overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-17 00:00:00

06 серпня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Валюх Ю.В. звернувся до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , терміном один місяць з дня набрання рішенням законної сили. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, але останній надав до суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених обставин у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, у судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі, про що надав до суду відповідну письмову заяву. Позовні вимоги позивача [PERSON] визнав повністю. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 1269 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В установлений законом шестимісячний термін, після відкриття спадщини, позивач не звернулася до нотаріальної контори про наміри прийняти спадщину, а це в свою чергу, унеможливлює в даний час оформити право на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На думку суду, позивач з поважних причин пропустила установлений законом шестимісячний термін для звернення до нотаріальної контори про наміри прийняти спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

06 січня 2014 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу, мотивуючи свої вимоги тим, що у зв'язку із досягненням пенсійного віку він звернувся до Управління Пенсійного фонду України в м. Саках та Сакському районі для нарахування пенсії за віком, надав всі необхідні документи. Проте у нарахуванні пенсії йому було відмовлено, рекомендовано звернутись до суду з заявою про встановлення факту приналежності архівної довідки, оскільки в архівній довідці його ім'я записано з помилками. Усунути вказані недоліки в документі в теперішній час не є можливим. Встановлення вказаного факту необхідно для отримання пенсії. В судове засідання заявник не з'явився, надіслала заяву з проханням розглянути справу і у його відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просить заяву задовольнити. Представник Управління Пенсійного фонду України в м. Саках та Сакському районі в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти задоволення заяви не надав. Згідно з положеннями частини 2 статті 197 цього Кодексу фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, аналізуючи дані документів, суд вважає за можливе при даних конкретних обставинах установити факт приналежності заявнику архівної довідки. Так, відповідно до копії паспорта заявника його прізвище ім'я та по батькові зазначено як «[PERSON]», державною мовою і "[PERSON]", російською мовою, тоді як в архівній довідці № 826 від 28 листопада 2013 року, виданої Зернівською сільською радою Сакського району АР Крим : у першому абзаці його прізвище записано як «[PERSON]», російською мовою , скорочено записане ім'я та не вказано по батькові ; в другому та третьому абзаці його ім'я вказано , як «[PERSON]» . Крім того, судом встановлено, що дані про місце роботи та посаду заявника, зазначені в архівній довідці, збігаються з даними про місце роботи та посаду, рік роботи заявника, зазначеними в його трудовій книжці . Встановлення даного факту тягне для заявника юридичні наслідки, оскільки дозволяє реалізувати своє право на одержання пенсії. При таких обставинах, в даному конкретному випадку, враховуючи те, що дані про місце роботи та посаду заявника, зазначені в архівній довідці, збігаються з даними про місце роботи та посаду, рік роботи заявника, зазначеними в його трудовій книжці , суд знаходить заяву такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

06 січня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], у зв'язку з його навчанням. Позивач у судове засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання подав заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що позов визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони розірвали шлюб 02 листопада 2004 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу Чернігівським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського обласного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис за № 985 (а/с 6). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] (а/с 7). [PERSON] навчається в Відокремленому структурному підрозділі "Коледж транспорту та комп'ютерних технологій" Чернігівського національного технологічного університету на ІІІ курсі, термін навчання до 30 червня 2016 року, що підтверджується довідкою № 179 від 14 листопада 2014 року (а/с 9). Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за можливе стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітнього сина - [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісяця, на період його навчання, але не більше, як до досягнення ним 23 років. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

06 січня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 14 листопада 2007 року Виконавчим комітетом Жеведської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 04, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, спільне господарство не ведеться, проживають окремо, вони фактично припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з»явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач позов визнала та не заперечувала проти його задоволення, пояснивши, що позивач проживає окремо з серпня 2015 року, всі її намагання зберегти сім»ю виявилися марними, він має іншу жінку і не бажає повертатися до неї. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 14 листопада 2007 року Виконавчим комітетом Жеведської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, актовий запис № 04. Від цього шлюбу мають дітей : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги - ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Судом вживались заходи до збереження сім»ї шляхом надання строку на примирення, однак взаємопорозуміння між подружжям не настало. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

06 травня 2014 року позивачка звернулася в суд з вище вказаним позовом. В заяві зазначила, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку -[PERSON], [INFO]. На даний час донька навчається на денному відділенні Миколаївського національного університету ім.В.О.Сухомлинського та у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, яку відповідач добровільно відмовляється надавати, а тому просить суд стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини від розміру усіх доходів відповідача з моменту подачі заяви й до закінчення строку навчання. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених у позовній заяві просила їх задовільнити. Відповідач позов визнав. Суд, дослідивши докази по справі встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обов'язку по утриманню повнолітніх дітей. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та є батьками повнолітньої [PERSON], [INFO] (а.с.6). Донька проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно довідки №594 від 23.04.2014р. [PERSON] навчається на 1-му курсі денного відділення Миколаївського національного університету ім.В.О.Сухомлинського,4 рівня акредитації, спеціальність "дошкільна освіта" (а.с.7), строк навчання до 30.06.2017р., проводить оплату за контрактом, власних доходів не має. Позивачка працює молодшою медсестрою Снігурівської ЦРЛ, отримує заробітну плату в середньому 1500 грн. на місяць, інших доходів та утриманців не має. Відповідач не працює, є інвалідом 3-ї групи, внаслідок чого отримує пенсію у розмірі 949 грн. щомісяця, інших утриманців не має. Відповідно до ст.199 Сімейного кодексу України повнолітні діти, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. У разі визнання відповідачем позову суд на підставі ст.174 ЦПК України за наявності законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що донька сторін є повнолітньою, не працює, власних доходів не має, продовжує навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу та згоден таку допомогу надавати у заявленому позивачкою розмірі, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на навчання дитини є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

06 травня 2014 року Публічне акціонерне товариство "ДТЕК Донецькобленерго" звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилався на те, що відповідач є споживачем електричної енергії (особовий рахунок [NUMBER]). Відповідачем згідно особового рахунку неодноразово проводились перерахування грошових коштів за використану електричну енергію, таким чином між енергопостачальником та споживачем є зобов'язання. Згідно п. 48 ПКЕЕН споживач несе відповідальність за порушення Правил користування електричною енергією, розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електричних мереж і споживання електричної енергії без засобу обліку, пошкодження приладу обліку та інші дії, за які законодавством передбачена відповідальність. 05.01.2012 року при перевірці представником позивав виконання вимог Закону України «Про електроенергетику» від 16.10.1997 року за місцем проживання відповідача було виявлено порушення ним ст.ст.26,27 вказаного Закону та п.п. 42,48 ПКЕЕН, що виразилось у самовільному підключенні електроустановок поза межами приладу обліку. На підставі п.53 НКЕЕ виявлене порушення було зафіксовано в Акті про порушення ПКЕЕН №192983 від 21.01.2014 року. Відповідно до Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ України №562 від 04.05.2006 року з наступними змінами та доповненнями, на підставі зазначеного Акту про порушення ПКЕЕН споживачу було визначено обсяг та вартість спожитої, але не врахованої енергії, внаслідок порушення на загальну суму 4914,90 гривень. Стосовно відповідача складений акт про порушення ПКЕЕН, а також розрахунок заборгованості за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію, який не оскаржувався, отже відповідач зі свого боку факт порушення чинних ПКЕЕН визнала та погодилась зі складеним актом та нарахованою сумою заборгованості. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за спожиту, але не враховану приладом обліку електричну енергію у визначеній сумі та судовий збір в розмірі 243, 60 гривень. Представник позивача Рожкова Л.О., діюча на підставі довіреності, просила розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила про задоволення позову, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі, про що подала письмову заяву. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, до судового засідання не зявилася, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

06 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з даною позовною заявою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі який зареєстрований 30 січня 2013 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис № 27. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], проживає разом з нею. Свої позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося. Через різні погляди на шлюб та сім'ю втрачено любов та повагу. З грудня 2014 р., шлюбні стосунки вони припинили, і спільне господарство не ведуть. Просить шлюб розірвати. Вказала, що відповідач, як батько дитини, має заробітки, хоча офіційно не працює, може і повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, тому просить стягувати з нього на її користь аліменти в розмірі по 400 гривень щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на утримання сина [PERSON] [INFO], починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. Також просить стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання позивачка не зявилася, надала заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, заявлені позовні підтримує повністю, і просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності. Позовні вимоги визнав повністю. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони з 30 січня 2013 року перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [INFO], батьком якого згідно ксерокопії свідоцтва про народження є відповідач. Суд, згідно ч.2 ст.112 СК України, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як свідчать доводи позивачки на даний час між ними з відповідачем шлюбні відносини припинені, підстав для примирення немає. Згідно закону шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, таким чином позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення нею трьох років. Позивачка в поданій позовній заяві зазначила, що дитина проживає з нею, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

06 травня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що 06 червня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння, різними поглядами на життя та неможливість знайти "спільну мову", як будувати сімейні відносини. Спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо з вересня 2014 року. Спору щодо поділу майна та утримання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що позивач і відповідач уклали шлюб 06 червня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Вільненської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 6 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 4). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 5). Спільне життя позивача з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сім'ю. З вересня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство з того часу вони не ведуть та проживають окремо. В позовній заяві позивач наполягала на розірванні шлюбу, пояснюючи свою позицію тим, що їх сім'я розпалася остаточно і примирення між ними неможливе. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені в суді, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене і

Outcome: approved