Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-20 00:00:00

Представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (скорочена назва - АТ КБ «ПРИВАТБАНК») - Гребенюк О.С. звернувся до Згурівського районного суду Київської області з позовною заявою, в якій зазначає, що 27.07.2011 року відповідач [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим ним була підписана заява № б/н від 27.07.2011 року. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між ним та позивачем Договір, що підтверджується його підписом у заяві. Відповідач був ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли на момент підписання анкети-заяви. Відповідно до Умов та Правил, які розміщені на офіційному сайті позивача, Банк публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримати банківські послуги, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою. Підписавши анкету-заяву, відповідач, як клієнт Банку, отримав доступ до всіх без виключення послуг Банку. Таким чином, між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем укладено кредитний договір, згідно якого відповідач отримав в Банку кредитну картку із встановленим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 10000,00 грн. У зв"язку з порушеннями зобов"язань за кредитним договором відповідач [PERSON] має кредитну заборгованість, яка станом на 27.04.2020 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 12369,58 грн та складається з наступного: 7966,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 7966,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3337,76 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 562,22 грн - штраф (процентна складова). Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов"язань та заборгованості не погашає, чим порушує права та інтереси позивача. Наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Враховуючи вищевикладене, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Гребенюк О.С. просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь Банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.07.2011 року в загальному розмірі 12369,58 грн та судовий збір у розмірі 2102,00 грн. В судове засідання позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свого представника не направив, про час і місце розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача Гребенюк О.С. направив до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти постановлення заочного рішення не заперечував. В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи був повідомлена належним чином. Про причини неявки в судові засідання суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та відзиву на позов до суду не подав. Положеннями ст. 280 ЦПК України передбачається, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, враховуючи те, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзиву до суду не подав та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання не проводилось. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Дослідженими письмовими доказами по справі встановлено, що 27.04.2011 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредитну картку номер [NUMBER] з кредитним лімітом у розмірі 6600,00 грн, що встановлено з копії підписаної сторонами анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку , у якій зазначено, що [PERSON] погоджується з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.27), довідки про надані кредитні картки за кредитним договором б/н від 27.04.2011 року (а.с.28), виписки по рахунку (а.с.16-24). Позивач стверджує, що при укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Для кредитного договору істотними умовами є предмет, ціна (сума), строк повернення кредиту, проценти за користування ним, а також усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається в письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). (ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України). Із загального аналізу вище вказаних норм вбачається, що належною формою укладення кредитного договору є письмова форма. Не залежно від того, чи це кредитний договір індивідуального характеру, чи договір приєднання, а також незалежно від того, чи його зміст зафіксований в одному або кількох документах, кредитний договір (усі його складові) має бути підписаний сторонами. Окрім того, відповідно до ст. 634 ЦК України, договір приєднання може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Позивач до позовної заяви, окрім підписаної сторонами анкети-заяви, додає також Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN50000048070929 [PERSON] , яка підписана відповідачем та з якої вбачається погодження сторонами базової % ставки в місяць - 2,5 % (30 % річних), а також сплату штрафів при порушенні строків платежів по кожному з грошових зобов`язань з повернення кредиту більш ніж на 30 днів - 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (копія довідки - а.с.28). Відповідач [PERSON] свої заперечення на позовну заяву до суду не подав, зокрема не заперечив факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами. Під час дії кредитного договору Банком в односторонньому порядку змінювався кредитний ліміт, зокрема з початкового розміру 6600,00 грн він збільшився до 10000,00 (довідка - а.с.25). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Як вбачається з виписки банку відповідач [PERSON] своїми фактичними діями, які виразились в отриманні та фактичному використанні кредитних коштів у розмірі встановленого банком кредитного ліміту, підтвердив свою згоду на встановлення та зміну кредитного ліміту на кредитній карті. Відповідно до ч. 2 ст. 218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимог щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до п. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що позивач свої обов`язки за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредитну картку, використовуючи яку відповідач користувалась кредитними коштами. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконав належним чином, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 27.04.2020 року, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, становить 12369,58 грн та складається з наступного: 7966,00 грн - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі 7966,00 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 3337,76 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 562,22 грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За змістом ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Оскільки у фактично підписаній сторонами анкеті-заяві строк повернення кредитних коштів не визначений, відповідач [PERSON] не повернув позивачу фактично отримані кошти, що свідчить про порушення прав позивача, Банк вправі вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів, тому суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідачки на користь позивача основної суми боргу за кредитом, а саме простроченого тіла кредиту в розмірі 7966,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України позичальник за кредитним договором зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з положеннями ст. 1056-1 ЦК України збільшення Банком процентної ставки може мати місце лише при дотриманні визначеної законом процедури, зокрема отримання згоди кредитора у письмовій формі. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що у період з 27.07.2011 року по 29.08.2014 року проценти нараховувались банком за процентною ставкою в розмірі 30 %, з 01.09.2014 року до 31.03.2015 року - 34,80 %, з 01.04.2015 року - 43,20 %. Тобто процентна ставка за кредитом збільшувалась Банком в односторонньому порядку (а.с. 6-7). До позовної заяви позивач долучив Довідку про умови кредитування, в якій сторонами погоджена базова % ставка в місяць 2,5 %, тобто річна ставка погоджена сторонами на рівні 30 %. Підтвердження надання згоди відповідачем на збільшення процентної ставки за кредитом з 30 % до 34,8 та 43,2 %, як того вимагає закон, позивачем не надано. Розрахунок заборгованості (а.с.6-9) не є невід`ємною частиною кредитного договору, а тому не може вважатися належним доказом погодженої сторонами процентної ставки. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За таких умов суд вважає, що вимога про стягнення нарахованої позивачем заборгованості за відсотками у розмірі 3337,76 грн підлягає до частково задоволення в розмірі 188,74 грн, тобто до стягнення підлягає лише заборгованість за відсотками, обрахована за ставкою 30 %. Відповідно до ч. 1 ст. 546, 549 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись зокрема неустойкою (штрафом, пенею). Згідно зі ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 2 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При укладенні кредитного договору сторонами погоджено розмір та порядок нарахування штрафів, а тому до стягнення з відповідача підлягають штрафи - 500,00 грн - штраф (фіксована частина); 562,22 грн - штраф (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. В силу ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Враховуючи викладене, суд вважає, за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.07.2011 року в розмірі 9220,56 грн, з яких: 7996,60 грн - заборгованість за тілом кредиту, 188,74 грн - заборгованість за відсотками, 500,00 грн - штраф (фіксована частина), 565,22 штраф (процентна складова). В задоволенні решти заявлених вимог відмовити. На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 1566,87 грн.

Outcome: partial