Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

12.04.2021 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 2/3 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , право на земельну частку (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектара (сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0066576 виданий 05 листопада 1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією). Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 128/02-14 від 06.04.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~- здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~- кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ( [PERSON] ) належить 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 13.06.2005 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть виданого в Службі Управління населенням та імміграції в Єрусалимі 16.07.2017 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] ) згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64165907 від 1.03.2021 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються чоловік [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження (а.с. 10) та син [PERSON] ), що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 11). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вищевказаної довідки Утконосівської сільської ради, на день своєї смерті, [PERSON] ) була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] , а спільно з нею були зареєстровані та проживали позивач по справі, а також чоловік померлої [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.06.2017 року (а.с. 9), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна частка (пай) у колишньому КСП «Вікторія» на території Утконосівської сільської ради площею 2,08 га умовних кадастрових гектара, право власності на яку посвідчується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ОД №0066576 виданого 05 листопада 1996 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, 1/3 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] від 13.06.2005 року та 1/6 частина цього ж будинку, яку він прийняв після смерті [PERSON] ). Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. 14 вересня 2005 року [PERSON] залишив заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Єфимовою Т.І. та зареєстрований в реєстрі за №5105, згідно з умовами якого, все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, на що за законом на день смерті він матиме право, в тому числі всю частку житлового будинку з надвірними спорудами та присадибною земельною ділянкою, що знаходиться в [ADDRESS] , він заповів [PERSON] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 62226826 від 27.10.2020 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 14.09.2005 року, зареєстрований за № 5105, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Встановлено, що осіб, які мають право на обов`язкову часку у спадщині, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно довідки Утконосівської сільської ради № 1764 від 23.10.2020 року, на день своєї смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , а спільно з ним ніхто не проживав та не був зареєстрований. Встановлено, що [PERSON] пропустив строк для прийняття спадщини, однак рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2020 року по справі № 946/7658/19 [PERSON] було визначено додатковий строк для прийняття спадщини тривалістю шість місяців. У передбачений рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 12 лютого 2020 року по справі № 946/7658/19 строк, позивач подав заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. і таким чином прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльської районного нотаріального округу Веліксар Т.І. № 128/02-14 від 06.04.2021 року позивачу було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із відсутністю у спадкоємця оригіналів правовстановлюючих документів. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved