Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Позиція позивача та відповідача, процесуальні дії, вчинені по справі. Позивач звернувя до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. На обґрунтування позову зазначає, що згідно заповіту, посвідченого 31 грудня 2014 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 618, [PERSON] , 1937 року народження, на випадок своєї смерті все своє майно, що буде належати їй на день смерті за законом заповідала, [PERSON] , [INFO] . [INFO] спадкодавець [PERSON] померла в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть Серії [NUMBER] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на її спадкове майно, тобто земельну ділянку розміром 2, 66 га ( рілля ) для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер: 5324881200:00:016:0038, а також 0, 27 умовних кадастрових гектарів сіножатей, що розташовані на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( колишньої Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області) та належали останній на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ №155804, що доводиться довідками відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.12.2020 року за № 877/116-2. З повідомлення відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 877/116-2 від 22.12.2020 року слідує, що [PERSON] проведено заміну сертифіката на право на земельну частку ( пай) серія ПЛ № 0278002 на Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 155804 загальною площею 2,66 га рільних земель для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324881200:00:016:0038 на території Вишняківської сільської ради. Сіножаті не включені до складу даної земельної ділянки. По КСП « Ленінський шлях» на території Вишняківської сільської ради уточнений розмір земельної частки ( паю) сіножатей становить - 0, 27 га умовних кадастрових гектар, згідно схеми організації території земельних часток ( паїв) в межах розпайованих земель КСП. На сіножаті документація не виготовлялася, кадастровий номер не присвоєно. В судове засідання позивач не з"явився, але в позовній заяві прохав суд провести розгляд справи за його відсутності. В судове засідання представник відповідача Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області не з"явився, але подали заяву про розгляд справи за відсутності представника міської ради. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3ст. 211 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється,що відповідає положенням ч. 2ст. 247 ЦПК України. Врахувавши позицію позивача, дослідивши матеріали справи, врахувавши думку відповідача, викладену у письмовій заяві, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом. Згідно заповіту, посвідченого 31 грудня 2014 року приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 619, [PERSON] , 1936 року народження, на випадок своєї смерті все своє майно, що буде належати йому на день смерті за законом заповідав, [PERSON] , [INFO] . [INFO] спадкодавець [PERSON] помер в с. Вишняки Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть Серії [NUMBER] . Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно, тобто земельну ділянку розміром 2, 80 га ( рілля ) для ведення особистого селянського господарства , кадастровий номер: 5324881200:00:016:0039, а також 0, 27 умовних кадастрових гектарів сіножатей, що розташовані на території Хорольська міська рада Лубенського району Полтавської області ( колишньої Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області) та належали останньому на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ №155805, що доводиться довідками відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 22.12.2020 року за № 877/116-2. З повідомлення відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області № 877/116-2 від 22.12.2020 року слідує, що [PERSON] проведено заміну сертифіката на право на земельну частку ( пай) серія ПЛ № 0273702 ( рілля та сіножаті ) на Державний акт на право власності на земельну ділянку Серія ПЛ № 1558045 загальною площею 2,80 га рільних земель для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 5324881200:00:016:0039 на території Вишняківської сільської ради. Сіножаті не включені до складу даної земельної ділянки. По КСП « Ленінський шлях» на території Вишняківської сільської ради уточнений розмір земельної частки ( паю) сіножатей становить - 0, 27 умовних кадастрових гектар, згідно схеми організації території земельних часток ( паїв) в межах розпайованих земель КСП. На сіножаті документація не виготовлялася, кадастровий номер не присвоєно. Згідно із статтею 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1235 Цивільного кодексу України позивач, [PERSON] , є спадкоємицею за заповітами померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , яка прийняла їх спадщину, тому має право на вказане спадкове майно. З повідомлень приватного нотаріуса Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань В.В. від 01.12.2020 року за № 146/01-16 та № № 147/01-16 слідує, що у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме земельних ділянок, площею 0,2355 га, які розташовані на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( колишньої Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області) позивач не має можливості оформити право власності на спадкове майно та отримати свідоцтва про право на спадщину померлої [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] в нотаріальному порядку, тому позивачу роз`яснено необхідність звернутись до суду з відповідним позовом для визнання права власності на спадкове майно. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань В.В. від 14 травня 2018 року позивач, [PERSON] отримала у спадок земельну ділянку площею 2, 7956 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5324881200:00:016:0039, що розташована на території Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області та належала померлому [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 155805, виданого 10 січня 2006 року відділом Хорольським районним відділом земельних ресурсів. ( Спадкова справа № 45/2017. Зареєстровано в реєстрі № 361). Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Хорольського районного нотаріального округу Полтавської області Горбань В.В. від 16 липня 2015 року позивач, [PERSON] отримала у спадок земельну ділянку площею 2, 6551 га, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5324881200:00:016:0038, що розташована на території Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області та належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 155804, виданого 10 січня 2006 року відділом Хорольським районним відділом земельних ресурсів. ( Спадкова справа № 21/2015. Зареєстровано в реєстрі № 446). Отже, не успадкованою залишилась земельна ділянка у розмірі 0, 27 га сіножатей в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( колишньої Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області ), що належала померлій [INFO] [PERSON] згідно з довідкою відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області за № 877/116-2 від 22.12.2020 року та Сертифікату на право на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0278002, а також земельна ділянка у розмірі 0, 27 га сіножатей в умовних кадастрових гектарах, що розташована на території Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області ( колишньої Вишняківської сільської ради Хорольського району Полтавської області ) і належала померлому [INFO] [PERSON] згідно з довідкою відділу у Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області за № 877/116-2 від 22.12.2020 року та Сертифікату на право на земельну частку ( пай) Серія ПЛ № 0273702. Норми права, застосовані судом. Згідно з ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осібю право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності встановлена судом. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Поняття власності чи «майна» за ст. 1 Першого протоколу Конвенції тлумачиться дуже широко, охоплює цілу низку інтересів економічного характеру. За рішеннями Європейського суду з прав людини «майном» в розумінні статті 1 Протоколу 1 до Конвенції вважається законне і обґрунтоване очікування набуття майна або майнового права. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав - це застосування цивільно-правових засобів з метою забезпечення цивільних прав. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спобіг, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інетерсу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відтак, зазначена норма визначає об`єкт захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні чи невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для повновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Матеріально-правовий аспект захисту цивільних прав та інтересів насамперед полягає в з`ясуванні, чи має особа таке право або інтерес та чи були вони порушені або було необхідним їх правове визначення. При цьому слід виходити з положень ст. 11 ЦК України про підстави виникнення цивільних прав і цивільних обов`язків. Відповідно до них цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, передбачених актами цивільного законодавства, Конституцією України та міжнародними договорами України, а також із дій осіб, не передбачених цими актами, але які породжують цивільні права та обов`язки. Рішенням Конституційного Суду України від 01.12.2004 року №1-10/2004 визначено, що охоронюваний законом інтерес треба розуміти - це прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони для задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності та іншим загально-правовим засадам. Таким чином, під способами захисту суб`єктивних цивільних прав/інтересів розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться повновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та охоронюваних законом інтересів. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. У вказаній нормі визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України випливає, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом ніж той, який встановлений договором або законом. Законодавчі обмеження матеріально- правових способів захисту цивільно права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст.ст. 8-9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Такий правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13. За даних обставин суд приходить до висновку, що права позивача є доведеним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved