Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У грудні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 27 березня 2013 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно умов якого він передав останньому у власність грошові кошти у розмірі 4366 грн. Окрім укладеного договору, відповідач власноруч написав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути кошти до 27 квітня 2013 року. З моменту отримання відповідачем даних коштів, свого зобов'язання [PERSON] не виконав. На сьогоднішній день гроші йому не повернуті. Тому просив стягнути з відповідача борг у сумі 4366 грн, пеню - 15 935,90 грн, штраф - 2183 грн, 3% річних - 130,98 грн та судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Позивач направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності його представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. При розгляді справи судом встановлено, що 27 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики.(а.с.3) За умовами вказаного договору [PERSON] передав відповідачу у борг грошові кошти у розмірі 4366, 00 грн, про що власноруч написав розписку.(а.с.4) Пунктом 5 договору позики сторони домовилися про кінцевий термін повернення коштів - 27 квітня 2014 року. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається Ст. 526 КЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Порушення зобов'язання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Так, згідно умов п.6 договору позики відповідач зобов'язався в разі прострочення повернення позики сплатити [PERSON] штраф у розмірі 50% від неповерненої суми позики, а також [PERSON] вправі нарахувати пеню в розмірі 1% від невиплаченої суми за кожен день прострочення. За період прострочення [PERSON] взятих на себе грошових зобов'язань пеня в розмірі 1% за кожний день прострочення платежу від суми заборгованості4366, 00 грн становить у розмірі 15 935,90 грн. Штраф складає в сумі 2183, 00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за вказаний період 3 % річних від суми боргу становить у розмірі 130,98 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу, штрафу, пені та трьох процентів річних підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати пов'язані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн, що підтверджується квитанцією № 83 від 26 грудня 2014 року.

Outcome: approved