Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

02.05.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Копачівської сільської ради Обухівського району, в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: [ADDRESS] , який належав померлому [INFO] [PERSON] . Обгрунтовуючи заявлені позовні вимоги, позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на все належне йому майно, в тому числі на житловий будинок з допоміжними спорудами за адресою: [ADDRESS] . 12.11.2018 року позивач звернувся до Шостої київської державної нотаріальної контори з заявою про відкриття спадщини після смерті його батька, на підставі якої було заведено спадкову справу №743/2018. Однак, 16.04.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину на житловий будинок, так як відсутні правовстановлюючі документи на дане майно. Тому, позивач за захистом своїх прав та інтересів звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 02.07.2019 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 12.08.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 25.10.2019 року витребовувалася у державного нотаріуса Шостої Київської державної нотаріальної контори Радіонової Л.І. належним чином завірена копія спадкової справи № 743/2018 після смерті [PERSON] , що помер [INFO] в строк до 25.11.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про слухання справи без позивача, позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання, в якому просив розглядати справу без участі представника, позовні вимоги визнав. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову та у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, позивач [PERSON] є сином [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Солом`янським районним у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 526. Відповідно до копії спадкової справи №743/2018 заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] та архівної довідки Комунального підприємства Київської обласної ради «Західне бюро технічної інвентаризації» №687 від 06.12.2018 року, зазначається, що за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ) на праві власності зареєстровано Ѕ частина житлового будинку за [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори р№2-290 від 21.02.1995 року та Ѕ частина згідно свідоцтва про право власності виданого державним нотаріусом Обухівської державної нотаріальної контори р№2-287 від 21.02.1995 року. 16.04.2019 року державний нотаріус Шостої київської державної нотаріальної контори Радіонова Л.І. своєю постановою відмовила позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] (раніше [ADDRESS] ), який залишився після смерті його батька [PERSON] , померлого [INFO] , оскільки [PERSON] не надав документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вказане майно, та роз`яснено право звернутися до суду. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Як видно із матеріалів справи, первинна реєстрація спадкового житлового будинку була проведена у відповідності із діючим на той час законодавством. Стаття 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» ( в редакції на час виникнення спірних правовідносин ), надає визначення термінів, які вживаються у цьому законі. Зокрема, в цій статті визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових права на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно із діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розгляду у позовному провадженні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Ст.1 Протоколу №1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права». Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Враховуючи встановлені судом обставини та положення законодавства, яким урегульовано спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що право позивача щодо спадкування підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно, а тому позов слід задовольнити. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved