Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

06.12.2016р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] (далі - відповідач) аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], та стягувати в подальшому у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте 27.12.2016р. подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить їх задовольнити, розгляд справи просить провести за її відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання двічі не з'явився, хоча належним чином, в порядку визначеному ст. 74 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду, шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв'язку на адреси його місця проживання та реєстрації, що підтверджується матеріалами справи. Крім того, від відповідача до суду не надходило заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, а строк розгляду справи визначений ст. 157 ЦПК України закінчується, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що передбачено ст. 224 ЦПК України, та для проведення якого наявні всі необхідні умови. Дослідив письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2015 року по 2016 року та мають спільну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії [NUMBER] Дитина разом з позивачем проживає за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідками Сирівської сільської ради Миколаївської області № 810 від 31.10.2016р., № 872 від 23.11.2016р. та актом обстеження місця проживання позивача від 30.11.2016р. Спору щодо проживання дитини біля позивача у сторін немає. Позивач самостійно утримує дитину, яка на момент розгляду справи потребує матеріальної допомоги від свого батька. Відповідач матеріальної допомоги дитині не надає. Відповідач є здоровою працездатною особою. Судом не встановлено наявності у відповідача інвалідності чи перебування на утриманні відповідача непрацездатних членів сім'ї, інших неповнолітніх дітей. Вказані обставини вказують, що відповідач має можливість сплачувати аліменти мінімальної межі встановленої законодавством. З досліджених в судовому засіданні доказів вбачається, що між сторонами виникли правовідносини щодо стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття закріплений у ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За вимогами ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд, встановив вказані обставини, які відповідачем повністю визнано у порядку ст. 174 ЦПК України, та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць необхідно допустити рішення до негайного виконання. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", позивачі - у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях. Відповідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп., який визначається станом на час звернення позивача до суду з даним позовом.

Outcome: approved