Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

11 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай), мотивуючи свої вимоги тим, що 20 квітня 1997 року померла її прабаба [PERSON]. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) розміром 4,29 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого типу «Супрунівське», посвідчена Сертифікатом серії СМ №0197912, надана їй на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року №451. Зазначений сертифікат був зареєстрований 16 грудня 1996 року за реєстраційним номером 516. За життя 20 травня 1996 [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно на день смерті заповіла онуці [PERSON]. Мати позивачки [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України своєчасно прийняла спадщину після смерті баби [PERSON], оскільки після погіршання стану її здоров»я забрала її до себе додому до [ADDRESS] по вул.Калініна, де і зареєструвала її, тобто постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. 06 квітня 2005 року мати позивачки [PERSON] померла. До смерті матері позивачка проживала разом з нею в одній квартирі в м.Білопіллі по вул.Макаренка, 7/45, після смерті здійснила її поховання та розпорядилася речами померлої. На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну частку (пай), але з'ясувалось, що відсутній оригінал сертифікату на зазначену земельну частку (пай). Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулась з даним позовом до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, направила суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача Супрунівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду листа про розгляд справи без участі їхнього представника, з позовом згодні. Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, державний нотаріус [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи - Відділу Державного земельного агентства у Білопільському районі в судове засідання не зявився, В.о. начальника [PERSON] направив суду заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третіх осіб за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивачки була нині покійні: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки (а.с.8). Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що 09 квітня 2013 року позивачка зареєструвала шлюб із [PERSON], внаслідок чого змінила своє прізвище на Петто (а.с.7). З витягів з Державних реєстрів актів цивільного стану громадян про шлюб та про розірвання шлюбу вбачається, що 08 серпня 1987 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (батьками позивачки), після укладення шлюбу дружина змінила своє дошлюбне прізвище на - [PERSON], а після розірвання шлюбу 16 травня 1997 року вона відновила своє дошлюбне прізвище - [PERSON] (а.с.9-10). Мати позивачки [PERSON] померла 06 квітня 2005 року, а батько - [PERSON] - 21 травня 2004 року, що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх смерть (а.с.11,13). Відповідно до актового запису про смерть прабаба позивачки [PERSON] померла 20 квітня 1997 року (а.с.26). Згідно заповіту від 20 травня 1996 року, посвідченого виконкомом Супрунівської сільської ради, [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті все своє майно [PERSON] (а.с.14). Відповідно до довідок Білопільської міської ради померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована і проживала по вул.Преображенській (Калініна)[ADDRESS] разом зі своєю онукою [PERSON], яка здійснила її поховання та фактично прийняла спадщину після померлої. Померла [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала [INFO], разом зі своєю донькою [PERSON], яка здійснила поховання померлої та фактично прийняла спадщину після смерті матері (а.с.12,15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на все її майно, зокрема, на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в сільськогосподарському акціонерно-пайовому товаристві закритого «Супрунівське», посвідчену Сертифікатом на земельну частку (пай) Серії СМ №0197912, надану [PERSON] на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 28 листопада 1996 року ;451 розміром 4,29 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, який був зареєстрований 16 грудня 1996 року за реєстраційним номером 516. З довідки виконкому Супрунівської сільської ради Білопільського району від 16 липня 2015 року №525 вбачається, що [PERSON], яка померла 20 квітня 1997 року, була зареєстрована і проживала в [INFO] сама. У зв»язку з погіршанням стану здоров»я останній час до смерті проживала зі своєю онукою [PERSON], яка після її смерті фактично прийняла спадщину, розпорядилася речами померлої, Але юридично спадщину не оформила. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений виконкомом Супрунівської сільської ради за №28 від 20 травня 1996 року на ім»я [PERSON], не змінювався і не скасовувався (а.с.17). Відповідно до довідки Відділу Державного земельного агентства у Білопільському районі №970 від 20 липня 2015 року грошова оцінка земельної частки (паю) на території Супрунівської сільської ради станом на 01 січня 2015 року становить 60111 грн. (а.с.18). Згідно з квитанцією до прибуткового кассового ордеру №960 від 05 серпня 2015 року [PERSON] подала оголошення про загублений сертифікат на землю СМ №0197912 (а.с.19). З інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 19 серпня 2015 року вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не були заведені (а.с.28-30). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказану вище земельну частку (пай), але з'ясувалось, що відсутній оригінал сертифікату на земельну частку (пай), тому позивачка позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування в нотаріальній конторі. Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до положень ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Позивачка [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України своєчасно прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з Білопільської міської ради та відміткою про реєстрацію в паспорті позивачки. [PERSON] в свою чергу своєчасно прийняла спадщину після смерті баби [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до п. 1 ст. 1 Закону України « Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»від 05.06.2003 року № 899-1У право на земельну частку (пай) мають громадяни -спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідчену сертифікатом чи Державним актом. Згідно з п. 1 ст.125 ЗК України, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації, а тому спадкодавець мав право власності на земельну ділянку в межах згідно з планом, право на яку посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. \~\~\~Аналізуючи досліджені докази, суд вважає доведеним, що позивач є спадкоємцем за законом, тому має право спадкування земельної частки, але не має оригіналу документа про право на зазначену земельну частку (пай). Саме тому у суду є всі підстави для визнання за позивачем права власності на спірне спадкове майно. Іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування при відсутності оригіналу правовстановлюючого документу сертифікату на право на земельну частку (пай) не існує.\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved