Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-22 00:00:00

У серпні 2019 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з водопостачання та водовідведення у розмірі 18 956,49 грн., а також 3% річних та інфляційні витрати, а всього 23 713,09 грн. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] . Однак відповідач у порушення умов договору зобов"язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.05.2016 року по 31.05.2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконала належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі 18 956,49 грн., які позивач і просить стягнути з відповідача з урахуванням 3% річних та індексу інфляції. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 23.09.2019 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розляд справи у його відсутність. Відповідача також у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та направила до суду відзив, в якому повідомила про те, що нею було повністю погашено основну суму заборгованості. Враховуючи зазначене, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників процесу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 26.04.2014 р. набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії» № 1198 від 10.04.2014 року, яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», який доповнено новими частинами. Статтю 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» доповнено п. 5, яким визначено, що виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що договір на надання послуг з централізованого опалення, послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), що укладається виконавцем із споживачем - фізичною особою, яка не є суб`єктом господарювання, є договором приєднання. Судом встановлено, що позивач надає відповідачу послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , а відповідач є споживачем зазначених послуг. 19.01.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір № 0269972 /р/2017 про розстрочення заборгованості (а. с. 9 - 11). Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідач в порушення вищевказаних вимог та договору про розстрочення заборгованості, зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати спожитих в період з 01.05.2016 року по 31.05.2019 року послуг з водопостачання та водовідведення не виконувала належним чином, внаслідок чого у останньої виникла заборгованість. Відповідно до довідки № 11250/8/8/02-19 від 25.10.2019 року заборгованість [PERSON] станом на 31.05.2019 року складає 10 396,72 грн. За правилами ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Крім того, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити 3% річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, в зв`язку з простроченням щодо оплати спожитих житлово-комунальних послуг, боржник зобов`язаний сплатити на користь позивача 3% річних у розмірі 886,78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 869,82 грн. Таким чином, суд вважає заявлені позовні вимоги такими, що грунтуються на вимога закону. Разом з тим, враховуючи те, що відповідач до судового засідання сплатила основну суму боргу у розмірі 10 655,04 грн., що підтверджується роздруківкою абонентської книжки споживача послуг [PERSON] , суд вважає позовні вимоги задовольнити частково, та стягнути з відповідача лише 3% річних у розмірі 886,78 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 869,82 грн. у зв"язку з неналежним виконанням зобов"язання. Судові витрати розподілити між сторонами у відповідності до вимог ст. ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial