Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

03 вересня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилається на те, що 07.04.2014 р. між нею та відповідачем було укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В09 - 08625/Т/606839 на суму 43800,00 грн. та договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № [NUMBER]. Оскільки нарахування відсотків та повернення відбувалось вчасно, у період з 07 квітня по 30 липня вона декілька разів переукладала договір банківського вкладу, повертаючи депозит до банку. 05 серпня 2014 року депозитний рахунок було закрито та перераховано суми депозиту та відсотків на її картковий рахунок, залишок на рахунку склав 46 020,47 грн. Починаючи з 05 серпня 2014 року доступ до грошових коштів був обмежений лише видачу готівки в розмірі 1 000,00 грн. готівкою через банкомат у приміщенні відділення № 9 ПАТ «АктаБанк», а з 21 серпня 2014 року по 500,00 грн. 3 11 серпня по 22 серпня 2014 року вдалось зняти суму в розмірі 8500,00 грн. 07 серпня 2014 року на її рахунок надійшло 150 000,00 грн. за договором поворотної фінансової допомоги на лікування її доньки, який був укладений з підприємством, на якому вона працює. 08 серпня 2014 року вона написала заяву про закриття карткового рахунку, в якій вказала про видачу залишку коштів готівкою через касу банку. Залишок не повернутих коштів на рахунку позивача становить 185 821,83 грн. Крім того, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу 3% річних за період з 12 серпня по 01 вересня 2014 року в розмірі 320,73 грн. З огляду на викладене, позивач просив суд зобов'язати відповідача розірвати договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № [NUMBER] від 07 квітня 2014 року та видати позивачу готівкою через касу суму на її картковому рахунку 185821,83 грн., стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 320,73 грн. При первісному розгляді справи відповідач позов не визнав. Зазначив, що постановою правління Національного банку України від 16 вересня 2014 року № 576 «Про віднесення ПАТ «АктаБанк» до категорії неплатоспроможних», рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 90 від 16 вересня 2014 року, у ПАТ «Актабанк» запроваджено тимчасову адміністрацію з 17 вересня по 17 грудня 2014 року, у зв'язку із чим, вимоги позивача щодо стягнення суми банківського вкладу не підлягають задоволенню. Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року, позовні вимоги задоволено повністю. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 травня 2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. З 30.06.2015 року вищевказана справа знаходилась в провадженні судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Яковлева Д.О. Згідно автоматичного розподілу справ між суддями зазначену цивільну справу передано до розгляду судді Женеску Е.В. Ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В. від 18 січня 2016 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Актабанк» про повернення грошових коштів з банківського рахунку прийнято до свого провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду причини неявки не повідомив, повідомлявся належним чином про дату судового засідання, заяви про розгляд справи за відсутності відповідача не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2017 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. 07 квітня 2014 року [PERSON] та ПАТ «Актабанк» було укладено Договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № [NUMBER]. Предметом договору є відкриття та обслуговування карткового рахунку № [NUMBER] в українській гривні для зберігання коштів і здійснення платіжних та інших операцій. У відповідності до п.п.3.2.1 п.3.2 Договору клієнт має право розпоряджатися коштами на картковому рахунку відповідно до діючого законодавства України та умов Договору. Пунктами 3.2.2 п.3.2 Договору передбачено, що Клієнт використовуючи картку, має право отримувати готівку в установах Банку, пунктах видачі готівки та банкоматах, здійснювати оплату товарів та послуг і торгівельно-сервісних підприємствах, здійснювати інші операції відповідно до вимог чинного законодавства України. Пунктом 2.4. Договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки від 07.04.2014 року передбачено, що банк щоденно, на кінець операційного дня, нараховує відсотки на залишок коштів за Картковим рахунком Клієнта, згідно діючих тарифів до Договору. Розрахунок відсотків здійснюється за фактичну кількість днів у місяці та році, при розрахунку відсотків не враховується день зарахування коштів та день списання коштів з Карткового рахунку. Виплата відсотків, нарахованих на залишки коштів, що знаходяться на Картковому рахунку, здійснюється щомісячно в останній робочий день місяця та в день, що передує дню закриття Карткового рахунку, шляхом зарахування нарахованих відсотків на Картковий рахунок клієнта. Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а не витребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується прйймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. На підставі ст. 1070 ЦК України за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Матеріалами справи встановлено, що ПАТ «АктаБанк» не нараховував кошти та не виплачував їх відповідно до умов Договору з ПАТ «АктаБанк» про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки від 07.04.2014 року. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений Вказівкою на подію, яка неминуче має настати, піддягає виконанню з настанням цієї події. Частиною 2 ст.530 ЦК України визначено, що строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. 08 серпня 2014 року позивач на адресу начальника відділення ПАТ «Актабанк» написала заяву про закриття карткового рахунку [NUMBER] та виплату залишку коштів по рахунку через касу банку, однак кошти не було повернуто. Скасовуючи попередні судові рішення, суд касаційної інстанції в ухвалі від 27 травня 2015 року вказав, що копія заяви [PERSON] від 08.08.2014 року про закриття карткового рахунку не завірена судом, відсутній оригінал цієї заяви, тому судом не досліджено, чи отримав банк цю заяву, оскільки відповідь банка [PERSON] датована лише 02 лютого 2015 року на її звернення від 29.12.2014 року, коли вже була введена тимчасова адміністрація. Вирішуючи зазначене питання при повторному розгляді справи, суд звертає увагу, що відповідач не заперечує та жодними доказами не спростовує факту подачі позивачем 08.08.2014 року заяви про закриття карткового рахунку та видачу готівки. Більше того, у касаційній скарзі від 24 березня 2015 року відповідач посилається на зазначений факт, як на встановлену обставину справи. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, суд вважає встановленим факт, що [PERSON] 08.08.2014 року подала на адресу відповідача заяву про закриття карткового рахунку та видачу готівки, та банк отримав цю заяву в цей же день. Згідно до виписки по картковому рахунку, зазначено, що на картковому рахунку [PERSON] наявна сума у розмірі 185821,83грн. Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Постановою Правління НБУ № 468/БТ від 07.08.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до категорії проблемних» були введені обмеження щодо діяльності ПАТ «АктаБанк»: - не здійснювати нових кредитних операцій (у тому числі з урахування векселів, лізингових, факторингових, овердрафту), кредитування за діючими кредитними договорами здійснювати лише під забезпечення високоліквідною заставою; - не здійснювати операцій з цінними паперами…, у тому числі за дорученнями клієнтів, крім операцій з продажу цінних паперів за грошові кошти; - не здійснювати без документарних операцій (гарантії, авалі, акредитиви), а також не передавати порук та інших зобов'язань; - не передавати в забезпечення вкладникам, іншим кредиторам ПАТ «Актабанк», третім особам майно та активи банку без погодження з НБУ; - приймати погашення заборгованості що виникла за будь-якими активними операціями ПАТ «Актабанк», тільки в грошовій формі, крім випадків набуття права власності на об'єкти застави за наданими кредитами та іншими активними операціями ПАТ «Актабанк»; - не вивільняти отримане ПАТ «Актабанк» забезпечення за кредитними операціями до часу повного погашення позичальниками заборгованості, а в разі потреби приймати додаткове забезпечення; - не проводити заміну забезпечення за кредитами та іншими активними операціями; - не здійснювати будь-якого відчуження будівель і споруд ПАТ «Актабанк» без погодження із НБУ; - не здійснювати випуску цінних паперів власного боргу, їх довгострокового викупу, дострокового погашення цінних паперів власного боргу, переведення в інші види зобов'язання; - не надавати власникам/учасникам ПАТ «Актабанк», які прямо або опосередковано володіють п'ятьма і більше відсотками статутного капіталу ПАТ «Актабанк» чи права голосу придбаних акцій ПАТ «Актабанк» (у тому числі пов'язаним особам банку), активів у будь-якій формі (майно, кошти, будь-які операції з векселями, право уступки вимоги боргу, факторинг, гарантії, поруки за кредиторів банку тощо); - не здійснювати виплату дивідендів акціонерам чи розподілу капіталу в будь-якій формі, крім спрямування коштів на збільшення статутного капіталу ПАТ «Актабанк» та до резервного фонду; - не здійснювати викупу власних акцій (часток, паїв) в акціонерів, учасників ПАТ «Актабанк», за винятком випадків, передбачених законодавством України; -здійснювати повернення коштів інсайдерам та пов'язаним особам тільки в разі погодження куратора ПАТ «Актабанк»; - не здійснювати дострокового повернення коштів вкладникам та іншим кредиторам; - не здійснювати заміну валюти вкладів юридичних та фізичних осіб; - не приймати як забезпечення за кредитами майнові права на вклади (депозити) фізичних та юридичних осіб; - не здійснювати виплати бонусів, премій та інших додаткових матеріальних винагород керівництву ПАТ «Актабанк» та виділення коштів на спонсорство, доброчинність та фінансову допомогу; - не збільшувати обсягів капітальних інвестицій та нематеріальних активів, не придбавати основних засобів; - не здійснювати витрат на консультаційні послуги фінансового характеру; - не відкривати нових філій та відділень. Цією ж постановою зупинено у банку здійснення таких операцій: - залучення у вклади (депозити) коштів від фізичних осіб (в тому числі з видачею ощадних депозитних сертифікатів) у національній та іноземній валюті, а також у банківських металах, крім операцій з членами спостережної ради, правління, ревізійної комісії банку, власниками істотної участі банку, а також у разі залучення коштів на умовах субординованого боргу; - відкриття поточних рахунків (у тому числі карткових) фізичним особам; - зарахування на рахунки фізичних осіб коштів, що переказуються з рахунків, відкритих у ПАТ «Актабанк». Проаналізувавши вказані обмеження, встановлені для відповідача, суд приходить до висновку, що станом на 08.08.2014 року вимоги позивача щодо закриття карткового рахунку та видачі готівки не мали протиріччя з Постановою Правління НБУ № 468/БТ від 07.08.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до категорії проблемних». Суд зазначає, що позивач у даному позові просить стягнути з відповідача грошові кошти, що перебувають на її рахунку, а тому відповідно до змісту ст.2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вона є кредитором, тобто фізичною особою, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань. Разом з тим, обмеження щодо повернення коштів кредиторам, як це вбачається зі змісту Постанови Правління НБУ № 468/БТ від 07.08.2014 року «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Актабанк» до категорії проблемних» стосується лише дострокового повернення коштів вкладникам та іншим кредиторам, в той час як згідно п. 6.3.1 Договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки від 07.04.2014 року днем припинення обслуговування картки є - день подання до банку заяви про припинення дії картки, заяви про закриття карткового рахунку та її повернення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст.530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Також порядок розірвання договору рахунка передбачено Постановою Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземній валютах» (далі Постанова № 492). Згідно п.20.1 Постанови № 492 поточні рахунки клієнтів банків закриваються, в тому числі, на підставі заяви клієнта. Банк не може закрити поточний рахунок клієнта, якщо за рахунком здійснювалися розрахунки за зовнішньоекономічним договором, зобов'язання за яким не виконані в повному обсязі. Банк, який здійснює контроль за своєчасністю розрахунків за зовнішньоекономічними операціями клієнта, закриває рахунок лише після зняття зовнішньоекономічних операцій з контролю. Згідно п. 20.5. Постанови № 492 закриття поточного рахунку за бажанням клієнта здійснюється на підставі його заяви про закриття поточного рахунку, складеної в довільній формі із зазначенням таких обов'язкових реквізитів: найменування банку; найменування (прізвища, ім'я, по батькові), коду за ЄДРПОУ (реєстраційного номера облікової картки) власника рахунку; номера рахунку, який закривається; дати складання заяви. Заява про закриття поточного рахунку фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, підписується власником рахунку або уповноваженою ним особою. Згідно п. 20.6. Постанови № 492 Банк за наявності коштів на поточному рахунку, який закривається на підставі заяви клієнта, здійснює завершальні операції за рахунком [з виконання платіжних вимог на примусове списання (стягнення) коштів, виплати коштів готівкою, перерахування залишку коштів згідно з дорученням клієнта тощо]. Датою закриття поточного рахунку вважається наступний після проведення останньої операції за цим рахунком день. Якщо на поточному рахунку власника немає залишку коштів, а заява подана в операційний час банку, то датою закриття поточного рахунку є день отримання банком цієї заяви. Згідно п. 20.9. Постанови № 492 Після прийняття Національним банком рішення про відкликання в банку банківської ліцензії (власником банку рішення про ліквідацію банку) і призначення ліквідатора поточні та вкладні (депозитні) рахунки клієнтів закриваються ліквідатором банку. Повідомлення про закриття рахунків клієнтів ліквідатор банку надсилає до відповідних органів державної податкової служби у порядку, установленому Державною податковою адміністрацією України. Суд вважає, що дії позивача при подачі заяви про закриття карткового рахунку не суперечили вимогам Постанови № 492 . Крім того, постанова Правління НБУ № 576 від 16.09.2014 року, відповідно до якої ПАТ «АктаБанк» віднесено до категорії неплатоспроможних,прийнята пізніше ніж у семиденний строк після подання позивачем заяви про закриття карткового рахунку, а тому приписи вказаної постанови не могли бути застосовані відповідачем при розгляді заяви позивача про закриття карткового рахунку та видачу їй коштів готівкою через касу та не могли бути підставою відмови у виконанні банком свого зобов'язання за договором. Суд звертає увагу, що відповідно до ч.1 ст.58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Відтак, у Рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) зазначено, що дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Положення частини першої статті 58 Конституції України про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи, стосується фізичних осіб і не поширюється на юридичних осіб. До події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Заборона зворотної дії є однією з важливих складових принципу правової визначеності. Принцип неприпустимості зворотної дії в часі нормативних актів знайшов своє закріплення в міжнародно-правових актах, зокрема і в Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (стаття 7). З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача розірвати договір про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № [NUMBER] від 07 квітня 2014 року та видати позивачу готівкою через касу суму на її картковому рахунку 185821,83 грн. підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог про стягнення 3% річних суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд знаходить, що позивачем надано достатньо доказів в обґрунтування позовних вимог щодо стягнення заборгованості за відсотками, інфляційними збитками та 3% річних від простроченої суми. Підстав вважати невірними надані позивачем розрахунки нарахованих відсотків за договорами у суду немає, тому він їх приймає. Відповідач не надав спростувань щодо розміру заборгованості , визначеного позивачем. На підставі викладеного,

Outcome: approved