Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом та просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам у розмірі 51132 гривень та пеню за прострочення сплати аліментів за період з 14 вересня 2018 по 01.11.2020 року у загальному розмірі 51132 гривень. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2018 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . На підставі вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №523/12777/18 від 15.03.2019 р., що знаходиться на виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Дане рішення суду відповідач не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість по аліментам станом на 01.10.2020 року 48652,33 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, виданою Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі. Так як батько належним чином не бере участі у житті дитини, добровільно не надає коштів на утримання доньки, з метою захисту прав дитини, забезпечення дотримання її прав на рівень життя, достатній для їхнього фізичного, інтелектуального і соціального розвитку, позивачка була вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 09 грудня 2020 року, було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін в загальному порядку. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. (а.с. 21,22). Відповідач правом на надання відзиву на позовну заяву не скористався. Позивач в судове засідання не з`явився та нею надано на адресу суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, підтримала позов та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. (а.с. 27). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був обізнаний, причин неявки суду не сповістив та з заявою про відкладення розгляду справи не звертався. (а.с. 25,26). Враховуючи вимоги ст. 223 ЦПК України та ст.6 Конвенції Про захист прав людини та основних свобод, ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності відповідача. З`ясував обставини справи, дослідив та проаналізував матеріали справи, враховуючи приписи ч.8 ст.7 СК України, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як встановлено судом, [PERSON] та [PERSON] є батьками доньки, [PERSON] , [INFO] . (а.с. 16). Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] [INFO] у розмірі 2000 гривень, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством для дитини відповідного віку, починаючи з 14.09.2018 року до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] . (а.с. 4). На підставі вищезазначеного рішення суду було видано виконавчий лист №523/12777/18 від 15.03.2019 р., що знаходиться на виконанні у Першому Суворовському відділі державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Дане рішення суду відповідач не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого в останнього виникла заборгованість по аліментам станом на 01.10.2020 року 48652,33 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком, виданою Першим Суворовським відділом державної виконавчої служби у м. Одесі. (а.с. 14,15). Як регламентує ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2 ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як рекомендує п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. При розрахунку розміру пені суд виходить з розрахунків заборгованості державного виконавця (48652,33 грн.), яку сторони не оспорюють (протилежного матеріали справи не містять). Таким чином сукупний розмір пені (котра розрахована позивачем згідно вищезазначених формул) за прострочення сплати відповідачем аліментів, визначений станом на 01.10.2020 року за період з 14.09.2018 року по 01.10.2020 року включно становить 48652,33 грн. Суд, частково погоджується з вказаним розрахунком в частині обрахування пені, так як він проведений відповідно до формули, яка була визначена Великою Палатою Верховного Суду в Постанові від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц та у справі №333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року. Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів станом підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів позивачу у вказаний період, суд доходить висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення пені є обґрунтованою. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 51132 грн. 00 копійок. заборгованості зі сплати аліментів не підлягають задоволенню, оскільки даний борг є сумою аліментів, які стягнуті рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2018 року по справі № 523/12777/18 на виконання якого було видано виконавчий лист. Отже повторне стягнення даної суми боргу зі сплати аліментів в даному провадженні призведе до подвійної цивільної відповідальності відповідача, що є недопустимим. Таким чином, позовні вимоги про стягнення пені за прострочення сплати аліментів за виконавчим документом № 523/12777/18 підлягають частковому задоволенню та стягненню з відповідача пені в розмірі 48652,33 грн. Згідно статті 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: partial