Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

09.08.2018 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визнати недійсним Договір про участь згідно з умовами від 06.04.2018 року № 2138, укладений між позивачем [PERSON] та ПП «АВТЕХ»; визнати недійсним Договір про надання послуг від 06.04.2018 року № 0038, укладений між позивачем [PERSON] та ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА»; стягнути з ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» на користь позивача 42 000 грн., сплачених за договором про надання послуг від 06.04.2018 року № 0038; судові витрати стягнути з відповідачів. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 06.04.2018 року між позивачем [PERSON] та ПП «ЕВРОКОНСАЛПНГ УКРАЇНА» було укладено Договір № 0038 про надання послуг (далі по тексту - Договір про надання послуг). Відповідно до Договору про надання послуг ПП «ЕВРОКОНСАЛПНГ УКРАЇНА» зобов`язувався за плату в розмірі 10,5 % від суми позики, що відповідно становить 42 000,00 грн., здійснити дії, спрямовані на отримання позивачем позики на умовах Договору укладеного з ПП «АВТЕХ»: забезпечити оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ» для замовника: надавати інформаційні, консультаційні, роз`яснювальні та довідкові послуги з питань діяльності та подальшої участі замовника у програмі згідно з укладеними Договорами та Додатками до них. На виконання вимог Договору про надання послуг позивач сплатив на користь ПП «ЕВРОКОНСАЛПНГ УКРАЇНА» грошові кошти в розмірі 42 000,00 гривень. 06.04.2018 року між [PERSON] та ПП «АВТЕХ» було укладено договір про участь згідно з умовами № 2138 (далі по тексту - Договір, укладений з ПП «АВТЕХ»), згідно з яким ПП «АВТЕХ» зобов`язувався за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної в додатку N 1 до Договору у розмірі 400 000,00 грн. Метою укладення Договору з ПП «АВТЕХ» було отримання позики на купівлю об`єкта - автомобіля КІА Sportage V - 1700 л дизель, 115 к.с., 6 МТМ, 2014 року випуску, колір бронза, вартістю 197 300,00 грн., у зв`язку з тим, що позивач не мав достатньої суми коштів для придбання автомобіля. Під час укладання Договору з ПП «АВТЕХ» представник приватного підприємства повідомила позивача, що він отримає автомобіль обраної моделі відповідно до Акту обраної техніки згідно з Договором 0038. Після укладання відповідних Договорів з ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» та з ПП «АВТЕХ», сплати грошових коштів, позивач звернувся до відповідачів з проханням передати йому автомобіль обраної моделі або суму позики у розмірі 400 000,00 грн., однак, йому було повідомлено, що автомобіль обраної ним моделі перебуває в несправному стані, а необхідне обладнання для його ремонту потрібно замовляти за кордоном, тому не зможе його отримати. Позивач звернувся до відповідачів із заявами про розірвання Договорів та повернення сплачених ним грошових коштів у повному розмірі, які були вручені поштовим відправленням 15.06.2018 року. Проте як ПП «АВТЕХ», так і ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» станом на сьогодні відповіді на звернення позивача не надали. Тому за захистом своїх прав та інтересів, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 13.08.2018 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 05.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направляли, тому суд вважає за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 ЦК України). Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. За правилами ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно з п.6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», договір про надання фінансових послуг (яким відповідно до ст.4 цього Закону є договір про надання споживчого кредиту) повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків. За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. За положеннями ч. 1 п. 7 ч. 3, ч. 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Судом встановлено, що 06.04.2018 року між позивачем та Приватним підприємством «АВТЕХ» було укладено договір № 2138, у відповідності до якого ПП «АВТЕХ» зобов`язалося за плату вчинити від імені позивача та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на надання безвідсоткової позики, зазначеної в додатку № 1 до договору. Згідно пункту 4 частини першої статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» діяльність з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб може здійснюватись лише фінансовими установами після отримання відповідної ліцензії. По договору № 2138 передбачено залучення коштів фізичної особи. Отже, для здійснення відповідачем діяльності, що стала предметом договору № 2138, відповідачу необхідно мати ліцензію. Так, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Послуга з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах є фінансовою послугою (пункт 11-1статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг»). У цьому визначенні мета отримання прибутку не є критерієм віднесення операції з фінансовими активами до поняття фінансової послуги, а «мета отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів» стосується лише залучення фінансових активів від інших осіб. Крім того, до визначених у ч. З ст. 2 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» установ, на діяльність яких не поширюються положення Закону, відповідач не належить. Відповідно до ч. 2 ст. 203, ч. 1 ст. 227 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин юридичної особи-відповідачами, вчинений нею без відповідного дозволу (ліцензії), може бути визнаний судом недійсним. У відповідності до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.07.2018 року приватне підприємство «АВТЕХ», ідентифікаційний код 41250533, будь-яких видів економічної діяльності пов`язаної з наданням будь-яких видів фінансових послуг - не здійснює. У відповідності до відомостей відкритого Державного реєстру фінансових установ, ведення якого покладено на Національну комісію, що здійснює державне регулювання на ринку фінансових послуг, в Переліку фінансових установ, унесених до Державного реєстру фінансових установ, відсутні відомості про реєстрацію приватного підприємства «АВТЕХ», ідентифікаційний код 41250533, що свідчить про відсутність в останнього ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Таким чином, судом не встановлено наявності ліцензії у відповідачів для здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що свідчить про відсутність такого дозволу (ліцензії), та що суперечить вимогам законодавства. Крім цього, 06.04.2018 року між позивачем та Приватним підприємством «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» було укладено договір № 0038, у відповідності до якого позивач зобов`язуюся оплатити послуги Виконавця у відсотковому розмірі, а саме 10,5% від суми позики, визначеної у додатку №1 до договору про участь згідно Умовами між ПП «АВТЕХ» та Замовником, шляхом перерахування одноразової суми у розмірі 100% попередньої оплати, що становить 42 000 гривень. На виконання умов договору, після підписання акту наданих послуг, відповідно до виставленого рахунку - фактури позивачем було сплачено на користь ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» грошові кошти у розмірі 42 000 гривень, що підтверджується актом наданих послуг та квитанцією № 23 від 06.04.2018 року. Проте, позивач у відповідності зі статтею 15 Закону України «Про захист прав споживачів», при укладенні договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», мав право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Таким чином, ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» пропонуючи позивачу надання фінансової послуги щодо оформлення договору про участь у програмі самофінансування ПП «АВТЕХ», укладає групу договорів, при тому, що позивач, як споживач послуги і так має право, без укладення договору із ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» на отримання повної інформації про послугу та її виконавця, згідно із п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Оскільки самі по собі послуги, що є предметом договору з ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» позивачу не потрібні, в разі неможливості досягнення основної мети відносин із ПП «АВТЕХ» - отримання позики. З урахуванням того, що Приватне підприємство «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» не повідомив позивача про відсутність у ПП «АВТЕХ» ліцензії на здійснення діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, позивач був позбавлений можливості свідомого вибору: оформляти чи не оформляти договір, про участь у програмі ПП«АВТЕХ», отримувати чи ні консультативно-довідкові послуги з питань діяльності програми. Згідно з витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 12.07.2018 року приватне підприємство «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» ідентифікаційний код 41792195, будь-яких видів економічної діяльності пов`язаної з наданням будь-яких видів фінансових послуг - не здійснює. Тобто така підприємницька практика вводить споживача в оману і кваліфікується як нечесна (пункт 4, 5 ч. 2 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів"). Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача, а укладені договори спрямовані на надання безвідсоткової позики, укладених між відповідачами та позивачем суперечать вимогам закону, оскільки здійснення діяльності з надання будь-яких фінансових послуг, що передбачають пряме або опосередковане залучення фінансових активів від фізичних осіб потребує отримання відповідної ліцензії, частина друга статті 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», оскільки приватне підприємство статусу фінансової установи не набувало, ліцензії на надання фінансових послуг не отримувало, а також вимогам статей 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки вчинені з використанням нечесної підприємницької практики умови договору є несправедливими та підлягають визнанню їх недійсними, та стягнення з відповідача сплачених грошових коштів позивачем на виконання умов договору. Також, у відповідності до ч. 6 ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню на користь держави з відповідача ПП «АВТЕХ» 704 грн. 80 коп. за вимогу немайнового характеру, а з відповідача ПП «ЕВРОКОНСАЛТІНГ УКРАЇНА» в розмірі 1 762 грн. за дві вимоги немайнового та майнового характеру, оскільки позивачку від сплати судового збору за подання цього позову звільнено, з урахуванням правової позиції Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ України у справі № 405/7915/15-ц від 18 травня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved