Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

09 листопада 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до Новгородської селищної ради м.Торецька Донецької області про визнання права власності, в якому ставить питання про визнання за [PERSON] права власності на жилий будинок №34 по вулиці Синебрюхова в селищі Неліпівка м.Торецька Донецької області в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що 12 грудня 1975 року позивач уклала шлюб з [PERSON] 25 липня 1977 року [PERSON] уклав з виконавчим комітетом Дзержинської (Торецької) міської ради Донецької області договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [ADDRESS]. Даний договір був укладений на виконання рішення виконавчого комітету Новгородської селищної ради №11 від 08 червня 1977 року про надання земельної ділянки під будівництво житлового будинку. Оформивши всі необхідні документи чоловік позивача розпочав будівництво, яке було завершене в 1980 році, а збудувавши будинок оселився в ньому зі своєю родиною і почав його експлуатацію для власного проживання та на правах власника здійснював володіння, користування та розпорядження своїм майном. В подальшому під час експлуатації зазначеного житлового будинку в зв'язку з упорядкуванням нумерації будинків, його адреса змінилась і на теперішній час будинок має адресу: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] помер і після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві власності, єдиним спадкоємцем якого є його дружина - [PERSON], яка у встановленому порядку та визначені законодавством строки звернулась до нотаріальної контори за місцем смерті спадкодавця за оформленням спадщини, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS] але свідоцтва про право на спадщину отримати не змогла внаслідок відсутності у спадкодавця, оформлених відповідно до чинного законодавства, правовстановлюючих документів на спадкове майно. Після звернення до нотаріальної контори виявилось, що за своє життя [PERSON], закінчивши будівництво жилого будинку, не отримав Акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння, не зареєстрував його у встановленому порядку та не отримав відповідного свідоцтва про право власності на жилий будинок і даний факт є перешкодою для реалізації позивачем свого права на отримання спадщини і визнання за нею права власності на спадкове майно іншим чином крім як за рішенням суду на теперішній час є не можливим. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача позовні вимоги визнав, не заперечував щодо задоволення позову, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 05 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 "Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення". Тобто до 05 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Зазначеною постановою встановлено, що порядок прийняття в експлуатацію об'єктів недержавного замовлення визначається Радою Міністрів Автономної Республіки Крим, Київською та Севастопольською міськими держадміністраціями за погодженням Держбудом. На виконання цієї постанови місцеві органи влади розробили та затвердили, за погодженням Держбудом, Положення про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів недержавної власності, державними технічними комісіями. З аналізу положень Конституції України та Цивільного кодексу України вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] був чоловіком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про смерть. 25 липня 1977 року [PERSON] уклав з виконавчим комітетом Дзержинської (Торецької) міської ради Донецької області договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку [ADDRESS]. Даний договір був укладений на виконання рішення виконавчого комітету Новгородської селищної ради №11 від 08 червня 1977 року про надання земельної ділянки під будівництво житлового будинку. Судом встановлено, що будівництво жилого будинку було завершено у 1980 році і до теперішнього часу він з дружиною постійно, безперервно, відкрито і добросовісно володіли та користувалися зазначеним нерухомим майном. Під час експлуатації зазначеного житлового будинку в зв'язку з упорядкуванням нумерації будинків, його адреса змінилась і на теперішній час будинок має адресу: [ADDRESS], що підтверджено довідкою №б/н від 25.10.2016 року (а.с.13) Згідно з ч.2 ст.331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва. [INFO] помер [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на майно, що належало спадкодавцю на праві власності, єдиним спадкоємцем якого є його дружина - [PERSON]. У відповідності до ст.ст.1217, 1218, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування має особа, визначена у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. [PERSON] звернулася до нотаріальної контори, але нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.16), бо відсутні документи, що підтверджують належність майна спадкодавцеві. Відповідно до п.23 роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Оскільки нотаріусом видана відмова у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності будинку спадкодавцеві, то позивач позбавлена права оформлення спадщини в інший спосіб. Відповідно до ч.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 321 ЦК України передбачається, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, позов [PERSON] до Новгородської селищної ради м.Торецька Донецької області про визнання права власності підлягає задоволенню оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і є законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved