Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

10.04.2019 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом /а.с.3-4/, мотивуючи тим, що вона стала переможцем електронних торгів № 304697 з продажу нерухомого майна, належного на праві власності [PERSON] , а саме незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 10% та земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку площею 0,0721 га кадастровий номер [NUMBER] , розташованих по [ADDRESS] , які були проведені 20.12.2017 року, сплативши за придбане майно 67 545 грн. та отримавши акт державного виконавця про проведення електронних торгів. Вказане майно було реалізовано на електронних торгах в рамках виконавчого провадження № 51130735 стосовно боржника [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок погашення боргу в сумі 103 648 грн. за договором позики. Вона, як переможець торгів, звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про придбання майна, однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявні записи про арешт придбаного майна, накладений 11.02.2016 року на підставі ухвали Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області у справі № 2/484/1057/16. За таких обставин просить зняти заборону на відчуження житлового будинку готовністю 10% та земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку площею 0,0721 га кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] , накладену ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 11.02.2016 року у справі № 2/484/1057/16. Ухвалою суду 12.04.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі, призначено справу до розгляду у загальному позовному провадженні в підготовчому засіданні на 08.05.2019 року /а.с.1/. За клопотанням представник відповідача [PERSON] - адвоката Ремського Є.В., для ознайомлення із матеріалами справи підготовче засідання було відкладене на 28.05.2019 року /а.с.45/. 22.04.2019, 26.06.2019, 22.07.2019 та 05.08.2019 року Первомайський МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області надав письмові пояснення /а.с.25,67,83,92/, в яких зазначено, що на виконанні ДВС перебуває зведене виконавче провадження з виконання виконавчих листів № 2/484/1057/16 від 13.04.2016 року та № 2/484/134/14 від 05.01.2015 року про стягнення заборгованості з [PERSON] 01.06.2017 року в ході здійснення виконавчого провадження складено постанову про опис та арешт майна боржника. В подальшому, 02.11.2017 року складено заявку на реалізацію арештованого майна. Під час підготовки заяви державним виконавцем перевірялась інформація, наявна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відносно вказаного у позові майна, однак наявність обтяжень не є перешкодою в проведені реалізації майна боржника. Від Державного підприємство «Сетам» 26.04.2019 року в особі представника - адвоката Деяка Я.М., надійшли письмові пояснення /а.с.28-29/, в яких зазначено, що наявність обтяжень, накладених судом, не перешкоджає набуттю права власності переможцем електронних торгів, який набуває право власності на нерухоме майно у результаті примусової реалізації відповідно до Закону України «Про виконавче провадження». Інших заяв і клопотань по суті позовних вимог учасниками процесу не подано. Ухвалою суду від 28.05.2019 року закрите підготовче провадження в наданій справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 08.07.2019 року /а.с.59/. Судові засідання призначені на 08.07.2019, 25.07.2019 та 07.08.2019 року відкладенні у зв`язку з неявкою відповідачки [PERSON] . В судове засідання 15.08.2019 року позивачка [PERSON] не з`явилася. Її представник - адвокат Сотська С.О., надала заяву про розгляд справи у відсутність її та позивачки; позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ремський Є.В. надав заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову; розглянути справу у відсутність його та відповідача. Відзив на позов та докази відповідачем не подано. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася; про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином за зареєстрованим місцем проживання, однак рекомендовані поштові відправлення повернуті до суду за закінченням встановленого строку зберігання. Згідно довідки ЖБК «Дизеліст» [PERSON] з 2018 року не проживає за місцем реєстрації /а.с.95/, тобто її місцезнаходження невідоме. Відповідачка в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України своєчасно та належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що підтверджується роздруківками, наявними в матеріалах справи. Клопотання про відкладення розгляду справи та відзив до суду не надходили; причини неявки суду невідомі. Первомайський МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області надав заяву про розгляд справи у відсутність представника. Представник ДП «Сетам» в судове засідання не з`явився; про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином; причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду від 15.08.2019 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Вирішуючи надану справу за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що в провадженні Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області перебувала справа № 484/522/16-ц, провадження № 2/484/1057/16 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за борговою розпискою в сумі 103 648 грн. З метою забезпечення вказаного позову у наданій справі, ухвалою суду від 11.02.2016 року накладена заборона на відчуження майна [PERSON] - житлового будинку готовністю 10% та земельної ділянки площею 0,0721 га кадастровий номер [NUMBER] , переданої для будівництва і обслуговування даного житлового будинку по [ADDRESS] , а саме: заборонено [PERSON] або іншим особам, які будуть діяти в її інтересах за дорученням вчиняти будь-які дії, пов`язані з відчуженням вказаного майна, до закінчення розгляду справи по суті /а.с.75/. 10.03.2016 року за результатами розгляду винесено рішення, яким з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто всього 104 684 грн. 48 коп. Рішення набрало законної сили 22.03.2016 року /а.с.76/ та 13.04.2016 року видано виконавчий лист з метою примусового виконання /а.с.13/. 17.05.2016 року постановою старшого державного виконавця Первомайського МРВ ДВС ГТУЮ у Миколаївській області відкрито виконавче провадження № 51130725 з примусового виконання рішення суду /а.с.11/. Відповідно до акту державного виконавця про проведені електронні торги від 02.01.2018 року, 20.12.2017 року Державним підприємством «Сетам» відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 283/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1301/29431 були проведені електронні торги № 304697, реєстраційний номер лоту 249328 з продажу незавершеного будівництва житлового будинку готовністю 10% та земельної ділянки площею 0,0721 га кадастровий номер [NUMBER] , переданої для будівництва і обслуговування даного житлового будинку по [ADDRESS] . Переможцем торгів визнана [PERSON] , позивачка у справі, яка сплатила ціну продажу у розмірі 71 100 грн. (67 545 грн. + гарантійний внесок - 3 555 грн.). Вказане нерухоме майно належало [PERSON] та було реалізовано на підставі виконавчого провадження № 51130735 /а.с.7/. Позивачка звернулась до приватного нотаріуса Первомайського міського нотаріального округу Миколаївської області Мовчан А.С. з метою отримання свідоцтва про придбання зазначеного вище майна, однак постановою від 25.05.2018 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва у зв`язку з наявністю заборони на відчуження майна, накладеного ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області /а.с.12/. Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В роз`ясненнях, що містяться в пунктах 2, 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 3 червня 2016 року № 5 зазначено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих Законом України «Про виконавче провадження», ЦК України та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні, чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону. За положеннями ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження» реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 283/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30 вересня 2016 року за № 1301/29431арештоване майно (далі - майно) - рухоме або нерухоме майно боржника (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 Закону України «Про виконавче провадження»), на яке звернено стягнення і яке підлягає примусовій реалізації. Електронні торги - продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну Організатор електронних торгів, торгів за фіксованою ціною (далі - Організатор) - суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора (далі - Конкурс), передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. З аналізу змісту частини першої статті 650, частини першої статті 655 та частини четвертої статті 656 ЦК України можна зробити висновок, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Згідно з частиною першою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Ураховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України. Реалізація майна, що належало [PERSON] , було здійснено в інтересах належного відправлення судочинства з метою забезпечення виконання остаточного судового рішення, що є легітимною метою в "загальних інтересах" суспільства. Отже, збереження забезпечувальних заходів, вжитих судом для забезпечення позовних вимог [PERSON] створює перешкоди для власника [PERSON] на реалізацію її права на мирне володіння майном, непорушність якого гарантовано ст. 42 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції. Жодних заборон на здійснення виконавчих дій у виконавчому провадженні щодо примусової реалізації арештованого майна, на яке звернуто стягнення, ухвала суду від 11.02.2016 року, якою накладенна заборона на відчуження вказаного вище майна, не містить. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.2 та п.8 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03.06.2016 року за № 5, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу. При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору. Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Таким чином, рішення у справі № 484/522/16-ц, провадження 2/484/1057/16 набрало законної сили, а тому відпала необхідність у дії ухвали суду про накладення заходів забезпечення позову. Позивачка не є учасником справи, в межах якої такі заходи забезпечення позову було вжито, а тому не може звернутись до суду із заявою про їх скасування. Вона є переможцем за результатами проведення електронних торгів на нерухоме майно, яке належало [PERSON] , а тому має право звернутись до суду з наданим позовом. За наведених обставин, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року).

Outcome: approved