Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-13 00:00:00

06.04.2020 [PERSON] в особі свого представника - адвоката Ковальчука Андрія Олександровича звернулася до суду з позовом до Райгородоцької сільської ради, у якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після матері [PERSON] , померлої [INFO] . Позов пред`явлено з тих підстав, що у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок за померлою [PERSON] , позивачці нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на цей будинок. Представник відповідача, сільський голова Райгородоцької сільської ради звернувся із заявою, у якій позовні вимоги визнав. Ухвалою від 08.04.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито загальне провадження, задоволено клопотання представника позивача про витребування матеріалів спадкової справи до майна [PERSON] . У підготовче засідання сторони не з`явилися, до суду направили заяви з проханням справу слухати за їх відсутності. У зв`язку із неявкою в судове учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд постановляє рішення у підготовчому судовому засіданні у випадку визнання відповідачем позову. За положеннями ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, суд приймає визнання відповідачем позову та доходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] у с. Маркуші Бердичівського району померла мати позивачки [PERSON] ( а.с.21, 22, 23). З матеріалів спадкової справи до майна [PERSON] , вбачається, що після її смерті із заявою про прийняття спадщини за законом звернулася [INFO] дочка померлої - [PERSON] . Крім того за заявою [PERSON] про згоду на включення до кола спадкоємців за законом, 16.05.2015 із заявою про прийняття спадщини звернулася також [PERSON] , дочка [PERSON] . Відповідно до договору про розподіл спадкового майна від 18.11.2015, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , сторони погодили, що житловий будинок [ADDRESS] , що розташований на неприватизованій земельній ділянці перейде за цим договором [PERSON] . Постановою № 318/02-31 від 20.02.2020 державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , з тих підстав, що правовстановлюючий документ на будинок відсутній ( а.с. 9). На вказане будинковолодіння виготовлено технічний паспорт, з якого вбачається, що житловий будинок побудований 1973 року та самовільні будівлі відсутні (а.с. 14-19). З довідки виданої КП "Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 31.01.2020 вбачається, що станом на 31.12.2012, згідно наявних паперових носіїв, право власності на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване (а.с. 20). Відповідно до довідки в.о. старости Маркушівського старостинського округу Райгородоцької сільської ради від 04.03.2020, згідного погосподарського обліку [PERSON] , яка померла [INFO] являлася головою двору будинку [ADDRESS] ( а.с. 24). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ст.ст.1216, 1223, 1268 ЦК України). Статтею 1216 Цивільного Кодексу України (далі ЦК України), передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємцями першої черги є діти померлого ( стаття 1261 ЦК України). Відповідно до частин 3, 4 статті 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Будь-які дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, можуть вчинятися, якщо речові права на таке майно зареєстровані згідно із вимогами цього Закону, крім випадків, коли речові права на нерухоме майно, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними згідно з частиною третьою цієї статті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На час завершення будівництва будинку [ADDRESS] , а це 1973 рік чинним законодавством не передбачалося набуття права власності за особою після державної реєстрації. Тому, оскільки позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права на житловий будинок у нотаріуса, а в судовому засіданні встановлено, що будинок [ADDRESS] згідно погосподарського обліку рахується за [PERSON] та присадибна земельна ділянка не приватизована, за позивачкою слід визнати право власності на вказаний будинок.

Outcome: approved