Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

03 лютого 2017 року позивач Шевченківська районна у місті Дніпропетровську рада як орган опіки та піклування звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON], треті особи Управління-служба у справах дітей Шевченківської районної у м. Дніпрі ради, [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначив, що дитина [PERSON], [INFO], перебуває на обліку як така, що опинилась в складних життєвих обставинах в зв'язку з тим, що мати дитини [PERSON] недостатньо займається вихованням та утриманням дитини, залишає дитину на бабусю, не працює. Дитина зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON] та бабусею [PERSON], прабабусею, тіткою та братом. 29 грудня 2014 року до управління-служби у справах дітей надійшла інформація від КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 343 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради про жорстоке поводження матері [PERSON] по відношенню до дитини. Неодноразово спеціалістами управління було відвідано дитину [PERSON] але матері дома постійно не було. Прабабуся дитини [PERSON] пояснила, що [PERSON] не займається вихованням дитини, рідко приходить додому, постійного місця мешкання не має. Встановлено, що вихованням дитини займається бабуся [PERSON], вона відвідує батьківські збори, сплачує за харчування дитини, мати не приходить до дитячого садка, не піклується про дитину. 25 січня 2017 року інспектором Шевченківського ВПДВП було складено протокол відносно [PERSON] про адміністративне правопорушення в складі невиконання батьківських обов'язків відносно дитини. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 01.02.2017, де вирішувалось питання про позбавлення відповідачки батьківських прав, була присутня бабуся дитини - [PERSON], яка пояснила, що мати взагалі не виконує свої обов'язки відносно дитини, не спілкується з нею, не допомагає матеріально. Дитина не називає її мамою. Відповідачка підтвердила, що вона не займається вихованням дитини. На підставі чого, позивач просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно її дитини [PERSON], [INFO]. Стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/4 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де буде виховуватися дитина. Позивач в судове засідання не з'явився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON]. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачка [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER]. Відомості про батька дитини внесені відповідно до частини першої статті 135 СК України. Дитина [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] разом з матір'ю [PERSON], бабусею [PERSON], [PERSON], [PERSON] Згідно актів обстеження умов проживання дитини, складеного спеціалістами УССД від 02.12.2016, 15.06.2016, 10.06.2015 року, умови проживання в квартирі за адресою [ADDRESS] задовільні, у дитини є необхідні речі, розвиваючі ігри, іграшки. Під час відвідувань членів комісії матері дитини жодного разу дома не було, зі слів бабусі хлопчика, мати не опікується дитиною належним чином, її практично не буває вдома. З характеристики дитини з КЗО «Дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) № 343 комбінованого типу» Дніпропетровської міської ради вбачається, що мати [PERSON] до дитячого садка не приходить і не піклується за дитиною. Вихованням [PERSON] займається бабуся [PERSON], вона завжди слідкує за [PERSON], щоб він був охайний, чемний та чисто вдягнений. В матеріалах справи є численні пояснення [PERSON], з яких вбачається, що вона не виконує в повній мірі свої батьківські обов'язки по відношенню до сина, та вона попереджена про те, що у випадку подальшого невиконання батьківських обов'язків може бути позбавлена батьківських прав. Відповідно до висновку № 13/15-54 від 27.02.2017 року, орган опіки та піклування Шевченківської районної у місті Дніпропетровську ради як вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дитини [PERSON], [INFO]. У ст. ст. 3, 6 Конвенції "Про права дитини" (20 листопада 1989 року), ратифікованої постановою Верховної Ради України 27.02.1991 року, зазначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до вимог ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст. 165 Сімейного Кодексу України право звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інших заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 166 Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Викладені обставини дають суду підстави задовольнити позов щодо позбавлення відповідача батьківських справ, оскільки відповідач тривалий час ухиляється від виховання та матеріального утримання сина [PERSON], не проявляє відносно нього належної батьківської турботи, ці дії носять тривалий та систематичний характер, всі раніше вжиті до відповідачки заходи реагування щодо належного виховання дитини, створення їй належних умов для проживання, ведення здорового способу життя - не досягли результату. Таким чином, позбавлення відповідача батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. На підставі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Разом з тим, позивач просить суд стягнути аліменти з кожного з відповідачів у розмірі 1/4 долі зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на користь державного закладу, опікуна, піклувальника, прийомних батьків чи батьків-вихователів, де буде виховуватися дитина З урахуванням зазначеного, зважаючи на необхідність всебічного захисту інтересів дитини [PERSON], суд прийшов до висновку про можливість задоволення вимог позивача в повному обсязі та стягнення аліментів у розмірі, передбаченому ч.2 ст. 182 СК України в редакції ЗУ № 2037-VIII від 17.05.2017 року. З урахуванням зазначеного, зважаючи на необхідність всебічного захисту інтересів дитини [PERSON], суд прийшов до висновку про можливість задоволення вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: approved