Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

У листопаді 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовною заявою до Микільської сільської ради Світловодського району про визнання права власності на земельну ділянку (пай) із резервного фонду розпайованих земель сільськогосподарського призначення колишньої агрофірми «Русь» та ТОВ «Микільське», розташовану на території Микільської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. Зазначала, що з 1965 року по 1996 рік вона працювала в колгоспі імені 40-річчя Жовтня, розташованого на території Микільської сільської ради Світловодського району, який був реорганізований у агрофірму «Русь», пізніше в Товариство з обмеженою відповідальністю «Микільське». Посилаючись на трудову книжку колгоспника, пенсійне посвідчення та паспорт, вказала, що є колгоспним пенсіонером, але після розпаювання земель сільськогосподарського призначення агрофірми «Русь» та ТОВ «Микільське» її не було включено у списки осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю). Крім цього, посилаючись на тривалу хворобу та необізнаність у земельному законодавстві позивачка також просила суд поновити їй позовну давність для звернення в суд з даним позовом. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала з вищезазначених підстав, пояснила, що постійно мешкала в селі Золотарівка, і під час розпаювання колгоспних земель їй відмовили в наданні земельної ділянки, так як вона не була членом КСП. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направив до суду листа про розгляд справи за його відсутності, з позовом згідний. В судовому засіданні досліджено надані позивачкою копії документів: · копія паспорта позивачки [PERSON], [INFO], з якої видно, що позивачка народилася та зареєстрована в с. Золотарівка Світловодського району; · копія довідки, за період з 15 квітня 1988 року по 03 вересня 1996 року, з якої видно, що 15 квітня 1988 року в порядку переводу прийнято кладовщиком Світловодського Агротехоб'єднання звідки звільненна за скороченням штатів 06 червня 1994 року; з 25 лютого 1995 року по 24 травня 1996 року призначалася допомога по безробіттю; 19 липня 1996 року прийнята на роботу охоронником-контролером у Світловодському райагротехсервісі і 03 вересня 1996 року звільнена за власним бажанням; · копія довідки директора ВК ТОВ «Нікольське» від 22 листопада 2005 року з якої видно кількість вироблених вихододнів [PERSON] у 1994 році становить 94 з 240, у 1995 році 34 з 240, у 1996 році 28 з 240; · копія листа Світловодського міжрайпрокурора від 04 травня 2011 року на заяву [PERSON] про не включення до списку членів агрофірми «Русь», які мають право на одержання сертифікату на земельну частку (пай), з якого слідує, що прокурорською перевіркою встановлено, що розпаювання земель колективної власності агрофірми «Русь» (к-п 40 річчя Жовтня) проведено у 1997 році спеціально створеною комісією. У списку членів агрофірми «Русь», які мали право на отримання земельного паю, станом на 18 вересня 1995 року, [PERSON] відсутня, сертифікат на земельну частку (пай) їй не видавався; · копія пенсійного посвідчення з якого видно, що [PERSON] 06 березня 1997 року призначена пенсія по інвалідності 2-ї групи загального захворювання. · Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що в задоволенні її позовних вимог слід відмовити з таких підстав. Так, перевіряючи пояснення позивачки, суд витребував відомості від Микільської сільської ради Світловодського району, Управління Пенсійного фонду України у Світловодському районі, Управління Держземагенства Світловодського району, ВК ТОВ «Нікольське». З наданих Микільською сільською радою відомостей видно, що [PERSON] працювала колгоспником колгоспу 40-річчя Жовтня з 1967 по 1981 рік, в агрофірмі «Русь» працювала у 1994-1996 роках, і кількість вироблених вихододнів [PERSON] у 1994 році становить 94 з 240, у 1995 році 34 з 240, у 1996 році 28 з 240. З наданих Управлінням Пенсійного фонду України у Світловодському районі відомостей видно, що 16 квітня 1997 року [PERSON] призначена пенсія по інвалідності 2-ї групи внаслідок загального захворювання. З наданої копії трудової книжки колгоспника [PERSON] видно, що її прийнято на роботу в колгосп імені 40 річчя Жовтня 03 березня 1967 року, з колгоспу вона за заявою вибула 30 січня 1981 року; позивачка працювала кладовщиком у Світловодській райсільгосптехніці з 16 лютого 1981 року по 01 квітня 1984 року; працювала кладовщиком в Світловодському райагропромснаб з квітня 1984 року по 15 квітня 1988 року, 15 квітня 1988 року в порядку переводу її прийнято кладовщиком Світловодського Агротехоб'єднання звідки її звільнено за скороченням штатів 06 червня 1994 року; з 25 лютого 1995 року по 24 травня 1996 року позивачці призначалася допомога по безробіттю; 19 липня 1996 року вона прийнята на роботу охоронником-контролером у Світловодському райагротехсервісі і 03 вересня 1996 року звільнена за власним бажанням. З копії довідки директора ВК ТОВ «Нікольське» від 22 листопада 2005 року видно, що [PERSON] з 01 січня 1994 року по 31 грудня 1996 року перебувала членом агрофірми «Русь». Вказана довідка має позначку - "Дані потребують додаткової перевірки на місці". Судом вживалися заходи, щодо перевірки достовірності даних зазначених у довідці про роботу позивачки у вказаний період в агрофірмі «Русь», проте конверт з запитом суду повернувся з відміткою пошти, що ВК ТОВ «Нікольське» в с. Микільске не знаходиться, отже, достовірно встановити, що [PERSON] могла працювати на зазначеному підприємстві, можливим не виявилося. Разом з тим, з досліджених документів видно, що в період з 1994 по 1996 роки [PERSON] працювала: з 15 квітня 1988 року до 06 червня 1994 року у Світловодському Агротехоб'єднанні, яке не є правонаступником КСП, з 25 лютого 1995 року по 24 травня 1996 року знаходилася на обліку у Світловодському центрі зайнятості, отже в силу Закону України «Про зайнятість населення» вона не могла в цей час працювати, з 19 липня 1996 року працювала у Світловодському райагротехсервісі, яке не є правонаступником КСП, по 03 вересня 1996 року та звільнена за власним бажанням. За результатами огляду МСЕК від 06 березня 1997 року їй призначено пенсію по інвалідності загального захворювання. Досліджені судом документи спростовують доводи позивача про те, що вона як постійний працівник працювала в агрофірмі «Русь» на час розпаювання земель. Вказані документи також свідчать, що [PERSON] не є пенсіонером агрофірми «Русь», оскільки їй призначено пенсію по інвалідності в зв'язку з загальним захворюванням у віці 47 років. За Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08 серпня 1995 року №720 право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, які входили до складу названих підприємств (КСП) на момент паювання землі і яких було внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю, зокрема, постійні працівники - члени КСП та пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами. Виходячи зі змісту ст.ст. 22, 23 Земельного Кодексу України (1990) та Указу Президента від 08 серпня 1995 року №720/95 у таких випадках особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: перебування в членах КСП, включення до списку осіб, долучених до Державного акта на право колективної власності на землю, одержання КСП цього акта. Судом встановлено, що [PERSON] не працювала постійно в агрофірмі «Русь», отже не входила до складу КСП на момент паювання землі, як постійний працівник агрофірми, і тому не була включена у доданий до Державного акта на землю список громадян - членів агрофірми «Русь", їй не видавався сертифікат на земельний пай, а тому, оскільки вона не була постійним членом агрофірми «Русь» на час отримання землі у колективну власність, тому вона і не могла брати участь у паюванні земель КСП за Державним актом, виданим агрофірмі «Русь». На підставі викладеного суд визнає позовні вимоги не доведеними, а відтак в їх задоволенні належить відмовити. Оскільки позивачка є інвалідом 2-ї групи загального захворювання, то відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: dismissed