Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

06 серпня 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява. В позовних вимогах, з урахуванням заяви від 08.12.2016 року, позивач просить: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Кредитним договором №001-2902/756-0468 від 20.11.2007 року та №001-2902/756-0473 від 20.11.2007 року в розмірі 125 516,86 швейцарських франків перед Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] та [PERSON] на праві власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 02.03.1994 року Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва, згідно розпорядження (наказу) №892 від 02.03.1994 року; зареєстрованим 05.03.1994 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації і записано в реєстрову книгу за №1821 шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, на рівні, не нижчому за 2 509 000,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.11.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладений Кредитний договір № 001-2902/756-0468 відповідно до якого Позичальнику наданий кредит на споживчі потреби у розмірі 85 000,00 швейцарських франків із строком користування до 10.11.2022 року зі сплатою 11,45 % річних. Крім того, в цей же день 20.11.2007 року між Банком та [PERSON] укладений Кредитний договір №001-2902/756-0473, відповідно до якого Позичальнику наданий кредит на споживчі потреби у розмірі 48 000,00 швейцарських франків із строком користування до 10.11.2022 року зі сплатою 11,45 % річних. Як зазначає позивач, ним виконані в повному обсязі зобов'язання з надання кредиту, проте відповідач свої зобов'язання в частині повернення кредиту належним чином не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 27.07.2015 року складає 125 516,86 швейцарських франків, зокрема: за Кредитним договором №001-2902/756-0468 - 80 065,12 з яких: 66 964,32 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 11 502,76 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, 1 598,04 швейцарських франків - заборгованість за підвищеними відсотками; за Кредитним договором №001-2902/756-0473 заборгованість становить 45 451,74 швейцарських франків з яких: 37 814,51 швейцарських франків - заборгованість за кредитом, 6 730,58 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, 906,66 швейцарських франків - заборгованість за підвищеними відсотками. На забезпечення виконання зобов'язань за Кредитними договорами, за договором іпотеки Банку було передано в іпотеку квартиру [ADDRESS]. А тому, так як Позичальник належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовну заяву в повному обсязі та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити в їх задоволенні в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про судове засідання, до суду пояснення чи заперечення на заявлені вимоги не надійшли. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, вислухавши представника позивача, відповідача та її представника, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.11.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» (далі - Банк) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладений Кредитний договір № 001-2902/756-0468, згідно умов якого банк надав Позичальнику кредит на споживчі потреби у розмірі 85 000,00 швейцарських франків із строком користування до 10.11.2022 року зі сплатою 11,45 % річних. Крім того, 20.11.2007 року між Банком та [PERSON] укладений Кредитний договір №001-2902/756-0473, відповідно до якого Позичальнику наданий кредит на споживчі потреби у розмірі 48 000,00 швейцарських франків із строком користування до 10.11.2022 року зі сплатою 11,45 % річних. За умовами Кредитних договорів Позичальник зобов'язувалась здійснювати повернення кредиту шляхом сплати щомісячних платежів та проценти за користування кредитними коштами. Несплата Позичальником чергового платежу або процентів строком понад два місяці, є підставою для вимоги Банку про дострокове повернення наявної заборгованості. Відповідно до п.3.2 Кредитних договорів, забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за договором щодо погашення кредиту, сплати процентів, комісій та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій є іпотека нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за Кредитними договорами, 20.11.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є позивач) (далі - Іпотекодержатель) та відповідачами [PERSON] та [PERSON] (далі разом - Іпотекодавець) було укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Русанюком З.З. та зареєстрований в реєстрі за №7177. За умовами п.1.1 вказаного Договору іпотеки, для забезпечення повного і своєчасного виконання Боржником зобов'язань, визначених Основним договором, Іпотекодавець цим передає в іпотеку наступне нерухоме майно: квартира [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на праві приватної власності, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло, виданим 02 березня 1994 року Відділом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва, згідно з розпорядженням (наказом) №892 від 02 березня 1994 року; зареєстрованим 05 березня 1994 року в Київському міському бюро технічної інвентаризації і записаного у реєстрову книгу за №1821. Предмет іпотеки складається з 1 жилої кімнати, загальна площа предмета іпотеки, становить 52,90 кв.м., жила площа - 22,20 кв.м. Згідно п.2.2. Договору іпотеки, ринкова вартість предмету іпотеки, згідно зі звітом незалежного суб'єкта оціночної діяльності, становить: 1 321 299,17 грн. Відповідно п.2.1.2 Договору іпотеки, у разі порушення Іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язань за будь-яким з вищевказаних Основного договору, що обумовлюють основне зобов'язання, а у разі невиконання Іпотекодавцем цієї вимоги - звернути стягнення на предмет іпотеки. Умовами п.4.2 Договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема на підставі рішення суду. Як встановлено в судовому засіданні, Банк виконав належним чином зобов'язання за Кредитними договорами та надав кредитні кошти, проте Позичальник кредитні кошти припинив повертати, що призвело до утворення заборгованості. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість позичальника [PERSON] перед банком станом на 27.07.2015 року складає 125 516,86 швейцарських франків, зокрема: за Кредитним договором №001-2902/756-0468 заборгованість становить 80 065,12 швейцарських франки з яких: - 6 151,86 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, -60 812,46 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту, -11 502,76 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, -1 598,04 швейцарських франків - підвищені відсотки; за Кредитним договором №001-2902/756-0473 заборгованість становить 45 451,74 швейцарських франків з яких: -3 474,14 швейцарських франків - прострочена заборгованість по кредиту, -34 340,37 швейцарських франків - сума дострокового стягнення кредиту, -6 730,58 швейцарських франків - заборгованість за відсотками, -906,66 швейцарських франків - підвищені відсотки. Судом встановлено, що 15.08.2014 року Банк направив на адресу відповідачів вимоги в яких Банк просив негайно сплатити суму заборгованості за Кредитним договором, в іншому випадку Банк розпочне процедуру звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. Відповідачі лист-вимогу залишили без уваги та без задоволення. Відповідачами не було надано суду доказів на спростування зазначеного. Також судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 27.09.2016 року, яке змінене рішенням Апеляційного суду м.Києва від 21.12.2016 року стягнуто з [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитними договорами в розмірі 125 516,86 швейцарських франків, що за офіційним курсом НБУ станом на 27.09.2016 року становить 3 357 576,00 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України). Як передбачено ст. 625 ч.1 ЦК, - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до положень ст. ст. 33, 35 Закону України "Про іпотеку", згідно з якими у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення у не менш ніж тридцятиденний строк. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Згідно ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1 ст. 39 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. [PERSON] в судовому засіданні не надала доказів, що заборгованість за кредитними договорами відсутня чи є меншою. За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що позивач виконав свої обов'язки та надав [PERSON] кредит, а остання взяті на себе по кредитному договору зобов'язання не виконала, тому суд приходить до висновку про звернення стягнення на квартиру, яка належить відповідачам на праві власності та є предметом Договору іпотеки в рахунок заборгованості за кредитними договорами. Варто зазначити, що відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. м для квартири та 250 кв. м для житлового будинку. З огляду на статтю 3 вказаного Закону він носить тимчасовий характер і втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. За своїм змістом Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме: визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права. Зазначена правова позиція висвітлена Верховним Судом України у постанові від 27.05.2015 року справа №6-58цс15. А тому враховуючи, що квартира на яку Банк просить звернути стягнення виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника) за споживчим кредитом в іноземній валюті; суду не надано доказів, що квартира не використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя; суду не надано доказів, що у майнового поручителя у власності знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна не перевищує 140 кв. м., тому суд вважає, що на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» на квартиру не може бути звернуто стягнення. Крім того, на підставі статті 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved