Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-23 00:00:00

У грудні 2019 року позивач звернулась до суду із позовом в інтересах [PERSON] до ДП «Торецьквугілля», в якому просить стягнути з відповідача на користь її неповнолітньої дочки 1000000 гривень у відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок загибелі її батька [PERSON] від нещасного випадку на виробництві. В обґрунтування позову зазначила наступне. Позивач має на утриманні дочку [PERSON] , батьком дитини є [PERSON] , з яким позивач разом із дитиною проживала понад 10 років однією сім`єю без реєстрації шлюбу до моменту його загибелі на виробництві. 05.11.2012 року [PERSON] працював у ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля» машиністом гірничих виїмкових машин з повним робочим днем на підземній роботі. 14.06.2019 року [PERSON] загинув внаслідок нещасного випадку на виробництві під час виконання своїх трудових обов`язків. По факту смерті [PERSON] проведено спеціальне розслідування нещасного випадку, по наслідках якого складено акт по формі Н-1/П про розслідування нещасного випадку від 11.10.2019 року, затвердженого 15.10.2019 року. У відповідності до зазначеного акту винною особою в настанні нещасного випадку на виробництві, що стався 14.06.2019 року визнано ВП «Шахта «Центральна» ДП «Торецьквугілля», як власника джерела підвищеної небезпеки. Позивач вважає, що внаслідок смерті на виробництві батька її малолітньої дитини, останній завдана незгладима моральна шкода, яка полягає в глибоких моральних та душевних стражданнях, у звязку з втратою близької та дорогої для неї людини її батька. Дитина відчула досить серйозний стрес та потрясіння, наслідком яких стала депресія та страждання. До теперішнього часу дочка не може оговтатись від осягнутого лиха та втрати близької людини. Заподіяна дитині моральна шкода має прояв перш за все, у незгладимих душевних стражданнях, яких вона зазнає безперервно до теперішнього часу у зв`язку з трагічною смертю близької людини. Виходячи з глибини душевних страждань, їх тривалості, ступеня зусиль, для їх подолання, виходячи з принципів розумності і справедливості, розмір завданої дитині позивача моральної шкоди, якої вона зазнає до теперішнього часу, оцінюється в 1000000 гривень. 24.12.2019 року за №10/1245 представником відповідача надано відзив на позов [PERSON] зі змісту якого встановлено, що відповідач позовні вимоги визнає частково в сумі 30000 гривень, посилаючись на те, що суму відшкодування моральної шкоди значно завищено, відповідач не оминає увагою родину загиблого, влаштовано на роботу саму [PERSON] , виплачено розрахункові виплати по заробітній платі загиблого, просить суд зменшити суму моральної шкоди з врахуванням судової практики в аналогічних спірних правовідносинах. Позивач та її представник до судового засідання не з`явились, надали суду заяву з проханням справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі просили їх задовольнити. Представник відповідача до судового засідання не з`явилась, надала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги визнала частково в сумі 30000 грн. з підстав викладених у відзиві. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, доходить наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.07.2009 року, [PERSON] народилась [INFO] у с.Петрівка м.Дзержинська Донецької області, у свідоцтві про народження батьками зазначені: батько - [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.10) З акту про факт проживання від 26.06.2019 року, встановлено, що [PERSON] , [INFO] , більше десяти років проживав у цивільному шлюбі з [PERSON] та дочкою [PERSON] , [INFO] , і які знаходились на його утриманні. Родина проживала в [ADDRESS] (а.с.11) Як встановлено з копії трудової книжки [PERSON] , останній з 05.11.2012 року знаходився у трудових відносинах з ДП «Торецьквугілля», де працював у ВП «Шахта» Центральна» в якості машиніста гірничих виїмкових машин з повним робочим днем на підземній роботі (а.с.13-15) Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] , помер [INFO] (а.с.12) Як слідує з складеного 11.10.2019 року акту розслідування нещасного випадку, що стався 14.06.2019 року на ВП "Шахта "Центральна" (затверджено 15.10.2019), з [PERSON] стався нещасний випадок, внаслідок якого останній загинув. Причиною нещасного випадку став незадовільний стан виробничого середовища (перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих виробничих факторів), а саме непрогнозоване зниження міцності вугілля в невідомій прихованій напружено - деформованій зоні плікативно - порушеного вугільного пласта; різкий перерозподіл напружень у вуглепородному масиві при зарубці струга у вугільний пласт в кутковій частині лави, яка знаходилась у центральній частині порушеної (напружено - деформованій) зони. Комісія одностайно дійшла висновку, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом, (а.с.16-26) Приймаючи до уваги письмові пояснення учасників справи, у відповідності до ч. 1 ст.82 ЦПК України, не підлягає доказуванню факт смерті [PERSON] від нещасного випадку на виробництві, що стався на ДП «Торецьквугілля» ВП «Шахта «Центральна», а також завдання дитині загиблого батька, у зв`язку з його смертю моральної шкоди, оскільки вказаний факт визнаний сторонами у справі, акт про нещасний випадок не оскаржено. Спірним є лише питання щодо розміру грошової компенсації на відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача, яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] . Відповідно до положень Конституції України, зокрема статей 32, 56, 62, фізичні та юридичні особи мають право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної внаслідок порушення їх прав і свобод та законних інтересів. Відповідно до ст.153 КЗпП України, забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно ст.172 КЗпП України, шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. ч. 1, 3 ст.13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала , якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини 2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Судом встановлено, що неповнолітня дочка загиблого [PERSON] - [PERSON] , в інтересах якої діє позивач, відноситься до кола осіб, які мають право на відшкодування моральної шкоди, завданої смертю [PERSON] . Згідно ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Окрім того, вирішуючи питання щодо розміру моральної шкоди, суд враховує роз`яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до якого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Позивач достатньо аргументувала у позовній заяві моральні страждання, яких зазнала її малолітня дочка [PERSON] , внаслідок загибелі батька. Дитина відчуває досить серйозний стрес та потрясіння, наслідком яких стала депресія та страждання. Зі смертю батька дитина відчула почуття самотності та покинутості, яке вкрай складно подолати, оскільки батьківську ласку, увагу та почуття нічим та ніким замінити неможливо. У цьому випадку будь - яка грошова компенсація не може відшкодувати заподіяну моральну шкоду, розмір страждань дитини є безмежний і матеріальної оцінки не має, оскільки повернути батька неможливо, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, яку позивач визначив у 1000000 гривень. При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої дитині [PERSON] , в інтересах якої діє позивач, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у їх життєвих стосунках, обсягу страждань, а також характеру немайнових втрат, які тривають до теперішнього часу й триватимуть надалі, можливість відновлення яких виключена. З урахуванням конкретних обставин справи, суд дійшов висновку, що суму, яку просить стягнути позивач на користь малолітньої дитини [PERSON] слід зменшити, а відтак визначає розмір грошової компенсації, яка підлягає стягненню в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої смертю [PERSON] в сумі 250000 гривень. У задоволенні іншої частини позову слід відмовити. Відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позовні вимоги позивача, звільненої від сплати судового збору у відповідності до п. 2 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», задоволено частково, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 2401,25 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial