Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

12 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гусарівської сільської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, - Барвінківська державна нотаріальна контора Харківської області, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. В обґрунтування позову зазначив, що [INFO] помер його рідний брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина яка складається з житлового будинку з погосподарськими будівлями, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач є єдиним спадкоємцем другої черги за законом на майно свого брата. [PERSON] спадщину прийняв у встановлений законом строк, проте держаним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Позивач, посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на будинок, а також оформити спадщину він не має можливості, з врахуванням уточнених позовних вимог просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав. Представник відповідача в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав. Представник Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області в судове засідання не з`явилася також. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11 червня 2018 року Гусарівською сільською радою Барвінківського району Харківської області (а.с.15). Згідно зі ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця. [PERSON] , відповідно до ч.1 ст. 1262 ЦК України, є спадкоємцем померлого брата, спадщину прийняв у встановленому законом порядку, відповідно до копії спадкової справи №120/2018, наданою виконуючою обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області. З матеріалів справи, а саме з копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 08.05.1958 та копії свідоцтва про народження [PERSON] , серії [NUMBER] від 16.10.1956, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є рідними братами. Державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] було відмовлено у зв`язку, що спадкодавцем не було здійснено державної реєстрації прав на житловий будинок, що підтверджено відповіддю на заяву №419/02/17 від 05 квітня 2019 року (а.с.26). Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначив, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, відповідно до роз`яснення Міністерства юстиції України від 21.02.2005 року за № 19/32-319 - у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника повинно вирішуватись в судовому порядку. З фотокопії спадкової справи №173/2012, наданої виконуючою обов`язки завідувача Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що спадщину після смерті батька прийняв [PERSON] , проте отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно (житловий будинок) не встиг. Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до запису у погосподарській книзі №1 с. Василівка Друга, Барвінківський район, Харківська область, особовий рахунок № [NUMBER] , житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] , рахується за [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.20). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеногоЗакону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Зважаючи на те, що в по господарській книзі є запис про належність житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] , спадкоємцем якого є [PERSON] , спадщину після якого прийняв позивач по справі, є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved