Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-04 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області звернулась [PERSON] із позовом до Комунального підприємства «Ірпінське земельно- кадастрове бюро» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за невчасний розрахунок при звільненні. В позовній заяві зазначила, що вона була прийнята на посаду інженера-землевпорядника 01.08.2013 року до Комунального підприємства «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» (код ЄДРПОУ 24886089) Київська обл., м.Ірпінь, вул. Т.Г. Шевченка, 2-а, згідно наказу № 18-К від 01.08.2013 року, про що було здійснено відповідний запис у її трудовій книжці серії [NUMBER] . [PERSON] 02.09.2014 року була переведена на посаду начальника відділу з питань оформлення оренди постійного користування відведення землі в Комунальному підприємстві "Ірпінське земельно-кадастрове бюро", згідно наказу№ 22-К від 02.09.2014 року про що було здійснено відповідний запис в трудовій книжці. [PERSON] 31.03.2017 року була звільнена з Комунального підприємства "Ірпінське земельно-кадастрове бюро" в порядку переведення для подальшої роботи, згідно наказу № 13-К від 31.03.2017 року про що було здійснено відповідний запис в трудовій книжці. Того ж дня 03.03.2017 року була прийнята на посаду інженер-землевпорядник в КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» в порядку переведення з КП "Ірпінське земельно-кадастрове бюро". 14.08.2017 року була звільнена з займаної посади КП "Ірпіньжитлоінвестбуд" за власним бажанням відповідно до ст.38, що підтверджується наказом №65-К від 14.08.2017 року. Згідно п. 2 наказу Комунального підприємства "Ірпінське земельно-кадастрове бюро"№ 13-к від 31.03.2017 року «Про звільнення в порядку переведення», вказано, що: «За бажанням [PERSON] при її переведенні, зберегти за нею невикористані частини відпусток за календарних за період з 02 серпня 2013 року по 31 липня 2014 року, за 24 календарних дні за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року, за 16 календарних днів за період 01 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року. Загальна кількість невикористаних частини відпусток 50 календарних днів». КП "Ірпінське земельно-кадастрове бюро" зобов`язане було виплатити грошову компенсацію за всі не використані [PERSON] дні відпустки, або здійснити перерахунок на рахунок КП "Ірпіньжитлоінвестбуд". Однак керівництвом КП "Ірпінське земельно-кадастрове бюро" не було здійснено жодних дій стосовно виплати грошової компенсації за не використані 50 днів відпустки з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року. Щодо не використаної щорічної основної та додаткової відпусток за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017року. За період з 02 серпня 2013 року по 31 липня 2014 року [PERSON] не використано 10 днів щорічної основної відпустки. За період з 01 серпня 2014 року по 31 липня 2015 року [PERSON] не використано 24 дні щорічної основної відпустки. За період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року [PERSON] не використано 24 дні щорічної відпустки. За період з 01 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року [PERSON] не використано 16 днів щорічної відпустки. Між начальником КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» і трудовим колективом на загальних зборах трудового колективу було схвалено колективний договір відповідно до протоколу № 1 від 04.01.2013 року. Відповідно до п. 1.2 Розділу 1 «Загальні положення» Колективного договору Відповідача укладений колективний договір на 2013-2017 року набуває чинності з дня його підписання і діє до укладання нового колективного договору. Відповідно до п. 3.6 Розділу 3 «Трудові відносини» Колективного договору Відповідача установити гарантовану тривалість щорічної оплачуваної відпустки для працівників бюро, працюючих постійно, не менше 24 календарних дні. Відповідно до п. 3.7 Розділу 3 «Трудові відносини» Колективного договору Відповідача установити додаткові оплачувані відпустки у зв`язку із сімейними обставинами: при вступу до шлюбу - 3 дні; похорони рідних - 3 дні; день народження - 1 день. Таким чином, загальна кількість днів невикористаної щорічної основної відпустки [PERSON] за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року складає 74 дні. А загальна кількість щорічної додаткової відпустки [PERSON] за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року складає 3 дні. Щодо суми компенсації за не використану щорічну основну відпустку з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року. Загальна сума нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року роботи складає 70 241,53 грн., що підтверджується Формою ОК-5 Пенсійного фонду України від 02.10.2017 року та відомостями з Державного реєстру фізичних - осіб платників податків ДФС України від 26.09.2017 року № 5824/п/183. У період роботи позивача в КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року, вона відпрацювала 251 календарних днів. Середньоденний заробіток позивача за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2016 року становить: 70 241,53 грн./251= 279,84 грн./деньКомпенсація за 74 дні невикористаної щорічної основної відпустки становить:74 днів*279,84грн./день = 20 708,16 грн. Таким чином, КП "Ірпінське земельно-кадастрове бюро" зобов`язане виплатити Позивачу 20 708,16 грн. грошової компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року. Щодо суми компенсації за не використану щорічну додаткову відпустку з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017року. Загальна сума нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року роботи складає 70 241,53 грн, що підтверджується Формою ОК-5 Пенсійного фонду України від 02.10.2017 року та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України від 26.09.2017 року №5824/п/183. У період роботи в КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро » з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року, вона відпрацювала 251 календарних днів. Середньоденний заробіток за період з 01 квітня 2016 року по 31 березня 2017 року становить: 70 241,53 грн./251= 279,84 грн./день Компенсація за 3 дні невикористаної щорічної основної відпустки становить: З днів*279,84грн./день = 839,52 грн. Таким чином, КП "Ірпінське земельно-кадастрове бюро" зобов`язане виплатити Позивачу 839,52 грн. (вісімсот тридцять дев`ять гривень 52 кой.) грошової компенсації за не використані дні щорічної додаткової відпустки за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року. Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Загальна сума нарахованої заробітної плати [PERSON] за період з 01 лютого 2017 року по 31 березня 2017 року роботи складає 11330,00 грн, що підтверджується Формою ОК-5 Пенсійного фонду України від 02.10.2017 року та відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків ДФС України від 26.09.2017 року №5824/п/183. У період роботи Позивача в КП "Ірпінське земельно-кадастрове бюро" з 01 лютого 2017 року по 31 березня 2017 року, вона відпрацювала 42 календарних днів. Середньоденний заробіток за останні два місяці [PERSON] становить:11 330,00 грн./42=269,76 грн./день Кількість робочих днів з моменту звільнення Позивача (31.03.2017 року) квітень 2017 року - 19, травень 2017 року - 20, червень 2017 року - 20, липень 2017 року - 21, серпень 2017 року - 22, вересень 2017 року -21, жовтень 2017 року - 22, листопад 2017 року - 22, грудень 2017 року - 22, січень 2018 року -21, лютий 2018 - 20, березень 2018 (по день подачі позовної заяви 16.03.2018 року) -11. Всього: 241 робочих днів затримки.Таким чином сума компенсації за невчасний розрахунок при звільненні складає: 241 днів*269,76 грн./день = 65 012,16 грн. (шістдесят п`ять тисяч дванадцять гривень 16 коп.). Щодо розрахунку судових витрат, які будуть понесені Позивачем під час розгляду справи. Між адвокатом Махнівським М.О. та [PERSON] 14.03.2018 року було укладеного договір №07/2018 про надання правової допомоги. Також сторонами було погоджено Розрахунок винагороди адвоката за надання професійної правничої допомоги по справі за позовом [PERSON] до КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» про стягнення компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за невчасний розрахунок при звільненні. попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач частково поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи складає 36574,00 гри. Просить стягнути з КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» (код ЄДРПОУ 24886089) на користь [PERSON] (ін. код [NUMBER] ) компенсацію в розмірі 20708,16 грн. за не використані 74 дні щорічної основної відпустки (за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року), стягнути компенсацію в розмірі 839,52 грн. за не використані 3 дні щорічної додаткової відпустки (за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року), стягнути суму в розмірі 65 012,16 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та судові витрати по справі. В подальшому представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог у якій просив стягнути з КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» (код ЄДРПОУ 24886089) на користь [PERSON] (ін. код [NUMBER] ) компенсацію в розмірі 20708,16 грн. за не використані 74 дні щорічної основної відпустки (за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року), стягнути компенсацію в розмірі 839,52 грн. за не використані 3 дні щорічної додаткової відпустки (за період роботи з 02 серпня 2013 року по 31 березня 2017 року), стягнути суму в розмірі 95764,80 грн. середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні та судові витрати по справі. Відповідачем подано відзив на позовну заяву у якому зазначив, що позивач неодноразово застосовує поняття «переведення», що саме спричинило переведення в позовній заяві не згадувалось. Повідомляє, що відповідно до Рішення Ірпінської міської ради №2001-28- VII від 23.02.2017 року «Про реорганізацію юридичної особи - Комунальне підприємство «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» Ірпінської міської ради (далі - Рішення) припинило свою діяльність шляхом приєднання його до Комунального підприємства «Ірпіньжитлоінвестбуд», в результаті чого, чайно, майнові права та обов`язки переходять до КП Ірпіньжитлоінвестбуд» п. 2 Рішення. Згідно п.1 ст. 104 ЦК України, юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. В той же час на період реорганізації керівництво діяльністю підприємства, здійснювала комісія з реорганізації юридичної особи, в склад якої входила позивач [PERSON] , яка мала забезпечити з іншими членами Комісії в порядку встановленому законодавством, попередження та звільнення працівників комунального підприємства «Ірпінське земельно-кастрове бюро» за виключенням працівників, зайнятих у роботі з організації та переведення працівників до комунального підприємства «Ірпіньжитлоінвестбуд» відповідно до пункту 5 статті 36 КЗпП України із дотриманням норм законодавства при здійсненні процедури переведення, п 2. Рішення. Також, відповідно до Наказу «Про звільнення в порядку переведення» 13-к від 31.03.2017 року вказано, що при переведенні [PERSON] в КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» зберегти за нею невикористанні частини відпусток, а саме 50 (п`ятдесят днів). Якщо працівник, переведений на роботу на інше підприємство, в установу, організацію, повністю або частково не використав щорічні основну та додаткові відпустки і не одержав за них грошову компенсацію, то до стажу роботи, що дає право на щорічні основну та додаткові відпустки, зараховується час, за який він не використав ці відпустки за попереднім місцем роботи. Позивач припинила трудові відносини з комунальним підприємством «Ірпіньжитлоінвестбуд» відповідно до ст.38 КЗпП України, що підтверджує наказ № 65-к від 14.08.2017 року. На момент звільнення [PERSON] з КП «Ірпіньжитлоінвестбуд», Бюро як окрема юридична особа фактично не здійснювала свою діяльність. Розрахунки позивачем щодо не використаної частини щорічної відпустки та додаткової відпустки за період роботи з 01 серпня 2013 року по 31 березня 2017 зроблені невірно. Відповідно до наказу «Про звільнення в порядку переведення» № 13-к від 13.03.2017 року, за бажанням [PERSON] при її переведенні до КП Ірпіньжитлоінвестбуд», зберегти за нею невикористанні частини відпусток за період 01.08.2013 - 31.07.2014 рр. терміном 10 календарних днів., 01.08.2015 - 31.07.2016 рр. терміном 24 календарних дні., 01.08.2016 - 31.03.2017рр. терміном 16 календарних днів. Всього 50 календарних днів. За період роботи 01.08.2014-31.07.2015 р.р. позивач перебувала у щорічній оплачуваній відпустці з виплатою матеріальної допомоги відповідно до наказу №26-к від 19.07.2016 року, що вона заперечує в своїй позовній заяві. Також повідомляє, що Форма ОК-5 Пенсійного фонду України від 02.10.2017 року та відомостями з Державного реєстру фізичних - осіб платників податків ДФС України від 26.09.2017 року № 5824/п/183, яку надає позивач включає в себе всі нарахування та виплати. Відповідно до пп. б) п.4 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, а саме: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які одять на пенсію, вихідна допомога тощо). До реорганізації юридичної особи КП «Ірпінське-земельно кадастрове )» [PERSON] , отримувала одноразові виплати відповідно до наказу 41-к від 28.12.2016 року у розмірі 1000 грн., наказу 29-к від 22.08.2016 у розмірі 600 грн., наказу 26-к від 19.07.2016 року у розмірі 5200 грн. Сума виплат становить 6 800 гривень. Тому виходячи з викладеного та розрахунків головного бухгалтера підприємства, середньомісячний заробіток 63441,53/355 календарних днів=178,71 грн*50 днів відпустки, всього 8935,50 (відняти ПДФО 1608,39 та військ. 134,03), до видачі 7193,08 грн. Таким чином, КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» як правонаступник мав був виплатити працівнику який звільняється 7193,08 грн. Стосовно додаткових відпусток зазначає, що відповідно п.3.7 Розділу 3 «Трудові відносини», Колективного договору, додаткові відпустки надавались у зв`язку з сімейними обставинами, і не були загальнообов`язковими виплатами підприємства. Також ст. 76 КЗпП України встановлює перелік осіб, які мають право на щорічні додаткові відпустки, а саме: за роботу із шкідливими і важкими умовами праці; за особливий характер праці; в інших випадках, передбачених законодавством. Виходячи з вищевикладеного, щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, вказує, що Бюро припинило свою діяльність відповідно до Рішення, [PERSON] була переведена до КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» зі збереженням свого посадового окладу та продовжувала свою трудову діяльність до часу звільнення з КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Тому всі відповідні виплати мали бути здійснені на час припинення трудових відносин з КП «Ірпіньжитлоінвестбуд». Просив відмовити у задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив частково задовольнити позовні вимоги, а саме 13992,00 грн грошової компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, 839,52 грн компенсацію за невикористані 3 дні щорічної додаткової відпустки, 95764,80 грн середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. В судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо заявлених вимог позивача, просив відмовити у задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до даних трудової книжки [NUMBER] [PERSON] 01.08.2013 року прийнята на посаду інженера землевпорядника КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро», 02.09.2014 року переведена на посаду начальника відділу з питань оформлення оренди постійного користування відведення землі, 31.03.2017 року звільнена в порядку переведення для подальшої роботи в КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» згідно п. 5 ст. 36 КЗпП України, 03.04.2017 року прийнята на посаду інженер-землевпорядника в КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» в порядку переведення з КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро», 14.08.2017 року звільнена з займаної посади за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП. Згідно наказу КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» №18-К від 15.07.2015 року [PERSON] надано невикористану відпустку за період 2013-2014 р.р. строком на 14 календарних днів з 20.07. по 02.08.2015 року включно. Згідно наказу КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» №26-К від 19.07.2016 року [PERSON] надано відпустку за період 2014-2015 р.р. строком на 24 календарних днів з 25.07. по 17.08.2016 року включно, виділено матеріальну допомогу на оздоровлення в сумі 5200,00 грн. Згідно рішення Ірпінської міської ради Київської області №2001-28-VII від 23.02.2017 року припинено діяльність юридичної особи Комунального підприємства «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» шляхом його приєднання до Комунального підприємства «Ірпіньжитлоінвестбуд», встановлено, що в результаті реорганізації, майно, майнові праві та обов`язки переходять до Комунального підприємства «Ірпіньжитлоінвестбуд». Згідно Наказу КП «Ірпінське земельно-кадастрове бюро» №13-к від 31.03.2017 року звільнити в порядку переведення для подальшої роботи в КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» [PERSON] , начальника відділу з питань оформлення права оренди, постійного користування, відведення землі, 31 березня 2017 року за п. 5 ст. 36 КЗпП України переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство в зв`язку з реорганізацією. За бажанням [PERSON] при її переведенні, зберегти за нею невикористані частини відпусток за 10 календарних днів за період з 02 серпня 2013 року по 31 липня 2014 року, за 24 календарних дні за період з 01 серпня 2015 року по 31 липня 2016 року, за 16 календарних днів за період 01 серпня 2016 року по 31 березня 2017 року. Загальна кількість невикористаних частини відпусток 50 календарних днів. Згідно наказу КП «Ірпіньжитлоінвестбуд» №65К від 14.08.2017 року [PERSON] звільнено з 14.08.2017 року із займаної посади за власним бажанням. Згідно розрахунку відпускних [PERSON] , середньоденний заробіток 63441,53/355=178,71, кількість днів відпустки, 50*178,71=8935,50 грн, ПДФО 1608,39 грн, військ. 134,03, до видачі 7193,08 грн, одноразові виплати: 5200,00 грн - матеріальна допомога на оздоровлення, 600 грн - День Незалежності, 1000,00 грн - новорічні свята. Відповідно до ч.1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 3 КЗпП України, трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю. Судовий захист є однією з гарантій забезпечення прав і свобод учасників трудових правовідносин. Виходячи з положень ч. 2 ст. 19 Конституції України,органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти тільки напідставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Вимоги ст.47 КЗпП України передбачають, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Статтею 116 КзПП України, якою регламентовано строки розрахунку при звільненні, визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку. Зокрема, оцінюючи вимогу позивача щодо стягнення з відповідача на її користь 13992,33 грн. за невикористані дні щорічної відпустки, суд бере до уваги те, що відповідно до абз. 1 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08,02.1995р №100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. Виплати, які не враховуються під час обчислення середньої зарплати для оплати відпусток, зазначені в п. 4 Порядку обчислення середньої заробітної плати. До таких виплат належать одноразові виплати, матеріальна допомога на оздоровлення до щорічної чергової відпустки, яку позивачу виплачено у липні 2016 року в розмірі 5200,00 грн. Для розрахунку компенсації за невикористану основну відпустку судом береться період 12 місяців, що передував звільненні, з 01.04.2016 року по 31.03.2017 року, в якому було 251 робочий день. Таким чином, 70241,53 грн. : 250 роб. днів х 50 днів основної відпустки = 13992,33 грн. Таким чином, відповідач повинен сплатити позивачу 13992,33 грн., як суму за невикористані 50 днів основної відпустки. Щодо стягнення щорічної додаткової відпустки тривалістю 3 дні в сумі 839,52 грн, позивачем не надано доказів на підтвердження права позивача на вказану відпустку. Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Згідно правової позиції Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду, викладеної в постанові від 11.11.19 року, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені законом, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за час затримки по день фактичного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. В зв`язку з порушенням відповідачем строку розрахунку з позивачем останній має право на стягнення середнього заробітку за час розрахунку при звільненні. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню, суд виходить з такого. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2017 року по серпень 2018 року, становить 94322,25 грн. (333*283,25). Між тим, виходячи з наявних обставин справи, суд вважає за можливе зменшити розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, враховуючи таке. Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постановах від 23 грудня 2015 року у справі № 6-837цс15 та від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку працівник мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи. Право суду зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені ст. 116 КЗпП України, залежить від таких чинників: наявність спору між працівником та роботодавцем з приводу розміру належних до виплати працівникові сум за трудовим договором на день звільнення; виникнення спору між роботодавцем та працівником після того, коли належні до виплати працівникові суми за трудовим договором у зв`язку з його звільненням повинні бути сплачені роботодавцем; прийняття судом рішення щодо часткового задоволення вимог працівника про виплату належних йому при звільненні сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу. Тим самим, при розгляді даної справи необхідно взяти до уваги і такі обставини, як розмір невиплаченої позивачу суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника. При цьому, принцип співмірності при визначенні розміру відшкодування працівникові середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні полягає у пропорційності частки суми, на яку той мав право (задоволеної судом або визнаної позивачем), порівняно саме із середнім заробітком. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є комунальним підприємством, середній заробіток за час затримки розрахунку, який просить стягнути позивач, становить 95764,80 грн., а розмір заборгованості відповідача перед позивачем становить 13992,33 грн., отже, має місце істотна більшість середнього заробітку, який просить стягнути позивач, від суми заборгованості відповідача на час звільнення позивача. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги невиконання зобов`язань відповідачем, встановлення судом при розгляді даної справи обставин істотної більшості середнього заробітку, який необхідно стягнути на користь позивача, порівняно із розміром недоплаченої відповідачем суми, суд дійшов висновку про можливість зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. А відтак, застосовуючи принцип співмірності в сторону зменшення розміру відшкодування середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, суд вважає за можливе зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 94322,25 грн. до 13992,33 грн. (розмір заборгованості за невикористані дні основної щорічної відпустки на час звільнення). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 13992,33 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до ст.ст. 137, 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених ч. 2 ст. 15 ЦПК України. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Так, при зверненні до суду, позивач надав ордер про надання правової допомоги, укладений між [PERSON] та адвокатом Махнівським М.О., копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю , розрахунок винагороди адвоката за надання правової допомоги, квитанцію до прибуткового касового ордера №5 від 25.05.2018 року про сплату [PERSON] 6000,00 грн на користь адвоката Махнівського М.О. Оскільки суду надано, підтверджуючі документи про оплату наданих послуг позивачем, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що інші позовні вимоги не підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial