Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

06 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з відповідним позов, в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, розташовані по вул..Соснівській, 46 в смт.Золочів Харківської області в порядку спадкування після матері [PERSON], померлої 30.05.2016 року. Свої вимоги мотивувала тим, що30.05.2016 року в смт.Золочів Харківської області померла її матір [PERSON], після якої спадкоємцями першої є позивачка та її сестра [PERSON], яка спадщину не прийняла. Їх батько [PERSON] помер 15.04.1992 року. Звернувшись до Золочівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів, через що вона позбавлена можливості отримати відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом у нотаріуса. У судове засідання позивач та відповідач не з'явилися. Позивач подала заяву, в якій зазначила, що заявлені вимоги підтримує, просить справу розглянути за її відсутності. Відповідач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Статтею 55 Конституції України визначено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до положень ст.49 Закону України «Про нотаріат» від 02.09.1993 № 3425-XIIнотаріус\~або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Пунктом 4.15 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 № 296/5, встановлено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Пунктом II Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР визначено об'єкти, що підлягають реєстрації. Так,\~об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Під будинком, як об'єктом правової реєстрації, розуміється один будинок з приналежними до нього службовими будівлями та спорудами (чи без таких), що розташовані на одній земельній ділянці, під самостійним порядковим номером по вулиці, провулку, площі. Якщо домоволодіння складається з двох або більше жилих будинків, які належать громадянам на праві особистої власності, такі будинки з приналежними до них надвірними будівлями підлягають виділенню зі складу домоволодінь, як самостійні, з закріпленням за кожним з них окремої земельної ділянки під окремим номером по вулиці, провулку, площі. Реєстрації підлягають всі будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності. Будинки, що підлягають реєстрації, повинні бути закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої Ради депутатів трудящих. Реєстрація провадиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1. Відповідно до пункту 4 Додатку 1 до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, Договори про надання у безстрокове користування земельної ділянки для відбудови і експлуатації будівель, передбачені постановою РНК УРСР і ЦК КП(б)У від 10 листопада 1944 р. "Про впорядкування користування державними будівлями житлового і нежитлового фонду і земельними ділянками, які обслуговують їх" (ЗП УРСР, 1944 р., ст. 6) є підставою для підставі реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР. На підставі нотаріально посвідченого Договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку на праві особистої власності від 18.05.1956 року [PERSON] було виділено земельну ділянку загальною площею 1200 м.кв. за адресою: пров.Макарівський, 3, сел.Золочів, Харківська область (а.с.32-34). В результаті декомунізації пров.Макарівський перейменовано на вул..Соснівська (а.с.17, 48). В ході інвентаризації, проведеної КП «Архітектурно-інвентаризаційним бюро Золочівського району» 09.12.2016 року, встановлено, що житловий будинок № 46 літ «А-1», площею 40,5 м.кв., по вул. Соснівській в смт.Золочів Харківської області, побудовано 1957 року, складається з приміщень кухні 7,9 м.кв., житлової кімнати -19,5 м.кв., та господарських будівель веранди «а», ганку «а-1». літньої кухні «Б», погрібу «В», сараю «Г», вбиральні «Д», огорожі №1-3, що підтверджується даними наданого суду технічного паспорту на будинок, виготовленого на замовлення [PERSON] позивача по справі (інвентаризаційна справа №2258) (а.с. 24-30). Відповідно до положень ст. ст. 2, 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Водночас права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Таким чином, придбання нерухомості у власність шляхом спадкування до набрання чинності\~Цивільним кодексом України\~\~від 16.01.2003 року\~та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року, з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, слід вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Згідно довідки Золочівської селищної ради №2702 від 29.09.2009 року житловий будинок, розташований в смт.Золочів з пров.Макарівський, 3, після перенумерації будинків рахується по вул..50 років Жовтня під №46 та числиться за [PERSON] (а.с.17). Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] володів житловим будинком №46 з господарськими будівлями, які розташовані за адресою: Харківська область, смт.Золочів, вул. Соснівська, на праві власності. 15.04.1992 року у віці 65 років помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 16.04.1992 року зроблено відповідний актовий запис за №94, що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серії ІV-ВЛ №305910, виданого Золочівською селищною радою (а.с.16). 30.05.2016 року у віці 84 років померла [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей 03.06.2016 року зроблено відповідний актовий запис за №113, що вбачається із наданої суду копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №547451, виданого Золочівським районним ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Харківській області (а.с.12). 11.02.1957 року та 18.05.1953 року у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилися доньки [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище змінено на Хачатур?ян) [PERSON] та [PERSON] (після укладення шлюбу прізвище змінено на [PERSON]) [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження та одруження (а.с. 13, 14, 63, 64). За змістом статті 524 ЦК Української РСР, який був чинним на час смерті [PERSON], спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 535 ЦК Української РСР. Статті 548, 549 Цивільного кодексу Української РСР регламентують прийняття спадщини. Так, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, в тому числі якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст.529 ЦК УРСР спадкоємцями першої черги після [PERSON] були його дружина [PERSON], та доньки [PERSON] та [PERSON] З наданої Золочівської державною нотаріальною конторою інформації за вих..№987/01-16 від 14.04.2017 року вбачається, що після померлого 15.04.1992 року [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом отримано дружиною [PERSON] До складу спадщини входили грошові внески. Інших заяв не надходило, свідоцтва не видавались. Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обовязки. До майнових прав належить, зокрема, право власності. Статті\~1217,\~1218,\~1233 ЦК України\~встановлюють, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень\~ст. 1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 1261 ЦК України\~встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Стаття 1268 ЦК України\~встановлює умови прийняття спадщини. Так, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який протягом 6 місячного строку подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З наданої Золочівською державною нотаріальною конторою інформації за вих..№987/01-16 від 14.04.2017 року встановлено, що після померлої 30.05.2016 року [PERSON] заведено спадкову справу №276/2016: 13.09.2016 року з заявою про прийняття спадщини звернулася донька - [PERSON]. Цього ж дня донька померлої [PERSON] звернулася з заявою про відмову від прийняття. \~Їх заяви було прийнято та зареєстровано у Книзі обліку та реєстрації спадкових справ за 2016 рік за №№541,542 відповідно. Більше заяв про прийняття спадщини чи відмову від неї, тощо не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавалися, що також вбачається із наданих суду інформаційних довідок зі Спадкового реєстру спадкових справ та виданих на їх підставі свідоцтв про право на спадщину, заповітів. Постановою державного нотаріуса Дергачівської нотаріальної контори Харківської області в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори від 13.01.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: вул..Соснівська, 46, смт. Золочів, Харківська область, в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить в тому числі житловий будинок №46, з господарськими будівлями, які розташовані по вул. Соснівській в смт.Золочів Харківської області. За таких обставин суд доходить висновку, що до позивача перейшло право власності на зазначений будинок з господарськими будівлями після смерті своєї матері [PERSON] Проте у період, коли було придбано будинок, існував інший порядок оформлення права власності, що не потребував його державної реєстрації, через що спадкодавцю [PERSON], після якого здійснено спадкування [PERSON] - не було видано правовстановлюючого документу в розумінні положень\~Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV, що в даний час унеможливлює нотаріальне оформлення спадщини [PERSON], в вязку з чим її право підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved