Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Яготинської районної державної адміністрації Київської області про визначення місця проживання дітей, припинення стягнення аліментів, стягнення аліментів на утримання дітей та повернення безпідставно одержаних коштів, в котрому зазначено, що він з відповідачкою зареєстрував шлюб 20 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Згурівського районного управління юстиції Київської області, актовий запис №34. Згідно рішення Яготинського районного суду Київської області від 21 березня 2013 року шлюб був розірваний. Від спільного подружнього життя вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати разом з матірю за місцем її проживання з другим чоловіком в с. Сотниківка Яготинського району Київської області. Проте, незважаючи на факт проживання дітей навіть не в одному місці (позивач з новою родиною проживав в м. Яготині, діти в с. Сотниківка Яготинського районута с. Лизогубова Слобода Згурівського району), позивач постійно займався вихованням дітей. Згідно судового наказу Яготинського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року з нього щомісячно стягуються на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його доходу, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви - 23 березня 2018 року і до повноліття дітей. На час винесення судового наказу дочка [PERSON], [INFO], проживала у бабусі й дідуся (батьків матері дитини) в с. Лизогубова Слобода Згурівського району Київської області; син - [PERSON], [INFO], проживав разом із матірю за місцем її проживання з другим чоловіком - в с. Сотниківка Яготинського району Київської області. Проте, в квітні 2018 року, син повідомив його про те, що мати вживає спиртні напої, постійно знущається з нього та наносить тілесні ушкодження. Після даного повідомлення, він спілкувався з відповідачкою та прохав її не чіпати сина. Однак, 27 квітня 2018 року відповідачка знову нанесла [PERSON] тілесні ушкодження, в звязку з чим він був вимушений звернутися до Яготинського відділення поліції. 1 травня 2018 року він знову звертався до Яготинського відділення поліції із заявою про прийняття міри відносно [PERSON] та 17 травня 2018 року забрав сина до себе. 21 травня 2018 року він звертався із відповідною заявою до Сотниківської сільської ради щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки вона веде аморальний спосіб життя та знущається з сина.Того ж дня, він також звернувся до служби у справах дітей та сімї Яготинської РДА із заявою про визначення місця проживання дітей разом з ним, оскільки на той час і дочка (з 25 травня 2018р.) і син вже проживали у нього. 7 червня 2018 року комісією з питань захисту прав дитини при Яготинській райдержадміністрації було рекомендовано тимчасово на період літніх канікул визначити місце проживання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у сімї батька, в [ADDRESS]. [PERSON] рекомендовано належним чином виконувати свої батьківські обовязки, більше уваги приділяти дітям, усунути причини, що сприяють невиконанню матірю батьківських обовязків. В той же час, після визначення місця проживання дітей разом з ним тимчасово на період літніх канікул, відповідачка жодного разу не відвідувала дітей, не надавала на дітей матеріальної допомоги, а навпаки, отримувала аліменти нібито на утримання дітей (згідно судового наказу від 12 квітня 2018 року в розмірі 3 137,49 гривень) та використала їх не за призначенням. Діти проживають разом з ним та його новою дружиною [PERSON], по [ADDRESS], що підтверджується актом обстеження депутата Яготинської міської ради Київської області [PERSON] від 21 вересня 2018 року. 1 вересня 2018 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], пішли навчатися до Яготинського навчального-виховного комплексу «Спеціалізована школа-загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №3» Яготинської районної ради Київської області. З огляду на вказані вище обставини, враховуючи те, що відповідачка після переїзду дітей до батька не проявляла до них уваги та взагалі не виконувала своїх материнській обовязків, діти не виявляли та не виявляють на даний час бажання повернутися до матері, крім того діти відвідують Яготинську НВК №3, він вважає за необхідне визначити постійне місце проживання дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], разом з ним. Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до ч.2 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини. За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років. З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. У разі задоволення його вимог, а саме, визначення місця проживання дітей разом з батьком, необхідно припинити стягнення з нього аліментів та визначити розмір матеріальної допомоги на утримання дітей зі сторони матері. Разом з тим, в період проживання дітей разом з ним, відповідачкою згідно судового наказу Яготинського районного суду Київської області від 12 квітня 2018 року за період з червня 2018 року і по даний час отримані аліменти в сумі 3 137,49 гривень. Вважає, що дані кошти повинні бути стягнуті з [PERSON] на його користь, як такі, що використані не призначенням та не на утримання дітей. Вважає, що вимога про повернення суми отриманих аліментів є правомірною, оскільки підставою отримання відповідачкою цих грошових коштів був судовий наказ суду про стягнення аліментів, правовою підставою виконання якої було знаходження дитини на утриманні матері. Просив визначити місце проживання неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], разом з ним за адресою [ADDRESS], припинити стягнення аліментів з нього на користь [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER], на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, згідно судового наказу від 12 квітня 2018 року, стягувати щомісячно із [PERSON], реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER], на його користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від всіх видів її доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття, стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 3 137,49 гривень 49 копійок, отримані нею в якості аліментів на утримання дітей. В підготовче засідання позивач та його представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача звернувся до суду з заявою, в котрій просив розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в підготовче засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, позов визнала. Представник третьої особи в підготовче засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, в заяві до суду просила розглянути справу у її відсутності, позов підтримала. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позов визнала та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved