Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

03.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна укладений 20.08.1998 року на Одеській товарній біржі між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 20.08.1998 року між нею та [PERSON] на Одеській товарній біржі, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна під № 1795/Б, згідно якого [PERSON] передала позивачу у приватну власність квартиру. Вищезазначений договір було зареєстровано на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових правочинів з нерухомістю реєстраційний номер №1795/Б, тому позивач вважала що правомірно набула право власності на квартиру. Нещодавно позивачу стало відомо, що вона не має можливості розпоряджатися даною квартирою, оскільки чинне законодавство передбачає посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна. В зв'язку з чим просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Однак надала заяву у якій просить розглянути справу за її відчутності, вказала. що проти задоволення позову не заперечує. (а.с. 20) Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна № 1795/Б укладеного на Одеській товарній біржі 20.08.1998 року, між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] продала, а [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Вищезазначена квартира складається з 1 - коридору площею 2,85 кв.м., 2 - санітарний вузол площею 2,75 кв.м., 3-кухні площею 6, 53 кв.м., 4- житлової кімнати площею 16,01 кв.м., загальною площею 28,14 кв.м., житловою - 16,1 кв.м. (а.с. 10-12) Згідно технічного паспорту, виданого Білгород-Дністровським МБТІ, власником квартири [ADDRESS] зареєстрована позивач. (а.с. 7-9) Відповідно до ст. 15 закону України "Про товарну біржу" угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Договір купівлі-продажу житлового будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Таким чином, аналіз наведених норм, які регулюють спірні правовідносини, дає підставу вважати, що обов'язковому нотаріальному посвідченню при укладанні договору купівлі-продажу на товарній біржі підлягали лише угоди щодо придбання житлового будинку, а не квартири. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved