Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Приватного сільськогосподарського підприємства «Перемога» про розірвання договору оренди земельної ділянки. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 25 грудня 2006 року був укладений договір оренди землі №8 між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством "Перемога", згідно з яким передано в користування на умовах оренди земельну ділянку №352, строком на 10 років, яка знаходиться на території Котовської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, площею 9,39 га. Після смерті [PERSON] він успадкував земельну ділянку площею 9,39 га. за кадастровим номером 3524382500:02:000:0352. Зазначає, що в договорі оренди земельної ділянки №8, який був укладений 25 грудня 2016 року між [PERSON] та Приватним сільськогосподарським підприємством «Перемога» пункт 40 чітко обумовлює те, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору, тому просить суд розірвати договір оренди землі № 8 від 25 грудня 2006 року, укладений між [PERSON] і Приватним сільськогосподарським підприємством «Перемога», та зобов'язати Приватне сільськогосподарське підприємство "Перемога" повернути йому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 3524382500:02:000:0352, площею\~\~\~9,39 га., що розташована на території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, посилаючись на пункт 40 договору оренди землі, укладеного між [PERSON] та ПСП "Перемога" 25 грудня 2006 року, просив розірвати вказаний договір та повернути йому земельну ділянку, власником якої він є на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що залишилася після смерті [PERSON], яка померла 31 травня 2016 року. При цьому зазначив, що змінювати умови договору не бажає, а хоче самостійно обробляти успадковану земельну ділянку. Представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином відповідно до ст.ст. 74-76 ЦПК України, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надійшло. Подав до суду заперечення, в якому просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПСП "Перемога" про розірвання договору оренди землі №8 від 25 грудня 2006 року відмовити. Зі згоди позивача та його представника суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача та позивач не заперечують проти такого вирішення справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне. Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідно до копії Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 № 300633, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 08 липня 2002 року, земельна ділянка площею 9,39 гектарів за кадастровим номером 35243882500:02:000:0352, розташована на території Котовської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області належала [PERSON] (а.с.13). 25 грудня 2006 року між [PERSON] та ПСП «Перемога» в особі [PERSON] був укладений договір оренди земельної ділянки № 8 площею 9, 39 га. строком на десять років. Договір зареєстрований у Вільшанському РВ КРФ ДП «Центр ДЗК» 27 серпня 2007 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 27 серпня 2007 року (а.с.11-12). Витребуваний у відділі у Вільшанському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області оригінал вказаного договору було оглянуто в судовому засіданні. [PERSON] померла 31 травня 2016 року в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 226714, виданого Вільшанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області 31 травня 2016 року. Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 21 грудня 2016 року державним нотаріусом Вільшанської державної нотаріальної контори Кіровоградської області, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON], яка померла 31 травня 2016 року є [PERSON], який відповідно до вказаного свідоцтва отримав спадкове майно, що складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за кадастровим номером 3524382500:02:000:0352 площею 9,3856 га., яка розташована на території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №300633, виданого Вільшанською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 08 липня 2002 року на підставі її розпорядження від 13 травня 2002 року №120 р та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №335 (а.с.9). Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 76502607 власником земельної ділянки площею 9, 3856 га., розташованої на території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, кадастровий номер 3524382500:02:000:0352, на підставі свідоцтва про право на спадщину є [PERSON], реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 1126373135243, номер запису про право власності: 18183535 (а.с.10). Отже, відповідно до пункту «г» частини 1 статті 81 ЗК України [PERSON] набув право власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини. Відповідно до статті 78 ЗК України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. У пункті «б» частини 1 статті 90 ЗК України закріплено право власника земельних ділянок самостійно господарювати на землі. Для реалізації зазначеного права самостійного господарювання, позивач звернувся до суду з позовом про розірвання договору оренди землі, який був укладений між спадкодавцем та відповідачем. Згідно зі ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основоположних свобод людини 1950 року (далі - Конвенція), Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Умови розірвання договору оренди землі визначені ЦК України, ЗК України та Законом України «Про оренду землі» Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Положеннями ч.1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За положеннями ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Відповідно до норми, закріпленої в ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч. ч.1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов»язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов»язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов»язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Відповідно до статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно зі ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. \~ Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Згідно зі ст.31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Відповідно до статті 32 Закону України «Про оренду землі» перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Пунктом 40 договору оренди землі №8, укладеного 25 грудня 2006 року між [PERSON] та ПСП «Перемога» в особі [PERSON] передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи орендаря є підставою для зміни умов або розірвання договору. Як вбачається з матеріалів справи, 22 грудня 2016 року [PERSON] подав лист про розірвання договору оренди землі, який зареєстровано у ПСП «Перемога» 22 грудня 2016 року за №116. У вказаному листі позивач зазначив про те, що згідно свідоцтва право на спадщину по заповіту він є власником земельної ділянки площею 9, 3856 га. за кадастровим номером 3524382500:02:000:0352, на підтвердження чого додає копію свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилаючись на п. 40 договору оренди землі, укладеного 25 грудня 2006 року між [PERSON] та ПСП «Перемога», вказує, що бажає використовувати земельну ділянку в особистих цілях, наполягає на тому, щоб керівництво ПСП «Перемога» повернуло йому земельну ділянку, оскільки він не бажає укладати новий договір, просить його земельну ділянку не засіювати та не обробляти (а.с.18). 27 лютого 2017 року відповідачем на адресу позивача надіслано письмову відповідь у якій зазначено, що дійсно в пункті 40 вищевказаного договору вказано, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи є підставою для зміни умов або розірвання договору. У зв»язку з викладеним позивачеві запропоновано переукласти з ПСП «Перемога» договір оренди земельної ділянки №8 загальною площею 9, 3856 га. (кадастровий номер 3524382500:02:000:0352), яка розташована на території Куцобалківської сільської ради Вільшанського району Кіровоградської області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на наступних умовах: строк оренди не менше 10 років; річна орендна плата складає 9 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки; інші умови договору оренди землі відповідно до вимог діючого земельного законодавства України та за погодженням сторін. Однак [PERSON] не погодився змінювати умови договору та 02 березня 2017 року звернувся до суду з позовною заявою про розірвання договору оренди землі. Враховуючи зазначені обставини, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що, з урахуванням вимог статей 78, 81, 90 ЗК України, статей 626, 629, 651 ЦК України, приписів Закону України «Про оренду землі» позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки судом встановлені обставини щодо переходу права власності до позивача, а умовами договору оренди землі, при його укладенні, у пункті 40 була передбачена така підстава його розірвання, як перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи. Посилання представника відповідача в запереченні на те, що позивачеві було запропоновано як правонаступнику переукласти з відповідачем договір оренди земельної ділянки на більш суттєво вигідних умовах, зокрема, річна орендна плата пропонувалася у розмірі 9 % від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки є безпідставними, враховуючи, що наявність альтернативи ніяким чином не позбавляє нового власника земельної ділянки права вибору, а отже і ініціювати саме розірвання договору оренди, посилаючись на бажання самостійно обробляти успадковану земельну ділянку. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 640 грн. 00 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved