Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що від спільного проживання з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося і з липня 2017 року вони разом не проживають. Відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на дочку. Так, відповідач є здоровим, працездатним, інших осіб на утриманні не має, отримує доходи від продажу автомобілів на вторинному ринку, а тому спроможний сплачувати аліменти. Просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дочки у твердій грошовій сумі у розмірі по 2500 гривень щомісячно. В судовому засіданні позивачка змінила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки в розмірі 1600 гривень. Представник позивачки в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі 1600 гривень щомісячно. Беручи до уваги пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах народилася дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Згідно копії медичної карти дитини, виданої амбулаторією сімейної медицини селища Отинія № 1, Коломийського району, [PERSON], 29 червня 2017 року встановлено діагноз : рахіт та призначено лікування (а.с.12-21). В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 рокузазначається,що вирішуючипитання щодорозміру аліментів,суд повиненурахувати стан здоров"я та матеріальне становище, як дитини так і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що малолітня дитина проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що дитина хворіє і потребує значних матеріальних витрат на лікування та належний догляд, а відповідач інших осіб на утриманні не має, є здоровою та працездатною людиною, матеріально забезпечений, позовні вимоги визнав, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню у розмірі, який просить позивачка. На підставі наведеного та ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved