрат у розмірі ? від витрачених коштів на оплату навчання, що складає 1535,00 грн. визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Просив справу розглянути у його відсутність. Суд вважає, що позов належить задовольнити, оскільки він ґрунтується на законі, визнаний відповідачем, це визнання не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб та згідно до положень ч.1,2 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов"язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Згідно ч.3 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб ( не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні відповідно до матеріалів справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.09.1995 року (а.с.4), який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу розірвано 22.01.2009 року (а.с.5). Під час спільного проживання у шлюбі з відповідачем позивачка [INFO] народила дочку [PERSON], в свідоцтві про народження якої записаний та є батьком відповідач по справі [PERSON] (а.с.13). До складу сім'ї позивачки входить син [PERSON], 1997 року народження та дочка [PERSON], 1999 року народження (а.с.12). Згідно рішення Жмеринського міськрайонного суду від 25.09.2008 року присуджено стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини його доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 04.09.2008 року і до повноліття дітей. Рішення набуло законної сили 06.10.2008 року (а.с.16). Згідно договору №10 про навчання (підготовку), дочка сторін [PERSON] навчається на першому курсі Вінницького торговельно-економічного коледжу Київського національного торговельно-економічного університету (а.с.7-8) за спеціальністю «Туристичне обслуговування», на контрактній основі, стипендії не отримує, строк навчання з 01.09.2014 року по 01.02.2018 року. (а.с. 6). Позивачка [PERSON] є інвалідом II групи (а.с. 15) та отримує пенсію в розмірі 2350,13 грн.(а.с.15). Позивачкою [PERSON] згідно копій квитанцій від 20.08.2014 року, 16.09.2014 року, 22.10.2014 року, 17.12.2014 року та 27.01.2015 року внесено суму 3070 грн. за навчання дочки [PERSON] у Вінницькому торговельно-економічного коледжі. Під час навчання дочка сторін [PERSON] потребує матеріальної допомоги, а саме коштів на харчування, підручники, навчання, проїзд, покупки одягу та інше. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини є обґрунтованими та за необхідне їх задовольнити в розмірі уточненому представником позивачки [PERSON] Данні обставини визнаються відповідачем, тому відповідно до ст. 61 ЦПК не підлягають доказуванню. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 243, 60 грн.

Outcome: approved