Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду посилається на те, що 27 жовтня 2007 року зареєстрував шлюб із відповідачкою по справі. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. На даний час сторони продовжують перебувати у зареєстрованому шлюбі, однак фактичні шлюбні відносини припинені. Відповідачка ухиляється від виконання материнського обов'язку у частині матеріального забезпечення, хоча є працездатною та фізично здоровою, інших утриманців не має. В зв»язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1 000 ( одна тисяча ) гривень до досягнення дитини повноліття, оскільки сам не в змозі матеріально забезпечити її потреби. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка з позовом не погодилася і пояснила суду, що не працевлаштована, має непостійний, мінливий дохід, а тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачем. Зазначила, що може сплачувати аліменти у розмірі не більше 500 грн. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази у сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася спільна дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Коломия Коломийського міськрайонного управління юстиції серія [NUMBER]. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із того, що малолітня дитина сторін проживає окремо від матері, відповідачки по справі і перебуває на утриманні батька, позивача по справі. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідачка є здоровою та працездатною жінкою, але має нерегулярний мінливий дохід, то може сплачувати аліменти на утримання дитини, однак в меншому розмірі ніж просить позивач. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved