Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та утримання на дружину, до досягнення дитиною 3-річного віку, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що від проживання в шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не виділяє належних коштів на утримання дитини. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Також, просить стягнути аліменти на її утримання у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення сином трьох років, починаючи з дня подання заяви. В судове засідання позивач не з'явилась, але надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги позову підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання. Згідно з вимогами ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з"явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не надав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, дослідивши та давши оцінку доказам по справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 09 серпня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі. Під час перебування у шлюбі у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-КЕ № 257563, видане Лохвицьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області від 23.03.2017 року, актовий запис № 49), батьком якої є [PERSON]. Дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Допомоги на утримання дитини відповідач не надає, домовленості про утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Так, відповідно ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів, що стосуються поліпшення захисту прав дитини на належне утримання" від 17 травня 2017 року № 2037-VIII , яким були внесені зміни до законодавства України щодо стягнення аліментів і який набрав чинності з 08 липня 2017 року, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно із статті 84 СК України «Право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини», ч. 1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч. 2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч. 3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч. 4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч. 5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч. 6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище позивачки і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення, суд прийшов до висновку, що [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття та на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі Оскільки позивач подала позов 26.12.2017 року, про що свідчить відмітка суду, суд прийшов до висновку, що аліменти підлягають стягненню з 26.12.2017 року. Також, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved