Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 4,26 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Облітківської сільської ради, а тому у позивача виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з невідповідностями в документах, тому позивач змушена звернутись до суду, із заявою про визнання за нею права власності на земельну ділянку. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності,суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була власником Державного акту на земельну ділянку серії [NUMBER] площею 4,26 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Облітківської сільської ради. Як вбачається з матеріалів справи [INFO] баба позивача [PERSON] померла у віці 89 років в с. Дитинець, Радомишльського району, Житомирської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], яке видане виконавчим комітетом Облітківської сільської ради [INFO]. Також встановлено в судовому засіданні те, що [PERSON], на випадок своєї смерті залишила заповіт, від 10.08.2006 року посвідчений секретарем виконавчого комітету Облітківської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за номером 20, в якому заповідала земельну ділянку площею 4,26 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Облітківської сільської ради, [PERSON]. Спадщину позивачка прийняла шляхом користування земельною ділянкою. Відповідно до листа Радомишльської державної нотаріальної контори Житомирської області від 07.10.2016 № 819/02-14, крім померлої [PERSON] разом з спадкодавцем ніхто не проживав та не був зареєстрований на день смерті спадкодавця та протягом 6 місяців після її смерті, а також станом на 07.10.2016 свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] Радомишльською державною нотаріальною конторою не видавались. Як видно з матеріалів справи, набути вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, позивач не може через невідповідності в правовстановлюючих документах, а саме у державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 15.12.2004 року вказана площа 4,26 га, а у Витязі з Державного земельного кадастру на земельну ділянку № НВ-1802795102016 від 23.08.2016року, зазначена площа 4,2568 га, а у відповідності до ст.47 ЗУ «Про нотаріат» такі правовстановлюючі документи вважаються недійсними і не можуть бути прийняті для вчинення нотаріальних дій. У зв'язку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.1261-1265 ЦК. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «… у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги» Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивачів на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved