Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

05 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, позовні вимоги мотивує тим, що за виконавчим листом №1806/2-2680/2011 від 21 червня 2011 року про стягнення аліментів 09 вересня 2015 року державним виконавцем ВДВС Сумського міського управління юстиції було накладено арешт на все його майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 2,000 га (кадастровий номер [NUMBER] ) із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення особистого селянського господарства, розташовану на території Миколаївської селищної ради Білопільського району Сумської області. За постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20 січня 2018 року із його заробітної плати стягуються аліменти. На даний час за позивачем в державній виконавчій службі рахується переплата по сплаті аліментів у сумі 9668,63 грн. Однак Ковпаківський ВДВС м. Суми (правонаступник ВДВС Сумського МУЮ) відмовляється від зняття арешту. Тому позивач звернувся до суду і просить зняти арешт з вищезазначеної земельної ділянки та виключити запис про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 11103200. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує повністю. Представник відповідача Сіромаха А.В. в судове засідання також не з`явилася, направила відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що з позовом не згодна, оскільки підставами для зняття арештів у виконавчих провадженнях про стягнення періодичних платежів є можливість забезпечення виконання рішення по аліментах в інший спосіб. Такої можливості боржник у своїх заявах, адресованих їм, та в позові не наводить і не обґрунтовує. Заборгованості по аліментам позивач дійсно не має, є переплата в сумі 9868,63 грн. Також позивач пропустив 10-ти денний строк звернення з позовом до суду, тому необхідно застосувати позовну давність. Судове засідання просила провести без її участі. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін за наявними в справі доказами. Повно, об`єктивно та всебічно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що постановою ВП №48312047 державного виконавця ВДВС Сумського МУЮ (правонаступником якого є Ковпаківський відділ ДВС міста Суми) Кошеленко В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження від 09 вересня 2015 року на виконання виконавчого листа №1806/2-2680/2011 про стягнення з [PERSON] аліментів накладено арешт на все його майно, в тому числі і на земельну ділянку площею 2,000 га (кадастровий номер [NUMBER] ) із земель сільськогосподарського призначення, розташовану на території Миколаївської ради Білопільського району Сумської області, що підтверджується вказаною постановою від 09 вересня 2015 року та витягами із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №43556306 від 09 вересня 2015 року і Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна №124359116 від 18 травня 2018 року (а. с. 9, 10, 12). Також постановою державного виконавця про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 20 січня 2018 року ВП №48312047 звернено стягнення на заробітну плату [PERSON] (а. с. 13-14). В той же час, за позивачем в державній виконавчій службі заборгованість відсутня та рахується переплата по сплаті аліментів у сумі 9668,63 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості старшого державного виконавця Сіромахи А.В. від 01 червня 2019 року (а. с. 15-16). 03 червня 2019 року [PERSON] звернувся до Ковпаківського ВДВС м. Суми із заявою про зняття арешту з майна, однак отримав відмову (а. с. 17-19). Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частиною 1 статті 319 та частиною 1 статті 321 ЦК України закріплено право власника володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що арешт майна може бути знятий за рішенням суду. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника. Фактичні обставини справи свідчать, що заборгованість у виконавчому провадженні відсутня. Крім цього, відшкодування аліментів здійснюється із заробітної плати позивача, а тому потреба для відповідного арешту майна боржника відсутня. На думку суду, подальший арешт майна не забезпечує справедливого балансу між несприятливими наслідками для прав та інтересів стягувача у виконавчому провадженні і цілям, на досягнення яких спрямований арешт майна боржника. По своїй природі така ситуація повністю підпадає під дію п. 7 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» і є підставою для зняття арешту. В подальшому, виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника, оскільки позивач має змогу своєчасно сплачувати аліменти, що підтвердив в судовому засіданні представник позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволення. Щодо заперечень відповідача з приводу пропущення позивачем строку позовної давності, суд звертає увагу, що за нормами положень ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог може бути встановлено спеціальну позовну давність: скорочену або більш тривалу порівняно із загальною позовною давністю (ст. 258 ЦК України). Однак жодна з цих норм не встановлює 10-денний строк звернення до суду, про який вказує представник відповідача. В даній справі до позовних вимог [PERSON] застосовуються норми ч. 1 ст. 257 ЦПК України і загальна позовна давність для звернення з позовом до суду становить 3 роки з того часу, коли він дізнався про порушення свого права. В зазначений строк позивач звернувся з позовом до суд. Оскільки позовні вимоги позивача задовольняються в повному обсязі, він є учасником бойових дій і на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнений від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру в сумі 1536,80 грн. підлягає стягненню з відповідача в доход держави, бо останній, відповідно до вказаного закону, від сплати судового збору не звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: approved