Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

06.04.2017 року до Гайворонського районного суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] сільської ради Гайворонського району третя особа [PERSON] про встановлення факту родинних відносин , про встановлення факту прийняття спадщини про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27 квітня 1996 року померла [PERSON]. Позивачка є рідною онукою Спадкодавиці та єдиною спадкоємицею за законом. Інших спадкоємців за законом у Спадкодавця не має. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все належне їй майно, в тому числі на право на земельну частку (пай) площею 3,0 га., в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться на території [PERSON] сільської ради, а також на домоволодіння, що розміщено за адресою: вул. Вишнева, 5, с. Червоне, Гайворонський район, Кіровоградська область. За життя [PERSON], володіла правом на земельну частку (пай), що підтверджується сертифікатом серії КР №0132686, виданого на підставі розпорядження голови Гайворонської РДА від 16.07.1996 року №247-р. на право на земельну частку (пай) площею 3,0 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) із земель колективної власності КСП «Мир» на території [PERSON] сільської ради, Гайворонського району, Кіровоградської області. Про те, що Спадкодавець володіла житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Вишнева, 5, с. Червоне, Гайворонський район, Кіровоградська область по переліку згідно технічного паспорта на індивідуальний житловий будинок, виготовленого 19.02.2014 року, Ульяновським МБТІ свідчить витяг з по-господарської книги по домогосподарству за вказаною адресою, де головою господарства записана [PERSON] та довідка №414 видана 25.11.2013 року [PERSON] сільською радою про те, що будинковолодіння за вказаною адресою рахується за покійною [PERSON]. В позовній заяві позивачка зазначає що її батько, [PERSON], який помер 13.11.1989 року, був рідним сином [PERSON]. Тобто на момент відкриття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], її сина спадкоємця першої черги за законом не було в живих, а тому, позивачка як онука Спадкодавця є її спадкоємицею першої черги за законом за правом представлення. Проте оформити спадщину після смерті [PERSON] позивачка не має можливості, оскільки в свідоцтві про народження її батька [PERSON], його матірю записана [PERSON] «Михтодевна», яка насправді була [PERSON] «Никодимівною», про що свідчить свідоцтво про смерть 1-ОЛ №270155 видане [PERSON] сільською радою 29.04.1996 року, де вона записана як [PERSON]. Дану помилку було допущено при оформленні свідоцтва про народження [PERSON]. І ні він, ні його мати, [PERSON], не звернули на це уваги. З метою оформлення спадщини, позивачка змушена в судовому порядку встановлювати факт родинних відносин поміж батьком, [PERSON], який помер 12.11.1989 року та його матірю, [PERSON], яка померла 27.04.1996 року, оскільки нотаріус до якого прозивачка звернулась з метою оформлення спадщини зазначила, що позивачка не є онукою [PERSON], тому не можу претендувати на її спадкове майно. Оскільки, позивачка являється спадкоємицею першої черги за законом спадкового майна [PERSON] по праву представлення, тому в силу вимог ст.ст.548,\~549\~ЦК\~УРСР\~ (1963\~року) вона прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Як на докази вступу в управління та володіння спадковим майном [PERSON] свідчить вжиття заходів для збереження спадкового майна. Увесь цей час вона наглядала за будинком, обробляю присадибну земельну ділянку, оплачую за світло. також, в неї наявні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. Викладене також зможуть підтвердити свідки. Відтак, позивачка являється такою, яка фактично прийняла спадщину, але оформити право власності домоволодіння не може в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів не нерухоме майно. Після звернення\~до нотаріальної контори для\~оформлення спадщини вона одержала відповідь про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння та пропущенням строків для прийняття спадщини. При цьому, нотаріус пояснила, що постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в даному випадку на виноситься, оскільки відсутність у власника чи спадкоємця правовстановлюючого документу на майно, в даному випадку свідоцтва про право власності на будинок є очевидною обставиною в звязку із чим нотаріальна дія вчинена бути не може. Факт, що житловий будинок із надвірним спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Вишнева, 5, с. Червоне, Гайворонський район, Кіровоградська область належали [PERSON] підтверджується: належним чином завіреним витягом із по-господарської книги домоволодіння за адресою: вул. Вишнева, 5, с. Червоне де головою домогосподарства записана [PERSON]; технічним паспортом БТІ на імя [PERSON] на житловий будинок по вул. вул. Вишнева, 5, с. Червоне; довідкою сільської ради від 25.11.2013 року за №414, що [PERSON] дійсно являлась власником даного домоволодіння. Зазначені документи свідчать про належне володіння Спадкодавцем майном, яке було збудоване нею на законних підставах в передбаченому законодавством порядку, яке діяло на момент створення цього майна. Таким чином, з моменту закінчення будівництва у 1965 році житлового будинку Спадкодавець набула статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 86 Цивільного кодексу УРСР 1963 року вона набула право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном. Оскільки іншим шляхом позивачка не може оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна спадкодавцеві, тому звертається до суду з позовною заявою. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить його задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася про час та місце слухання справи повідомлена в установленому порядку пояснень та заперечень суду не надала. Приймаючи рішення суд виходить з наступного , що. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у його здійсненні. Згідно ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах що незаборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає з закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до пунктів 1 та 4 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року цей Кодекс набрав чинності з 01.01.2004 року і застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. До правовідносин, що виникли до набрання чинності ЦК України 2004 року, застосовуються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року з наступними змінами. Відповідно до ч.2 ст.529 ЦК УРСР в (редакції 1963 року зі змінами) онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно з ч. 2 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. На момент виникнення права володіння спадкодавцем житловим будинком у 1965 році діяли норми Цивільного кодексу УРСР від 18.07.1963 року №\~1540-VI. Зокрема, гл.10 ЦК УРСР від 18.07.1963 року (чинного на моменти виникнення спірних правовідносин) передбачалось право особистої власності громадян на будівлі. При цьому, глава 12 цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Відповідно до статті 86 ЦК Української РСР право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. При визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved