Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-21 00:00:00

08.11.2019 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , який укладений між [PERSON] та [PERSON] 16.09.1998 року, посвідчений Біржею нерухомості та основних фондів «Україна» за реєстровим №Н10-1123, та визнати за [PERSON] право власності на вказаний житловий будинок з надвірними будівлями. В обґрунтування позовних вимог вказує, що в жовтні 2019 року позивач вирішив розпорядитися своєю власністю, в зв`язку з чим [PERSON] за довіреністю позивача звернулася до приватного нотаріуса Валківського нотаріального округу Харківської області Дем`яненко В.О. з приводу продажу належного позивачу житлового будинку з надвірними будівлями, але нотаріус запропонував позивачу звернутися до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, оскільки він не посвідчений нотаріально. Свого часу позивач сплатив за будинок з надвірними будівлями суму в розмірі 11768 грн. до посвідчення договору на Біржі та прийняв його шляхом реєстрації та проживання в ньому, тобто при укладенні договору сторонами досягнуто всіх істотних умов і договір виконано сторонами в повному обсязі. З моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями. Представник позивача зазначила, що положеннями ст.227 ЦК УРСР, який діяв на час спірних відносин, було передбачено, що договір купівлі продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо однією зі сторін є громадянин. Проте, згідно ч.2 ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Суперечливі норми законодавства призвели до того, що укладений позивачем договір купівлі-продажу та зареєстрований товарною біржею не був посвідчений у нотаріальному порядку. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 13.11.2019 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та роз`яснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Згідно рекомендованого повідомлення представник відповідача 19.11.2019 року отримав позовну заяву з додатками, але правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому ст.174 ЦПК України порядку учасники справи не скористалися. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Представник позивача подала заяву про розгляд справи за їх відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача\~ сільський голова Усань Н.І. повідомила, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову, просить розгляд справи проводити за відсутності представника сільської ради. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.09.1998 року позивачем та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу №Н10-1123, за умовами якого позивач прибав у [PERSON] за 11768 грн. житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , належав їй згідно свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 11.09.1998 року виконавчим комітетом Сніжківської сільської ради на підставі його рішення від 10.09.1998 року №67. Згідно п.п.4,5,7 Договору купівлі продажу сторони домовилися про вартість товару, сума якої сплачена позивачем до реєстрації правочину на біржі, а продавець в свою чергу зобов`язався звільнити нерухомість та надати позивачу до 16.09.1998 року. Договір підписаний та зареєстрований на Біржі нерухомості і основних фондів «Україна» на підставі біржового контракту №Н10-1123 від 16.09.1998 року та протоколу біржових торгів та підлягає реєстрації в органах технічної інвентаризації. На підставі ст.15 ЗУ «Про товарну біржу» правочини, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню (п.п.9-11 Договору купівлі продажу). З 10.09.1998 року позивач зареєстрований в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується даними паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого 12.04.2008 року Валківським РВ ГУМВС України в Харківській області. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-06-00-093987, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №91, [PERSON] на па підставі рішення виконкому Сніжківської сільської ради №47 від 03.06.1999 року передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,79 гектарів в межах згідно з планом, яка розташована за адресою: [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку - 0,25 га, а решту 0,54 га - для ведення особистого підсобного господарства. Згідно реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, який записано у реєстрову книгу №1 за реєстровим №32, житловий будинок в цілому 21.09.1998 року зареєстрований Валківським БТІ на праві приватної власності за [PERSON] . Таким чином, умови договору сторонами виконані. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Сніжківською сільською радою, актовий запис №36. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Ст.319 ЦК України встановлює, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності за положеннями ст.321 ЦК України є непорушним і ніхто не може протиправно бути обмеженим в реалізації свого права власності. За змістом ст.325 ЦК України суб`єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, що відповідно за законом не можуть їм належати. Згідно ст.227 ЦК УРСР, яка діяла на час спірних відносин, договір купівлі\~продажу жилого приміщення повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недотримання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору. Ст.15 ЗУ «Про товарну біржу»\~в редакції, що діяла на момент виникнення цих правовідносин, встановлено що угоди, зареєстровані на біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до\~ч.2\~ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). Згідно положень ст.662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. За ч.3\~ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до\~п. 4 Постанови\~Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28.04.1978 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними згідно з ЦК УРСР", якщо угода потребує нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду її правонаступників вправі визнати угоду дійсною. Оцінивши надані докази у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, суд доходить висновку про дійсність договору купівлі-продажу житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , укладеного 16.09.1998 року між [PERSON] та [PERSON] , в зв`язку з чим вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на спірний житловий будинок з надвірними будівлями. На підставі викладеного,

Outcome: approved