Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-21 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Ганнівсько-Вирівської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай), розміром 3,72 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради, яка перебувала у власності АФ «Колос». Право на земельну частку (пай) належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого Білопільською районною державною адміністрацією, зареєстрованого за № 211. Після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняв його син [PERSON], але юридично не оформив свої спадкові права. Позивач являється спадкоємцем першої черги. На даний час він не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом і вільно розпоряджатися спадковим майном, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після батька [PERSON], який помер [INFO], право власності на земельну частку (пай), розміром 3,72 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності АФ «Колос», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданого на ім'я померлого. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача - Ганнівсько-Вирівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника сільської ради. Представники третіх осіб - відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області та Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Зокрема, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON], про що свідчать відомості в записі про народження № 12 з Архівного Витягу (а. с. 6). [PERSON] помер [INFO] в с.Ганнівка-Вирівська Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Зі змісту довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 24 липня 2017 року за № 388/162-17 вбачається, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), розміром 3,72 умовних кадастрових гектарах на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради, АФ «Колос», для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого за № 211 у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією членам Агрофірми «Колос» Ганнівсько-Вирівської сільської ради, сертифікат одержаний на руки, про що свідчить підпис у Книзі реєстрації сертифікатів (а.с.13). Відповідно до інформаційної довідки про вартість земельної частки (паю) станом на 2017 рік оціночна вартість об'єкта оцінки - земельної ділянки, загальною площею 3,72 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) складає 76 966 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Ганнівсько-Вирівської сільської ради (а. с. 14). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 16 червня 2017 року визначено [PERSON] додатковий строк для прийняття спадщини після батька, [PERSON], який помер [INFO], тривалістю в три місяці (а. с. 8-9). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Зі змісту постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. від 06 липня 2017 року вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], який помер [INFO], не вдається можливим у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а. с. 11). Позивачем надавалось в газету «Білопільщина» оголошення про те, що загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Білопільської РДА, зареєстрований за № 211 на ім'я [PERSON], вважати недійсним. У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу Бойко О.І. заведена спадкова справа № 177/2017 після [PERSON], який помер [INFO] за заявою [PERSON] (а. с. 10, 33-37). Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] прийняв спадщину після померлого [INFO] батька - [PERSON], на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 3,72 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності АФ «Колос», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданого Білопільською районною державною адміністрацією, зареєстрованого за № 211 на ім'я померлого. Однак, вказана обставина не позбавляє позивача права на спадщину після батька та підлягає захисту в суді. На підставі викладеного,

Outcome: approved