Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Представник позивача в судове засідання не зявився. В поданому до суду клопотанні представник позивача [PERSON] просить розглянути справу за відсутності представника позивача та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнав частково, зокрема не визнав заборгованість по комісії та штрафу, і просить розглядати справу в його відсутності. Судом також встановлено, що 16 квітня 2013 року між публічним акціонерним товариством „Альфа-Банк та відповідачем [PERSON] був укладений споживчий кредитний договір. Згідно даного договору відповідач [PERSON] отримав кредит в сумі 18282 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 0,01 % річних, що стверджується випискою по особовому рахунку відповідача. Згідно умов договору відповідач зобов'язався щомісячно сплачувати платежі, в порядку та на умовах визначених договором та відповідно до погодженого сторонами графіку платежів в тому числі проценти, комісію відповідно до п.2.8 договору. Вказані обставини стверджуються копією кредитного договору №500363074 та копією додатку №1 до цього кредитного договору. Отже, між публічним акціонерним товариством „Альфа-Банк (далі - ПАТ „Альфа-Банк) та відповідачем відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України склалися зобов'язальні правовідносини з приводу позики грошей, тобто грошові зобов'язання. Відповідач не виконав свої зобовязання за договором, щодо оплати частки боргу у встановлений договором строк та не повернув 15484 гривень 68 копійок кредиту, не сплатив 3 гривні 91 копійок відсотків та 11391 гривня 39 копійок штрафів. Відповідачу також нарахована заборгованість по комісії в сумі 12347 гривень 55 копійок. Вказані обставин стверджуються розрахунками заборгованості. 30 вересня 2014 року між ПАТ „Альфа-Банк та Товариством з обмеженою відповідальністю „ДАТА МАЙНІНГ ГРУП було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТзОВ „ДАТА МАЙНІНГ ГРУП перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором від 16 квітня 2013 року №500363074. 10 жовтня 2016 року між ТзОВ „ДАТА МАЙНІНГ ГРУП та ТзОВ „Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів (далі ТзОВ „ФК „ЄАПБ) було укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТзОВ „ДАТА МАЙНІНГ ГРУП відступило ТзОВ „ФК „ЄАПБ належне йому право вимоги до відповідача за кредитним договором від 16 квітня 2013 року №500363074. Вказані обставини стверджуються копіями договорів факторингу та витягом з додатку №1-1 до договору факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ. У відповідності до вимог ст. 1082 Цивільного кодексу України, боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до ст.526 ЦК України, - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст.1050 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Проте, відповідач в порушення умов договору, який згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обовязковим до виконання, в порушення ст. 525 Цивільного кодексу України односторонньо відмовився від своїх зобовязань за цим договором, порушив свої зобовязання по поверненню суми позики за цим договором. Згідно ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання якщо він не виконав його у строк встановлений договором. Відповідно до положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Всупереч умовам кредитного договору, відповідач не виконав свої зобов'язання. Після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив відповідних платежів для погашення кредитної заборгованості. Таким чином, відповідач має непогашену заборгованість перед ТОВ "ФК"ЄАПБ" за кредитним договором від 16 квітня 2013 року №500363074 в сумі 15484 гривень 68 копійок за основною сумою боргу, 3 гривні 91 копійка заборгованості за відсотками та 11391 гривень 39 копійок заборгованості за штрафом. Суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача комісії в розмірі 12347 гривень 55 копійок безпідставною виходячи з такого. Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. При цьому законодавством визначено декілька наслідків невідповідності правочину нормам актів цивільного законодавства: недійсність правочину або його нікчемність у випадках, визначених законом (стаття 215 ЦК України). За положеннями частини другої статті 215 ЦК України правочин є нікчемним, якщо його недійсність прямо встановлена законом. Визнання у такому випадку правочину недійсним в окремому порядку не вимагається. Зазначені положення законодавства поширюються як на договори як вид правочинів загалом, так і на окремі положення певних видів договорів, зокрема договорів кредиту. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки споживач є вразливою стороною договірних відносин, законодавець визначився з посиленим захистом споживачів шляхом прийняття Закону України „Про захист прав споживачів. За положеннями абзацу третього частини четвертої статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів, в редакції чинній на момент укладення кредитного договору, кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. Умова договору про надання споживчого кредиту, яка передбачає здійснення будь-яких платежів за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону, є нікчемною. Згідно із цим Законом послуга це діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; споживчий кредит це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункти 17 і 23 статті 1). Отже, послугою з надання споживчого кредиту є діяльність банку або іншої фінансової установи з передачі споживачу коштів на придбання продукції для його особистих потреб, а тому встановлення кредитором будь-яких зборів, відсотків, комісій, платежів за інші дії, ніж надання коштів на придбання продукції, є незаконним, а такі умови споживчого кредиту є нікчемними і не потребують визнання недійсними. Таким чином, умова договору про сплату комісії за надання (інформації ) виписок за рахунком не є послугою зі споживчого кредитування у розумінні Закону України „Про захист прав споживачів і є нікчемною. Крім того, суд також враховує, що у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання відповідачу (інформації ) виписок за рахунком. Таким чином, нарахування відповідачу заборгованості по комісії є протиправним. Вказані вище обставини стверджуються взаємним зв'язком доказів, досліджених судом у їх сукупності. Дані докази є належними та допустимими. Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача комісії не підлягає задоволенню і у стягненні з відповідача комісії слід відмовити. Враховуючи вказані вище обставини справи та законодавство, яке регулює зобов'язальні правовідносини, правовідносини які регулюють позику та кредит, законодавство про захист прав споживачів, суд вважає, що позовну заяву ТзОВ „Фінансова компанія „Європейська агенція з повернення боргів до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача 26879 гривень 98 копійок в рахунок заборгованості за кредитним договором, в тому числі: основний борг в сумі 15484 гривень 68 копійок, заборгованість по відсотках в сумі 3 гривні 91 копійок, та 11391 гривень 39 копійок штрафів за несвоєчасність виконанням зобовязань по договору. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позов задоволено частково, суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь товариства з обмеженою відповідальністю „Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів 1207,38 грн. судових витрат у вигляді судового збору, тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене вище, на підставі ст. ст. 203,215,509,525,526, 549,550,551,553, 554,610 - 612,623,625,629,1046 - 1050, 1054 Цивільного кодексу України, абзацу 3 ч.4 статті 11 Закону України „Про захист прав споживачів,

Outcome: partial