Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Позивач звернувся із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 10.01.2014 року вона уклала з відповідачем договір банківського вкладу №271964 (вклад «Лояльний»). Сума вкладу склала 1000 гривень. 13.01.2014 року вона уклала додатковий договір №1 до договору банківського вкладу №271964 від 10.01.2014 р., відповідно до умов якого поповнла вклад на суму 39000 гривень. 16.01.2014 року було укладено додатковий договір №1 до договору банківського вкладу №271964 від 10.01.2014 р., згідно з яким вона поповнила вклад на суму 160000 гривень. Таким чином сума вкладу становить 200\~000 гривень. 22.12.2014 року позивач звернулась до банку з псьмовою заявою про дострокове розірвання банківського вкладу та видачу суми вкладу в розмірі 200\~000 гривень, де датою розірвання зазначила 15.01.2015 року. Однак отримати усі наявні кошти готівкою одноразово через банкомат або у касі банку вона не змогла. Позивач самостійно знімає невеликими сумами (в рамках обмежень банком видачі готівки) депозитні кошти. Позивач просила стгнути з відповідача за договором банківського вкладу 147\~000 грн., проценти за користування депозитними коштами банком в розмірі 16939 грн. 89 коп., 3% річних в сумі 2032 грн. 79 коп., інфляцію в сумі 74259 грн. 48 коп., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати на адвокатські послуги в розмірі 2200 грн. Уточнивши позовні вимоги, позивач остаточно просила стягнути з відповідача відсотки за користування депозитними коштами банком в розмірі 9618,42 грн., інфляцію в розмірі 61938,85 грн., 3% річних в розмірі 1154,21 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати на адвокатські послуги в розмірі 2200 грн. Позивач та їїпредставник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду предявленого до нього позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи, відповідно до вимог ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим прийняти заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали страви, суд приходить до наступного. Згідно зі ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд, зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до п. 3.3 Положення «Про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами», яке затверджено постановою правління Національного банку України за № 516 від 03.12.2003р., банки повертають вклади (депозити) та сплачують нараховані проценти у строки, що визначені умовами договору банківського вкладу (депозиту) між вкладником і банком. За договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), зобов*язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї, на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ч.1 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу, або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строкового вкладу). Ця угода між банком та клієнтом є видом договірних зобовязань і тому за порушення зобовязання однією стороною вона повинна відповідати за нормами ЦК України. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтею 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов*язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобовязання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 10.01.2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний Банк «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу №271964 (вклад «Лояльний»), за яким позивач передала відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 грн. до 15 квітня 2015 року, зі сплатою 25% річних з 10.01.2014 р., 3% річних з 15.01.2015 року. Договором передбачені умови дострокового розірвання договору, яке здійснюється за письмовою заявою вкладника про дострокове розірвання цього договору, днем дострокового розірвання цього договору є дата, зазначена у заяві вклданика. Відповідно до умов договору [PERSON] внесла кошти на депозит в сумі 1000 грн., що підтверджується квитанцією №3742. Крім того, договором була передбачена можливість здійснення додаткових внесків (поповнення) до вкладу. 13.01.2014 року між сторонами було укладено додатковий договір №1 до договору банківського вкладу №271964, за яким позивач поповнила вклад на суму 39000 грн., що підтверджується квитанцією №6457. 16.01.2014 року сторони уклали додатковий договір №1 до договору банківського вкладу №271964, за яким позивач поповнила вклад на суму 160 000 грн., що підтверджується квитанцією №4353. Відповідно до п. 2 зазначеного додаткового договору сума вкладу з дати підписання договору становить 200\~000 гривень. 22.12.2014 року [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» з письмовою заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу №271964 від 10.01.2014 року та видачу суму вкладу в розмірі 200000 грн., датою розірвання вважати 15.01.2015 року. Однак [PERSON] не змогла отрмати через касу банку або банкомат всю суму влкдау відразу, та отримувала вклад та відсотки у період з 15.01.2015 р. по 12.08.2015 р. шляхом зняття готівки через банкомат. 12.08.2015 року позивачу була повернута остаточна сума грошового вкладу, тобто з порушенням строку, визначеного договором. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином, проценти на банківський вклад нарахоуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові. Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 28.01.2015 року (справа №6-247цс14). Як зазначалося, 22.12.2014 року [PERSON] звернулась до відповідача з заявою про дострокове розірвання договору банківського вкладу з15.01.2015 року. Проте відповідач повернув всю суму вкладу лише 12.08.2015 р., тобто мала місце затримка виплати коштів по вкладу поза строком встановленим договором. Відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК україни зобов*язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою аба надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов*язання банку з повернення вкладу не є виконаним. До банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобов*язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Позивачем, з урахуванням заяви про уточнення розміру позовних вимог, остаточно заявлено вимоги про стягнення заборгованості по відсоткам за користування кредитом у період з 15.01.2015 р. по 12.08.2015 р. із розрахунку 25% відсотків річних, які підлягають нарахуванню за умовами договору до дня, який передує поверненню коштів вкладнику. Таким чином, в межах пред*явлених [PERSON] вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню відсотки за фактичний термін розміщення депозиту із розрахунку, наведеного позивачем, який не був спростований відповідачем, в сумі 9618,42 грн. Суд вважає обгрунтованими вимоги [PERSON] до ПАТ "Комерційний банк "Фінансова ініціатива" в частині стягнення інфляційних втрат за період з січня 2015 року по серпень 2015 року в сумі 61938 грн. 85 коп., беручи до уваги розраунок, наданй позивачем, який був зроблений у відповідності до листа Верховного Суду України №62-97 від 03.04.1997 р. та з урахуванням інформації Головного Управління статистики у Миколаївській області щодо індексів споживчих цін у січні-серпні 2015 року. Крім того підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стянення з відповідача на її користь 3 % річних за період з 15.01.2015 року по 12.08.2015 року в розмірі 1154,21 грн., відповідно до наведеного позивачем розрахунку, який відповідачем оспорений не був. На підставі ст.ст. 79, 84 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу, надану в суді адвокатом складання позовної заяви, за участь у судовому засіданні, в розмірі 2200 грн., підтверджені квитанцією №00004 від 08.05.2015 р. В задоволенні позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з відповідача компенсації моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. необхідно відмовити, оскільки договором банківського вкладу, укладеного між сторонами, відшкодування моральної шкоди банком за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання не передбачено. Таким чином, між сторонами склалися договірні правовідносини, які регулюються зобов'язальним правом та не передбачають стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 749,11 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial