Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 16 вересня 2002 року Звенигородською сільською радою м.Олександрії Кіровоградської області, актовий запис №06. Від шлюбу\~вони мають\~двох неповнолітніх\~дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~які проживають\~разом з\~нею,\~позивачем. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні типи характерів та постійно напружені відносини, що призводило до конфліктів та непорозумінь з питань укладу сім`ї, що мало негативний вплив на їх неповнолітніх дітей. Починаючи з серпня 2018 року сімейне життя між ними поступово погіршувалось, що фактично привело до припинення шлюбних відносин. В лютому 2019 року відповідач забрав свої речі та переїхав жити до своїх батьків. Спір з приводу визначення місця проживання дітей та поділу спільного майна відсутній. Сторони в судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, строк на примирення просить не надавати, судові витрати просить залишити по фактично понесеним, спору з приводу поділу майна та визначення місця проживання дитини між ними немає. Відповідач в своїй заяві зазначає, що згоден на розірвання шлюбу, строк на примирення не потрібен, оскільки вони з позивачем з лютого 2019 року проживають окремо, спору з приводу визначення місця проживання дитини та поділу майна немає. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~Відповідно до ч. 4 ст. 200\~ЦПК\~України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 16 вересня 2002 року Звенигородською сільською радою м.Олександрії Кіровоградської області, актовий запис №06 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Під час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно позовної заяви після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з позивачем, спору з приводу визначення місця їх проживання між сторонами немає. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення не потрібен. Спір з приводу визначення місця проживання дітей та поділу майна - відсутній. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним, оскільки позивач не наполягає на їх стягненні.

Outcome: approved