Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

02.05.2018 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.07.2018 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 18.09.2017 року в її квартиру [ADDRESS], прийшов, знайомий її доньки, [PERSON]. Перебуваючи в квартирі [PERSON] таємно викрав належну їй золоту каблучку вагою 9,20 гр. 583 проби вартістю 5991,96 грн., чим спричинив матеріальну шкоду. Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 07.03.2018 року, [PERSON] засуджений за вчинення злочину за ч. 1 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі та відповідно до ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням на строк 1 рік. Цивільний позов про відшкодування матеріальної шкоди в кримінальній справі позивачем не заявлявся, тому після ухвалення вироку позивач звертається до суду про відшкодування матеріальної шкоди та просить суд стягнути з [PERSON] на її користь матеріальну шкоду у розмірі 5991,96 грн., також просила стягнути з відповідача 700 грн. судових витрат. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, в подальшому подала заяву про розгляд справи у її відсутності. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення, в подальшому подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Судом встановлено, що відповідно до вироку Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 березня 2018 року відповідача [PERSON] визнано виннуватим у вчиненні злочину за ч 1 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді 1 року позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України [PERSON] від відбування покарання звільнено з іспитовим строком на 1 рік. У даному кримінальному провадженні [PERSON] визнана потерпілою. Відповідно до вироку суду [PERSON] 18.09.2017 приблизно о 12:00 годині прийшов в гості до [PERSON], яка мешкає за адресою: м. [ADDRESS], де, перебуваючи в спальній кімнаті вищевказаної квартири [PERSON] висунула нішу, яка знаходиться в дивані, та дістала коробку з прикрасами. В цей час [PERSON] побачив, що в даній коробці серед прикрас знаходиться золота каблучка, після чого, у нього раптово виник намір на таємне викрадення вищевказаного майна. Того ж дня, о 15:00 годині [PERSON], знаходячись в спальній кімнаті квартири [ADDRESS], реалізуючи раптово виниклий злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна та обернення його на свою користь, переконавшись у відсутності в спальній кімнаті [PERSON] та інших можливих свідків чи очевидців, та в тому, що його дії носять таємний характер, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу з ніши дивану таємно викрав належну потерпілій [PERSON] золоту каблучку вагою 9,20 грамів, 583 проби, вартістю 5991,96 гривні, після чого, сховавши викрадену золоту каблучку собі в кишеню куртки, в яку був одягнений, з місця вчинення злочину зник, розпорядившись викраденим на власний розсуд та обернувши на свою користь, чим завдав [PERSON] матеріальний збиток на вказану суму. Вирок суду набрав законної сили 06.04.2018 року про що свідчить відповідна відмітка відповідальної особи канцелярії суду на копії вказаного вироку, який міститься в матеріалах цієї цивільної справи. Відповідно п.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Так, ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Судом в судовому засіданні з'ясовано, що в добровільному порядку витрати відповідачем не відшкодовані. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз'яснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992р. № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, судам слід враховувати, що коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Згідно з ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів визначено відшкодування збитків. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку щодо задоволення позову повністю, оскільки відповідачем [PERSON] завдані позивачу [PERSON] збитки на суму 5991,96 грн. добровільно не відшкодував. Оскільки, обов'язковими умовами для настання деліктної відповідальності є наявність складу правопорушення, а саме: шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою, що наступила, а також вини, тому, виходячи з приведеної конструкції цивільно-правової відповідальності і, оцінюючи докази в їх сукупності, суд вважає, що винність відповідача повністю доведена і позов повинен бути задоволений. У відповідності до вимог ст. ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає, що судові витрати у справі слід розподілити відповідно до задоволених вимог. З огляду на це, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в розмірі 700 грн. за надання правової допомоги та підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 704,80 грн. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved