Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-15 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Штендер М.В. звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , залишилось спадкове майно право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №6985 від 14.05.1997р., зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) № [NUMBER] . Зазначає, що спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, - заповіту не склала. Вказує, що спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , прийняла її сестра [PERSON] , як спадкоємець другої черги, у відповідності до\~вимог ст.549\~ЦК України в редакції 1963 року, - шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Покликається на те, що [INFO] померла [PERSON] (матір позивачки), яка за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. До складу спадщини, яка відкрилась внаслідок її смерті, входить у тому числі право на вищевказану спірну землю (середню земельну частку) площею 1,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), яку остання успадкувала після смерті своєї сестри [PERSON] . Вказує,\~що позивачка\~ [PERSON] \~є спадкоємцем\~першої черги\~спадкування за\~законом спадщини,\~яка відкрилась\~після смерті\~її матері\~ спадкодавця\~ [PERSON] \~та у\~встановленому законом\~порядку прийняла\~дану спадщину, факт прийняття нею спадщини стверджується спільним проживанням із спадкодавцем на час її смерті, а також звернулась в нотаріальну контору із заявою про видачу їй Свідоцтва про право на спадщину після смерті останньої. Покликається на те, що через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу про право на спірну землю (середню земельну частку) позивачка позбавлена можливості реалізувати та оформити свої спадкові права в позасудовому порядку. З огляду на наведені обставини, просить суд ухвалити рішення, яким визнати за позивачкою [PERSON] право на спірну землю (середню земельну частку) в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , котра померла [INFO] . Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак в матеріалах справи міститься ордер про надання правової допомоги, згідно якого її інтереси представлятиме представник адвокат Штендер М.В. Також в матеріалах справи міститься заява адвоката Штендера М.В., в якій такий зазначає, що підтримує позовні вимоги своєї довірительки, просить розглядати справу за наявними матеріалами та без його (представника) участі. Представник відповідача Шегинівської сільської ради Мостиського району Львівської області в судове засідання не з`явився, проте подав заяву, в якій зазначив, що проти позовних вимог не заперечує та просить розглядати дану цивільну справу у його відсутності. Представник третьої особи Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області в судове засідання не з`явився, проте надіслав заяву-повідомлення від 17.11.2020р.; копії сторінок спадкової справи №347/2010, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] ; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.11.2020р. №62490106, з якої слідує, що після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , в Мостиській державній нотаріальній конторі Львівської області заведено спадкову справу №347/2010; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 16.11.2020р. №62490102, згідно якої спадкова справа після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] в нотаріальній конторі не заводилась; інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 16.11.2020р. №62490103, з якої слідує, що спадкодавцем [PERSON] за життя заповіт не складався. Просив розглядати дану справу у його (представника) відсутності. Оскільки розгляд справи відбувся за відсутності учасників справи, то відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У ч.4 ст.206 ЦПК України зазначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.200, 206 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні підготовчого засідання. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] відкрилась спадщина внаслідок смерті [PERSON] . Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ;Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК України в редакції 1963 року спадкування здійснюється за законом і за заповітом. Спадкування за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Згідно із ст. 534 ЦК України 1963 року кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст.530 ЦК України 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ст.548 ЦК України 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст.548, 549 ЦК України 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2)якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст.549 ЦК України спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Отже, оскільки спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , то відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України на вказані правовідносини поширюється дія ЦК УРСР від 18.07.1963 року. До складу спадщини [PERSON] входить право власності на землю (середню земельну частку) площею 1,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території с.Боратичі Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), відповідно до Сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №6985 від 14.05.1997р., зареєстрованого в Книзі записів сертифікатів на право приватної власності на землю (середню земельну частку) за №257. Спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту, спадкування здійснюється за законом. [PERSON] є рідною сестрою померлої (спадкодавиці) [PERSON] та у відповідності до вимог ст.530 ЦК України 1963 року - спадкоємцем другої черги спадкування за законом спадщини, що відкрилась внаслідок її смерті. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 24.10.2019 року №590, - спадкодавиця [PERSON] , котра померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована в с.Боратичі Мостиського району Львівської області. Після смерті [PERSON] , її рідна сестра [PERSON] (матір позивачки) стала доглядати за житловим будинком, обробляти земельну ділянку, сплачувати комунальні платежі. У відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР суд розцінює такі дії останньої як вступ у фактичне володіння і управління спадковим майном, тобто приходить до висновку, що вона вчинила дії, які свідчать про прийняття спадщини. Згідно повідомлення Мостиської державної нотаріальної контори Львівської області від 17.11.2020р. за №01-16/257, повідомлення з Львівського державного нотаріального архіву від 03.11.2020р. за №2570/01-30 та інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 28.10.2020р. №62237079 та від 16.11.2020р. №62490102 відомо, що після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , спадкова справа не заводилась. Протягом встановленого законом шестимісячного строку, що передбачений ч.2 ст.549 ЦК УРСР від 18.07.1963 року, спадкоємець [PERSON] не заявила про відмову від даної спадщини. Інших спадкоємців першої другої черги спадкування за законом, які б прийняли спадщину, судом не встановлено. Підсумовуючи, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну землю (середню земельну частку) успадкувала саме її рідна сестра [PERSON] , матір позивачки по справі. [INFO] відкрилася спадщина внаслідок смерті [PERSON] (матері позивачки). До складу\~спадщини\~спадкодавця\~ [PERSON] \~входить\~в\~тому числі\~право власності на вищевказану спірну землю (середню земельну частку) площею 1,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на території с.Боратичі Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області (правонаступником якої є Шегинівська сільська рада Мостиського району Львівської області), яку остання успадкувала після смерті своєї сестри [PERSON] . Згідно матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] за життя своїм майном не розпорядилася, заповіту не склала. У зв`язку з відсутністю заповіту спадкування здійснюється за законом. Позивачка [PERSON] є дочкою спадкодавиці [PERSON] , котра померла [INFO] , та у відповідності до вимог ст.1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Як вбачається з матеріалів справи, зокрема довідки, виданої 11.08.2010р. виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області за №400, - [PERSON] , котра померла [INFO] , на час смерті була зареєстрована та проживала за адресою: с.Боратичі Мостиського району Львівської області. На час смерті разом з нею за вказаною адресою проживали її: дочка [PERSON] (позивачка), зять [PERSON] , а також онуки, правнуки. Крім того, згідно копій сторінок спадкової справи №347/2010, заведеної після смерті [PERSON] , котра померла [INFO] , позивачка [PERSON] , як спадкоємиця за законом, звернулася в Мостиську державну нотаріальну контору із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна. Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається із приватизованої земельної ділянки площею 1,019га, розташованої на території Хідновицької сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №438607. Тобто, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, позивачка [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину, яка відкрилась після смерті спадкодавця [PERSON] . Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, які б у встановлені законом строки прийняли спадщину судом не встановлено. Підсумовуючи вищевказане, суд вважає, що належне спадкодавцю [PERSON] спадкове майно, в тому числі право на спірну землю (середню земельну частку) успадкувала саме дочка спадкодавця позивачка [PERSON] . В той же час, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спірну землю (середню земельну частку) позивачка не може в позасудовому порядку в повній мірі оформити свої спадкові права, у зв`язку із чим звернулася до суду із зазначеним позовом. Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією свідоцтва про смерть [PERSON] ; копією Сертифікату на\~право приватної\~власності на\~землю (середню\~земельну частку)\~серії ЛВ\~№6985\~від 14.05.1997р.;\~копією спадкової\~справи №347/2010,\~заведеної після\~смерті [PERSON] ; інформаційною\~довідкою зі\~Спадкового реєстру\~(спадкові\~справи та\~видані на\~їх підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину)\~від 16.11.2020р.\~№62490106,\~з якої\~слідує,\~що після\~смерті [PERSON] ,\~яка померла\~ [INFO] ,\~в Мостиській\~державній нотаріальній\~конторі Львівської\~області заведено\~спадкову справу\~№347/2010;\~інформаційну довідку\~зі Спадкового\~реєстру (спадкові\~справи та\~видані на\~їх підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину)\~від 16.11.2020р.\~№62490102,\~згідно якої\~спадкова справа\~після смерті\~ [PERSON] ,\~котра померла\~ [INFO] \~в нотаріальній\~конторі не\~заводилась;\~інформаційною довідкою\~зі Спадкового\~реєстру (заповіти/спадкові\~договори)\~від 16.11.2020р.\~№62490103,\~з якої\~слідує,\~що спадкодавцем\~ [PERSON] \~за життя\~заповіт не\~складався;копією довідки, виданої виконавчим комітетом Хідновицької сільської ради Мостиського району Львівської області від 24.10.2019 року №590, - про склад сім?ї на час смерті спадкодавиця [PERSON] , котра померла [INFO] ; копією довідки №944/21-30-06-25, виданої Старосамбірським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану від 12.08.2020р., якою родинних відносин між померлими [PERSON] та [PERSON] ; копією паспорта позивачки [PERSON] ; іншими матеріалами справи. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу\~(спадкоємці за законом). У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст. 1297 ЦК України). Оскільки у зв`язку з вищевикладеними обставинами питання про право позивачки на спірне майно (землю (середню земельну частку)) не може бути вирішено в позасудовому порядку, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання за нею (позивачкою) права на вищевказане майно. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положення ст.ст.81, 131 ЗК України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування. Згідно ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 N7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. З врахуванням викладеного, зокрема того, що судом достовірно встановлено, що позивачка є спадкоємцем першої черги спадкування за законом спадщини, яка відкрилась внаслідок смерті спадкодавця [PERSON] ; вона у передбачений законом спосіб (строк і порядок) прийняла дану спадщину; інших спадкоємців\~першої черги\~спадкування за\~законом,\~які б\~у встановлений\~законом строк\~прийняли спадщину,\~судом не\~встановлено; до складу спадщини спадкодавця [PERSON] входить право на зазначену землю (середню земельну частку), яку остання успадкувала в порядку спадкування за законом після смерті своєї сестри [PERSON] та яка належала останній; право на спірну землю було посвідчене Сертифікатами на право приватної власності на землю (середню земельну частку), виданим і зареєстрованим у встановленому законом порядку, однак оригінал такого втрачено, суд приходить до висновку, що обраний позивачкою спосіб захисту своїх порушених прав як визнання за нею права на спадкове майно є таким, що відповідає характеру спірних правовідносин сторін та характеру самих порушених прав позивача, а тому може бути застосований судом. Узагальнюючи, суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою [PERSON] права на спірну землю (середню земельну частку) в порядку спадкування за законом після смерті матері - спадкодавця [PERSON] , котра померла [INFO] .

Outcome: approved