Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

11 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] на період навчання, в розмірі ј частини заробітку (доходу) щомісячно, посилаючись на те, що їх син [PERSON] , [INFO] , навчається на 1 курсі денної форми навчання в Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». ЇЇ заробітна плата складає 6000,00 гривень, що явно не достатньо для її проживання та утримання сина. Син фактично знаходиться на її утриманні і через це вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. 27 січня 2021 року ухвалою суду позовна заява прийнята до розгляду з відкриттям провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, відповідачу був встановлений строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач правом подання відзиву та заперечення до суду, у порядку статті 179 ЦПК України, не скористався. Позивач [PERSON] до суду не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина у зв`язку з навчанням. Відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно ст.211 ЦПК України, особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст.247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] народження , є рідним сином відповідача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 23.01.2003, яка міститься в матеріалах справи. [PERSON] є студентом 1 курсу групи ІА-01 факультету інформатики та обчислювальної техніки денної форми навчання у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського». Термін навчання з 14.09.2020 по 30.06.2024, що підтверджується довідкою № 3 від 05.01.2021 року, яка долучена до матеріалів справи. Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як зазначено в рекомендаціях Пленуму Верховному Суду України викладених в постанові від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язковою сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч.1 ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст.ст.182, 200 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи обставини справи, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню суд враховує матеріальне становище відповідача, який офіційно працевлаштований, отримує щомісячно заробітну плату, його згоду з позовними вимогами, відсутність інших осіб на його утриманні та відсутність аліментних зобов`язань перед третіми особами, - тому вважає можливим стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу відповідача, щомісячно, починаючи з дати звернення позивача до суду, тобто з 11 січня 2021 року та до припинення навчання сина, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Вказана частка буде наближеною до задоволення матеріальних потреб дитини, при цьому, не спричинить виникнення дисбалансу інтересів інших осіб, що забезпечить рівність сторін по забезпеченню дитини, не допустить дискримінаційного ущемлення прав позивачки та перекладання на неї усього тягаря матеріального утримання спільної з позивачем дитини. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст.141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 908,00 гривень підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved