Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

14.02.2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розподіл майна, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що він разом з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1986 року по 12 жовтня 2005 року. Крім того зазначає, що в період з 12 жовтня 2005 року по вересень 2013 року він проживав разом з відповідачкою однією родиною та перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу сторони продовжували вести спільне господарство та мали спільний бюджет. З вересня 2013 року відносини між сторонами погіршилися і позивач почав проживати в м. Донецьку. В період часу з квітня по серпень 2006 року позивач з відповідачкою за спільні кошти побудували на земельній ділянці [NUMBER] продовольчий магазин, розташований по [ADDRESS] загальною площею 83 кв.м. Свідоцтво про право власності на вищезазначений магазин видане на ім'я відповідачки. Зазначає, що на прохання про розділ спільного майна, а саме продовольчого магазину по [ADDRESS] загальною площею 83 кв.м. відповідачка відповідає відмовою. Вважає, що йому та відповідачці належить по ? частині спільно нажитого майна, а саме продовольчого магазину розташованого по [ADDRESS] загальною площею 83 кв.м. та зазначає, що відповідачка порушує його права у користуванні спільним майном шляхом небажання добровільного рівного розподілу спільного майна. Просив суд поділити спірне майно між сторонами в рівних частинах, визначивши кожній із сторін по ? частині приміщення продуктового магазину загальною площею 83 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS]. Та просив стягнути з відповідачки судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, просив суд поділити спільне майно, відповідно до заявлених позовних вимог. Представник позивача, адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, навів доводи викладені у позові. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явилася, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі згідно якої позовні вимоги не визнала в повному обсязі і просила винести рішення згідно з нормами діючого законодавства. Вислухавши пояснення позивача та представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України ) установив наступне. Відповідно до матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 квітня 1986 року по 12 жовтня 2005 року. В період з 12 жовтня 2005 року по вересень 2013 року позивач проживав разом з відповідачкою однією родиною та перебував з нею у фактичних шлюбних відносинах. Перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу сторони продовжували вести спільне господарство та мали спільний бюджет. З вересня 2013 року відносини між сторонами погіршилися і позивач почав проживати в м. Донецьку. Згідно договору купівлі - продажу від 05.03.2001 року позивач придбав у власність павільон [ADDRESS], розміром 27, 5 кв.м. (а.с. 8) Відповідно до акту на право власності на землю серії № ДН № 009522 від 10.10.2002 року позивач придбав земельну ділянку площею 0, 0244 га за адресою [ADDRESS] (а.с. 9) В період часу з квітня по серпень 2006 року, тобто коли позивач та відповідачка не перебували у зареєстрованому шлюбі, однак проживали однією родиною, вони за спільні кошти побудували на земельній ділянці [NUMBER] продовольчий магазин, розташований по [ADDRESS] загальною площею 83 кв.м. Свідоцтво про право власності на вищезазначений магазин видане на ім'я відповідачки (а.с. 10) Таким чином судом встановлено, що спірне майно було побудоване сторонами в період фактичного проживання однією родиною не в зареєстрованому шлюбі. Згідно ст.. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім"єю, але не перебувають у шлюбі між собою або будь якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності. При застосуванні статті 74 СК України слід виходити з того, що вказана норма поширюється на випадки коли чоловік та жінка не перебувають у будь якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю, а також якщо вони проживали однією родиною без шлюбу в період протягом якого було придбане майно. Крім того на думку суду в даному випадку слід застосувати правову позицію викладену у постанові Верховного суду України від 20 лютого 2012 року, яка відповідно до вимог ч.1 ст. 360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів України. Так відповідно до вищезазначеної постанови для визначення осіб як таких що перебували у фактичних шлюбних відносинах для вирішення майнового спору на підставі ст.. 74 СК України слід встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу в період, впродовж якого було придбане спірне майно. Факт проживання однією сім'єю позивача та відповідачки без реєстрації шлюбу з 12.10.2005 року по вересень 2013 року підтверджується рішенням Ленінського районного суду м. Донецька від 18.10.2013 року. (а.с. 24) Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 372 ЦК України під час розподілу майна, яке знаходиться у спільній сумісній власності - долі майна є рівними. Таким чином вирішуючи питання про розподіл спільного майна суд

Outcome: approved