Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

10 травня 2018 року Управління соціального захисту населення (далі - УСЗН, Управління) Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області звернулось до суду з позовом про стягнення з [PERSON] надміру виплаченої допомоги в сумі 6 869 грн. 24 коп., посилаючись на слідуючі обставини. При зверненні до Управління соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області, згідно з заявою від 18.07.2017 р. № 1634, відповідачці була призначена державна соціальна допомога на дітей одиноким матерям на період з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року загальною сумою 522 грн. 80 коп. на дитину [PERSON], [INFO]. При поданні документів для призначення допомоги одиноким матерям, відповідачка [PERSON] вказала не вірні дані про дохід сім'ї, а саме: не вказала заробітну плату доньки [PERSON], що призвело до невірного визначення розміру допомоги та надміру виплачених коштів в розмірі 522 грн. 80 коп. Крім того, при зверненні до Управління соціального захисту населення Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області, згідно з заявою від 27.06.2017 року № 1397, відповідачці була призначена державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям з 01.06.2017 року по 30.11.2017 року. При цьому, відповідачка [PERSON] також не вказувала заробітну плату доньки [PERSON], що призвело до невірного визначення розміру допомоги. Загальна сума неправомірно отриманих коштів по вказаній соціальній виплаті складає 6 346 грн. 44 коп. За вказаних обставин, враховуючи, що відповідачка добровільно не бажає повернути незаконно отриману допомогу, позивач просить стягнути з неї надміру виплачені кошти в загальній сумі за два вида соціальних виплат в розмірі 6 869 грн. 24 коп. Під час розгляду справи судом було вчинено наступні процесуальні дії. 10 травня 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, головуючим в справі було визначено суддю Семенюк Л.А. (а.с.20). Ухвалою суду від 05.06.2018 року було прийнято позов до розгляду та відкрито провадження по справі (а.с.23). В судове засідання представник позивача, за довіреністю Федорова Т.В. надала заяву про підтримання позовних вимог в повному обсязі, в разі неявки відповідача, просила винести рішення при заочному розгляді справи (а.с.32). Відповідачка [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явилася, однак направила заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечуючи проти задоволення позову. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. З огляду на належне сповіщення позивачки, представника відповідача про дату, час та місце розгляду справи, надходження від них заяв про розгляд справи без їх участі, суд вважає можливим розглянути зазначену цивільну справу без участі представника позивача та відповідача. При цьому, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні письмові докази, суд, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідачки, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, вважає можливим заяву задовольнити з таких підстав. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.1 Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми», громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», державна соціальна допомога малозабезпеченим сім'ям - щомісячна допомога, яка надається малозабезпеченим сім'ям у грошовій формі в розмірі, що залежить від величини середньомісячного сукупного доходу сім'ї. Відповідно до ст.18-1 Закону України «Про державну соціальну допомогу сім'ям з дітьми» право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Судом встановлено, що 27.06.2017 року [PERSON] звернулася до УСЗН Татарбунарської РДА з заявою № 1397 за призначенням державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям (а.с.16-17) та 18.07.2017 року - з заявою №1634 за призначенням державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям (а.с.18-19). Про подачу всіх необхідних документів та про умови призначення і виплати даних видів допомоги заявницю ознайомлено під підпис. Вказані види допомоги відповідачці призначено відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім'ям з дітьми» від 21.11.1992 року № 2811-XII (зі змінами), Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001року № 1751 та Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» від 01.06.2000 року № 1768-III (зі змінами), Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 року № 250. Як підтверджується копією довідки про завантаженні доходи від 27.11.2017 року (а.с.33), [PERSON], яка є донькою відповідачки, отримувала у вказаний період доходи (заробітну плату, стипендію). Таким чином, відповідачка [PERSON] свідомо надала документи із неправильними відомостями, а саме: не засвідчила в деклараціях при зверненні за призначенням субсидії, про доходи доньки, а саме: про її заробітну плату (а.с.12-15). На адресу відповідачки були направлені листи за вих. № 06/61-437 від 16 лютого 2018 року та вих. № 06/62-438 від 16 лютого 2018 року (а.с.11), якими було повідомлено [PERSON] про необхідність повернення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 6 346 грн. 44 коп. та повернення надмірно виплаченої допомоги з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року на дітей одиноким матерям у розмірі 522 грн. 80 коп. Довідкою від 11.01.2018 р. (а.с.6) підтверджується, що [PERSON] отримано державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям за період: червень 2017 - листопад 2017 в сумі 6 346 грн. 44 коп. та довідкою від 11.01.2018 р. (а.с.7) - отримано допомогу на 1 дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів) за період липня 2017 р. - грудень 2017 р. в сумі 522 грн. 80 коп.; Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», право на державну соціальну допомогу мають малозабезпечені сім'ї, які постійно проживають на території України. Статтею 4 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям», заява про надання державної соціальної допомоги подається уповноваженим представником сім'ї до місцевої державної адміністрації або до виконавчого комітету сільської, селищної ради. Виконавчий комітет сільської, селищної ради передає заяву про надання державної соціальної допомоги до місцевої державної адміністрації. У заяві дається згода сім'ї на збір інформації про неї, про її власність, доходи та майно, що необхідна для мети цього Закону. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям» та п. 10 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 року, соціальна допомога не призначається коли під час вибіркового обстеження матеріально побутових умов сім'ї з'ясовано, що малозабезпечена сім'я має додаткові джерела для існування, не зазначені у декларації про доходи та майно (здача у найм або оренду житлового приміщення або його частини), один чи кілька членів сім'ї працюють без оформлення трудових відносин у встановленому порядку. Згідно до п. 28 Порядку, якщо сім'єю приховано або навмисно подано недостовірні дані про її доходи та майновий стан, що вплинуло на встановлення права на призначення соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого були надміру виплачені кошти, органи соціального захисту населення: повідомляють уповноваженого представника малозабезпеченої сім'ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення; Пунктом 12 Порядку передбачено, що у разі коли особами, які входять до складу сім'ї, навмисно подано недостовірні відомості чи приховано відомості, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на соціальну допомогу та визначення її розміру, виплата соціальної допомоги припиняється з місяця, в якому виявлено порушення. На наступний строк допомога може бути призначена не раніше ніж через шість місяців, починаючи з першого числа місяця виявлення порушення. Частиною 2 ст. 22 Закону України "Про державну допомогу сім'ям з дітьми" передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги, тощо), стягуються згідно з законом. Згідно п. 49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 грудня 2001 р. N 1751, особи, яким виплачується державна допомога сім'ям з дітьми, зобов'язані повідомляти органи, що призначають і виплачують зазначену допомогу, про зміну всіх обставин, які впливають на виплату державної допомоги (зміни у складі сім'ї, перевищення середньомісячного сукупного доходу сім'ї тощо). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом також встановлено, що [PERSON], відповідно до п.п.12, 25, 28 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям за період з червня 2017 року по листопад 2017 року продовжувала отримувати державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім'ям та, згідно п.48, п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім'ям з дітьми з липня 2017 року по грудень 2017 року продовжувала отримувати допомогу на 1 дитину одиноким матерям (з урахуванням доходів), однак в декларації про доходи не повідомила Управління соціального захисту населення Татарбунарської РДА Одеської області про заробітну плату доньки [PERSON], в зв'язку з чим безпідставно отримала допомогу по вказаним видам соціальних виплат на загальну суму 6 869 грн. 24 коп. На листи позивача за вих. № 06/61-437 від 16 лютого 2018 року та вих. № 06/62-438 від 16 лютого 2018 року (а.с.11), якими її було повідомлено про необхідність повернення надмірно виплаченої державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям у розмірі 6 346 грн. 44 коп. та повернення надмірно виплаченої допомоги з 01.07.2017 року по 31.12.2017 року на дітей одиноким матерям у розмірі 522 грн. 80 коп. не відреагувала та добровільно не повернула надміру виплачені їй кошти. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, які є достатніми та узгоджуються між собою, за відсутності заперечень відповідачки [PERSON], яка визнала вимоги позову(а.с.29), суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Задовольняючи позовні вимоги, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачем судові витрати. Однак, в силу ч. 6 ст. 141 ЦПК України, у даній справі судовий збір підлягає стягненню з відповідачки [PERSON] на користь держави, оскільки позивач, станом на дату подання позову, був звільнений від сплати судового збору в порядку п.19 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», в розмірі 1762 гривень 00 копійок.

Outcome: approved