Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного нотаріуса Медвєдєвої В.І., визначивши третіми особами, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON], [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому прохав зняти заборону відчуження на нерухоме майно (нежитлова будівля, магазин) за адресою [ADDRESS], накладену приватним нотаріусом Медвєдєвою В.І. за реєстраційним номером обтяження 5515937 20.08.2007 року; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна запис від 20.08.2007 року здійснений приватним нотаріусом Медвєдєвою В.І. за реєстраційним номером обтяження 5515937 20.08.2007 року щодо реєстрації заборони відчуження нерухомого майна (нежитлова будівля, магазин) за адресою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 20 серпня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Кредитний договір № PLLAGA00000096. 20 серпня 2007 року на забезпечення виконання Кредитного договору між [PERSON], [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір іпотеки, предметом якого є нежитлова будівля (магазин) літери "А-2" загальною площею 606,6, розташований за адресою : [ADDRESS], 1/2 частини нежитлової лі (магазину) належить [PERSON], інша 1/2 частини нежитлової будівлі (магазину) належить [PERSON] 20 серпня 2007 року приватним нотаріусом Медвєдєвою В.І. зареєстровано заборону відчуження на вказане нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5515937 . Пунктом 5 Договору іпотеки встановлено, що одночасно з укладенням цього договору, іпотекодавці та позичальник підписують в одному оригінальному екземплярі заставну і передають її іпотекодержателю. Після підписання заставної іпотекодержатель реєструє іпотеку та заставну в Державному реєстрі заставних. Згідно даних з Державного реєстру іпотек, відомості про видачу заставної не зареєстровані, сторонами заставна не видавалася. За таких обставин, було порушено умови договору щодо видачі заставної, тому договір є неукладеним, а відтак необхідно зняти заборону відчуження на нерухоме майно та виключити номер обтяження з Єдиного реєстру заборон. Від представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, ПАТ КБ «ПриватБанк» Колеснікова В.О. до суду надійшли пояснення щодо позову, у яких він прохав відмовити у задоволенні позову у зв»язку із пропуском строку позовної давності, оскільки про порушення свого права позивач дізнався саме з моменту не підписання заставної під час укладення договору іпотеки 20.08.2007 року. Ухвалою суду від 06 квітня 2018 року відкрито провадження по справі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, заперечувала проти застосування позовної давності, оскільки заява зроблена не стороною по справі, а третьою особою. Відповідач Приватний нотаріус Медвєдєва В.І. у судове засідання не з»явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с.56). Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили (а.с.53-54, 83-84). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору, ПАТ КБ «ПриватБанк» Колеснікова В.О. у судовому засіданні проти задоволенні позову заперечував. Заслухавши учасників справи, перевіривши фактичні обставини справи письмовими доказами, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 серпня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Кредитний договір № PLLAGA00000096, відповідно до якого банк зобов»язався видати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівки через касу банку у виді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 535 159, 000 доларів США на особисті потреби у сумі 500 000,00 доларів США, а також у розмірі 35 159,00 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,12 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0, 20 % від суми невиданого кредиту щомісяця в період сплати, відсотки за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, терміном по 18.08.2017 року (а.с.17-21). На забезпечення виконання Кредитного договору між [PERSON], [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено Договір іпотеки від 20.08.2007 року, предметом якого є нежитлова будівля (магазин) літери "А-2" загальною площею 606,6, розташований за адресою: [ADDRESS], 1/2 частини нежитлової лі (магазину) належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Третьою Полтавською державною нотаріальною конторою 06.06.2007 за реєстром № 2-590, та зареєстрованого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інтаризатор» 07.06.2007 року в реєстровій книзі № 8 за реєстровим № 1281; 1/2 частини нежитлової будівлі (магазину) належить [PERSON] на підставі свідоцтва [NUMBER] про право власності на нежитлову будівлю (магазин) виданого Головним Управлінням питань житлово-комунального обслуговування населення 27.01.2004 року, та зареєстрованого КП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 30.01.2004 року в реєстровій книзі № 8 за реєстровим № 1281. 20 серпня 2007 року приватним нотаріусом Медвєдєвою В.І. зареєстровано заборону відчуження на вказане нерухоме майно, реєстраційний номер обтяження 5515937 . Пунктом 5 Договору іпотеки встановлено, що одночасно з укладенням цього договору, іпотекодавці та позичальник підписують в одному оригінальному екземплярі заставну і передають її іпотекодержателю. Після підписання заставної іпотекодержатель реєструє іпотеку та заставну в Державному реєстрі заставних (а.с.11-16). У зв»язку із неналежним виконанням [PERSON] зобов»язань за кредитним договором виникла заборгованість, яку рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 17.02.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» у сумі 573 974, 10 доларів США (а.с.24). У листопаді 2014 року банк звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Справа була неодноразовим предметом розгляду у судах. Останнім судовим рішенням, а саме постановою апеляційного суду Полтавської області від 05 лютого 2018 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено. Колегія суддів дійшла висновку про те, що сторонами умови п.5 Договору іпотеки виконані не були, сам банк не сприяв оформленню між іпотекодавцями та позичальником заставної як документа, який би засвідчував його безумовне право власника на отримання від боржника виконання за основним зобов»язанням та слугував підставою для реалізації права звернення стягнення на предмет іпотеки згідно до ст. 20 Закону України «Про іпотеку». З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна вбачається, що на нежитлову будівлю (магазин), розташований за адресою: [ADDRESS], номер РПВН: 6982147 накладено заборону на відчуження приватним нотаріусом Медвєдєвою В.І. 20.08.2007 року, підставою обтяження є договір іпотеки від 20.08.2007 року (а.с.9-10). Позивач вважає, що сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а саме щодо видачі заставної або її відсутності, а відтак договір іпотеки є неукладеним. З цих підстав, на його думку, необхідно зняти заборону відчуження нерухомого майна та виключити з Єдиного реєстру заборон запис від 20.08.2007 року щодо реєстрації заборони відчуження. Суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Згідно ст.ст. 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до ст. ст.319,321 ЦК України усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ст. ст.3, 6, 627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. ст. ;an=5">1,3 Закону України "Про іпотеку" іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Відповідно до ст. 4 цього ж Закону обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з ч. 9 ст. 16 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (в редакції Закону, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами), державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов'язаний подати протягом п'яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно, або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Крім того, з аналізу норм Закону України "Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України N 296/5 від 22.02.2012 р., вбачається, що заборона відчуження майна накладається нотаріусом при посвідченні договору іпотеки та знімається ним при одержанні повідомлення: -кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); після припинення договору іпотеки у зв'язку з відчуженням іпотекодержателем предмета іпотеки. Таким чином, закон наділяє іпотекодержателя або особу, в інтересах якої встановлено, змінено або припинено обтяження, звернутися до суб'єкта державної реєстрації з заявою, зокрема, про припинення іпотеки або обтяження. Разом з тим, у судовому засіданні не встановлено фактів припинення (розірвання, визнання недійсним) договору іпотеки від 20.08.2007 року, що було б підставою для зняття заборони відчуження нерухомого майна. Посилання позивача, що сторонами не було досягнуто згоди з усіх істотних умов договору, а саме щодо видачі заставної або її відсутності, що свідчить про не укладення договору іпотеки, суд вважає неспроможними, оскільки договір сторонами був підписаний, що підтверджує про погодження його умов. На думку суду, не оформлення між іпотекодавцями та позичальником заставної свідчить про невиконання умов договору, що тягне за собою інші правові наслідки, ніж зняття заборони відчуження. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги безпідставними та приходить до висновку про відмову в задоволенні позову. Водночас суд відхиляє заяву третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ПАТ КБ «Приватбанк» про застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих підстав, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ст.48 ч.1 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Таким чином, позовна давність не може бути застосована за заявою третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, а відтак розгляду не підлягає. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України у разі відмови у позові судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed