Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.10.2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. У встановлений законом шестимісячний строк позивач не звернулася до нотаріальної контори, у звязку з тим, що у 2012 році вона разом зі своїм чоловіком переїхала на постійне місце проживання до Автономної Республіки Крим в м. Феодосія де 21.09.2015 року отримала громадянство [PERSON] Федерації та у звязку з анексією території Республіки [PERSON] Федерацією, тривалий час не мала можливості спілкуватися з матірю. З 25.03.2017 року по 20.04.2017 рік позивач перебувала у лікарні м. Феодосія через захворювання на запалення легенів, а про смерть матері дізналася лише в жовтні 2017 року, коли приїхала до м. Рубіжного Луганської області. 14.11.2017 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском, передбаченого ст. 1270 ЦК України, строку для її прийняття. На підставі вище викладеного, просить суд визначити їй додатковий строк, тривалістю в три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її матері [PERSON], [INFO], яка померла 12.10.2016 року. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання 18.0.2017 року не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, а також відзив на позовну заяву, згідно якого заявлені позовні вимоги не визнає, у звязку з тим, що позивачем надано довідку з лікарні про захворювання на запалення легенів в період з 25.03.2017 року по 20.04.2017 року, але не пояснено причину не звернення із заявою про прийняття спадщини в період з 20.04.2017 року по 19.10.2017 року, а також позивачем не надано доказів про відсутність у неї інформації про смерть її матері. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є громадянкою [PERSON] Федерації, зареєстрована за адресою: АРК, м. Феодосія, смт. Приморський, вул. Вервищенко, 2, що підтверджується копією паспорту (а.с. 8). Згідно свідоцтва про народження від 06.09.1969 року, актовий запис № 639, [PERSON] народилася 29.07.1969 року, (батьками зазначені: матір [PERSON], батьком [PERSON]), та 05.08.1989 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на «Божко», що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб від 15.05.2014 року серія І-ЕД № 180603, актовий запис № 402 (а.с. 6, 7). Квартира [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 06.06.2007 року, зареєстрованим в реєстрі за № 641 та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року № 15888169 (а.с.14-15). Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб станом на 12.10.2016 року від 18.10.2017 року № 2713 в квартирі [ADDRESS] до 19.10.2016 року була зареєстрована [PERSON], [INFO] (а.с.11). 12.10.2016 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть від 15.10.2016 року, актовий запис про смерть № 791 (а. с. 12, 43-зворот). [PERSON] працює продавцем у ПП [PERSON]А в АРК в м. Феодосія з 01.11.2015 року по теперішній час, що підтверджується довідкою, наданою приватним підприємцем [PERSON] від 28.11.2017 року № 1-11(а.с.10). Згідно довідки № 132 від 07.12.2017 року, виданої (російською мовою) «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения Республики Крым Феодосийским медицинским центром» [PERSON] в період з 25.03.2017 року по 20.04.2017 року хворіла на лівосторонню пневмонію (а.с. 13). 13.11.2017 року [PERSON] звернулася до Рубіжанської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті 12.10.2016 року [PERSON], та тож дня [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак постановою Державного нотаріусу Рубіжанської державної нотаріальної контори від 14.11.2017 року № 514/02-31 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки спадкоємиця не надала документів, які б підтвердили прийняття нею спадщини у строк, передбачений ст. 1270 ЦК України (а.с. 16, 41-42). Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 13.11.2017 року № 49843628, підтверджується факт реєстрації спадкової справи спадкодавця [PERSON] 13.11.2017 року (а.с. 42-зворот). Згідно складеного 26.02.2009 року [PERSON] заповіту, зареєстрованому в реєстрі за № 517, та витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 26.02.2009 року № 18757626, остання заповіла належну їй квартиру № 27 в будинку № 6 по вул. Мендєлєєва в м. Рубіжному Луганської області після своєї смерті [PERSON], [INFO] (а.с. 44, 44-зворот). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.\~\~ В матеріалах справи відсутні відомості про те, що спадкоємець за заповітом [PERSON], [INFO], протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, подав заяву про прийняття спадщини, а тому він вважається таким, що не прийняв її.\~\~ За змістом ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх розясненнях про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування вказує про правильність вирішення питання поважності причин пропуску зазначеного строку та визнання поважними: тривалу хворобу, перебування спадкоємця тривалий час за межами України, відбування покарання в місцях позбавлення волі, перебування на строковій військовій службі в Збройних Силах України тощо. Тобто, закон гарантує спадкоємцю, який пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.\~ Так, в судовому засіданні встановлено, що позивач не звернулася до нотаріальної контори вчасно через те, що мешкає на окупованій території України, а саме в Автономній Республіці Крим та деякий час мала поганий стан здоровя, а саме лівосторонню пневмонію, що підтверджується наданою нею довідкою № 132 від 07.12.2017 року, яка видана (російською мовою) «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения Республики Крым Феодосийским медицинским центром». Однак, статтею 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII від 15.04.2014 № 1207-VII\~сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води цих територій визначені як тимчасово окупована. Згідно\~ст. 9 цього ж Закону\~будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Тобто, зазначена вище довідка, видана позивачу в м. Феодосія Автономної Республіки Крим - на окупованій території України, не створює правових наслідків. Однак, приймаючи до уваги вказану довідку, суд виходить із принципів, сформульованих в Конституції України, а також в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документу про хворобу. Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України\~в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Цей принцип розкрито у практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. У справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) ЄСПЛ консультував , що в сітуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов'язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих\~de facto\~органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" У справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ наголосив що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]". \~Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що позивач не має іншої можливості надати документ, який підтверджував би факт її хвороби та в свою чергу поважність пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд оцінює і сприймає наданий йому доказ, а саме довідку № 132 від 07.12.2017 року видану (російською мовою) «Государственным бюджетным учреждением здравоохранения Республики Крым Феодосийским медицинским центром», яка підтверджує факт хвороби [PERSON] на лівосторонню пневмонію, як належний та допустимий.\~ Беручи до уваги проміжок часу - термін, який був пропущений позивачем, причини пропуску строку, і інші встановлені обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved