overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 19 серпня 2000року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 2001року народження. В сім"ї з 2010року систематично виникали сварки, які привели до втрати між ними почуття взаєморозуміння, любові та поваги один до одного. З початку 2015року вони мешкають окремо. Донька знаходиться на цей час на її утриманні. Відповідач не бажає надавати їй матеріальну допомогу на утримання доньки добровільно, хоча працює та отримує доходи. Відповідач нікого не утримує та виконавчих проваджень відносно нього не відкрито . Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки його доходу, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позову до досягнення донькою повноліття. В судове засідання позивач не з"явилася. Надала суду заяву про розгляд справи в її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з"явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], 30.05.2001року народження (а.с.4) . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину \~ до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] \~ може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює, отримує дохід. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу, згоду відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 23 квітня 1999року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу в них народилася [INFO] донька [PERSON], яка в даний час проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Стосунки з відповідачем не склалися через різні погляди на життя, постійні сварки і непорозуміння. Вона має право одержувати від відповідача допомогу на утриманні дитини. Відповідач має можливість надавати допомогу, оскільки працює електромонтером і отримує заробітну плату в ТОВ "ДТЕК Високовольтні мережі" . Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги, осільки відповідач не надає матерільної допомоги на утримання доньки. Просить позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги і погодився сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює, отримує дохід. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов"язаний надавати матеріальну допомогу. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 551,20грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з 24 квітня 1993року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] народження. В сім"ї виникали свакри, що привело до фактичного припинення шлюбних відносин з листопада 2014року. Сумісне господарство не ведуть, мешкають окремо. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, хоча працює в ВО "Дружківкатепломережа" та отримує заробітну плату. Донька знаходиться на її утриманні . Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частину від доходу відповідча, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги і погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки від його доходу. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює, отримує дохід. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу, згоду відповідача сплачувати аліменти в заявленому розмірі. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з серпня 1993року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], 2001року народження. Відповідач офіційно ніде не працює, але постійно працює за кордоном в Росії - останню місце працйі м.Бодайбо Іркутської області - ЗАО "Маракан" машиністом екскаватору, заробітна плата в межах 15 тис грн місяць. До грудня 2014року чоловік надавав матеріальну допомогу на утримання доньки, а з грудня 2014року відмовився, бо вони вирішили припинити шлюбні відносини. . Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму, на утримання доньк [PERSON], до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судове засідання не з"явився. Надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, розмір заявлених аліментів не оспорює. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON] . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд вважає, що відповідач [PERSON] може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов'язаний надавати матеріальну допомогу. В зв'язку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що з серпня 2014року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі .Від шлюбу мають сина [PERSON] 07 червня 2011року народження. На даний час вони з відповідачем мешкають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина є інвалідом і вона постійно знаходиться з ним, не працює. Вона отримує допомогу від соцуправління, але цих коштів не вистачає для повного забезпечення дитини. Інших доходів вона не має. Відповідач працює, отримує доход і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини . Просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/3 частка від його доходів, але не менше мінімуму встановленому законом . В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просить їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги і погодився сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частки від його доходу.Пояснив, що він працює в ПАТ "Веско" машиністом ексковатору, отримує заробітну плату і може сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Інших утриманців у нього не має. За станом здоров"я ніде не перебуває на обліку, інвалідності не має. Не заперечує той факт, що дитина є інвалідом. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], 07 червня 2011року народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину \~ до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] \~ може надавати дитині матеріальну допомогу, так як працює, отримує дохід. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобовязаний надавати матеріальну допомогу, його згоду сплаувати аліменти в заявленому розмірі. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/3 частини його доходу на місяць. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2010року . Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , 17.05.2011року народження. Відповідач з лютого 2011року з сім"єю не живе. З моменту народження сина відповідач ухиляється від несення будь-яких витрат на утримання свого сина. На даний час вона потребує матеріальної підтримки з боку відповідача, так як забезпечення дитини всім необхідним потребує значних коштів . Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач не з"явилася. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву в якій просить позов розглянути без її участі, на позові наполягає. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд \~ встановив, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], 17 травня 2011року народження . Неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Згідно зі ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані \~ утримувати дитину \~ до досягнення нею повноліття. \~ \~ Суд вважає, що відповідач [PERSON] \~ може надавати дитині матеріальну допомогу, так як є працездатним. Відповідач не надав суду доказів добровільного надання допомоги на утримання дитини, тому аліменти підлягають стягненню з нього в примусовому порядку. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоровя і матеріальне становище дитини, матеріальне становище відповідача, те, що у нього на утриманні не має інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків, яким він зобов"язаний надавати матеріальну допомогу. В звязку з наведеним, суд вважає можливим стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивача у розмірі 1/4 частини його доходів. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь державного бюджету судовий збір у сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 05.04.2003 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають 3 неповнолітніх дітей : доньку Софію, [INFO], доньку Анастасію, [INFO] та доньку Марію, [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Так, протягом останніх шести років сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до повного фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю. З грудня 2015 року вони припинили спільне проживання, тому вважає, що шлюб існує лише формально і просить його розірвати. Судові витрати просить стягнути з відповідача на її користь. Сторони в судове засідання не з"явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач в наданій суду заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач заперечень або клопотань суду не подав. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 05.04.2003 року, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Коростенського міського управління юстиції в Житомирській області, актовий запис № 60. Від подружнього життя сторони мають доньку Софію, [INFO], доньку Анастасію, [INFO] та доньку Марію, [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не має намірів підтримувати подружні стосунки та зберегти сім"ю, тому суд вважає, що шлюб слід розірвати. При цьому судом не вирішується питання про визначення місця проживання неповнолітніх дітей сторін, оскільки дане питання сторонами не порушувалось. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви в розмірі 551 гривня 20 копійок. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 11.10.1984 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникали непорозуміння і сварки, відповідач проявляв до неї неповагу, інтересами сім"ї не цікавився, що призвело до припинення шлюбних відносин, які ними не підтримуються більше 8 років. Сумісне життя та збереження сім"ї є неможливим, тому просить шлюб розірвати. Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутність, у зв"язку чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 11.10.1984року , який був зареєстрований Червоноволоцькою сільською радою Лугинського району Житомирської області, актовий запис № 8. Від подружнього життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого сторони протягом тривалого часу не підтримують подружніх стосунків і намірів підтримувати їх в подальшому не мають. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. \~\~\~\~\~\~ Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, у тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що з 20.09.2005 року перебуває в шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку Анастасію, [INFO] та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки між ними постійно виникають непорозуміння і сварки із-за різних поглядів на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства між ними припинено. Сім"я фактично розпалась, шлюб носить формальний характер у зв"язку з чим просить шлюб розірвати, дітей залишити проживати з нею. Одночасно просила стягнути з відповідача понесені судові витрати. Сторони повідомили про розгляд справи у їх відсутність. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 20.09.2005 року, який був зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Коростенського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 402. Від подружнього життя сторони мають 2 неповнолітніх дітей доньку Анастасію, [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є втрата кохання та взаємопорозуміння, внаслідок чого позивач не бажає підтримувати подружніх стосунків. Відповідно до ч. 1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Аналогічне положення закріплено в ст.24 Сімейного кодексу України. \~\~\~\~\~\~ Положеннями ч. 3 ст.56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити\~\~шлюбні відносини. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача. Визначаючи місце проживання неповнолітніх дітей сторін \~суд керується положеннями ст.160 Сімейного Кодексу України та \~роз"ясненнями \~п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з яких слідує, що місце проживання \~дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років визначається нею самою. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір при подачі позовної заяви в розмірі 551 гривня 20 копійок. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved