Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

У лютому 2019 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 13.06.2003 року. Від цього шлюбу народилось дві дини: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що на даний час сини проживають з нею. Витрати на лікування, озровлення, харчування, фізичне здоров'я, психічний стан, створення належним умов для розвитку природних здібностей, витрати на здобуття освіти у навчальних закладах, спортивних та культурних закладах та розваги дітей в рік становлять приблизно 94000 грн. Досягти згоди, щодо розміру аліментів на дітей в добровільному порядку їй та відповідачу не вдалося, а тому вона звернулась до суду з вказаним позовом. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання синів. у твердій грошовій сумі у розмірі по 3500 грн. щомісячно і до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. У відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначив, що він постійно підтримує зв'язок з дітьми, цікавиться їхнім життям та здоров'ям. Доводи позивача, що ним не надаються кошти на утримання дітей, не відповідають дійсності, та зазначено лише для того, щоб сформувати негативну думку суду про нього, як батька, який не виконує своїх обов'язків. З 01.07.2016 року офіційно працює в ТОВ «Консалт Агро» та обіймає посаду водія з заробітною платою 5313 грн. Звертає увагу суду, що за адресою свого проживання, проживає зі своєю матір'ю, яка є пенсіонером та особою похилого віку, яка потребує матеріальної допомоги та підтримки, враховуючи мінімальний розмір соціальних виплат. Сплачувати аліменти у розмірі 3500,00 грн. щомісячно на кожну дитину він не в змозі, з врахуванням викладених в відзиві обставин та просив суд повністю відмовити в стягненні аліментів. У судовому засіданні 07 березня 2019 року відповідач позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дітей у розмірі 33% щомісячно. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку. Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, 93.06.2013 року [PERSON] та [PERSON] вступили в зареєстрований шлюбу, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.11). 07.02.2007 року шлюбі між позивачем та відповідачем було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.13). В судовому засіданні з пояснень сторін встановлено, що до липня 2018 року, не дивлячись на розірвання шлюбу, сторони продовжували проживати однією сім'єю. Від цього шлюбу у позивача та відповідача народилось дві дитини: син [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.12, 14). Судом з'ясовано, що діти постійно мешкають з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Діти перебувають на утриманні матері, [PERSON] з липня 2018 року у добровільному порядку сплачує по 1000 грн. щомісяця на двох дітей, але суми матеріальної допомоги, достатньої для належного забезпечення потреб дітей та їх розвитку. За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №78-ХІІ, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За положеннями ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Надані відповідачем докази засвідчують, що його мати є непрацездатного віку, проте не підтверджує того факту, що вона перебуває на утриманні відповідача. Враховуючи обставини, викладені у ч. 1 ст. 182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. на кожну дитину, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення з урахуванням грошового забезпечення, яке повинна надавати на утримання дитини її мати [PERSON], є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Стосовно твердження відповідача, що суд, визначаючи розмір аліментів, повинен їх визначити у розмірі не більшому ніж 33 %, суд зазначає наступне. Національним законодавством визначено мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня 2019 року встановлено у розмірі 2027,00 грн. встановлено нормою п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2019 рік". Незважаючи на те, що дія закону «Про Державний бюджет України на 2019 рік" поширюється на всю території України, слід враховувати, що при сталому розмірі мінімального прожиткового мінімуму купівельна спроможність у кожній адміністративно-територіальній одиниці може відрізнятися. Очевидним є факт, що вартість життя в м. Києві перевищує показники в інших регіонах України, а тому кошти для належного забезпечення потреб дитини, її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, яка мешкає в Києві, необхідні у більшому розмірі ніж мінімально визначено законом. Визначаючи розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], суд виходив з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини за місцем її проживання (м. Київ), а також враховував розмір середньої номінальної заробітної платні у м. Києві (де мешкає відповідач). Відповідно до норми ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовна заява подана [PERSON] 11 лютого 2019 року, тому суд присуджує стягнення аліментів саме з цього дня. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 2000 грн. щомісячно на кожну дитину з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з 11.02.2019 року і до досягнення кожною дитиною повноліття. За приписами п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191 СК України, та,

Outcome: partial