Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що від зареєстрованого шлюбу із відповідачем, народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 вересня 2010 року вирішено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання спільної дитини у розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення повноліття. Вважає, що на даний час розмір аліментів є недостатнім для матеріального утримання дитини, а тому просить суд збільшити його до 1000 грн. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач з позовом не погодився, подавши через канцелярію суду письмове заперечення. Пояснив суду, що не працевлаштований, має непостійний та мінливий дохід, а тому не має змоги сплачувати аліменти у розмірі, заявленому позивачкою. Крім того зазначив, що на його утриманні перебуває ще двоє малолітніх синів та непрацююча дружина. На підтвердження наведеного подав до суду копію своєї трудової книжки та трудової книжки дружини, а також копії свідоцтв про народження малолітніх дітей. У процесі судового розгляду зазначив, що може сплачувати аліменти у розмірі не більше 500 грн. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази у сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого народилася спільна дитина [PERSON], [INFO]. На підставі рішення Коломийського міськрайонного суду від 03 вересня 2010 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 400 грн. щомісячно до моменту досягнення нею повноліття. Позивачка ствердила, що зазначений розмір аліментів вважає заниженим і недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із того, що малолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері, позивачки по справі. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком і хоч він подав суду докази наявності у нього інших утриманців, зокрема неповнолітніх дітей та непрацюючої дружини, суд вважає, що все ж таки він може оплачувати дещо більший розмір аліментів від діючого на даний час. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved