Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

11 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить суд визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO] року, право на земельну частку (пай) площею 3.98 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Різуненкове», що розташована на території Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за життя [PERSON] мав право на земельну частку (паї) площею 3.98 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Різуненкове» на підставі сертифікату серії [NUMBER], зареєстрованого в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області за [NUMBER] від 06 жовтня 1997 року. Також, позивач вказав, що після смерті [PERSON] він звернувся до нотаріальної контори для оформлення своїх спадкових прав на земельну частку (пай), однак йому було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів. Позивач в судовому засіданні наполіг на задоволенні позову та надав суду пояснення в обгрунтування заявленої вимоги. Представник відповідача - Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяви від 24 квітня 2017 року та 22 травня 2017 року, в якій секретар сільської ради та сільський голова просили суд розгляд справи провести без представника Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області, а також зазначили, що сільська рада не заперечує проти задоволення заявленої вимоги. (а.с25, 45). Представник третьої особи - Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився, при цьому до канцелярії суду від третьої особи разом із відповідними додатками надійшли письмові пояснення (а.с. 60-75), в яких представник Головного управління Держгеокадастру у Харківській області просив розгляд справи провести за відсутності представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області. Заслухавши пояснення позивача, врахувавши думку відповідача, висловлену у відповідних заявах, а також письмові пояснення представника третьої особи, допитавши свідків та дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 12 грудня 1997 року Різуненківською сільською радою народних депутатів Коломацького району Харківської області, [INFO] року у віці 49 років помер [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 36 (а.с.10). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02 липня 1979 року Коломацькою сільською радою Валківського району Харківської області, батьком [PERSON], [INFO], записаний [PERSON] (а.с.09). 04 квітня 2017 року відповідною постановою приватний нотаріус Назарько Н.С. відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну частку (пай), в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на вказану земельну частку (пай) (а.с.13). Із інформації Відділу Держгеокадастру у Коломацькому районі Харківської області від 20 березня 2017 року за вихідним №31-20.23-0.0-85/2-17 вбачається, що на ім'я [PERSON] виготовлено сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], яким посвідчене право останнього на земельну частку (пай) площею 3.98 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Різуненкове», що розташоване на території Різуненківської сільської ради Коломацького району Харківської області (а.с.11). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони проживали по сусідству із позивачем та нині покійним [PERSON] і їм відомо, що [PERSON] після смерті батька одразу почав проживати у його квартирі, користувався батьківськими речами та предметами домашнього вжитку, вів господарство, обробляв належну покійному батькові земельну ділянку . Також свідки запевнили суд, що після смерті свого батька позивач здійснив його поховання та прийняв все його спадкове майно шляхом вступу в управління та володіння ним. Так, свідки вказали, що після смерті батька [PERSON] продовжив користуватися його квартирою та предметами домашнього вжитку, обробляв город покійного батька. Згідно ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності, при цьому акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. За змістом положень cт.5 Земельного кодексу України в редакції закону від 11 березня 1992 року № 2196-ХІІ, ст.3 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям» право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання колективним сільськогосподарським підприємством, сільськогосподарським кооперативом, або сільськогосподарським акціонерним товариством державного акта на право колективної власності на землю. Право на земельну частку (пай) мають члени КСП, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до положень ч. ч. 9, 10 ст. 5 ЗК України 1990 року, кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою ст.6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. За змістом ч. ч. 6, 7 ст. 6 ЗК України 1990 року в редакції закону від 11 березня 1992 року № 2196-ХІІ, при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською Радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у тому числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної Ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Стаття 23 ЗК України 1990 року в редакції закону від 11 березня 1992 року № 2196-ХІІ визначала, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Право на земельну частку (пай) згідно із п.2 Указу Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 08 серпня 1995 року №720/95 мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Розміри земельної частки (паю) обчислюються комісіями, утвореними у підприємствах, кооперативах, товариствах з числа їх працівників. Рішення щодо затвердження обчислених цими комісіями розмірів земельної частки (паю) по кожному підприємству, кооперативу, товариству окремо приймається районною державною адміністрацією (п.4). Таким чином, для набуття права на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства, особа повинна бути членом такого підприємства, або пенсіонером, та мати необхідний обсяг правоздатності на день видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акту на право колективної власності на землю і, відповідно, для спадкування такого права воно має існувати у спадкодавця на день відкриття спадщини. Беручи до уваги всі вище перелічені обставини, а також те, що [PERSON], будучи включеним до списку громадян- членів КСП, що мають право на земельну частку (пай) (додаток 1 до Державного акта серії [NUMBER] (а.с 74-75), помер [INFO] року, тобто після отримання 26 вересня 1997 року колективним сільськогосподарським підприємством «Різуненкове» Коломацького району Харківської області Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] (а.с. 65-66), а тому спадкодавець [PERSON] згідно чинного на той час законодавства за життя набув права на земельну частку (пай) із земель колективної власності КСП «Різуненкове» Коломацького району Харківської області і вказане право на земельну частку (пай) після його смерті ввійшло до складу спадкової маси, а тому може бути успадкованим. Сукупністю досліджених в судовому засіданні доказів повністю підтверджено, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті свого батька, і це не оспорювалося особами, які брали участь у розгляді справи. Згідно ст. 539 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно ч.1 та ч.3 ст. 548, п.1 ч.1 ст. 549 ЦК Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. При цьому визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З огляду на те, що [PERSON], будучи спадкоємцем за законом, який за правилами ст.549 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року № 1540-VI фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON], якому на час відкриття спадщини належало право на земельну частку (пай) площею 3.98 умовних кадастрових гектарів із земель колективної власності КСП «Різуненкове» на території Покровської сільської ради Коломацького району Харківської області, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимоги позивача щодо визнання за ним права на земельну частку (пай) та необхідність задоволення позову.

Outcome: approved