Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

Служба у справах дітей Калуської міської ради в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO], звернулась до суду із вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] перебуває у службі на обліку дітей, які опинилися в складних життєвих обставинах. Згідно свідоцтва про народження дитини його батько записаний зі слів матері. Мати [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов»язків, не піклується про фізичних і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя. Відповідно до актів обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON] від 12.11.2015р. та 22.04.2016р. сім»я проживає у антисанітарних умовах, мати дитини [PERSON] не готує їсти, не доглядає дитину, рекомендації упорядкування та покращення житлово-побутових умов проживання не виконує, а при огляді медичним працівником встановлено, що дитина не доглянута, виявлено педикульоз. У зв»язку із загрозою для життя та здоров»я малолітнього [PERSON] 22.04.2016р. було направлено до Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де він перебуває і на даний час. Позивачем у 2015р. подавався позов щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON], в задоволенні позову було відмовлено, однак останню було попереджено, що в разі продовження ухилення її від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини вона буде позбавлена батьківських прав. Ситуація впродовж року жодним чином не змінилася - [PERSON] не виконує своїх батьківських обов»язків. Враховуючи висновок органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 08.09.2016р. про доцільність відібрання дитини [PERSON] у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, Служба у справах дітей Калуської міської ради просить відібрати від матері [PERSON] дитину [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Представник Служби у справах дітей Калуської міської ради Бідюк Т.М. в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідачка не виконує батьківські обов»язки щодо малолітнього сина [PERSON], в квартирі антисанітарія, продукти харчування відсутні, дитина хворіє, відстає у розвитку в порівнянні із однолітками. Просить суд врахувати, що рішенням суду від 24.09.2015р. [PERSON] було попереджено про належне виконання батьківських обов»язків, однак з того часу нічого не змінилося. Службою неодноразово проводилися бесіди з відповідачкою з цього приводу, однак висновків нею не зроблено. Такі дії та бездіяльність відповідачки є небезпечними для життя та здоров»я малолітньої дитини тому вважає, що дитину [PERSON] слід відібрати у матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Прокурор Калуської місцевої прокуратури Площанська Н.А. позов підтримала просить його задоволити та вважає, що в інтересах дитини доцільно буде відібрати її у матері [PERSON] Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що має хвору матір, перебуває в тяжкому матеріальному становищі, тому належним чином виконувати батьківські обов»язки не має змоги. Суд, вислухавши сторін, прокурора, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав: Судом встановлено, що між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами ст. 170 Сімейного кодексу України. Відповідно до норм Сімейного кодексу кожний із батьків зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов'язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтею 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них не позбавляючи їх батьківських прав, передбачених п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для життя і здоров'я та морального виховання. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено ,що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 2 п.16 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що батьками [PERSON],[INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Згідно повідомлення ВРАЦС по м.Калушу від 21.01.2015р. в актовому записі про народження [PERSON] відомості про батька записані згідно ч.1 ст.135 СК України (запис батька за вказівкою матері) (а.с.6). Згідно наказу служби у справах дітей Калуської міської ради від 21.01.2015р. за №02/01-24 [PERSON] взято на облік дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах у зв'язку із проживанням дитини в сім»ї, у якій батьки ухиляються від виконання батьківських обов'язків (а.с.7). Згідно наказу від 20.07.2015р. №21/01-24 [PERSON] знято з вказаного обліку, однак 26.10.2015р. повторно взятий Службою у справах дітей Калуської міської ради на облік з тих же підстав (а.с.8-9). [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.10). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї [PERSON] від 12.11.2015р. сім»я проживає у антисанітарних умовах (а.с.11) Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім»ї від 22.04.2016р. в квартирі [PERSON] антисанітарні умови, відсутні продукти харчування, безлад, сміття, при огляді медичним працівником дитини у [PERSON] виявлено педикульоз, дитина не доглянута (а.с.12). Згідно копії довідки дільничного педіатра від 14.01.2016р. (а.с.14) [PERSON] знаходиться на «Д» обліку в психіатра, в хірурга з діагнозом вроджена аномалія кишківника. Рекомендації педіатра щодо лікування мамою виконуються частково. Відповідно до висновку про стан здоров»я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 26.05.2016р., (а.с.35) у [PERSON] виявлена затримка мовного розвитку. З 22.04.2016р. по даний час [PERSON] перебуває в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей у зв»язку з ухиленням від виконання мамою своїх батьківських обов»язків (а.с.13). Суд також враховує, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 24.09.2015р. відмовлено в задоволенні позову про позбавлення [PERSON] та останню попереджено про те, що в разі продовження ухилення її від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню дитини вона буде позбавлена батьківських прав. Однак, як встановлено в судовому засіданні, поведінка [PERSON] по відношенню до малолітнього сина не змінилася. Так, відповідно до актів від 07.11.2016р., 29.11.2016р. 01.12.2016р. [PERSON] працівників Служби у справах дітей до квартири не впускає для проведення обстеження, повідомляючи що не готова впускати гостей, в квартирі не прибирала (а.с.32, 36-37). Відповідно до висновку органу опіки та піклування, служби у справах дітей Калуської міської ради від 08.09.2016 за №0119/01/55, комісія з метою соціального захисту дитини вважала за доцільне відібрати дитину - [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.17-18). Відповідно до статті 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної ради Української РСР від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Отже, оцінивши всі вищевстановлені обставини, суд приходить до переконання про обґрунтованість вимог органу опіки та піклування про відібрання у відповідачки її малолітнього сина [PERSON], [INFO] без позбавлення її батьківських прав, оскільки наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків по вихованню дитини, а залишення дитини у неї є небезпечним для життя, здоров'я дитини та морального виховання. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому, тому, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує його з відповідача в сумі 551,20 грн.

Outcome: approved