Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-30 00:00:00

08.04.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якому просить змінити розмір аліментів, що стягується з відповідача за рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 року, з аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень на аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не нижче встановленого Законом мінімуму до дня її повноліття. Позовні вимого обґрунтовані тим, що 27.09.2013 позивач уклала шлюб з [PERSON] - відповідачем у справі. Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську Артемівської реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції Донецької області, актовий запис №445. Від даного шлюбу є дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Шлюб з відповідачем виявився невдалим. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство не ведеться з червня 2014 року. Дочка проживає з позивачем і перебуває на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо. Згідно рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 з [PERSON] стягнуті аліменти на її користь на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , 3-х річного віку і на утримання дочки - [PERSON] [INFO] до досягнення нею повноліття, щомісячно в розмірі 500 грн. Позивач вважає, що розмір аліментів повинен бути змінений з твердої грошової суми в 500,00 грн. і визначено в частині від усіх видів доходів відповідача оскільки з моменту прийняття судом рішення істотно змінилися розміри, як мінімальної зарплати, так і мінімальний прожитковий мінімум для населення. Крім того, змінилося матеріальне становище відповідача, так як змінився його дохід. Відповідач [PERSON] працює на Артемівському заводі з обробки кольорових металів, отримує регулярно заробітну плату. Позивач вважає, що відповідач в змозі надавати матеріальну допомогу щомісяця на утримання своєї дитини в розмірі однієї четвертої частини від свого доходу, але не бажає цього робити. Угода про добровільне виділення грошового утримання між ними не досягнуто. Утримання дитини вимагає великих матеріальних витрат. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.04.2019 вказана цивільна справа розподілена судді Радченко Л.А. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.04.2019 відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 19.08.2019 на підставі розпорядження в. о. керівника Артемівського міськрайонного суду № 556 був здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи № 219/3738/19 у зв`язку з відставкою судді Радченко Л.А. згідно рішення ВРП від 16.07.2019, та розподілена судді Шевченко Л.В. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 20.08.2019 вказана цивільна справа була прийнята до провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, разом з тим, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, разом із тим, надав суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №814. Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 24.12.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.5). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили 14.10.2014, стягнуто з 11.06.2014 року і далі щомісяця аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 (п`ятсот) грн. 00 коп. з індексацією відповідно до закону з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , на її утримання до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трьох років та на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] , до досягнення нею повноліття. На підставі вказаного рішення 05.11.2014 року було видано виконавчий лист №219/3185/2014-ц (а.с.3-4). Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3 ст.51 Конституції України ). Відповідно до ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ ( 78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами регламентуються ст.180-183, 192 СК України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану. Погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму ВСУ № 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1, 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Вирішуючи питання щодо зміни розміру аліментів, які мають стягуватись з відповідача, суд приймає до уваги що розмір аліментів не може бути нижчим 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, враховує інтереси дитини, а також те, що позовні вимоги не суперечить чинному законодавству та що відповідач є працездатним, а тому вищевказані обставини свідчать про наявність підстав для зміни розміру аліментів, які стягуються з нього. Щодо часу, з якого необхідно змінити розмір аліментів, суд виходить з наступного. Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Таким чином аліменти у новому розмірі слід стягувати з дня набрання даним рішенням законної сили. Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи, що відповідач не надав суду будь-яких заперечень, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості та захисту прав малолітньої дитини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в заявлених нею межах та про існування правових підстав для їх задоволення. Згідно п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) гривень 40 копійок.

Outcome: approved