Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

12.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до[PERSON], та просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та аліменти на утримання позивача у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що 15.11.2014 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського МРУЮ у Донецькій області, актовий запис № 480. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям не склалися, фактично позивач та відповідач припинили спільне поживання з початку липня 2016 року. Малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач змушена утримувати сина самостійно. Як вказує позивач, [PERSON] всі зароблені кошти витрачає тільки на свої потреби. Оскільки позивач не отримує від відповідача ніякої матеріальної допомоги на утримання їх спільної дитини, і в добровільному порядку надавати не збирається, до того ж позивач на даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, вона була змушена звернутися з вказаним позовом до суду. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити на підставах, викладених у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений під розписку. У судовому засіданні 30.08.2016 року визнав позов частково, а саме в частині стягнення аліментів на дитину, в задоволенні позову частині стягнення аліментів на дружину категорично заперечував. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, судом встановлено наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], 15 листопада 2014 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], був укладений шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського МРУЮ у Донецькій області, актовий запис № 480 (арк.с.7). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 06.02.2015 року Віділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Артемівську реєстраційної служби Артемівського МРУЮ у Донецькій області, [INFO] народився [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 144. Батьками дитини вказані [PERSON] та [PERSON] (арк.с.6). З липня 2016 року сторони проживають окремо один від одного, оскільки шлюбні відносини між подружжя фактично припинені. Малолітня дитина проживає разом з позивачем, відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, тому позивач змушена утримувати сина самостійно. Відповідач, являючись батьком дитини зобов'язаний згідно ст. 180 СК України утримувати її до досягнення нею повноліття, але матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча є працездатним, отримує стабільний заробіток, аліменти нікому не сплачує. Згідно ст.179 Сімейного Кодексу України аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Згідно ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на дитину підлягають задоволенню, а саме про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч. 4 ст. 84 СК України). Частиною 6 ст. 84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Із наведених доказів вбачається, що сторони проживають окремо, позивач виховує і утримує дитину сама, наразі знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, відповідач має можливість утримувати дитину та дружину, так як здоровий та працездатний, інших утриманців не має, непрацездатних батьків не має, тому позивач доказала своє право на стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини та її. Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів обґрунтовані і підлягають задоволенню. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн. Згідно статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів, у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved