Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

Позивач у березні 2017 року звернулася до суду із указаним позовом звернувся до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.08.2012 року між ТОВ «Лізингстандарт» в особі директора [PERSON] та засновником (учасником) Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частки у розмірі 2500,00 гривень, що становить 6,26 % у статутному капіталі Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» (далі Договір купівлі-продажу 1). Крім того, аналогічно 03.08.2012 року між ТОВ «Лізингстандарт» в особі директора [PERSON] та іншим засновником (учасником) Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частки у розмірі 200,00 гривень, що становить 0,5 % у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Тростянецький Агропромбуд» (далі - Договір купівлі-продажу 2). Між позивачем та ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» 29.03.2013 було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договорами купівлі продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» (у тому числі договорами купівлі продажу 1,2). [PERSON] вважає, що відповідно до умов указаного вище вона набула права вимоги до [PERSON], та [PERSON] Відповідно п.1.7 Договорів купівлі-продажу 1, 2 сторони дійшли згоди про те, що перехід права власності на частку від [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «Лізингстандарт» обумовлюється настанням однієї або декількох одночасно обставин, щодо яких невідомо настануть вони чи ні, а саме: виникненням простроченої заборгованості ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» перед АТ «[PERSON] Ворота» за Договором про надання кредиту з метою оплати по Договору цесії (відступлення права вимоги за кредитним поговором) у сумі 1 750 000,00 грн. строком на 3 роки, відсоткова ставка за яким не перевищуватиме 16% та/або за договором на кредитну лінію (не відновлювальну) з метою поповнення оборотних коштів у сумі 200 000,00 грн. строком на 1 рік, відсоткова ставка за яким не перевищуватиме 16% річних. При цьому згідно з п. 1.8 Договорів купівлі-продажу 1, 2 у разі настання однієї або кількох обставин, що викладені у п. 1.7.1 - 1.7.5 Договору, вважається, що відбувся перехід права власності на частку від [PERSON] та [PERSON] до ТОВ «Лізингстандарт» у разі виникненням простроченої ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» перед АТ «[PERSON] Ворота» за Договором про надання кредиту з метою оплати по Договору цесії (відступлення права вимоги за кредитним договором) через пять календарних днів від дня виникнення такої заборгованості, рахуючи з дня наступного за днем виникнення такої заборгованості. У подальшому 05.11.2015 року між ПАТ «[PERSON] Ворота» (Первісний кредитор) та ТОВ «Фінансова Компанія Горизонт» (Новий кредитор) було укладено договір відступлення права вимоги №28, за яким Новий кредитор одержує право замість первісного кредитора вимагати від ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» та заставодавців належного виконання всіх зобовязань за Договором кредиту № 95 від 03.08 2012 року та Договором на кредитну лінію (не відновлювальну) №96 від 03.08.2012 року. Станом на дату укладення указаного вище Договору про відступлення права вимоги відповідно до п. 1.3., 1.4. Договору прострочена заборгованість за Договором кредиту № 95 від 03.08.2012 року становить 4 578 198,19 грн., із них: прострочені проценти 1337961,47 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 1750000,00 грн., пеня - 1490 236,72 грн. Прострочена заборгованість за Договором на кредитну лінію (не відновлювальну) № 96 від 03.08.2012 року становить 597136,83 грн., із них: прострочені проценти - 184 420,26 грн., прострочена заборгованість за кредитом - 181 820,00 грн., пеня - 230 896,57 грн. Ураховуючи указані обставини позивач вважає, що умова переходу права власності на частки у статутному капіталі ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» настала, а тому на думку позивача, частка [PERSON] у розмірі 2 500,00 грн., що становить 6,26% статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» та на частку [PERSON] у розмірі 200,00 грн., що становить 0,5% статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» належить на праві власності [PERSON]. Разом вказані частки становлять 2 700,00 грн., що еквівалентно 6,76% статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд». Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Засновниками (учасниками) ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» є [PERSON] (розмір внеску - 1500,00 грн.), [PERSON] (розмір внеску - 35 722,00 грн.) та [PERSON] (розмір внеску - 2 700,00 грн.). Проте, 06.05.2014 року право власності на частку [PERSON] та [PERSON] було відступлено [PERSON], в результаті чого [PERSON] та [PERSON] вийшли зі складу засновників ТОВ «Тростянецький Агропромбуд», а [PERSON] увійшов до складу засновників останнього. Було проведено відповідну державну реєстрацію змін, повязану зі зміною складу засновників. Однак, 03.08.2012 року між ТОВ «Лізингстандарт» та [PERSON] і [PERSON] було укладено Договори купівлі-продажу 1,2, предметом яких було відчуження належних їм часток у статутному капіталі ТОВ «Тростянецький Агропромбуд». З урахуванням викладеного, позивач [PERSON] вважає, що [PERSON] та [PERSON] на час відступлення часток [PERSON] уже не були власниками своїх часток та не мали правових підстав розпоряджатися ними так як фактично право власності на частки перейшло до [PERSON]. Посилаючись на указані обставини, остаточно визначивши позовні вимоги [PERSON] просить суд: 1) визнати недійсним договір про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 6,26 %, що укладений між [PERSON] та [PERSON]; 2) визнати недійним договір про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 0,5 %, що укладено між [PERSON] та [PERSON]; 3) визнати право власності на частку у розмірі 2700,00 гривень, що становить 6,76 % статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» (код ЄДРПОУ: 03586360, що зареєстроване за адресою: 42600, Сумська область, м. Тростянець, вис. Веселе, 15) за [PERSON]. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити (а.с.100). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] пояснював, що факт виникнення заборгованості ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» перед ПАТ «[PERSON] Ворота» підтверджувався виконавчим написом нотаріуса, при цьому ТОВ «Лізингстандарт» не стало учасником ТОВ «Тростянецький Агропромбуд». Оскільки до позивача на підставі Договору про відступлення права вимоги від 29.03.2013, укладеного з ТОВ «Лізингстандарт», перейшло право вимоги за Договорами купівлі - продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд», після виникнення заборгованості за кредитним договором указаного товариства перед ПАТ «[PERSON] Ворота» до [PERSON] перейшло право власності на 6,76% статутного капіталу капіталі Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд», що еквівалентно 2700 грн. Представник [PERSON] вказав, що спірні договори про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» були укладені між відповідачами [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в усній формі, оскільки на момент їх укладення у 2014 році письмова форма таких договорів не вимагалась, для державної реєстрації змін статуту та внесення запису доЄдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань подання державному реєстратору договору у письмовій формі до листопада 2015 року не вимагалось. На підставі нотаріально засвідченої заяви до загальних зборів учасників Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» від 06.05.2014 року представник [PERSON] та [PERSON] [PERSON] про вихід зі складу учасників [PERSON] та [PERSON] у звязку з відступленням у повному обсязі належних їм часток у Статутному капіталі [PERSON], було прийнято рішення про зміну складу учасників Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд», а державним реєстратором до Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань були внесені зміни до складу учасників, зокрема, щодо виключення відповідачів [PERSON] та [PERSON] з їх складу та включення до списку засновників товариства - [PERSON] Натомість представник позивача вважав, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не мали права 06.05.2014 на укладення договору про відступлення часток у статутному капіталі [PERSON], оскільки таке право перейшло на той момент [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, надіслали заяви про те, що проти позову не заперечують, просили визнати право власності на частку у статутному капіталі Товариства з обмеженої відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» за позивачем (а.с. 51, 52). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся належним чином про час і місце судового розгляду справи, поважних причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі, заперечень чи будь-яких інших пояснень [PERSON] суду не надіслав (а.с.48, 57, 61, 85, 86, 98). Ухвалою суду 19.10.2017 року, яка була постановлена протокольно, судом було прийнято до розгляду заяву позивача про уточнення позовних вимог, в якій позивач, крім первісно заявленої вимоги про визнання права власності на частку у статутному капіталі, просила визнати недійсними договори про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» від 06.05.2014 року, укладені відповідачами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що відповідач [PERSON] як продавець на підставі укладеного від її імені представником за довіреністю [PERSON] Договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі від 03.08.2012 року (далі - Договір 1) передала товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингстандарт» частку у статутному капіталі ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 200 грн., що складає 0,5 % у, а товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингстандарт» як покупець зобовязалось прийняти та оплатити указану частку за ціною договору, що складає 20000 грн. (пункти 1.1, 2.1 Договору а.с.8, 11). З матеріалів справи також вбачається, що інший відповідач [PERSON] як продавець на підставі укладеного від його імені представником за довіреністю [PERSON] Договору купівлі - продажу частки у статутному капіталі від 03.08.2012 року (далі Договір 2) передав товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингстандарт» частку у статутному капіталі ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 2500 грн., що складає 6,26 %, а товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингстандарт» як покупець зобовязалось прийняти та оплатити [PERSON] указану частку за ціною договору, що складає 240000 грн. (пункти 1.1, 2.1 Договору а.с.16, 19). Крім ціни договору та предмету купівлі - продажу, умови укладених 03.08.2012 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] Договору 1 та Договору 2 з товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингстандарт» є тотожними. Так, за змістом пункту 1.7.1 указаних Договорів 1 та 2 від 03.08.2012 року сторони дійшли згоди про те, що перехід права власності на частку від продавця до покупця обумовлюється настанням однієї або декількох одночасно обставин, щодо яких невідомо, настануть вони чи ні, а саме, обумовлюється у тому числі виникненням простроченої заборгованості товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» перед акціонерним товариством «[PERSON] Ворота» за договором про надання кредиту з метою оплати по договору цесії (відступлення права вимоги за кредитним договором) у сумі 1750000,00 грн. строком на три роки, відсоткова ставка за яким не перевищуватиме 16% річних та/або за договором на кредитну лінію (не відновлювальну) з метою поповнення оборотних коштів у сумі 200000,00 грн. строком на 1 рік, відсоткова ставка за яким не перевищуватиме 16 % річних (а.с.8). У разі настання указаної обставини, передбаченої у пункті 1.7.1 Договору вважається, що відбувся перехід права власності на частку від продавця до покупця через 5 календарних днів від дня виникнення такої заборгованості, рахуючи з дня, наступного за днем виникнення такої заборгованості (пункти 1.8 Договорів 1 та 2 - а.с.9, 17). Настання обставини, указаної у пункті 1.7.1 Договору підтверджується розрахунком заборгованості, наданого АТ «[PERSON] Ворота» (пункт 1.17.1 Договорів 1 та 2 - а.с.10, 18). Указані Договори 1 та 2 діяли з моменту підписання обома сторонами та скріплення печаткою Покупця по 07 серпня 2015 року (п.6.1 Договорів 1 та 2). В подальшому 29.03.2013 року між позивачем та ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» було укладено Договір про відступлення права вимоги за Договорами купівлі - продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд», у тому числі за Договорами 1 та 2, укладеними [PERSON], та [PERSON] з ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» 03.08.2012 року. Відповідно до положень пунктів 2.1, 3.1, 4.1 указаного Договору від 29.03.2013 року ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» як первісний кредитор відступає, а позивач [PERSON] набуває права вимоги та всіх інших прав до Боржників за Договорами купівлі-продажу в порядку і в обсязі, що визначені цим Договором відповідно до вимог чинного законодавства. За відсутності права вимоги за цим Договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 1000 грн. Права вимоги первісного кредитора за Кредитним договором є такими, що передані новому кредитору з моменту здійснення новим кредитором оплати в повному обсязі на користь первісного кредитора в сумі, передбачені пунктом 3.1 цього Договору в порядку та у строки, передбачені цим Договором та складення акту приймання-передачі прав вимоги (а.с. 24-26). Між позивачем [PERSON] як новим кредитором та ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» як первісним кредитором 29.03.2013 року підписано акт приймання-передачі прав вимоги та документів за Договором про відступлення права вимоги, за змістом якого первісний кредиор передав, а новий кредитор прийняв права вимоги за Договорами купівлі-продажу та документи, які підтверджують дійсність та наявність прав вимоги до боржників, а саме копії Договорів купівлі продажу. Також згідно з указаним актом в момент його укладення первісний кредитор отримав від нового кредитора грошові кошти в сумі 1000 грн. (а.с.27). [PERSON] як представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідними заявами, справжність підпису [PERSON] від імені [PERSON] та [PERSON] в яких були посвідчені приватним нотаріусом [PERSON] 06.05.2014 року, заявив загальним зборам учасників ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» про вихід [PERSON] та [PERSON] зі складу учасників указаного товариства та про те, що указані відповідачі відступають належні їм частки в повному обсязі у розмірі 0,5 % та 6,26 % відповідно [PERSON]. Факт перебування [PERSON] у переліку засновників ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» (код 03586360, адреса: [PERSON], 15 у м.Тростянець Сумської області) із часткою у статутному капіталі у розмірі 2700 грн. та відсутність у переліку засновників указаного товариства на цей час відповідачів [PERSON] та [PERSON] підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.101-111). Отже, виходячи з викладених обставин установлених судом та викладених [PERSON] підстав позову [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на цей час не є учасниками ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» і не мають статусу носія корпоративних прав, а відповідач [PERSON] є учасником (засновником) ТОВ «Тростянецький Агропромбуд». Отже, у цій справі виник спір між позивачем, яка вважає себе набувачем права власності на частку у статутному капіталі господарського товариства та учасником товариства з обмеженою відповідальністю з приводу права власності на частку у статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю , і такий спір виходячи з розяснень, викладених у пункту 1.7 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин», не належить до корпоративних, а має розглядатись місцевими загальними судами чи господарськими судами залежно від субєктного складу. Таким чином, позивач, ураховуючи визначений нею предмет позову, обґрунтовано звернулась до місцевого загального суду в порядку цивільного судочинства. Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам та вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог, суд виходить з таких положень законодавства та мотивів. Визнання договору недійсним є одним із способів захисту, який застосовується судом у випадках та порядку, визначеному цивільним законодавством. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення його сторонами вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 ЦК України (ст. 215 ЦК України). Статтею 203 ЦК України встановлені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Зокрема: 1) зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам законодавства, а також моральним засадам суспільства; 2) особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; 3) волевиявлення учасника правочину, має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; 4) правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; 5) правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Позивач як на підставу недійсності договору про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 6,26 %, що укладений між [PERSON] та [PERSON], а також договору про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 0,5 %, що укладено між [PERSON] та [PERSON], посилається на те, що на момент укладення указаних договорів відповідачі не мали права розпоряджатись указаним частками у статутному капіталі ТОВ «Тростянецький Агропромбуд», оскільки право власності на них перейшло до [PERSON] Позивач на підтвердження факту укладення спірних договорів від 06.05.2014 року між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подала заяви, подані від імені [PERSON] та [PERSON]М їх представником [PERSON] до загальних зборів учасників ТОВ «Тростянецький Агропромбуд», за змістом яких представник відповідачів повідомляє збори про відступлення [PERSON] частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 6,26 % [PERSON] та про відступлення [PERSON] частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 6,26 % [PERSON] Проте, самого примірнику спірних договорів про відступлення частки у статутному капіталі від 06.05.2014 року [PERSON] до суду не надано. Представник позивача [PERSON] в судовому засідання пояснював, що указані договори між [PERSON] та [PERSON], між [PERSON], та [PERSON]В, були укладені в усній формі. Згідно з частиною 1 статті 147 ЦК України учасник має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Отже, відступити частку (її частину) у статутному капіталі товаристві учасник товариства має право лише іншому учаснику такого товариства, натомість за змістом нотаріально посвідчених заяв [PERSON] від 06.05.2014 року останній повідомив, що [PERSON] та [PERSON] відступають належні їм частки у статутному капіталі ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» [PERSON], який на час складання указаних заяв не був учасником ТОВ «Тростянецький Агропромбуд». Натомість, відповідно до частини 2 статті 147 ЦК України третім особам допускається не відступлення частки у статутному капіталі, а відчуження частки, і лише якщо інше не установлено статутом товариства. При цьому учасники товариства користуються переважним правомкупівлі частки (її частини) учасника пропорційно до розмірів своїх часток, якщо статутом товариства чи домовленістю між учасниками не встановлений інший порядок здійснення цього права. Цивільне законодавство України не містить спеціальну норму щодо форми договору про відчуження частки в статутному капіталі товариства, що може відбуватись шляхом укладення відплатного правочину (договору купівлі-продажу, міни тощо) або безвідплатного (договору дарування тощо). Вирішуючи питання про те в якій формі має укладатись договір про відчуження частки у статутному капіталі товариства, суд виходить із загальних положень ЦК України. Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Нормами частини 3 статті 208 Цивільного кодексу України передбачено обов'язковість письмової форми, якщо правочини вчинені фізичними особами між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів для громадян, крім правочинів, передбачених частиною 1 статті 206 цього Кодексу, тобто таких які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення. Позивачем не доведено в якій формі [PERSON] та [PERSON] було здійснено відчуження [PERSON] належних їм часток у статутному капіталі товариства (договір купівлі продажу, міни, дарування, заповіт тощо). Зі змісту заяв [PERSON] від 06.05.2014 року не вбачається відомостей про те, що мало місце відплатне передання [PERSON] та [PERSON] частки у статутному капіталі ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» [PERSON], інших доказів укладення відплатного правочину позивачем не надано. Оскільки право на частку у статутному капіталі товариства є одним з видів майнових прав, то відповідно до частини 3 статті 719 ЦК договір дарування майнового права мав укладатись у письмовій формі. Крім того, виходячи з аналізу положень статті 208 ЦК України суд дійшов висновку, що договір про відчуження частки у статутному капіталі має укладатись у письмовій формі, оскільки такі договори ніколи не виконуються в момент свого укладення. Після укладення таких договорів завжди проводиться державна реєстрація зміни складу учасників товариства. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 08.04.2015 року у справі № 3-27гс15, чинне законодавство не передбачає можливості відчуження корпоративних прав без укладення правочину у письмовій формі. Договір купівлі - продажу частки у статутному капіталі товариства укладений у простій письмовій формі не породжує правових наслідків щодо набуття права власності і підстав для внесення змін до статуту. Частиною 3 статті 29 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» передбачено, що у разі внесення змін до установчих документів, які повязані зі зміною складу засновників (учасників) юридичної особи, крім інших необхідних документів, додатково подається у обовязковому порядку нотаріально посвідчений документ про передання прав засновника (учасника) іншій особі. Встановлення вимоги нотаріального посвідчення договорів такого типу узгоджується з приписами статті 209 Цивільного кодексу України.Правові наслідки недодержання вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору передбачені статті 220 Кодексу, згідно з якою такий договір є нікчемним і, відповідно не породжує жодних юридичних наслідків. Отже, ураховуючи викладене та розмір частки, який належав [PERSON] (2500 грн.), що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів для громадян, на підставі частини 3 статті 208 ЦК України, частини 3 статті 719 ЦК України, договори між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з приводу відчуження частки у статутному капіталі господарського товариства мали бути укладені у письмовій нотаріальній формі. За таких обставин, оскільки [PERSON] не доведено, що відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у належній формі досягли згоди щодо істотних умов договору відчуження частки у статутному капіталі «Тростянецький Агропромбуд», суд дійшов висновку, що в силу частини 1 статті 638 ЦК України такий договір між відповідачами не був укладений. З урахуванням викладеного, не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), оскільки він не породжує для сторін жодних правових наслідків, зокрема, не створює ні наслідків, повязаних з його дійсністю, ні з його недійсністю. Указаний висновок узгоджується з розясненнями, викладеними у пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року № 9. Таким чином, не підлягають задоволенню вимоги [PERSON] про визнання недійсними договору про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 6,26 %, що укладений між [PERSON] та [PERSON], а також договору про відступлення частки статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» у розмірі 0,5 %, що укладено між [PERSON] та [PERSON] Вирішуючи питання про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про визнання за нею права власності на частку у розмірі 2700,00 гривень, що становить 6,76 % статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд», суд виходить з таких мотивів. Відповідно до частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Позивач вважає, що набула права власності на частку у розмірі 6,76 % статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» на підставі укладеного 29.03.2013 року між нею та ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» Договору про відступлення права вимоги за Договорами купівлі - продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд», у тому числі за Договорами 1 та 2, укладеними [PERSON], та [PERSON] з ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» 03.08.2012 року. Представнику позивача було розяснено вимоги статей 13, 81 ЦПК України щодо необхідності доведення настання обставини, з якими відповідно до пункту 1.7.1 Договорів, укладених [PERSON] та [PERSON] з ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» 03.08.2012, повязано перехід права власності на частку у статутному капіталі, для чого оголошено було перерву в судовому розгляді, проте таких доказів стороною позивача суду не було надано. Позивач в обґрунтування позовних вимог посилалась на положення статті 392 ЦК України, яка передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому до суду не надано доказів того, що право власності [PERSON] оспорюється чи не визнається відповідачами чи іншими особами, чи позивачем втрачено документ, який засвідчує її право власності на спірну частку у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд». Разом з тим, незважаючи на викладене, суд вважає, необхідним в контексті обраного позивачем способу захисту її права зазначити наступне. Ураховуючи положення статті 29 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців" (у редакції станом на час подання [PERSON] заяв від 06.05.2014 року) відомості про Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань в частині зміни складу засновників ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» (виключення як засновників [PERSON] та [PERSON] та включення [PERSON] до складу засновників) відбулось, у тому числі, на підставі рішення учасниківТОВ «Тростянецький Агропромбуд» про внесення змін до установчих документівта заяв [PERSON] та [PERSON] про вихід із складу засновників. Відновлення права [PERSON], яке остання вважає, що набула на підставі укладеного 29.03.2013 року між нею та ТОВ «НТЦ Лізингстандарт» Договору про відступлення права вимоги за Договорами купівлі - продажу часток у статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Тростянецький Агропромбуд» можливе через припинення корпоративних прав особи, яка зайняла її місце, тобто припинення корпоративних прав [PERSON] на частку у розмірі 2700,00 гривень, що становить 6,76 % статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд». Згідно з пунктом 2.6 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 25.02.2016 року № 4 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з корпоративних правовідносин» право власності на частку в статутному капіталі ТОВ або ТДВ у третьої особи виникає з моменту укладення договору, якщо інше не встановлено домовленістю сторін (стаття 363\~ЦК України). Набуття права власності на частку в статутному капіталі надає третій особі право на вступ до ТОВ. Право участі у ТОВ або ТДВ є особистим немайновим правом, а отже, автоматичного набуття статусу учасника товариства у зв'язку з набуттям третьою особою права власності на частку в статутному капіталі не відбувається. Право безпосередньої участі у ТОВ або ТДВ третя особа набуває тільки з моменту вступу до товариства, що має бути підтверджено відповідним рішенням загальних зборів учасників товариства. Закон не пов'язує момент виникнення права участі у ТОВ або ТДВ з моментом державної реєстрації відповідних змін у складі учасників ТОВ або ТДВ.\~ Ураховуючи відсутність доказів оспорення факту набуття позивачем права власності на спірну частку статутного капіталу ТОВ «Тростянецький Агропромбуд» на підставі відповідного договору, набуття позивачем статусу носія корпоративних прав можливе шляхом внесення змін до статуту указаного товариства за рішенням його учасників та наступної державної реєстрації змін до установчих документів в частині зміни складу засновників товариства. Закон України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» не передбачає проведення державної реєстрації та будь-яких реєстраційних дій щодо зміни складу засновників господарського товариства на підставі рішення суду про визнання права власності на частку у статутному капіталі господарського товариства. Натомість відповідно до пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також, що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" щодо: 1) визнання повністю або частково недійсними рішень засновників (учасників) юридичної особи або уповноваженого ними органу; 2) визнання повністю або частково недійсними змін до установчих документів юридичної особи; 3) заборони (скасування заборони) вчинення реєстраційних дій; 4) накладення/зняття арешту корпоративних прав; 4) зобовязання вчинення реєстраційних дій; 5) скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі; 6) виділу юридичної особи; 7) провадження у справах про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом, прийнятих відповідно до Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом"; 8) припинення юридичної особи, що не повязано з банкрутством юридичної особи; 9) відміни державної реєстрації припинення юридичної особи; 10) припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця, що не повязано з банкрутством юридичної особи; 11) відміни державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця; 12) відміни в порядку апеляційного/касаційного оскарження рішення суду, на підставі якого вчинено реєстраційну дію. Отже, законодавством передбачено правові механізми скасування рішення учасників юридичної особи про внесення змін до установчих документів юридичної особи. За таких обставин, позивач має право звернутись до суду з вимогою про скасування рішення загальних зборів засновників (учасників)ТОВ «Тростянецький Агропромбуд», повязаного зі зміною складу засновників через вихід [PERSON] та [PERSON] та включення до складу засновників [PERSON], а також про скасування реєстраційної дії/запису в Єдиному державному реєстрі, здійснених на підставі указаного рішення загальних зборів засновників. Відповідно до частини 1 статті 12 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом принципу диспозитивної цивільного судочинства, суд не має права вийти за межі предмету та підстав позову. Таким чином, виходячи із заявлених позивачем підстав та предмету позову, та з огляду на поданий позивачем обсяг доказів, вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed