Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

06 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про визнання заповіту недійсним, в якому просить визнати недійсним заповіт подружжя [PERSON] та [PERSON] , що посвідчений 11.11.2010 року приватним нотаріусом Коновальчук В.О. в частині, що стосується садового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки № [NUMBER] , посилаючись на те, що 11.11.2010 року мати позивача [PERSON] та батько [PERSON] склали заповіт, у якому заповіли все своє майно своїм дітям - [PERSON] (позивачу), [PERSON] та внучці [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер. У заповіті зазначено, що подружжя заповідає майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, однак також було зазначено майно, яке належало померлому [PERSON] на праві особистої приватної власності, а саме вище зазначений садовий будинок та земельна ділянка. Оскільки зазначене майно належало [PERSON] на праві приватної власності, тому воно не могло бути включене до заповіту подружжя, не є спільною сумісною власністю. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Салтан Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 21 січня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнала та просила задовольнити позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників процесу, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що, 11.11.2010 року мати позивача [PERSON] та батько [PERSON] склали заповіт, що посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, за № 1080, у якому заповіли все своє майно своїм дітям - [PERSON] (позивачу), [PERSON] та внучці [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] . У заповіті від 11.11.2010 року зазначено, що подружжя заповідає майно, яке належить їм на праві спільної сумісної власності, та зазначено майно, яке належало померлому [PERSON] на праві особистої приватної власності, а саме - садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка № [NUMBER] . Відповідно до рішення № 38 Виконавчого комітету Калинівської сільської ради, Комінтернівського району, Одеської області, садовий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельна ділянка № [NUMBER] було приватизовано померлим [PERSON] . Відповідно до ст.1233 ЦК, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п.4-5 ч. 1 ст.57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до ст. 1243 ЦК України, подружжя має право скласти спільний заповіт щодо майна, яке належить йому на праві спільної сумісної власності. Згідно зі ст. 1257 ЦК України, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним. Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсними (оспорюваний правочин). Оскільки спірний садовий будинок та земельна ділянка були приватизовані батьком позивача [PERSON] , то вони належали йому на праві приватної власності, тому майно не могло бути включено до заповіту подружжя, оскільки воно не є спільною сумісною власністю. Таким чином, суд вважає, що заповіт від 11.11.2010 року був складений з порушенням вимог ст. 1243 ЦК України, тому слід визнати його не дійним у частині, яка стосується садового будинку за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки № [NUMBER] . Крім того, спадкування за заповітом у цьому випадку буде порушувати майнові права позивача та повинно успадковуватися за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved