Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

03.02.2014 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, - Кагарлицький районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якій позивачка просить суд винести рішення, яким: - визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. - зобов'язати Кагарлицький районний центр Управління Державної міграційної служби України у Київській області вжити заходів щодо зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO]. 05.02.2014 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України було винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справи до розгляду. В зв»язку з тим, що місце проживання відповідачки було не відоме, Кагарлицьким районним судом Київської області було дано оголошення в газету «Урядовий Кур»єр», в змісті оголошення містяться дані про день, час та місце слухання справи. Оголошення в газету «Урядовий Кур»єр» було поміщено 21 лютого 2014 року за № 34 (5163). Відповідно, відповідачка [PERSON] є такою, яка належним чином повідомлена судом про день, час та місце слухання справи. В судовому засіданні, яке відбулося 28.02.2014 року позивачка [PERSON] вимоги, викладені в позовній заяві підтримала. В судове засідання, яке відбулося 28.02.2014 року відповідачка [PERSON] не з»явилася, хоча була повідомлена належним чином про день, час та місце слухання справи шляхом поміщення оголошення в газету «Урядовий Кур»єр» від 21 лютого 2014 року за № 34 (5163). Суд, вислухавши позивачку [PERSON], яка позов підтримала, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо задоволення позову, шляхом винесення заочного рішення, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Згідно ст.. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, вста новленими цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою і змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим статтями 213 і 215 цього Кодексу і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Згідно ст 227 ЦПК України повідомлення про заочне рішення відповідачам, які не з'явилися в судове засідання, направляється рекомендованим листом із повідомленням копія заочного рішення не пізніше п'яти днів з дня його проголошення. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Позивачка [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. 23.12.2005 року позивачкою було придбано у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Правовстановлюючим документом, що засвідчує право власності на дану квартиру є договір купівлі - продажу від 23.12.2005 р., посвідченого державним нотаріусом Кагарлицької районної державної нотаріальної контори Воловенко Р. П. та зареєстрованого за реєстраційним номером № 1-4770. Згідно Витягу БТІ про реєстрацію права власності на нерухоме майно, що видане 26.01.2006 р., право власності на дану квартиру було зареєстровано за реєстраційним номером 12780842. На сьогоднішній день, в даній квартирі залишається зареєстрованою фізична особа, - [PERSON], [INFO], яка вже понад 6 (шість) місяців поспіль, не з'являється за вказаною вище адресою. Більше того, відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS]. Факт відсутності відповідача за адресою: [ADDRESS] підтверджується наступними документами: - Актом Депутата Кагарлицької міської ради VI кликання від 29.04.2013 р. про відсутність відповідача за місцем реєстрації з грудня місяця 2005. - Актом Депутата Кагарлицької міської ради VI скликання від 28.08.2013 р. про відсутність відповідача за місцем реєстрації з грудня місяця 2005. - Актом Депутата Кагарлицької міської ради VI скликання від 28.08.2013 р. про відсутність відповідача за місцем реєстрації з грудня місяця 2005. Норми матеріального права, використані судом при винесенні даного рішення. На підставі ч. 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд і це право є конституційним правом позивача [PERSON], яке закріплене у ст. 41 Конституції України, але факт реєстрації у квартирі позивача [PERSON] сторонніх осіб, які не проживають в ній, зокрема, відповідача [PERSON], є перешкодою у реалізації прав позивача [PERSON] щодо володіння, використання, розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане житлове приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною 1 пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до вимог частини 1 ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Частиною 2 ст. 163 Житлового кодексу України передбачено, що тимчасова відсутність наймача або членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Частина 1 статті 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року визначає чіткий перелік підстав для зняття особи з реєстрації місця проживання, але у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] відмовляється знятися з реєстрації добровільно, єдиною підставою для зняття з реєстрації місця проживання може виступити остаточне рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Водночас відповідно до ст. 7 вказаного Закону зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що Закон України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Таким чином, як випливає із указаних норм права, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1)позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України). Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає (відсутній) в належному позивачу [PERSON] на праві особистої власності будинку більше шести років, у суду є всі підстави для винесення рішення, яким вважати [PERSON]. таким , що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Відповідно до частини 1 статті 109 ЦПК України , позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved