Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

04 серпня 2020 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах позивач просить: визнати виконавчий напис №1041 вчинений 25.06.2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем таким, що не підлягає виконанню. Вимоги обґрунтовані тим, що вчиняючи спірний виконавчий напис, нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність вимог відповідача щодо стягнення заборгованості з позивача, а також, порушено вимоги положень Закону України «Про нотаріат», за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку. Крім того позивач зазначає, що сума заборгованості нарахована у вказаному виконавчому написі є безпідставною, оскільки на час вчинення виконавчого напису в суді перебував спір про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором. При цьому, як зазначає позивач ним оспорюються в судовому порядку умови договору, за яким нотаріусом запропоновано стягнути кошти у спірному виконавчому написі. Таким чином, позивач вважає, що нотаріусом безпідставно було вчинено вказаний виконавчий напис, а тому він звернувся до суду за захистом свого порушеного права. В той же час, на момент вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років з дня виникнення права вимоги, оскільки заборгованість виникла в 2009 році, а строк кредитного договору закінчився 19.03.2015 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 07.08.2020 року було відкрито спрощене провадження у даній справі без виклику сторін. 24.09.2020 року до суду надійшов відзив ТОВ «Вердикт Капітал» на дану позовну заяву, в якій відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог, з тих підстав, що вказаний виконавчий напис був вчинений нотаріусом із дотриманням вимог законодавства, при цьому, зазначаючи, що подані документи стягувачем для вчинення вказаного виконавчого напису - є підтвердженням безспірності заборгованості за кредитним договором, яку запропоновано стягнути з позивача за даним виконавчим написом. Вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав. Частина 1 статті 4 ЦПК України передбачає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено в судовому засіданні, 19 березня 2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №77.1/АК-00624.08.2, відповідно до умов якогоБанк надав Позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення та строковості грошові кошти в сумі 26 920,00 дол. США зі сплатою 9,0 % річних за користування кредитом строком до 19 березня 2015 року. 28.10.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду до кредитного договору №77.1/АК-00624.08.2 від 19.03.2008 року. При цьому, 19.03.2008 року між ВАТ «Родовід Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу №77.1/АК-00624.08.2-3, за яким заставодавець, для забезпечення виконання в повному обсязі своїх зобов`язань перед заставодежателем за кредитним договором №77.1/АК-00624.08.2 від 19.03.2008 року та можливих змін та доповнень до нього щодо сплати процентів, неустойки (штрафу, пені), вчасного та у повному обсязі погашення основної суми боргу за кредитом(ами) та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачено умовами Кредитного договору, відшкодування збитків, іншої заборгованості передає в заставу Заставодержателю належне йому на праві власності майно: автомобіль «Рено» державний номерний знак [NUMBER] . Позивач не заперечує факту укладення кредитного договору та отримання коштів. Крім того, судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.03.2015 року у справі №755/9175/14-ц було стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства "Родовід Банк" заборгованість по кредитному договору №77.1/АК-00624.08.2 в сумі 23753,38 дол. США, що в перерахунку на національну валюту станом на 25.12.2014р., становить 374 596,53 грн., та суму пені за прострочення кредиту у розмірі 374 596,53 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3 654 грн., всього стягнувши 752847,06 грн. 06 коп. Зазначене рішення було скасовано рішенням Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2015 року та ухвалено нове. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.04.2016 року було скасовано вищезазначені рішення суду першої та апеляційної інстанцій, а справу направлено на новий розгляд. Як вбачається, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 20.12.2016 року було зупинено провадження у зазначеній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №758/13052/16-ц за позовом [PERSON] та [PERSON] до ПАТ «Родовід Банк» про визнання недійсним пункту кредитно договору. Відповідно до матеріалів справи, зазначені спори щодо кредитного договору №77.1/АК-00624.08.2 від 19.03.2008 року - на даний час не розглянуті по суті. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, 25.06.2020 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк В.С. вчинено виконавчий напис, яким запропоновано: звернути стягнення на автомобіль марки «Рено» державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності [PERSON] ; за рахунок отриманих коштів від реалізації предмету застави, звернути стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором №77.1/АК-00624.08.2 від 19.03.2008 року, який було укладено з ВАТ «Родовід Банк», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Капітал». Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором №77.1/АК-00624.08.2 від 19.03.2008 року, настав, Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 30.06.2017 року по 22.05.2020 року, сума заборгованості складає 177028,77 грн. в тому числі: - 3% річних за період з 30.06.2017 року по 22.05.2020 року - 44312,71 грн.; - пеня в розмірі 1,6% від суми простроченої заборгованості за період з 30.06.2017 року по 22.05.2020 року - 132716,06 грн.; Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за №1041. Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Варава Р.С. 02.07.2020 року відкрив виконавче провадження №62463784 з примусового виконання зазначеного виконавчого напису. Відповідно ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до п. 19 частини 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. У відповідності до ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Главою 16 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно п. 1.1 даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно п. 1.2 Інструкції, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п. 1 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. №1172, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до ст. 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Пунктом 3.1 Інструкції визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, пункт 3.3 Інструкції передбачає, що якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Пунктом 3.5 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Як передбачено ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як зазначено у виконавчому написі, він вчинений за період з 30.06.2017 року по 22.05.2020 року. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема умов кредитного договору, позичальнику було надано кредитні кошти з 19.03.2008 року до 19.03.2015 року. Суду не надано доказів, що строк повернення кредиту було продовжено. Тобто в даному випадку, вбачається, що нотаріусом було вчинено виконавчий напис з порушенням трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України «Про нотаріат», за яким стягувач має право пред`явити вимогу щодо стягнення заборгованості, адже строк виникнення права такої вимоги, згідно умов кредитування - сплинув 19.03.2018 року. Так, з матеріалів справи вбачається, що на момент вчинення виконавчого напису №1041 від 25.06.2020 року, в провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебував спір стосовно кредитної заборгованості за вказаним договором. Крім того, вбачається, що позивач оспорював умови вказаного кредитного договору в судовому порядку та даний спір також перебував в провадженні суду на момент вчинення даного виконавчого напису. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Крім того, вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15 (ЄДРСР № 71825964). Суду не було надано доказів, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису надавались первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Отже, враховуючи зазначене, оскільки на момент вчинення оскарженого виконавчого напису №1041 вчиненого нотаріусом 25 червня 2020 року, існував спір стосовно заборгованості за кредитним договором, який оспорюється в судовому порядку, при цьому, виконавчий напис був вчинений нотаріусом з порушенням встановленого законом строку, вбачається, що в даному випадку наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved