overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, і просить визнати останнього таким, що втратив право користування житлом, оскільки він не проживає в будинку з 2015року. Виїхавши з будинку , відповідач не виписався. Вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги, не може оформити субсидію, що ставить її в скрутне матеріальне становище і чинить перешкоди в користуванні власністю. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Пояснила, що відповідач є її сином. В літку 2015р він за власним бажанням виїхав проживати до батька в Крим. З батьком вони розлучені і зв"язку не підтримують. Місце перебування сина в Криму їй не відомо. З 2015року син жодного разу не повернувся до м. Дружківки. Як їй відомо він має в Криму роботу і наміру повертатися немає. Через реєстрацію сина в будинку вона не може оформити субсидію, що ставить її в скрутне становище. Не заперечує щодо заочного розгляду справи і просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився. До суду надана судова повістка з позначкою житлової організації про неможливість вручити повістку відповідачу через його відсутність за місцем реєстрації : вул. Паризької Комуни, буд.60, м.Дружківка. Інше місце проживання відповідача суду невідомо. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. За статтею 319 ЦК України власник володіє , користується ,розпоряджається своїм майном на власний розсуд.\~ Статтею 391 ЦК України передбачено, що\~ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.\~ Судом встановлено, що позивач є власником будинку №60 по вул.Паризької Комуни, м.Дружківки, Донецької області (а.с.12-14). Відповідач [PERSON] є сином позивача і зареєстрований в [INFO], з 1996року, як член сім"ї позивача, що визнається останнім. Судом встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації з літку 2015року, речей його в будинку не має, оскільки виїхав проживати в Крим до свого батька . Факт не проживання в будинку підтверджується Актом, який складений 20.09.2017р головою територіального комітету мікрорайону №5 [PERSON] (а.с.15). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач не проживає в будинку позивача більше строку, визначеного ст. 405ЦК України\~ без поважних причин, оскільки\~ покинув будинок\~ добровільно, на свій розсуд визначився зі своїм місцем мешкання в Криму, перешкод у користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Суд вважає, що реєстрація відповідача в будинку позивача\~створює перешкоди в користуванні власністю позивачу, а тому ці перешкоди необхідно усунути шляхом визнання відповідача таким,\~ що втратив\~ право користування житлом в будинку\~ № 60 по вулиці П.Комуни в м. Дружківці.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини. З 14.11.1998 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З липня 2013 року відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських зобов'язань щодо неповнолітнього сина, який повністю перебуває на її утриманні. Відповідач працює майстром на ПАТ „НЗФ" і отримує стабільний дохід. Вона працює продавцем промислових товарів і отримує мінімальну заробітну плату, якої не достатньо для нормального забезпечення сім'ї, тому на теперішній час вона разом з сином залишилась в скрутному матеріальному становищі. Інших дітей відповідач не має, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав та проти їх задоволення не заперечував. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст. 180-183, 191 СК України підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 14.11.1998 року сторони уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Нікопольської міської ради Дніпропетровської області, актовий запис за № 790 (а.с. 3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки № 24 від 19.11.2013 року, виданої генеральним директором ТОВ „СК Комфорт", неповнолітній син [PERSON] [INFO] проживає з позивачем (а.с. 5). Позивач працює продавцем промислових товарів та отримує мінімальну заробітну плату. Відповідач працює майстром на ПАТ „НЗФ" отримує стабільний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу позивачеві на утримання неповнолітнього сина. Інших стягнень за виконавчими листами з відповідача не проводиться. При визначенні розміру аліментів суд, враховуючи матеріальне положення сторін, обставини справи, вважає можливо стягувати з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) на утримання неповнолітнього сина до повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-12 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні матері, батько матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн щомісячно. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги: просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 3/5 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно до повноліття старшої дитини. Пояснила, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у вихованні не приймає. За станом здоров"я діти знаходяться на диспансерному обліку та потребують санаторного лікування. Їй важко одній утримувати дітей, так як на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дочкою [PERSON], [INFO], до досягненню нею трирічного віку, яку має від іншого шлюбу. Відповідач у судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, уточнені позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 3/5 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно до повноліття старшої дитини визнав у повному обсязі. Пояснив, що дійсно матеріальної допомоги на утримання дітей - [PERSON] та [PERSON] - не надає. Від іншого шлюбу він має ще двоє дітей: сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON], [INFO]. [PERSON], [INFO], - це син його теперішньої дружини - [PERSON]. Дитині змінили прізвище на "[PERSON]". На даний час він не працює, займається обробітком присадибної земельної ділянки. Представник відповідача у судовому засіданні, проведеному в режимі відео конференції, не заперечував проти задоволення уточнених позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей у розмірі 3/5 частки з усіх видів його заробітної плати (доходу) щомісячно до повноліття старшої дитини. Вислухавши позивача, відповідача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 4, 5). Діти проживають разом з матір»ю (а. с. 178) та знаходяться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки і сина не надає. Діти знаходяться на «Д» обліку та потребують санаторного лікування щорічно (а. с. 179-180). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з обов'язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання дітей, відповідач та його представник визнали уточнені позовні вимоги. З урахуванням того, що відповідач визнав уточнені позовні вимоги, суд вважає, що уточнені вимоги підлягають задоволенню. Також підлягає стягненю з відповідача судовий збір в доход держави. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають дочку - [PERSON], [INFO]. Дочка знаходиться на утриманні матері, батько останнім часом матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі 1/4 частки усіх видів її доходів щомісячно. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Судом ухвалено про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Судом ухвалено про розгляд справи без участі відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини. Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а. с. 7). Дитина знаходиться на утриманні матері, відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає. Позивач працює кухарем 4-го розряду в ПП "ТОРГОВИЙ ДІМ "ПІРІТ", її заробітна плата за період з 01.10.2014 року по 31.03.2015 року складає 13254,42 грн (а. с. 9). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що витікають з обов'язку батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] потребує матеріальної допомоги на утримання дочки, відповідач має змогу її надавати, але ухиляється від виконання передбаченого законом обов'язку. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, мотивуючи свій позов тим, що на початку жовтня 1997року, до неї звернувся знайомий гр. [PERSON] з проханням надання дозволу на тимчасову реєстрацію в її будинку, на що позивач погодилась. Після реєстрації [PERSON], в будинку позивачки не проживав і вибув з місця реєстрації у невідомому напрямку, що підтверджується довідкою про склад сім"ї. Сторони в судове засідання не з"явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача надала до суду заяву в якій просить суд заслухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, згідно свідоцтва про право на спадщину, позивачка є власником будинку [ADDRESS], який залишився від померлого чоловіка (а.с.6). Згідно довідки про склад сім"ї [PERSON] прописаний в спірній квартирі (а.с.14), але фактично з 1997року не проживає. Відповідно до ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою ст. 71 цього Кодексу. Відповідно до частини 1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або його членів сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Даний строк може бути продовженим наймодавцем, а в разі спору судом, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин. Виходячи з обставин, встановлених в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що причину по якій відповідач не проживає за місцем реєстрації не можна визнати поважною, оскільки в судовому засіданні дана обставина не підтверджена доказами. Стаття 72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки, судом не встановлені обставини, що зумовлюють продовження строку збереження жилого приміщення за відповідачем [PERSON], а тому суд приходить до висновку, що останнього слід визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням. За викладених обставин позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що відповідач не проживає у вище вказаному будинку більше шести місяців, тобто позивач фактично весь цей час самостійно утримує будинок, доглядає за ним, займається його ремонтом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося в зв"язку з постійними п"янками, сварками в результаті чого втратилось взаєморозуміння та почуття поваги один до одного. В судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву в якій просить заслухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідач- причини неявки не повідомив, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст.224ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26.04.2011 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с.6). Від шлюбу дітей не мають. Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені з вересні 2014р., а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл спільного майна немає. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи, що бажання позивача та відповідача на розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, в порядку ст. 106 СК України позивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося в зв»язку з різними поглядами на життя, в результаті чого виникали сімейні сварки. В судове засідання сторони не з»явилисяся, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву в якій просить заслухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідач- причини неявки не повідомив, заперечень не надав, судова повістка повернулася з відміткою:"за закінченням терміну зберігання". Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст.224ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13.03.2009року, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с.6). Від шлюбу спільних дітей не мають. Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені, оскільки позивач має іншу сім"ю, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спору щодо розподілу спільного сумісного майна не має. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи, що бажання позивача та відповідача на розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, в порядку ст. 106 СК України позивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося в зв"язку з різними поглядами на життя в результаті чого відносини в сім"ї суттєво погіршилися. В судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву в якій просить заслухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідач- причини неявки не повідомив, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст.224ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.12.2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені з березня 2013р., а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл спільного майна немає. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи, що бажання позивача та відповідача на розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, в порядку ст. 106 СК України позивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом та просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, мотивуючи свій позов тим, що спільне життя не склалося в зв"язку з різними поглядами на життя в результаті чого відносини в сім"ї суттєво погіршилися. В судове засідання сторони не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву в якій просить заслухати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримує, відповідач- причини неявки не повідомив, заперечень не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно ст.224ЦПК України. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08.1985 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб ( а.с.5). Від шлюбу мають двої повнолітніх дітей. Між подружжям відсутні почуття, на яких ґрунтуються сімейні відносини, спільне господарство не ведеться, в родині між подружжям відсутня повага, шлюбні стосунки фактично припинені з липня 1999 року, а тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Спору про розподіл спільного майна немає. Згідно ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права. Суд постановляє рішення після спливу одного місяця від дня подання заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК Українипередбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, враховуючи, що бажання позивача та відповідача на розірвання шлюбу відповідає їх дійсній волі, в порядку ст. 106 СК Українипозивач та відповідач не мають можливості розірвати шлюб, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: approved