Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-08 00:00:00

12.04.2018 [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] з наступними вимогами: припинити сервітут на користування [PERSON] будинком [ADDRESS]; позбавити [PERSON] права користування житловим будинком [ADDRESS]. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS]. Крім неї, у будинку значаться зареєстрованими її чоловік [PERSON], клишня невістка [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON] У період з 05.11.2005 по 22.01.2018 відповідач перебувала у зареєстрованому шлюбі з сином позивача [PERSON] З 19.08.2016 відповідач за місцем реєстрації не проживає, у будинку відсутні її особисті речі, оплату комунальних послуг не здійснює. Реєстрація відповідача позбавляє позивача права оформити субсидію, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила позов задовольнити. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 08.05.2018 провадження у справі відкрито. Справу призначено до розгляду у загальному позовному провадженні до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.06.2018 підготовче провадження закрито. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, на задоволенні позовних вимог наполягає в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі та не наполягає на фіксуванні судового засідання технічними засобами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час, місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов та заяв про розгляд справи за її відсутності не надавала, тому зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у ній даних і доказів. У зв'язку з неявкою учасників судового засідання, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису. Суд, дослідивши та проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, дійшов до наступного висновку. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON] у виді житлового будинку [ADDRESS] (а.с. 7, 8) З довідки - підтвердження № 42 від 11.04.2018, посвідченої секретарем Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак з 19.08.2016 за вказаною адресою не проживає (а.с. 9) З довідки № 214 від 10.04.2018, виданої Лиманським сільським головою, вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та має склад сім"ї: чоловік [PERSON], невістка [PERSON], онуки [PERSON], [PERSON] (а.с. 10) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22.01.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 11-13) За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Норма статті 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати усунення будь-яких порушень свого права від будь яких осіб будь-яким способом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Частиною 1 статті 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] є власником спірного житлового будинку, в якому зареєстрована відповідач, яка не є членом сім"ї позивача. Враховуючи, що відповідач [PERSON] у спірному будинку не проживає понад один рік, на встановлені правовідносини поширюються норми статтей 64, 156 ЖК України, статті 405 ЦК України. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власниками житла та відповідачем щодо збереження за нею права користування цим житловим приміщенням. З погляду на вищевикладені обставини справи та норми закону, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Враховуючи характер спірних правовідносин, той факт, що позивач не ставить питання про стягнення понесених судових витрат, суд приходить до висновку про покладення судових витрат на позивача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved