Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

15 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою в інтересах свого чоловіка [PERSON] Буховаєвича, уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги, прохала визнати недійсним договір купівлі продажу нежитлового приміщення (стоматологічний кабінет) за адресою м. Полтава, вул.. 23 вересня 7 від 16.07.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], укладеного між представником за дорученням [PERSON] Мостафа та [PERSON]. Зобов»язати державну реєстраційну службу відновити права власності на нежитлове приміщення ( стоматологічний кабінет) за адресою м. Полтава, вул.. 23 Вересня, 7 за [PERSON] Мостафа. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 31.03.2014 року [PERSON], діючи в інтересах [PERSON] Буховаєвича звернулася до Октябрського районного суду м. Полтава про стягнення коштів в сумі 508 958.70 грн., за договором позики з гр. [PERSON] Мостафи. В якості забезпечення позову судом було винесено Ухвалу від 20.05.2014 року про накладення арешту на майно боржника [PERSON] Мостафи, а саме на квартиру за адресою м. Полтава, вул. 23 Вересня 7 та квартиру №1 за адресою м. Полтава провулок Хоткевича 1. Рішенням Октярського районного суду м. Полтави від 24.07.2014 року задоволені вимоги [PERSON] та стягнуто з [PERSON] Мостафа коштів за договором позики у сумі 508 958.70 грн. Проте, при проведені виконавчих дій Відділом ДВС Октябрського МУЮ при описі та арешті майна боржника стало відомо, що не зважаючи на накладення арешту Ухвалою суду від 20.05.2014 року, гр.[PERSON] Мостафа за участю свого тестя [PERSON], якому надав Довіреність діяти від свого імені, переоформив нежитлове приміщення стоматологічного кабінету за адресою м. Полтава вул. 23 Вересня буд.7 та оформив Договір купівлі - продажу HAB №323612 від 16.07.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом [PERSON], на гр. [PERSON], яка є донькою уповноваженої особи (члена родини) та сестрою жінки боржника. Дані обставини є шахрайськими діями групою осіб, що унеможливлюють виконання рішення суду про стягнення коштів з [PERSON] Мостафи, у зв'язку з відсутністю майна, щоб унеможливити виконання такого рішення. Вважає, що відповідач, діючи умисно і свідомо, намагається уникнути цивільно-правової конфіскації. На підставі ч.1 ст. 203, ст. ст. 215-216, 228 ЦК України просила визнати недійсним договір купівлі-продажу від 16.07.2014 р. нежитлового приміщення (стоматологічний кабінет), якій знаходиться за адресою м. Полтава вул. 23 Вересня, 7. З цих підстав звернулася до суду, підтримавши в судовому засіданні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, прохав відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те , що договір купівлі продажу вчинено у відповідності до вимог чинного законодавства. Представник відповідачки [PERSON] - адвокат [PERSON] також заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що вперше про рішення суду від 24.07.2014 р. [PERSON] та [PERSON] дізналися у лютому 2015 р., коли на адресу [PERSON] надійшла позовна заява з додатками від 06.02.2015 р., в тому числі і рішення суду від 24.07.2014р. Договір купівлі продажу був реальним, [PERSON] приступила до управління майном шляхом його реєстрації, стала на облік в податковій інспекції, у виконавчому комітеті Полтавської міської ради, тобто договір спрямований на реальне настання правових наслідків, а не на приховання майна боржника. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] в судовому засідання також заперечувала проти задоволення позовних вимог за безпідставністю, надавши належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких був посвідчений спірний договір. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, свідка, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам, які надані сторонами, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, зі слідуючих підстав. Судом встановлено, що відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.04.2014 р. (а. с. 33) [PERSON] Мостафа 28.03.2006 р. придбав у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно із свідоцтвом про право власності від 05.01.2009 р. це приміщення було переведено в нежитлове - стоматологічний кабінет (а. с. 36). 16.07.2014 р. [PERSON], який діяв по довіреності, посвідченій консулом Посольства України в Ісламській [PERSON] [PERSON] 25 червня 2014 року за реєстром № 57, від імені [PERSON] Мостафа ( продавець) та [PERSON],[INFO] (покупець) уклали договір купівлі продажу. Відповідно до вказаного договору [PERSON] МОСТАФА, в особі представника, передав у власність, а гр. [PERSON] прийняла у власність НЕЖИТЛОВІ ПРИМІЩЕННЯ (стоматологічний кабінет), що знаходяться за адресою: місто Полтава, вулиця 23 ВЕРЕСНЯ, будинок 7 (СІМ) Опис об'єкта: нежитлові приміщення (стоматологічний кабінет), загальною площею 48,3 кв.