Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

01.08.2013 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до ПАТ КБ "Правекс-Банк" про визнання виконавчого напису № 224 приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу [PERSON] від 06.04.2009 року про звернення стягнення на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності - таким, що не підлягає виконанню. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі виконавчого напису звернено стягнення на нерухоме майно, квартиру [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності. Позивач посилається на те, що під час вчинення даної нотаріальної дії нотаріусом допущено ряд порушень, що є підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та зазначає те,що банк досудову вимогу про дострокове погашення заборгованості [PERSON] не надсилав. Зазначені факти стали підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала. Надала до суду заперечення, в яких зазначила, що посилання позивача на відсутність письмової вимоги про усунення порушення є необгрунтованими. Також подала до суду заяву про застосування строків позовної давності, посилаючись на ту обставину, що виконавчий напис вчинено нотаріусом 06.04.2009 року, державним виконавцем відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого напису, яке отримано позивачем 22.06.2009 року, тому вважає, що перебіг строку позовної давності закінчився 25.05.2012 року. Третя особа до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Суд, оглянувши матеріали справи, надані докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими, такими, що стосуються цивільних правовідносин, урегульовані положеннями ЦК України. Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони є рівними учасниками судового розгляду та на підставіст.60 ЦПК України повинні довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 17.04.2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір про відкриття кредитної лінії № 3175-012/07 Ф (а.с. 13-21), відповідно до умов якого, банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті для споживчих цілей на загальну суму 392 000 дол. США строком до 17.04.2010року зі сплатою 15 % річних за час фактичного користування кредитом. В забезпечення виконання умов зобов'язання між [PERSON] та АКБ « Правекс- Банк» 17.04.2007 року укладено договір іпотеки № 3175-012/07Ф,за яким іпотекодавець для забезпечення виконання своїх зобов'язань перед іпотекодержателем за кредитним договором передала в іпотеку, належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] ( а.с.6-12). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 06.04.2009 року на підставі виконавчого напису №224, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед банком в сумі еквівалентній 410 248,00 дол. США, звернено стягнення на нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на праві приватної власності ( а.с.22). Постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби ГУЮ в Одеській області від 17.04.2012 року прийнято до виконання виконавче провадження по виконанню виконавчого напису №224, виданого 06.04.2009 року. ( а.с. 23). На підставі ст. 15 ЦК Україникожна особа має право на захистсвогоцивільного права у разійогопорушення, невизнання, абооспорювання. Кожна особа має право на захистсвогоінтересу, який не суперечитьзагальним засадам цивільногозаконодавства. Судовийзахистцивільних прав та інтересів, шляхом визнаннявідповідного права, гарантується ст. 16 ЦК України, з якоївбачається, щокожна особа має право звернутись до суду за захистомсвогоособистогонемайновогоаб омайнового права та інтересу. Згідно зі ст. 12 Закону України « Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцемобов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання- звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст.ст. 33,35 Закону України « Про іпотеку», згядно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про зверенення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишиться без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. З положень ч.1 ст. 35 Закону України « Про іпотеку» випливає, що звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки можливе тільки за умови дотримання її положень, яка передбачає: 1) пред'явлення боржникові та у відповідних випадках майновому поручителю письмової вимоги про усунення порушення забезпечення іпотекою зобов'язання, в якому встановлюється не менш як тридцятиденний строк для усунення порушень та містить попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги; 2) незадоволення вимог іпотекодержателя протягом установленого ним строку, який не може бути менший за тридцять днів. Недотримання цих правил є перешкодою для звернення стягнення на предмет іпотеки, але не перешкоджає зверненню з позовом до боржника про виконання забезпеченого іпотекою зобов'язання відповідно до ч.2 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Згідно зі ст. 87 Закону України « Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України « Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до ч.1 п. 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Згідно із ч.2 п. 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти дні з моменту одержання боржником письмової вимоги про усунення порушень. Виконавчий напис на іпотечному договорі, що передбачає задоволення вимоги іпотекодержателя за основним зобов'язанням, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами основного зобов'язання, вчиняється нотаріусом за умови подання іпотекодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання. АКБ « Правекс - Банк» направив [PERSON] досудову вимогу від 28.07.2008 року за № 103858/38 з повідомленням про необхідність погашення існуючої, станом на 28.07.2008 року, заборгованості по кредиту на суму 407 053 дол. США. Пропонують у добровільному порядку, протягом тридцяти днів з моменту отримання даного повідомлення, сплатити існуючу заборгованість ( а.с. 90-91). На підтвердження направлення даної вимоги банк надав копії повідомлень про вручення поштового відправлення, та отримання вимоги ( а.с. 92,93). 30.01.2009 року АКБ « Правекс-Банк» направив вимогу № 18963/38, що станом на 30.01.2009 року загальна сума заборгованості [PERSON] становить 380 448 дол. США ( а.с.94-95). Представник позивача заперечував, що вимоги були отримані позивачем, а відповідач не надав доказів, що саме ці вимоги були направлені. На підтвердження направлення вимоги надали копії підтверджень про вручення поштового відправлення ( а.с. 96,97). Заборгованість та інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України (ч.2 п. 284 Інструкції). Пунктом 1 Переліку документів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставне майно; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Судом враховуються твердження представника позивача, що він не згодний із вказаною в виконавчому написі сумою заборгованості та вважає її набагато більшою за реальний розмір заборгованості, оскільки з матеріалів справи вбачається, що, відповідно до вимоги АКБ « Правекс-Банк» від 28.07.2008 року заборгованість становила 407 053 дол. США, від 30.01.2009 року -380 448 дол. США , однак в виконавчому написі № 224 від 06.04.2009 року, звернено стягнення на нерухоме майно[ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості на суму 410 248,00 дол. США ( а.с.22). Збільшення розміру заборгованості ніж та, що зазначена в досудових вимогах ( вимогах про дострокове погашення, вимогах про усунення порушень тощо) не може свідчити про безспірність заборгованості боржника, а як наслідок є підставою для визнання виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню. Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Представник відповідача по справі подала до суду заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності, посилаючись на ту обставину, що виконавчий напис № 224 було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 06.04.2009 року. Постановою державного виконавця від 12.06.2009 року відкрито виконавче провадження та копія постанови направлена на адресу [PERSON], та зазначає, що боржник отримала постанову про відкриття виконавчого провадження 22.06.2009 року, таким чином перебіг строку позовної давності почався 23.06.2009 року та закінчився 23.06.2012 року, оскільки 23.06.2012 року припало на суботу - вихідний день, то днем закінчення строку позовної давності був перший робочий день- 25.06.2012 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд вважає, що [PERSON] дізналась, про існування виконавчого напису № 224 10.03.2011 року з акту опису і арешту майна, де є її власний підпис ( а.с. 58-61). Суд критично ставиться до таких тверджень представника відповідача, оскільки із копії поштового відправлення не зрозуміло, хто саме його отримав. Із копії доданого до заяви про застосування наслідків спливу строків позовної давності, повідомлення про вручення поштового відправлення не вбачається, що адресат отримав саме постанову № В-3/67 від 12.06.2009 року про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого напису, оскільки відсутній опис вкладення до цього листа ( а.с. 55). Інші надані до суду документи, а саме: копія акту опису й арешту майна від 10.03.2011 року(а.с.58- 61), копія заяви позивача про проведення рецензування від 21.06.2011 року ( а.с. 62), копія постанови про прийняття до виконання виконавчого провадження від 17.04.2012 року (а.с.64), виходячи з положень ст. 257 ЦК України, про пропущення позивачем строку позовної давності до вимог про визнання виконавчого напису № 224 від 06.04.2009 року таким, що не підлягає виконанню, не підтверджують той факт коли саме позивач дізналась про його існування. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується лише судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивачу слід стягнути судові витрати в сумі 229, 42 грн. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин. Таким чином, суд вважає, що позов є законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved