Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-04 00:00:00

Позивачка 11.09.2019 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини [PERSON] , за яким просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 7034, 00 грн. щомісячно на весь період навчання, а саме до 22.06.2023р., або відрахування з навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач є його батьком та 14 червня 2003 року між відповідачем та нею було зареєстровано шлюб, який було 11.11.2010р. розірвано. Ще до шлюбу у них народився син [PERSON] [INFO] , який проживає разом з позивачкою. Починаючи з травня 2012р. відповідач самоусунувся з життя сина, не бере участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги, у зв`язку з чим був позбавлений батьківських прав за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.08.2018р. проте така особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. З 02.09.2019р. [PERSON] розпочав навчання у коледжу промислової автоматики та інформаційних технологій на стаціонарній формі навчання на платній основі зі строком до 22.06.2023р. оплата за 2-й курс навчання складає 8320 грн. +3 грн. комісія банку = 8323 грн., за 3 та 4 курс навчання оплата становить 8955 грн. та 9745грн., загальна сума = 27010 грн., Загальна сума на навчання та розвиток здібностей дитини становить : 13999 грн.+27010грн.+9 грн. (комісія банку)=41018 грн.:36 місяців=1139 ,39 грн. Проїзд до коледжу туди-звідти 6 днів на тиждень 14 грн.*26 днів=364 грн. Також дитині будуть необхідні: підручники, додаткові заняття з фізики, математики, курси з англійської мови, нові меблі (диван та комп`ютерний стіл). Позивач намагалася мирно врегулювати спір. Надіслала йому письмову пропозицію, проте відповідач уникає контакту з нею та дитиною. Задля утримання сім`ї та сина вона була змушена брати кредити, працювати на декількох роботах, проте на теперішній час не працює, їм допомагає її чоловік. Орієнтована вартість судових витрат складає 542 грн. Ухвалою суду від 18.09.2019 року провадження у справі було відкрито та справу призначено до розгляду в засіданні на 11.10.2019 року. Ухвалою суду від 19.09.2019 року за клопотанням позивача витребувані докази. 01.10.2019р. до суду позивачем подано позов з виправленнями (а.с.53-56), за яким зазначено що період сплати аліментів охоплює період від вступу дитини до закінчення навчання. 11.10.2019 року розгляд справи відкладено на 04.11.2019 року у зв`язку з неявкою сторін та клопотанням адвоката відповідача [PERSON] .. На виконання ухвали суду 15.10.2019 року були надана відповідь з ГУДПС в Одеській області (а.с.71), з якої вбачається що позивач працював в ТОВ «НОВОЛОГ» з січня по квітень 2018р, в ПС РМТ «ОМП» в квітні 2018р, ТОВ «НОВОЛОГ» в січня , лютому 2019р., та 21.10.2019р. надійшла довідка про заробітну плату відповідача в ТОВ «НОВОЛОГ» (а.с.74) 21.10.2019 року до суду надійшов відзив на позов від представника відповідача (а.с.76-80), згідно якого позов не визнали та просили відмовити. В обґрунтування своєї позиції представник посилався на те, що на той час існує рішення суду про стягнення аліментів на дитину, за яким стягнуто з відповідача 5984 грн. з 13.10.2010р. проте не надано доказів що відповідачка не працює , про доходи сімї. В рамках мирової угоди відповідачем передано своє житло сину, але після скасування мирової угоди, це житло повернуто. Також стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно з становищем одержувача аліментів. Відповідач фактично не має власного житла, яке залишилось у позивачки, тільки заробітну плату, інших доходів не має. На його утриманні знаходяться батьки та непрацездатна дружина. За серпень-вересень відповідачем сплачено аліментів 21567,88 грн. докази , які надані позивачем не посвідчені належним чином. За викладених обставин просив відмовити у позові. 18.11.2019р. до суду позивачка подала заяву, за якою просила стягувати аліменти на користь сина [PERSON] (а.с.93-94) та про стягнення судових витрат у сумі 847 грн. 04.11.2019 року розгляд справи був відкладений на 16.12.2019 року у присутності позивачки та представника відповідача , та залучено як третю особу на боці позивача [PERSON] , з метою надання часу на ознайомлення з відзивом та правом на відповідь на відзив. 19.11.2019р. до суду третьою особо. подано пояснення на відзив (а.с.98-109) за яким вказав, що фактично позивачка діє в його інтересах. Протягом досить тривалого часу, я не отримував належної допомоги від свого батька, [PERSON] :ні моральної, ні матеріальної. З 2011 він не поздоровляв мене із Днем народження та святами; його не хвилювало, в яких умовах я проживаю, хоча свідомо залишив мене із мамою на одинці з боргами, які утворилися за комунальними послугами ще за його проживання з нами, у розбитій квартирі, не придатній до життя (фото надано до диску); а \~починаючи \~року 2012\~року,\~батько зник\~з мого\~життя,\~ігнорував мої\~дзвінки та\~СМС,\~приходив на\~зустрічі,\~не приймав\~участі в\~моєму житті,\~ а\~всі спроби\~домовитися з\~ним що\~до допомоги\~закінчувалися лише\~образами,\~відмовами та\~відповіддю:"\~В тебе\~є мати,\~нехай вона\~тебе і\~забезпечує".\~Рішення суду\~про позбавлення\~батьківських прав\~не оскаржував,\~свої батьківські\~права не\~відновлював.\~Проте знайшов\~кошти на\~адвокатів та\~оскаржує рішення\~суду про\~стягнення аліментів.\~Такі дії\~ [PERSON] \~змусили мою\~матір [PERSON] \~витрачати багато\~часу на\~відвідування Органу\~опіки та\~піклування,\~на збирання\~доказів,\~написання заяв,\~на виконання\~обов`язків\~адвоката за\~трьома справами\~у суді\~першої інстанції,\~ в\~Апеляційному суді\~Одеської області\~та в\~Касаційному цивільному\~суді,\~ що\~не надало\~їй змогу\~влаштуватися на\~роботу,\~на яку\~не вистачало\~часу.\~Тому мама\~перебувала на\~утриманні свого\~чоловіка,\~ [PERSON] (копія\~шлюбу додана\~у поясненнях\~ [PERSON] \~на відзиві\~ [PERSON] ).\~ Мої\~захворювання, які\~я маю:\~змішаний астигматизм\~очей,\~S-подібний\~сколілоз грудного\~і поперекового\~відділів хребта\~2\~ст.\~з помірним\~порушенням функціонування\~хвороба \~Шойермана -\~Мау,\~грижі Шморля,\~двостороння поздовжня\~плоскостопість,\~та які\~підтверджені відповідними\~копіями документів,\~поданими [PERSON] \~разом із\~своєю позовною\~заявою до\~ [PERSON] \~про стягнення\~аліментів на\~дитину,\~що продовжує\~навчання .\~ У відзиві зведені особисті претензії [PERSON] до моєї матері, [PERSON] , що не має відношення до суті спору. Аліменти за рішенням суду було стягнуто до 18.08.2019р. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч.2 ст. 51 Конституції України. Також від обов`язку щодо утримання дитини не звільняється особа, яка позбавлена батьківських прав. Він не маю змоги самостійно заробляти на своє утримання і знаходжусь на утриманні своєї матері, [PERSON] , яка тимчасово не працює та знаходиться на утриманні свого чоловіка, [PERSON] , який є діючим військовослужбовцем і майже не знаходиться вдома, виконуючи військовий обов`язок, захищаючи цілісність України. Витрати на комунальні послуги, якими я теж користуюсь, мешкаючи із мамою вдвох (копія довідки про склад сім"ї міститься в матеріалах справи), моє харчування, одяг, взуття, необхідні інші товари, складали та складають значні суми. Стягнення аліментів, яке проводиться за виконавчим провадженням - це правовий наслідок дій [PERSON] що до уникання свого обов`язку. 19.11.2019 до суду позивачкою подано відповідь на відзив (а.с.136-174), зазначивши що у відзиві на позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину проігноровано такі докази та факти:захворювання дитини, здійснені витрати на дитину, правові обґрунтування щодо обов`язку. Справа за позовом про стягнення аліментів дитину, до досягнення нею повноліття, та справа за позовом про аліменти на повнолітню дитину, що продовжує навчання - дві різні справи і мають між собою межу: повноліття дитини. 16.12.2019 року розгляд справи відкладено на 05.03.2020 року у зв`язку з неявкою сторін та відсутністю доказів про отримання відповідачем відповіді на відзив. У судове засідання 05.03.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Позивачка та третя особа надали до суду заяви, згідно яких просили справу розглядати за їх відсутності. Відповідач та його представник про час і місце судового засідання сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв`язку з чим вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін. У відповідності до ч.1\~ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до\~ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою складення цього судового рішення\~є 11.03.2030 року. Суд вивчивши матеріали справи, вважає позов частково обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено,що\~ [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син\~ [PERSON] . 14.06.2003р. між позивачем та відповідачем укладено шлюб. 11.11. 2010 року шлюб між сторонами було розірвано за рішення суду. Після розірвання шлюбу син залишився проживати із матір`ю . 22.12.2017р [INFO] [PERSON] змінив свої прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія [NUMBER] виданого 22.12.2017р. Малиновським Районним у місті Одесі ВДРАЦС ГТУЮ в Одеській області (а.с.15). Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 07.08.2018р. (справа №522/20488/17) [PERSON] був позбавлений батьківських прав у відношенні до [PERSON] . Крім того за рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 26.06.2019р. з відповідача стягнено аліменти на утримання [PERSON] у розмірі 5984 грн. щомісячно з 13.10.2010р., проте на даний час вказане рішення оскаржено в апеляційному порядку. Судом встановленою, що на теперішній час [PERSON] , який проживає разом з позивачкою, (довідка а.с.13) з 02.09.2019р. у коледжі промислової автоматики та інформаційних технологій Одеської національної академії харчових технологій на 2 курсі на платній основі на денній формі навчання, та стипендію не отримує, про що свідчать відповідні довідка (а.с.35) та Договір від 01.08.2019 року про надання освітніх послуг (а.с.59) зі строком навчання 2 роки 10 місяців за програмою «інженер програмного забезпечення» з розміром оплати: за 1 рік навчання-8320 грн., 2 рік-8955 грн., 3 рік - 9745 грн. Тобто до 01.07.2022р. Станом на час розгляду справи позивач є студентом 2-го курсу навчання та самостійного заробітку не має. З 18.08.2019р. він став повнолітнім. Судом встановлено, що згідно довідки ТОВ «НОВОЛОГ від 21.10.2019р. заробітна плата [PERSON] на посаді докера-механізатора за період з 2015-2019р., з якої вбачається що в вересні 2019р. отримав заробітну плату у розмірі13\~246,42 грн. (а.с.74, 86-89). Позивачем заявлено вимог 11.09.2019р. щодо стягнення з відповідача,який позбавлений батьківських прав, матеріальної допомоги на оплату освітніх послуг у розмірі 27010 грн. щомісячно (27010 грн. / 34 місяців) та матеріальну допомогу на його утримання у зв`язку з наявністю захворювань та необхідності витрат на навчання, їжу та транспорт, на розвиток здібностей яку він оцінює у розмірі 139 грн. щомісячно до закінчення навчання. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до ст.18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст.27 Конвенції про захист прав дитини батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя , необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ч.8\~ст.7Сімейного Кодексу України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до\~ст.198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати. Згідно\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. У відповідності\~із СК України, п.1. пп.1 та 2 ст. 182. при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200,\~201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до пункту 20\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15травня 2006 року №3«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Сімейним кодексом України\~передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Згідно\~ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно\~ст.200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст.182 СК України. Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~(п. 20) роз`яснено судам, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1\~статті 182 СК України\~зазначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.8\~ст.7 СК України\~регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ЦПК України. Згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Суд вбачає, що відповідач є працездатною людиною за станом здоров`я . Позивач отримує постійний дохід. Між тим, судом враховується рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини та з огляду на викладене приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Суд вбачає, що вартість навчання позивача становить загальну суму за 4 роки 27010 грн., отже щомісячно вартість складає 794,71 грн., а враховуючи обов`язки мати та батька утримувати сина, то вважає за можливе стягувати із відповідача на користь позивача допомогу на оплату навчання сина у розмірі 397,36 грн. грн. щомісячно. Щодо додаткових витрат: пов`язаних з придбанням окулярів та спеціальних лінз у зв`язку з поганим зором, взуттям, рюкзака, та необхідністю коштів на транспорт, та їжу, на розвиток здібностей, суд вважає можливим стягнути кошти у розмірі 2500 грн., при цьому суд враховує що витрати на придбання ноутбука здійснені у 2017р., а на інші планшет, комп`ютер та приладдя такі виплати не здійснювались. Згідно ч.2\~ст.184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 12.06.2016, №1368-VIII та\~п.1.1 Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо індексації розміру аліментів, визначеного судом у твердій грошовій сумі» від 17.05.2016 р. № 1368-VIIІ, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, - розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі. Частиною 1\~статті 191 СК України\~встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Щодо вимоги про стягнення з відповідача судових витрат у розмірі 871 грн., (а.с.145)а саме : на друк та копіювання документів у копіювальному центрі 181грн. проїзд до суду для подачі позову (14 грн.) і ознайомлень із матеріалами справи, відвідування судових засідань та тримання рішення суду у розмірі 140 грн. (10 разів по 14 грн.),та у зв`язку з відвідувань судових засідань 11.10.2019р, 04.11.2019р. (28 грн.), ознайомлення зі справою двічі до 07.11.2019р.-14 грн., відвідування судового засідання 16.12.2019р.-28 грн., поштові послуги-надсилання відповідача заяви про мирне врегулювання від 22.08.2019р. на суму 50грн., та від 01.10.2019р. листа з позовом на 43 грн.; надсилання 18.11.2019р. відповідачу листа з поясненнями і додатками на 46 грн., додаткових заяв до суду та відповідачу 4 рази по 55 грн. на суму 220 грн., друк двох пояснень від позивача та третьої особи до відзиву -209 грн., Згідно ч.1. та 3 ст.133 ЦПК України Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:1) на професійну правничу допомогу;2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Виходячи в викладеного суд вважає що підлягають задоволенню лише: стягнення витрат за поштові послуги надсилання 18.11.2019р. відповідачу листа з поясненнями і додатками на суму 45,20 грн., Щодо витрат та роздруківку та копіювання то у вказаних чеках не зазначено від кого прийнята відповідна плата і деякі з них прийняті від «Аква-Юг», щодо чеків на 43,40 грн. від 22.08.19р, та на 0,60 грн. (а.с.34), на суму 6 грн. (а.с.33), та на 5 грн. від 22.08.2019р, то тут суд зазначає що сам позов поданий до суду пізніше - 11.09.2019р, щодо послугу про відправку кореспонденції 4 шт. по 55 грн. на суму 220 грн. - то суду такі квитанції не надані, щодо квитанції від 11.09.2019р.на 73 грн., від 22.08.19р, (а.с.38) то не вбачається,що такі витрати понесла саме позивач. Проїзд позивача до суду і подання позову та заяв до канцелярії, та з метою ознайомлення з матеріалами справи не може бути віднесений до жодного з виду судових витрат. Відповідно до п.3 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільняються від судового збору позивачі - позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки, позивачі у справах про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору, покласти на відповідача оплату судового збору у розмірі 840, 80 грн.. На підставі викладеного та

Outcome: partial