Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Вимоги позовної заяви обґрунтовані тим, що 01.03.1997 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, який надалі було розірвано. Під час шлюбу, наприкінці 2007 року позивач та відповідач дійшли згоди, щодо необхідності покращення житлових умов та придбання житла. 21.11.2007 року подружжям, а саме відповідачем, було укладено Договір про участь у Фонді фінансування будівництва виду А частини площі житлового будинку по [ADDRESS] № 212/05-100/29-38/1-07. Окрім того, подружжям, а саме відповідачем, 21.11.2007 року було укладено Договір іпотечного кредиту № 37/07-333 для оплати вартості квартири. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між Відповідачем та ПуАТ «КБ Хрещатик» було укладено договір іпотеки №37/07- 333-01, а між Позивачем та ПуАТ «КБ Хрещатик» було укладено договір поруки. Також подружжям було використано право на участь у програмі надання пільгових довготермінових кредитів молодим сім`ям, яка передбачена Положенням про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в місті Києві, яке затверджено рішенням Київради від 18.11.2004 року №570/1980. Так, між Відповідачем, Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації та ПуАТ «Комерційний банк «Хрещатик» 21.11.2007 року було укладено тристоронній договір № 333 про порядок компенсації відсотків за користування кредитом, часткове погашення кредиту, наданого за договором іпотечного кредиту. 11.09.2008 року об`єкт інвестування за вказаними вище договорами, а саме квартира [ADDRESS] було передано за актом прийому-передачі №1989 Відповідачу. В подальшому за відповідачем було зареєстровано право власності на квартиру, а відтак позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, згідно вимог якого просить визнати за нею право власності на Ѕ (одну другу) частку квартири [ADDRESS] , стягнути з відповідача суму понесених судових витрат. Ухвалою суду від 25.02.2020 року вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Ухвалою суду від 12.03.2020 відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. 19.08.2020 від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про поділ спільного сумісного майна подружжя. Згідно вимог позовної заяви позивач просив суд визнати об`єктом права спільної сумісної власності подружжя квартиру за адресою [ADDRESS] ; здійснити розділ спільного сумісного майна (квартири) між сторонами наступним чином: визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири за адресою [ADDRESS] ; визнати боргове зобов`язання, що виникло на підставі Договору іпотечного кредиту № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик»; Договору від 13.10.2008 року про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик»; Договору іпотеки № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик»; Договору від 12.12.2008 року про внесення змін до договору іпотеки № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик» спільним сумісним зобов`язанням подружжя [PERSON] та [PERSON] ; стягнути з [PERSON] 1/2 частину грошових коштів сплачених позивачем [PERSON] у рахунок погашення спільних сумісних боргових зобов`язань подружжя за період листопад 2019 року - серпень 2020 року у сумі 3650 грн. Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що разом з набуттям певних прав (право власності на кватиру), сторони по справі на підставі вищезазначених договорів набули й спільних обов`язків у вигляді боргових зобов`язань з виплати отриманого кредиту на придбання квартири. Так, згідно умов Договір іпотечного кредиту № 37/07-333 від 21.11.2007 року, та договору від 13.10.2008 року про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту № 37/07-333 від 21.11.2007 року кредитор (Банк) надав позичальнику (позивачу) довготерміновий іпотечний кредит в сумі 316 847 грн. 12 коп. з метою фінансування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 09 жовтня 2035 року. Згідно графіку погашення заборгованості, позичальник зобов`язався повертати кредитні кошти шляхом сплати щомісячного платежу в сумі 730 грн. Позивач з моменту укладення вказаних кредитних договорів належним чином щомісяця вносив щомісячні платежі в рахунок погашення заборгованості. На момент припинення сімейних відносин між сторонами та розірвання шлюбу 15.11.2019 року заборгованість за кредитом становить приблизно 140000 грн. Відповідно до Договору № 000033 від 06.07.2020 року відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги за Договором іпотечного кредиту № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик», та Договору № 000033 від 06.07.2020 року відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за Договором іпотеки № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеного між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик», новим кредитором за вказаними зобов`язаннями є АТ «Комерційний Індустріальний Банк». Тобто, належність майна, отриманого внаслідок укладення одним із подружжя кредитного договору, договору позики тощо, до спільної сумісної власності подружжя зумовлює виникнення в іншого з подружжя також й обов`язку, щодо солідарного задоволення перед кредитором, узятих іншим із подружжя грошових зобов`язань. Таким чином, вищезазначені договори, що були укладені позивачем в інтересах сім`ї створюють солідарні обов`язки для відповідачки по справі, яка є солідарним боржником перед кредитором у виконанні обов`язку з повернення кредиту за квартиру. Відповідно до ухвали, внесеної до протоколу судового засідання від 24.09.2020 року було прийнято зустрічну позовну заяву до спільного розгляду. Відповідно до ухвали, внесеної до протоколу судового засідання від 05.11.2020 року, вирішено закрити підготовчий розгляд справи та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні встановивши загальний порядок дослідження доказів. Представники позивачки (за первісним позовом) - [PERSON] , [PERSON] , вимоги первісної позовної заяви підтримали, просили суд про її задоволення, щодо вимог зустрічного позову представники заперечували, посилаючись на те, що суд не має повноважень втручатись в господарську діяльність юридичної особи (банку), встановлюючи за сторонами в рівних частках виконання обов`язку за кредитним договором або ж визнавати борг колишнього подружжя спільним зобов`язанням, також не вбачається правових та фактичних підстав для стягнення 3 650 грн. Представник відповідача (за первісним позовом) - [PERSON] вимоги зустрічної позовної заяви підтримав, просив суд про її задоволення, одночасно заперечував, щодо заявлених вимог первісного позову, посилаючись на їх недоведеність та необґрунтованість. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи дійшов наступних висновків. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 01.03.1997 року між сторонами було зареєстровано шлюб, який надалі Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 15 жовтня 2019 року № 754/11966/19, було розірвано. Під час перебування в шлюбі, в інтересах сім`ї, з метою придбання житла для спільного проживання відповідачем було укладено наступні правочини: Договір № 212/05-100/29-38/1-07 від 21.11.2007 року про участь у Фонді фінансування будівництва виду А чистини площі житлового будинку [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик»; 21.11.2007 року, між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик» був укладений Договір іпотечного кредиту № 37/07-333М, за умовами якого Банк надає Позичальнику в порядку, передбаченому цим Договором, Положенням «Про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла в м. Києві» затвердженим рішенням КМР від 18.11.2004 року № 570/1980, довготерміновий Іпотечний кредит в сумі 316 847, 12 для інвестування в будівництво житла з кінцевим терміном погашення 09.10.2035 року з встановленням графіку погашення кредиту. Кредит надається шляхом безготівкового перерахування кредитних коштів за реквізитами Договору про участь у фонді фінансування будівництва № 212/05-100/29- 38/1-07 від 21.11.2007 (п.п. 1.1., 1.2. Договору іпотечного кредиту) та Договір Іпотеки № 37/07-333М-01, за умовами якого Іпотекодавець, з метою забезпечення виконання власних зобов`язань у повному обсязі ( в тому числі щодо сплати неустойки та відшкодування збитків), що випливають з договору іпотечного кредиту №37/07-333М від 21.11.2007, передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку майнові права на квартиру, що стане власністю Іпотекодавця у майбутньому згідно з договором про участь у фонді фінансування будівництва № 212/05-100/29-38/1-07 від 21.11.2007, укладеним Іпотекодавцем з Іпотекодержателем, згідно якого Іпотекодержатель як Управитель зобов`язаний за кошти, внесені Іпотекодавцем, профінансувати будівництво об`єкту нерухомості, а саме: трикімнатної квартири № 158 (сто п`ятдесят вісім), загальною проектною площею 90, 62 кв.м., вартістю 352 052, 36 грн., розташованої в будинку [ADDRESS] , та передати цей об`єкт Іпотекодавцю у власність - надалі «предмет іпотеки». За домовленістю сторін заставна вартість предмета іпотеки становить 352 052, 00 грн. (п.п. 1.1., 1.2. Договору іпотеки). 21.11.2007 року між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик» був укладений Договір поруки № 37/07-333М-03. Крім того, 21.11.2007, укладений між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик» був укладений Договір від 08.09.2008 року про внесення змін та доповнень до договору про участь у Фонді фінансування будівництва виду А чистини площі житлового будинку [ADDRESS] № 212/05-100/29- 38/1-07. 13.10.2008 року між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик» був укладений договір про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту № 37/07-333М від 21.11.2007 року. Відповідно до свідоцтва про право власності квартира [ADDRESS] , належить [PERSON] на праві приватної власності, свідоцтво видане на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 15.09.2008 року, № 1590-С/КІ. За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно вирішити питання, коли саме сторонами припинений шлюб; обсяг спільного майна, нажитого за час ведення спільного господарства; джерел його придбання, наявності боргів подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Належність майна до об`єктів права спільної сумісної власності визначено статтею 61 СК України, згідно з частиною третьою якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, внаслідок укладення та виконання зазначених правочинів сторони по справі подружжя [PERSON] та [PERSON] набули у приватну власність квартиру за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ст. 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно зі ст. 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшенням, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира була набута сторонами за час шлюбу в інтересах сім"ї і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд доходить висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по Ѕ частині квартири, що знаходиться по [ADDRESS] . При цьому, норма частини третьої статті 61 СК України кореспондує частині четвертій статті 65 СК України, яка передбачає, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. За таких обставин, за нормами сімейного законодавства умовою належності того майна, яке одержане за договором, укладеним одним із подружжя, до об`єктів спільної сумісної власності подружжя є визначена законом мета укладення договору - інтереси сім`ї, а не власні, не пов`язані з сім`єю інтереси одного з подружжя та яке використане саме в інтересах сім`ї. Таким чином, вищевказані договори, що були укладені [PERSON] в інтересах сім`ї створюють солідарні обов`язки для [PERSON] , яка є солідарним боржником перед кредитором у виконанні обов`язку з повернення кредиту на квартиру. Як вбачається зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно довідки від 25.09.2020 року вбачається, що 21.11.2007 [PERSON] було надано кредит у сумі 316 847, 12 у валюті грн., згідно договору іпотечного кредиту № 37/07-333М від 21.11.2007 р., укладеного між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик». Станом на 25.09.2020 залишок заборгованості складає 131 230, 72 грн., простроченої заборгованості немає. Таким чином, суд дійшов висновку про визнання залишку заборгованості за Договором іпотечного кредиту № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик»; Договором від 13.10.2008 року про внесення змін та доповнень до договору іпотечного кредиту № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик»; Договором іпотеки № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик»; Договором від 12.12.2008 року про внесення змін до договору іпотеки № 37/07-333 від 21.11.2007 року, укладеним між [PERSON] та ВАТ «КБ Хрещатик» в розмірі 131230,72 грн. станом на 25.09.2020 спільним сумісним зобов`язанням подружжя [PERSON] та [PERSON] . Крім того, вже після припинення сімейних відносин між сторонами та розірванням їх шлюбу, позивачем за рахунок особистих грошових коштів було сплачено у рахунок погашення заборгованості за вказаним кредитом за період листопад 2019 року - серпень 2020 року - 7300 грн. Відповідно до викладеного в Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі № 638/9020/14 (провадження № 61-17269св18, коли кредитне зобов`язання виникло під час шлюбу, але його виплата була здійснена вже після припинення шлюбних відносин за рахунок особистих коштів одного з колишнього подружжя, відповідно до змісту ст. ст. 57, 60, 69, 71 СК України половина вартості сплаченої суми припадає на частку іншого з колишнього подружжя За таких обставин, суд дійшов висновку, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь відповідача половина сплачених [PERSON] після розірвання шлюбу коштів в рахунок погашення вищевказаного кредиту (за період листопад 2019 року - серпень 2020 року, а саме 7300 грн./2 =3650 грн.). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи та наданих доказів, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову первісного та зустрічного позову сторін у справі. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial