Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

В грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Вердикт Капітал" про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на обґрунтування своїх вимог посилалася на таке: між [PERSON] та ПАТ «Платінум Банк» був укладений кредитний договір №1561/2796ВСL2А від 24.10.2013 року. За договором про відступлення прав Вимоги №147 від 22.03.2018р. правонаступником кредитора стало ТОВ «Фінансова компанія «Женева» (ЄДРПОУ40888017), а за наступним договором відступлення прав вимоги від 27.07.2020 р. - ТОВ "Вердикт Капітал". Позивачка стверджує, що про відступлення права вимоги не обізнана. Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем вчинений виконавчий напис № 19754 від 21.08.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" 28391 гривні 95 копійок. На підставі вказаного виконавчого напису № 19754 від 21.08.2020 року - Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою М.В. постановою від 23.09.2020 року відкрите виконавче провадження №63113949 (ідентифікатор доступу АСВП: «94ЕД27Б8АВ2А»). Позивачка [PERSON] ( [INFO] , [NUMBER] ) офіційно працевлаштована бухгалтером у структурному підрозділі ТОВ «ТД «Інтерелектро», що розташований по вул. Криворізька,24, Шевченківський район, м. Запоріжжя. Постановою Приватного виконавця Малкової М.В. від 23.09.2020 року звернуто стягнення на заробітну плату позивачки [PERSON] , котра працює на посаді бухгалтера у структурному підрозділі ТОВ «ТД «Інтерелектро», вул. Криворізька,24, Шевченківський район, м. Запоріжжя. Місцем відкриття виконавчого провадження за виконавчим написом №19754 від 21.08.2020 року є офіс Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової М.В., адреса: 02094, м. Київ, вул. Поправки Юрія, б. 6, оф. 14, т.:[NUMBER], електронна пошта: [INFO] . В свою чергу, місцем виконання виконавчого напису №19754 від 21.08.2020 року є місце працевлаштування позивачки - підприємство -(структурний підрозділ ТОВ «ТД «Інтерелектро», розташований по вул. Криворізька, б. №24, Шевченківський район, м. Запоріжжя,- що у відповідності до ч. 12 ст. 28 ЦПК України є підставою для визначення територіальної підсудності справи Шевченківському районному суду м. Запоріжжя. Позивач вважає, що виконавчий напис є безпідставним, вчиненим з порушенням вимог закону, і, відповідно, таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не переконався, що заборгованість позивачки перед банком є безспірною. Окрім того, позивач посилається на неотримання письмових вимог про усунення порушень за кредитним договором, що є обов`язковою умовою вчинення виконавчого напису відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. В зв`язку наведеним просить суд визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14.12.2020 року відкрите спрощене провадження по справі, розгляд якої призначений на 15.01.2021 року о 10-30 годин . У відповідності до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст.ст. 174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Від третіх осіб - заперечень щодо заявлених позовних вимог та інших заяв, клопотань на адресу суду не надійшло. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Судом встановлено, між [PERSON] та ПАТ «Платінум Банк» укладений кредитний договір № 1561/2796ВСL2А від 24.10.2013 року. Згідно з п. 1.1; 1.2 Договору банк зобов`язався надати позичальнику кредит - 10620 (десять тисяч шістьсот двадцять) гривен 00 копійок строком на 36 (тридцять шість) місяців з 24.10.2013 року до 24.10.2016 року під 12 (дванадцять відсотків) % річних. На виконання кредитного договору №1561/2796ВСL2А від 24.10.2013р. банк (кредитор) за заявкою №216186172 від 24.10.2013р. видав мені частку кредиту в розмірі 9000 (дев`ять тисяч) гр. Згідно з графіком [PERSON] сплачувала позичені кошти на відповідні реквізити банківської установи, на підтвердження чого надані відповідні квитанції 26.11.2013р. (№224716444-550гр); від 25.12.2013р. (№ 233182378, 550 гр.); - 25.01.2014р. (№241794371 - 549 гр); - 125.02.2014р. (№ 249991369 , 550гр.); - 28.03.2014р., №258663285-550гр.); -06.05.2014р., № 269307679 , 200 гр.); - 04.08.2014р., №289729249, - 3000 гр., - всього на загальну суму - 5949 грн. Останній платіж на погашення кредиту відбувся 04.08.2014 року. За змістом виконавчого напису від 21.08.2020 року, № 19754,- між боржником [PERSON] та ПАТ «Платінум Банк» був укладений кредитний договір №1561/2796ВСL2А від 24.10.2013 року. За договором про відступлення прав Вимоги №147 від 22.03.2018 року правонаступником кредитора стало ТОВ «Фінансова компанія «Женева» (ЄДРПОУ40888017), а за наступним договором відступлення прав вимоги від 27.07.2020 року - ТОВ "Вердикт Капітал". На час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь відповідача грошових коштів в сумі 28391,95 грн., у розпорядженні нотаріуса не було та не могло бути всіх необхідних документів, які об`єктивно би підтверджували безспірність заборгованості. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 р., №296/5 (далі - Порядок). Так, згідно зі статтею 87 ЗУ «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, ст. 50, 87, 88 ЗУ «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Виконавчий напис не є документом, який породжує для стягувача будь-яке право на отримання коштів, а лише підтверджує, що таке право виникло раніше, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 14.08.2019 року (справа№569/8884/17). Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Згідно з п. 2. 2 гл. 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року, №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надіслання письмової вимоги на адресу боржника про усунення порушень. Такого висновку дійшов Верховний Суд у справі №6-158цс15 від 20.05.2015 року. Такого ж правового висновку дійшов ВСУ у справі №310/9293/15-ц від 23.01.2018 р., що умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Згідно п. 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" винесеного ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014р. роз`яснено, що судам слід мати на увазі, що, вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Згідно з наданих письмових доказів вбачається, що приватним нотаріусом не було перевірено надіслання вимоги стягувача і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Приватним нотаріусом не з`ясовані питання підстав пропуску відповідачем (фінансовою установою) трирічного строку позовної давності, не встановлено коли було здійснено останню оплату по кредиту. При вчиненні напису нотаріус не отримував ні від відповідача, ні від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми відсотків, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 ЗУ «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала не необхідності керуватися однією з аксіом цивільного судочинства: «Placuit in omnibus rebus praecipuum esse iustitiae aequitatisque quam stricti iuris rationem», що означає: «У всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права». Правові аксіоми визначають як загальні положення, які сприймаються як самоочевидні істини, не потребують доведення та відображають загальнолюдський зміст права Під час розгляду справи суд враховує правові висновкі, викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 15.01.2020р. у справі № 305/2082/14-ц, в постанови від 02.07.2019р. у справі №916/3006/17 (пр.№12-278гс18), - у яких зазначено, коли виконавчий напис нотаріуса визнають таким, що не підлягає виконанню. Суди першої або апеляційної інстанції не мають права відступати від правової позиції, викладеної в постановах ВС/ВСУ, можливість відступу від них надається лише суду касаційної інстанції (Верховному Суду). На переконання суду- надані позивачем докази і фактичні обставини справи свідчать про наявність підстав вважати, що при вчинені виконавчого напису, приватним нотаріусом не були дотримані вимоги діючого законодавства щодо його вчинення, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - тобто - підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved