Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

02 квітня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачка [PERSON] зазначає, що з 24 червня 2016 року з відповідачем [PERSON] вона перебуває у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №38. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Як зазначає у позові [PERSON] , спільне життя між нею та відповідачем [PERSON] не склалося, вони не змогли знайти порозуміння, негідна поведінка відповідача призвела до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. З липня 2017 року вони не підтримують шлюбних відносин, однією родиною не проживають, спільного господарства не ведуть. Вона вимушена була переїхати жити до своїх батьків, адже була вагітна, а відповідач [PERSON] не піклувався ні нею, ні дитиною. Після народження дитини їх стосунки стали нестерпні, постійні сварки вкрай негативно вплинули на їх стосунки. Дуже різні погляди на життя та сімейні стосунки призвели до розладу і фактичного припинення шлюбних відносин. Всі почуття любові, довіри та поваги зникли. За таких обставин позивачка [PERSON] вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON] , який зареєстрований 24 червня 2016 року виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис № 38 та після розірвання шлюбу її прізвище просить змінити на дошлюбне « [PERSON] ». Ухвалою Василівського районного суду від 09 квітня 2019 року відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Василівського районного суду від 16 травня 2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду подано письмову заяву позивачки [PERSON] з проханням розглянути справу без її участі. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві. Після розірвання шлюбу її прізвище просить змінити на дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Проти ухвалення по справі заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів, не заперечує (а.с.16). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується поштовим конвертом, що повернувся на адресу суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.22), також належне сповіщення відповідача здійснено через органи місцевого самоврядування, що підтверджується розпискою в отриманні судової повістки членів родини відповідача (а.с.27), також належне сповіщення відповідача здійснено судом шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади про виклик відповідача до суду (а.с.20-21,28-29), відповідно до приписів ч.11 ст.128 ЦПК України. Проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзиву на позов, заперечень проти заявлених [PERSON] . позовних вимог суду не представлено Тому, відповідно до положень ст.281 ЦПК України, зі згоди позивачки [PERSON] , суд постановив про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 24 червня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №38, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.4). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, яке є в матеріалах справи (а.с.5). Відповідно до рішення Василівського районного суду Запорізької області від 03 квітня 2018 року, яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів та допомоги на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 20 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] кошти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача щомісячно, починаючи стягнення з 20 лютого 2018 року, до досягнення неповнолітньою дитиною - [PERSON] , [INFO] трирічного віку, тобто до [INFO] . Також стягнуто з [PERSON] судовий збір в дохід держави в сумі 704,80 гривень, копія судового рішення є в матеріалах справи (а.с.7-8). Як вбачається з посвідчення серії [NUMBER] , виданого Управління соціального захисту населення Василівської РДА Запорізької області, позивачка [PERSON] є інвалідом з дитинства III групи інвалідності, та їй призначено державну соціальну допомогу як дітям-інвалідам, з 01.12.2017 року по 30.11.2019 року, в сумі 1452 гривень, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с. 6). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] вимушена звернутися до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою [PERSON] позиції у поданій нею заяві від 25.04.2019 року, а також у пред`явленому позові, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки змінити на дошлюбне - « [PERSON] ». Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування [PERSON] заявлених нею позовних вимог, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітньої дитини. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved