Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 14.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №41, оскільки на даний час шлюбні відносини вони припинили, спільного господарства не ведуть, з 20.08.2019 року проживають окремо. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спору з приводу визначення місця проживання дитини та поділу майна між ними немає. Сторони в судове засідання не з`явились, натомість через канцелярію суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, позивач в свої заяві зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, строк на примирення просить не надавати, спору з приводу поділу спільного майна між ними немає, дитина проживає разом з нею, крім того, позивач уточнила, що разом з відповідачем вони не проживають з 08.10.2019 року, тому просить шлюб розірвати. Судові витрати позивач просить залишити по фактично понесеним. Відповідач в своїй заяві зазначав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, строк на примирення просить не надавати, дитина проживатиме з матір`ю, позивачем по справі, майнового спору немає. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 14.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] .. Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] (свідоцтво\~про народження\~серія [NUMBER] ).Згідно заяв сторін спору з приводу визначення місця проживання та утримання дитини, а також поділу майна між ними немає. Відносини між подружжям не склалися, вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, оскільки вони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Примирення сторони не бажають. Спору з приводу визначення місця проживання та утримання дитини та поділу майна немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат, тому суд вважає залишити їх фактично понесеним.

Outcome: approved