Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

08.07.2021 позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за Договором про надання споживчого кредиту №11489985000 від 15.05.2017 в загальному розмірі 935082 гривень 29 копійок, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 15 травня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11489985000, відповідно до умов якого, Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 1 120 338,94 грн., а Позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти у повному обсязі не пізніше 10.04.2027 згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15 % річних. Позивач зазначає, що свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому, відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Позивач вказує, що з порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості відповідач станом на 01.07.2021 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 935082,29 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 909560,84 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 24129,44 грн; 1392,01 грн. заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін (згідно ст. 625 ЦК України), яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою суду від 12.07.2021 справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін. Представник позивача у позовній заяві зазначив, що у разі його неявки в судове засідання, розглянути справу без участі представника Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», проти винесення заочного рішення також не заперечував. 02.08.2021 року відповідачем надано відзив на позов у якому позовні вимоги не визнаються з огляду на наступне. З дати складання позову до подання відзиву відповідачем були внесені кошти за договором кредиту на рахунок позивача в розмірі 70000 грн. Відтак поточна заборгованість становить 61682,33 грн., з яких тіло кредита 0,00 грн., нараховані відсотки 0,00 грн., прострочена сума тіла 60912,83 грн., нараховані на неї відсотки 769,50 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, які просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, надав клопотання про відкладення розгляду справи з підстав ст. 223 ЦПК України. Суд вивчивши заявлене клопотання відповідача приходить до висновку про відмову у задоволенні з тих підстав, що суду не надано доказів поважності причин неявки відповідача в судове засідання. Окрім того інші обставини клопотання не підтверджуються належними доказами, що є підставами відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України для розгляду справи без участі відповідача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15 травня 2021 року між АТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11489985000, відповідно до умов якого, Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 1 120 338,94 грн., а Позичальник зобов`язувався повернути кредитні кошти у повному обсязі не пізніше 10.04.2027 згідно з графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти у розмірі 15 % річних. Позивач вказує, що оскільки відповідач не сплачував за кредитом, що визначений сторонами за погодженням то позивач скористався своїм правом пред`явлення вимоги відповідачу про дострокове повернення кредиту. Відповідач у письмових запереченнях не визнає розмір заборгованості за кредитним договором та вважає, що поточна заборгованість складає 61 682 грн 33 коп. Суд вважає важливими доводи відповідача, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Відповідно до умов кредитного договору Позивач надав Відповідачу кредит у загальній сумі 1 120 338,94 грн. Всупереч умовам Кредитного договору Відповідач не здійснював своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту протягом тривалого часу, чим порушив взяті на себе договірні зобов`язання. Як зазначено у Позовній заяві, станом на 01.07.2021 заборгованість за кредитним договором складає 935 082,29 грн. Звертаючись до суду з заявленим позовом, позивач скористався правом, передбаченим частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з пунктами 1.2.7 та 1.2.10 Кредитного договору схема погашення кредиту - ануїтетна; розмір ануїтетного платежу складає 18 140 грн 76 коп. День сплати ануїтетного платежу - 15 число кожного місяця протягом строку кредитування. Тобто кредитним договором встановлений обов`язок Відповідача повернути позику частинами. Відповідно до Довідки-розрахунку заборгованості по кредитному договору, яка знаходиться у матеріалах справи, Відповідач прострочив повернення чергової частини позики. Тому Позивач на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, тобто скористався своїм правом, передбаченим положеннями статті 1050 ЦК України. Так, Вимога від 01.03.2021 була направлена [PERSON] , в якій вказано, що у разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань за договором строком більше ніж на один місяць та у випадку непогашення простроченого грошового зобов`язання протягом 31 календарного дня, з дня отримання цієї вимоги, Банк визначає термін повернення кредиту таким, що настав та вимагає від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит з 32 календарного дня, з дати одержання Позичальником цього повідомлення про дострокове повернення кредиту. При цьому у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення термін повернення кредиту вважається таким, що настав з 41 календарного дня з дати відправлення Позичальнику повідомлення про дострокове повернення кредиту. Вказана вимога була направлена 01.03.2021 на адресу реєстрації Відповідача, що підтверджується Анкетою клієнта фізичної особи [PERSON] та записом про місце проживання на дванадцятій сторінці паспорта громадянина України. Аналогічні положення про умови дострокового повернення кредиту передбачені Правилами споживчого кредитування позичальників АТ "УКРСИББАНК", які відповідно до пунктів 1.1.1 та 1.1.2 є невід`ємною частиною кредитного договору. Зважаючи, що Вимога була направлена позичальнику 01.03.2021, а позов поданий в суд 06.07.2021, Позивач дотримався передбаченого строку. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. 06.07.2021 ПАТ «УкрСиббанк» надсилало на адресу позичальника. письмову вимогу про усунення порушень за Договором, однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку Відпвідача. Відповідно до вимог ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Таким чином, як підтверджується наявними у справі доказами, відповідачем порушено умови Договору про надання споживчого кредиту, тому позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню в цій частині, при визначені суми заборгованості суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії Кредитного договору. Надані до відзиву докази, суд не бере до уваги, оскільки вони не спростовують заявленої позивачем суми заборгованості та не відображають дійсної суми платежів та залишок боргу. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких доказів на спростування наданих позивачем доказів щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості, підлягає судовому захисту, тому позов акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору в сумі 14026,23 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам. На підставі викладеного,

Outcome: approved