Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

12.06.2019 року до Заводського районного суду м. Миколаєві із Центрального районного суду м. Миколаєві за підсудністю надійшла позовна заява [PERSON] до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області про зобов`язання внести зміни до актових записів, в якій позивач просить зобов`язати відповідача внести зміни до актового запису про шлюб №22 від 07 вересня 1974 року, складений виконкомом Великоандрусівської сільської ради Свідловодського району Кіровоградської області, а саме змінити національність нареченої [PERSON] з «українка» на «німкеня». Свої вимоги мотивувала тим, що у грудні 2018 року вона звернулась до Миколаївського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області щодо внесення змін до актового запису про шлюб, а саме просила змінити національність нареченої з «українка» на «німкеня». В задоволенні заяви їй було відмовлено, з посиланням на відсутність компетенції ДРАЦС на зміну національності. Проте, її мати була німкенею, народилась в німецькій сім`ї. В позасудовому порядку відновити або підтвердити національність неможливо, а вимоги чинного законодавства України не передбачають порядку внесення змін, відновлення, підтвердження або встановлення факту реєстрації національності відділами РАЦС. Позивачка прагне відновити та зберегти своє етнічне німецьке походження. Вважає, що є підстави вважати, що позивач за національністю німкеня, поновлення прав позивача в інший спосіб ніж через судове рішення не можливе. У зв`язку з чим просить внести зміни до актових записів. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі. заперечень щодо позовних вимог не має. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] Народилася [INFO] , її батьки: батько - [PERSON] - українець, мати - [PERSON] (до [PERSON] - німкеня (а.с. 9, 10). Як вбачається з позовної заяви, в їх сім`ї підтримували німецькі традиції, мати позивачки працювала вчителькою німецької мови. Сім`я позивачки стала активними членами Миколаївської обласної центральної спілки німців і німецької молоді «Відергебурт» в м. Миколаїв, всі вивчають німецьку мову, разом з іншими етнічними німцями святкують свята. Позивачка прагне зберегти своє етнічне німецьке походження, у зв`язку з чим бажає внести зміни до актового запису про шлюб, вказавши національність нареченої «німкеня». Згідно зі ст. 11 Конституції України, держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України. Згідно з приписами ст. 300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно зі ст.3 Закону України «Про національні меншини в Україні» до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою. Національність - це приналежність особи до нації, держави або народу. Поняття «національність» може мати різноманітні значення: юридично-правове, політичне, етнологічне, культурологічне, повсякденно-побутове тощо. Із загального розуміння дефініції «самоусвідомлення» - це чітке усвідомлення своєї суті, своїх характерних рис, своєї ролі у суспільстві, в житті тощо. Національна ідентичність - це почуття нації як єдиного цілого. Національна ідентичність людини є її ідентичність і почуття приналежності до однієї держави або однієї нації, незалежно від свого юридичного статусу громадянства. На підставі цього вищезазначений Закон чітко визначив та надав право особі вільно і самостійно обирати свою національність. Таким чином, національність особи встановлюється не шляхом чітко регламентованого порядку або закону, а є суб`єктивним, внутрішнім переконанням особи своєї ролі, характеристик та інше, що забезпечують певну приналежність, в тому числі національну. Згідно зі ст. 11 зазначеного Закону, громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається. Згідно ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису. У разі зберігання актового запису цивільного стану у державній архівній установі внесення змін безпосередньо до актового запису проводиться зазначеною установою за повідомленням відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, 29.01.2019 року [PERSON] Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Миколаївській області було відмовлено у зміні національності нареченої в актовому записі про шлюб № 22 від 07 вересня 1974 року, посилаючись на те, що законодавчими та нормативними актами, що регулюють діяльність органів державної реєстрації актів цивільного стану, порядок змін громадянами національності не передбачений (а.с.15 - Висновок по справ № 40/15.1-6.6.2). Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Європейський суд з прав людини у справі «Гарнага проти України») заява № 20390/07) від 16 травня 2013 року щодо зміни по батькові, вважав, що у цій справі було порушення статті 8 Конвенції, оскільки обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством. Крім того, державними органами не було надано жодного обґрунтування позбавлення заявниці її права приймати рішення з цього важливого аспекту її приватного та сімейного життя, і таке обґрунтування не було встановлено жодним іншим способом. Оскільки державні органи не забезпечили балансу відповідних інтересів, вони не виконали своє позитивне зобов`язання щодо забезпечення права заявниці на повагу до її приватного життя. Відтак, право особи на зміну національності не може бути обмежено. Відповідно до Наказу Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5 "Про затвердження Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання" підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Приймаючи до уваги, що позивач має намір відновити приналежність до німецької національності і в подальшому для впорядкувати документи, для реалізації особистих прав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved