Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

У лютому 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Інформаційного агентства «Одеса-медіа», третя особа на стороні Відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮЖНОУКРАИНСКИЙ МЕДИА ХОЛДИНГ» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12 грудня 2018 року о 10:16 год. інформаційним агентством «Одеса-медіа» (надалі - Відповідач-1) в мережі Інтернет у статті - «[INFO]» ([INFO], про позивача, [PERSON] , було поширено недостовірну інформацію, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Автор даної статті зазначає, що позивач є «небезысвесным мошенником », автором « ореховой схемы», не сплачує налоги зі своєї діяльності. В той же час, зазначає позивач, що на підтвердження даного вислову, автор не наводить жодних переконливих доказів, відтак слід дійти висновку про те, що перед публікацією Інформаційним агентством «Одеса-медіа» не виконали обов`язок щодо перевірки достовірності поширеної інформації. Тобто, відповідач використовуючи словосполучення: «…Псевдовоины АТО под руководством небезызвестного мошенника и автора «ореховой схемы» [PERSON]..» «…за прошлый год [PERSON] оформил через подконтрольные ему фирмы более 600 машин, к которым он формально не имеет отношения. В схеме участвовали компании с громкими названиями «Воины АТО», «Фудка», « Николя Должани », «Актун» и «Файнпрод». По самым скромным данным, налог с одной отправленной машины составляет 30 000 гривен, но ни копейки им уплачено не было. В итоге бюджет потерял 18 миллионов гривен…» у контексті позивача не є оціночними судженнями та мали б бути документально підтверджені. За відсутності відповідних фактів такі висловлювання є неправомірними. Як зазначив позивач, відповідно до Академічного тлумачного словника української мови (СУМ-11) шахрай - це хитра, спритна й нечесна в своїх учинках людина, дрібний злодій. Відповідно до Кримінального кодексу України (ст. 190) шахрайство - це заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). Таким чином, у ширшому розумінні шахрай - це особа, що заволоділа чужим майном або придбала права на майно шляхом обману чи зловживання довірою та була притягнута за вчинене до кримінальної відповідальності. Отже, висловлювання відповідача на його адресу «мошенник» містить фактичні дані (інформацію) про те, що останній вчиняв кримінальне правопорушення, передбачене ст. 190 КК України . Ці висловлювання за своїми стилістичними ознаками не можуть вважатись оціночними судженнями, є повідомленням про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Однак, позивач вказує, що зазначене не відповідає дійсності, оскільки він жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності. Інші висловлювання за своїми стилістичними ознаками також не можуть вважатись оціночними судженнями, є повідомленням про факти, які можуть бути перевірені на предмет їх достовірності. Так, згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.02.2017 року не значиться в переліку засновників чи керівників Товариств «Воины АТО», « Фудка », « Николя Должани », «Актун» и «Файнпрод». Відповідно до цієї ж статті «ореховая схема» являє собою те, що «…минимизируются налоги и сборы, а в итоге миллионы гривен оседают в карманах лиц, которые «работают» в схеме по торговле орехами через одесскую таможню за границу…». Тобто, Відповідач-1 відкрито звинувачує позивача у протиправних діяннях , однак дана інформація не відповідає дійсності, а тому є недостовірною. З урахуванням вказаних обґрунтувань та зазначених посилань, інформація поширена відповідавчем стосовно позивача є неправдивими твердженнями та таким, що порочить честі і гідність позивача та його ділову репутацію, саме тому інформація котра була офіційно оприлюднена на інтернет сторінці відповідача під назвою ««[INFO]» ([INFO]» підлягає спростуванню. Посилаючись на порушення його прав з боку відповідача, позивач просив суд ухвалити рішення яким: - Визнати недостовірною, такою, що принижує честь, гідність і ділову репутацію [PERSON] інформацію, поширену 12.12.2018 року інформаційним агентством «Одеса-медіа» на веб-сайті ДП «ОДЕСА МЕДІА» (http://odessamedia.net) у статті - «[INFO]», а саме: «…псевдовоины АТО под руководством небезызвестного мошенника и автора «ореховой схемы» [PERSON] , а по данным СМИ, близкого друга и компаньона [PERSON] , развернули свой бизнес. Как нам стало известно, за прошлый год [PERSON] оформил через подконтрольные ему фирмы более 600 машин, к которым он формально не имеет отношения. В схеме участвовали компании с громкими названиями «Воины АТО», «Фудка», « Николя Должани », «Актун» и «Файнпрод». По самым скромным данным, налог с одной отправленной машины составляет 30 000 гривен, но ни копейки им уплачено не было. В итоге бюджет потерял 18 миллионов гривен…». - Зобов`язати інформаційне агентство «Одеса-медіа» протягом 10 календарних днів з моменту набрання рішенням законної сили спростувати недостовірну інформацію про [PERSON] , шляхом розміщення у текстовому форматі на веб-сайті ДП «ОДЕСА МЕДІА» (http://odessamedia.net) під статтею «[INFO]» оприлюднивши заяву наступного змісту: "Спростування. Інформаційним агентством «Одеса-медіа» 12.12.2018 року на сайті http://odessamedia.net/ у статті - «[INFO]» була поширена недостовірна інформація щодо [PERSON] , а саме: «…псевдовоины АТО под руководством небезызвестного мошенника и автора «ореховой схемы» [PERSON], а по данным СМИ, близкого друга и компаньона [PERSON] , развернули свой бизнес. Как нам стало известно, за прошлый год [PERSON] оформил через подконтрольные ему фирмы более 600 машин, к которым он формально не имеет отношения. В схеме участвовали компании с громкими названиями «Воины АТО», «Фудка», « Николя Должани », «Актун» и «Файнпрод». По самым скромным данным, налог с одной отправленной машины составляет 30 000 гривен, но ни копейки им уплачено не было. В итоге бюджет потерял 18 миллионов гривен…». Дана інформація є неправдивою та не відповідає дійсності.». - Стягнути з інформаційного агентства «Одеса-медіа» та ДП «ОДЕСА МЕДІА» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 100000 грн., та судові витрати. В обґрунтування позову позивач зазначив, що ця інформація не відповідає дійсності і є недостовірною з наступних причин: а) він жодного разу не притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за ст. 190 КК України (шахрайство), що підтверджується витягом з реєстру судових справ; б) згідно Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05.02.2017 року не значиться в переліку засновників чи керівників Товариств «Воины АТО», « Фудка », « Николя Должани », «Актун» и «Файнпрод» (витяги з ЄДРПОУ додані до позовної заяви; в) ніколи не займався експортом та не робив нічого для того, щоб мінімізувати податки та збори до бюджету. Дані звинувачення, на думку позивача підпадає під статті Кримінального кодексу України , і є неприпустимими без будь-яких на те доказів та підстав. Це є вигадкою і наклепом з боку відповідача. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеса від 11 лютого 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача подав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Представник відповідача Інформаційного агентства ««Одеса-медіа»» та третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «ЮЖНОУКРАИНСКИЙ МЕДИА ХОЛДИНГ» у судове засідання не з`явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, відзив на позовну заяву та доказів на його обґрунтування до суду не направили. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виник спір про захист особистого немайнового права, що забезпечує соціальне буття фізичної особи - право на повагу до гідності та честі, недоторканість ділової репутації, спростування недостовірної інформації. Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов`язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. У зв`язку з цим статтею 32 Конституції України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією. Відповідно до ст.275,297,299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, ділової репутації, які є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності, честі та ділової репутації. Статтею 277 ЦК України передбачено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. при визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. При цьому визначений розмір грошового відшкодування має бути співмірний із заподіяною шкодою. Предметом доказування в даному спорі є: по-перше, факт поширення відповідачем негативної інформації, по-друге, недостовірність поширеної відповідачем інформації. Честь - це суспільна оцінка моральних і духовних якостей людини, гідність - це самооцінка людиною своїх моральних і духовних якостей, ділова репутація - це набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до статті 277 ЦК України предметом судового захисту не можуть бути оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які як вираження суб`єктивної думки і поглядів відповідача не можна перевірити щодо їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції (зокрема, пункту 46 рішення від 8 липня 1986 року в справі «Лінгенс проти Австрії»). Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо суб`єктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на особу, яка таким чином та такий спосіб висловила думку або оцінку, може бути покладено обов`язок відшкодувати завдану моральну шкоду. Зазначена позивачем інформація була розміщена відповідачем на його веб-сайті в мережі Інтернет - http://odessamedia.net/, що підтверджується контактними даними, що містяться на даному сайті. Інформація, яку оспорює позивач, є фактичними, а не оціночними, твердженнями, оскільки містить фактичні дані, істинність яких може бути перевірена, тому суд прийшов до висновку, що факт поширення такої інформації відповідачем знайшов своє об`єктивне підтвердження. Відповідач, розмістивши на веб-сайті в мережі Інтернет вказану позивачем інформацію, яка стосувалась його діяльності та життя, довів її до відома більше ніж однієї особи, що вважається поширенням інформації в контексті ч.1 ст.277 ЦК України. Враховуючи зміст поширеної відповідачем інформації, не доведеність її достовірності, суд дійшов висновку, що така інформація є недостовірною, негативною, такою, що принижує та порочить честь позивача в очах оточуючих - громадськості, виборців та читачів соціальних мереж. Дана інформація створює у оточуючих викривлене уявлення про діяльність позивача як громадського діяча та в цілому як порядної людини. Відомості в повідомленнях є фактичним твердженням, оскільки в них категорично зазначаються як фактичні дані певні обставини, що нібито мають відношення до позивача. Щодо вимог позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що ці вимоги недоведені та задоволенню не підлягають,виходячи з наступного. Зі змісту ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди суд враховує наявність такої, протиправність дій її заподіювача(відповідача), причинний зв`язок між шкодою і протиправним діянням відповідача. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно зі п. 5 Постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Наведені позивачем докази не свідчать про те, що в зв`язку з діями відповідача позивач зазнав моральних страждань. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. Понесені позивачем судові витрати відшкодовуються пропорційно до задоволеної частини вимог, оскільки позовні вимоги немайнового характеру підлягають задоволенню повністю, позовна вимога майнового характеру - ні. На підставі викладеного,

Outcome: partial