Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну розміру стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідач є батьком їх спільної дитини сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на її користь на утримання їх спільного сина в розмірі 410 грн. щомісячно, на виконання якого, було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. На даний час дитина навчається у Ліцеї інформаційних технологій у 7 класі, плата за навчання у якому становить 6398 грн. 05 коп. за рік. Крім того, дитина відвідує заняття у художній школі, плата за навчання у якій становить 350 грн. щомісячно, відвідує репетитора з англійської мови, заняття у якого становлять 300 грн. на місяць, також відвідує секцію з футболу, плата за який складає 300 грн. на місяць. Окрім цього, позивачка достатньо уваги приділяє здоров`ю дитини і кожен рік забезпечує його оздоровленням у літніх таборах. В 2018 році дитини відвідала дитячий табір м. Усова у м. Скадовськ, вартість путівки становила 2000 грн., які вона сплатила особисто. Також дитині необхідне планове обстеження у ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова НАМН України» у м. Одесі, після перенесеної у вересні 2015 році операції на лівому оці, що також потребує значних затрат і стягнутих судом аліментів у розмірі 410 грн. на місяць не вистачає, щоб забезпечити необхідні потреби дитини. Враховуючи те, що відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, добровільно збільшувати розмір аліментів не зважаючи на те, що змінився гарантований державою мінімальний розмір аліментів не бажає. З посиланням на ст. 192 СК України прохала змінити розмір стягуваних з відповідача за судовим рішенням аліментів з 410 грн. щомісячно на 2000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, так як дитині необхідне нормальне харчування, одяг, та інші речі для забезпечення фізичного та духовного розвитку. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав у повному обсязі з\~підстав викладених\~у відзиві на позовну заяву. Представник третьої особи Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву згідно якої просив розглядати справу у їх відсутність (а.с. 97). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлена належним чином, подала до суду пояснення на позовну заяву, які судом до уваги не прийнятті, оскільки подані з пропуском строку встановленого судом. З`ясувавши думку сторін, які не заперечували проти розгляду справи у відсутність представника третьої особи Солонянського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області та третьої особи [PERSON] , суд постановив проводити розгляд справи у їх відсутність. Суд, заслухавши позивачку, відповідача, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, з таких підстав. Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, а кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участь у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встановлено, що згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 18 лютого 2011 року на користь [PERSON] з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 410 грн. щомісячно починаючи з 18 січня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.\~10, 11). На виконання рішення суду 03 березня 2011 року видано виконавчий лист №2-194/11, який знаходиться на виконанні у Солонянському районному відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 12). Вказані обставини сторонами не оспорюються. Як вбачається з квитанцій № 1856446 від 10 січня 2018 року на суму 700 грн., № 18705875 від 28 лютого 2018 року на суму 700 грн., № 18809594 від 12 квітня 2018 року на суму 350 грн., № 19117764 від 14 вересня 2018 року на суму 1040 грн., від 19 жовтня 2018 року на суму 1040 грн., № 1-263 К від 15 січня 2020 року на суму 2050 грн., [PERSON] здійснила плату за навчання учня [PERSON] в МКЗК «ДДХШ № 1» (а.с. 13, 14, 15, 19, 68, 69). Відповідно до квитанцій № 18210626 від 12 вересня 2017 року на суму 3199 грн. 02 коп., № 18583301 від 15 січня 2018 року на суму 3199 грн. 03 коп., № 19108541 від 10 вересня 2018 року на суму 6240 грн., № 19197346 від 21 січня 2019 року на суму 6240 грн., [PERSON] здійснила плату за підготовчі курси Микуленка І.В., учня 6, 7 класів в КЗО «Дніпропетровський ліцей інформаційних технологій (а.с. 16, 17, 20, 71). Згідно медичного висновку ДУ «Інститут очних хвороб і тканинної терапії імені В.П. Філатова НАМН України», [PERSON] , 2006 року народження знаходився на стаціонарному лікуванні точну дату лікування встановити неможливо (а.с. 21). З довідки голови первинної профспілкової організації Нікопольських електричних мереж вбачається, що [PERSON] придбала путівку своєму сину [PERSON] в дитячий табір м. Усова на період з 30 червня 2018 року по 13 липня 2018 року, вартість путівки склала 2000 грн. (а.с. 22). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21 грудня 2018 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 82). Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст.ст. 180-182 СК України, батьки зобов`язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином головною умовою зміни розміру аліментів за позовом платника або одержувача, є зміни матеріального або сімейного стану погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15\~травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Обґрунтовуючи підстави збільшення розміру аліментів, позивачка в позові послалась на те, що нею здійснено витрати на додатковий розвиток дитини сторін, а також витрати на лікування дитини, у зв`язку із травмою ока. Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Будь-яких підстав передбачених ст. 192 СК України, щодо збільшення розміру аліментів позивачка в позові не зазначає, навпаки, судом встановлено, що матеріальний стан відповідача погіршився, оскільки відповідно до трудової книжки відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний і отримує допомогу (а.с. 40), окрім цього у відповідача змінився сімейний стан, в нього народилась інша дитина, яка перебуває також на його утриманні (а.с. 82). Що стосується доводів позивачки щодо встановлення нижчої межи розміру аліментів 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, то суд зауважує таке. Законом України від 03 липня 2018 року N2475-VII I частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України. Тобто законодавство передбачає механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть за наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення. Таким чином, зміна мінімального розміру аліментів на законодавчому рівні не є підставою для зміни розміру аліментів судом в цій частині. Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, що викладена в постанові від 20 червня 2019 року по справі №632/580/17. За таких підстав суд вважає, що позивачкою не доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами наявності підстав для збільшення розміру аліментів, що стягуються з відповідача, всі наведені позивачкою доводи надають позивачці підстави для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину, який позивачкою не заявлений, тому суд вважає, що в задоволенні позову про збільшення розміру аліментів слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Таким чином, у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати по справі, відповідно до ст. 141 КПК України, компенсуються за рахунок держави. На підставі викладеного, ст.ст. 180-182, 183,\~192\~СК України,

Outcome: dismissed