м, в житловому будинку літер "А-5". Ці нежитлові приміщення належали [PERSON] [PERSON] Мостафа на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого Управлінням житлово-комунального господарства м. Полтави 05 січня 2009 року, зареєстрованого в ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 14 січня 2009 року, номер запису 4926 в книзі 22, реєстраційний номер 26011537, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 21546035, виданим ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 14 січня 2009 року. Державна реєстрація права власності проведена державним реєстратором: приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 16 липня 2014 року, номер запису про право власності: 6353157, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна: 408562053101, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 24323352, виданим приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON]В 16 липня 2014 року. Зазначено, що продаж цей за домовленістю сторін вчинено за 291280,00 (двісті дев'яносто одну тисячу двісті вісімдесят) гривень, гроші які [PERSON], одержав для [PERSON] Мостафа повністю від Покупця до підписання цього договору. Сторони стверджують, що зазначена ціна відповідає їхньому волевиявленню, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає. Таким чином, право власності за [PERSON] Мостафа на стоматологічний кабінет було припинено відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] 16.07.2014 року. Доводи позивачки про укладення вищевказаного договору з метою порушення її прав власника коштів, які були не були повернуті на час винесення рішення, внаслідок чого, не виконання рішення суду про стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] Мостафи, знайшли своє підтвердження, а заперечення відповідача повністю спростовані в судовому засіданні. Згідно інформації заступника командира спеціальної роти судової міліції «ГРИФОН» від 12.10.2015 за № 20/420, [PERSON] перебував у приміщенні суду 10.06.2014 року з 13.18 до 15.34 годин. Згідно журналу обліку відвідувачів Октябрського районного суду м. Полтави [PERSON] відвідував кабінет № 35. ( судді Тімошенко Н.В.) Тоді як, 10.06.2015 року було призначено судове засіданні по слуханню цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] Мостафи про стягнення коштів за договором позики. Розгляд даної справи було розподілено судді Тімошенко Н.В. Про судове засідання 10.06.2014 року відповідач [PERSON] Мостафа був повідомлений телеграмою з повідомленням за місцем своєї реєстрації в м. Полтаві і телеграму отримав його тесть, тобто [PERSON], про що зазначено працівником пошти. Після чого, 15.06.2014 року [PERSON] виїхав до [PERSON] та отримав довіреність про продаж вказаного нежитлового приміщення. В судовому засіданні відповідач повідомив, що виїхав до [PERSON] лише для вирішення питання про переоформлення нежитлового приміщення (стоматологічного приміщення). Доказів наявності коштів у покупця та передачі коштів за стоматологічний кабінет суду не надав. З огляду наведеного, суд приходить до висновку наявність зловмисної домовленості при укладення договору купівлі продажу, з метою ухилення від виконання рішення суду та не повернення коштів за договором позики. Згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК і законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, обов'язковість яких надана Верховною [PERSON] України, актам Президента України, постановам Кабінету України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної [PERSON] Крим у випадку, межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Статтею 228 Цивільного Кодексу України правочин вважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майна фізичної або юридичної особи, держави, Автономної [PERSON] Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним. Право чин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним. Якщо визнаний судом недійсний правочин було вчинено з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, то при наявності умислу у обох сторін - в разі виконання правочину обома сторонами - в дохід держави за рішенням суду стягується все одержане ними за угодою, а в разі виконання правочину однією стороною з іншої сторони за рішенням суду стягується в дохід держави все одержане нею і все належне - з неї першій стороні на відшкодування одержаного. При наявності умислу лише у однієї із сторін все одержане нею за правочином повинно бути повернуто іншій стороні, а одержане останньою або належне їй на відшкодування виконаного за рішенням суду стягується в дохід держави. Договір купівлі продажу від 16.07.2014 року, укладений [PERSON], який діяв по довіреності, посвідченій консулом Посольства України в Ісламській [PERSON] [PERSON] 25 червня 2014 року за реєстром № 57, від імені [PERSON] Мостафа ( продавець) та [PERSON] НЕЖИТЛОВОГО ПРИМІЩЕННЯ (стоматологічний кабінет), що знаходяться за адресою: місто Полтава, вулиця 23 ВЕРЕСНЯ, будинок 7 (СІМ), підлягає визнанню таким, що є недійсним.. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд застосовує реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Реституція як спосіб захисту цивільного права (ч.1 ст. 216 ЦК України) застосується та за її правилами майно може бути передано тільки стороні недійсного правочину, тобто [PERSON] Мостафа. Внаслідок чого необхідно поновити реєстрацію права власника даного приміщення за останнім. На підставі викладеного та

Outcome: approved