Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовною заявою до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно, так як 24 квітня 2013 року помер їх батько [PERSON] Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є смт. Іванівка Іванівського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область Іванівський район смт. Іванівка, вул. Адмірала Кузьміна, буд. №12/2 на земельній ділянці площею 0,15 га. Позивачі є спадкоємцями за законом на вищезазначене майно . Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом позивачі не можуть у звязку\~з\~відсутністю документів, що підтверджують право власності на житловий будинок, у звязку з чим вони змушенні звернутися до суду. Окрім цього позивачі вже отримали свідоцтва про право власності на спадкове майно на земельну ділянку на якій розташований будинок. Позивачі у судове засідання не зявилися, проте надали до суду заяву про слухання справи у їх відсутність, на позовних вимогах наполягали. Представник відповідача позов визнав в повному обсязі, про що надав до суду клопотання, просив справу слухати у його відсутність. Відповідно до ч.2\~ст.197 ЦПК України\~- в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, за таких обставин судове засідання по справі було проведено без засобів технічної фіксації судового процесу. Згідно з ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи та з урахуванням положень\~ст.60 ЦПК України, де зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, та\~ст.11 ЦПК України, згідно якої цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів приходить до висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову та позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] помер 24 квітня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Місцем відкриття спадщини є смт. Іванівка Іванівського району Одеської області, що підтверджується довідкою Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Одеська область Іванівський район смт. Іванівка, вул. Адмірала Кузьміна, буд. № 12/2 на земельній ділянці площею 0,033 га. Позивачі є дітьми померлого, що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON], свідоцтвами про шлюб, розірвання шлюбу та народження [PERSON], долученим до матеріалів справи. Відповідно до ч.2\~ст.1223 ЦК України\~у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч.1\~ст.1261 ЦК України\~у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Заповіт, згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) та матеріалів спадкової справи відсутній, відповідно позивачі та дружина померлого [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом майно, яке залишилось після смерті [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до спадкової справи №118/2013, заведеної на померлого [PERSON], його дружина [PERSON] заявила відмову від спадщини, а позивачі спадщину у встановлений законом строк прийняли та отримали свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки після смерті [PERSON] Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна\~житлового будинку\~\~позивачі не може з наступних підстав. При перевірці наявності необхідних для вчинення нотаріальних дій документів нотаріусом, їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку\~з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, про що надано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до п.23\~Постанови\~\~Пленуму ВСУ «Про судову практику\~\~у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 р. у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У випадку, коли перехід права власності від спадкодавця до спадкоємців не може бути оформлено в нотаріальному порядку, зокрема у звязку з тим, що спадкодавець за життя не завершив процедуру оформлення права власності, спадкоємець може вимагати визнання права власності в судовому порядку. Згідно з ч.1\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця),\~\~до\~\~інших\~\~осіб (спадкоємців). [PERSON] за життя право власності на будинок не оформив. Отримати правовстановлюючі документи після смерті не можливо, оскільки цивільна правоздатність припиняється у момент смерті особи відповідно до\~ст.25 ЦК України. Відповідно до вимог ч.4 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" №1952-IV від 01.07.2004 року права на нерухоме майно та їх обтяжень визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або, якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно вимог ч.3 ст. 3 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. В силу ч.4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав на нерухоме майно, затвердженим\~наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5\~і зареєстрованим в Мін'юсті 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України\~та Законом України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року. Відсутність державної реєстрації права власності померлого [PERSON] на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами не дає підстав для висновку про те, що останній не був власником даного житлового будинку.\~\~\~\~ Ця позиція повністю відповідає практиці Верховного Суду України. Так, постановою ВСУ від 15 січня 2014 року у справі № 6-145цс13 сформована єдина правова позиція по даній категорії справ. Відповідно до ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, враховується, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилалися позивачі, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами у відповідності до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За таких обставин враховуючи положення ч.1 ст. 1267 ЦК України, відповідно до якої частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, суд вважає за можливе позовну заяву [PERSON], [PERSON] до Іванівської селищної ради Іванівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Outcome: approved