Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулася в суд з позовом до ВДВС Лубенського МРУЮ Полтавської області, третя особа Перша Лубенська державна нотаріальна контора про зняття арешту з майна. В позові вказали, що [PERSON] , [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали право власності у рівних частинах на квартиру [ADDRESS] області.14 серпня 1998 року [PERSON] свою 1\\4 частину вищезазначеної квартири подарував [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором дарування ААО №134656,посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Савицькою Л.Г. На початку 2014 року їм стало відомо, що виконуючи постанову місцевого Ленінського районного суду м. Полтава від 09 грудня 2002 року в частині стягнення шкоди з боржника [PERSON] , державним виконавцем Лубенського міського управління ДВС м. Лубни 21 травня 2004 року була винесена постанова АА № 855405 про арешт майна боржника [PERSON]. У відповідності до даної постанови арешт накладений на нерухоме майно боржника - квартиру [ADDRESS] право власності на яку [PERSON] втратив ще 14 серпня 1998 року коли подарував свою частку [PERSON] та [PERSON]. Враховуючи вищевикладене, позивачі прохають суд зобов'язати відповідача зняти арешт з майна, а саме зняти арешт з квартири [ADDRESS] , накладений згідно постанови державного виконавця Лубенського міського управління ДВС м. Лубни 21 травня 2004 року „Про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження" . 2. Стягнути з відповідача ВДВС Лубенського міськрайонного управління юстиції на користь відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, прохали їх задовольнити. Представник відповідача ВДВС Лубенського МРУЮ Демидченко Л.В. позовні вимоги визнала частково лише в частині зняття арешту. Що стосується стягнення судового збору заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа Перша Лубенська державна нотаріальна контора в судове зсідання не з"явилася, згідно наданого листа прохали справу слухати у відсутність представника, у вирішенні справи покладаються на розсуду суду. З'ясувавши обставини справи, дослідивши докази, заслухавши учасників судового процесу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали право власності у рівних частинах на квартиру [ADDRESS] що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло №4161, видане 26 лютого 1996 року .14 серпня 1998 року [PERSON] свою 1\\4 частину вищезазначеної квартири подарував [PERSON] та [PERSON], що підтверджується договором дарування ААО № 134656,посвідченого приватним нотаріусом Лубенського міського нотаріального округу Савицькою Л.Г. На початку 2014 року їм стало відомо, що виконуючи постанову місцевого Ленінського районного суду м. Полтава від 09 грудня 2002 року в частині стягнення шкоди з боржника [PERSON] , державним виконавцем Лубенського міського управління ДВС м. Лубни 21 травня 2004 року була винесена постанова АА № 855405 про арешт майна боржника [PERSON]. У відповідності до даної постанови арешт накладений на нерухоме майно боржника - квартиру [ADDRESS] право власності на яку [PERSON] втратив ще 14 серпня 1998 року коли подарував свою частку [PERSON] та [PERSON]. Постанова державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно боржника [PERSON] 25.05.2004 14:12:44 за № 16201 зареєстрована реєстратором - Перша Лубенська державна нотаріальна контора , за адресою [ADDRESS], що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Боржник [PERSON] давно і добровільно відшкодував шкоду, але державним виконавцем арешт на нерухоме майно , а саме на вищезазначену квартиру знятий не був. Своїм листом від 03 грудня 2015 року на адресу [PERSON] начальник відділу державної виконавчої служби Лубенського міськрайонного управління юстиції повідомив , що станом на 03.12. 2015 року відомості щодо перебування на виконанні постанови № 16201 серія № АА 855405 від 21 травня 2004 року відсутні. Разом з тим, з листа відповідача №18150 від 04.12.2015 року вбачається що постановою відділу від 30.06.2010 року виконавче провадження завершено на підставі п.2 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», однак накладений арешт на майно знято не було (а.с.14). При зверненні представника позивачки до відповідача з приводу зняття арешту з майна, було надано відповідь, що у зв'язку з тим, що виконавчі дії, в тому числі звільнення майна з-під арешту, проводяться виключно в межах відкритого виконавчого провадження, а в даному випадку виконавче провадження завершено, можливість його звільнення у відділі відсутня (а.с.17). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Отже на момент звернення до суду позивачів , виконавче провадження закрито , та знищено внаслідок терміну зберігання , тому маються підстави для задоволення позовних вимог , що до зняття арешту з майна з квартири [ADDRESS] , яка на момент накладення арешту боржнику не належала. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved