Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

11.12.2019 позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що [INFO] померла її рідна тітка [PERSON] , яка ще за життя склала заповіт, згідно якого належний їй на праві особистої власності жилий будинок, надвірні будівлі, все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що за законом матиме право, та компенсаційні виплати жертвам нацистських переслідувань заповідає [PERSON] .. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина до складу якої входить право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності асоціації пайовиків «Нове життя» розміром 4,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки у натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] на підставі Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 0212751. Позивач не звернулася своєчасно до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини по причині проблем зі здоров`ям та необхідністю тривалого лікування, що підтверджує наданими копіями медичних документів, у зв`язку з чим позивач просить визначити їй додатковий строк три місяці для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Ухвалою від 16.12.2019 відкрито загальне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 10.01.2020. В підготовче засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача в підготовче засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, вимоги зазначені в позові підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно положень ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання позову відповідачем суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Застосовуючи вказану норму процесуального права, суд враховує роз`яснення, що надані Пленумом Верховного Суду України у Постанові від 12.06.2009 №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зокрема в абзаці 3 пункту 24, в частині того, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Зважаючи на те, що відповідач подав письмову заяву, якою безумовно визнав позовні вимоги, суд приймає визнання відповідачем позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , однак пропустила строк для прийняття спадщини по причині проблем зі здоров`ям. Згідно інформації, наданої 19.12.2019 Радомишльською державною нотаріальною конторою Житомирської області, ніхто із спадкоємців із заявою про прийняття спадщини, заявами про відмову від прийняття спадщини або заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не звертався. Спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилась. Як вбачається з довідки виданої Потіївською сільською радою Радомишльського району Житомирської області за № 16 від 10.01.2020, [PERSON] , яка померла [INFO] у віці 85 років, дійсно на момент смерті була зареєстрована і проживала за адресою: [ADDRESS] На час відкриття спадщини ніхто із спадкоємців постійно не проживав разом з спадкодавцем. На момент смерті у [PERSON] не було малолітніх, неповнолітніх, недієздатних або цивільна дієздатність яких обмежена спадкоємців. Відповідно до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною першою статті 1222 ЦК України регламентовано, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Частиною першою статті 1269 ЦК України (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст.1270 ЦК України). За змістом частин першої та третьої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій (пункт 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд вважає за необхідне визнати причини пропуску строку подачі заяви про прийняття спадщини спадкоємцем поважними, а позов задовольнити і визначити позивачеві додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved