Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-15 00:00:00

12.10.2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту її постійного проживання зі спадкодавцем, чоловіком [PERSON], який помер 14 грудня 2016 року, по вул.Центральна,55 в м.Красилів Хмельницької області, на час відкриття спадщини. В обґрунтування вимог вказала, що за віком та станом здоровя її чоловік [PERSON], який потребував сторонньої допомоги, та вона переїхали на проживання в [INFO], в житловому будинку, розташованого по сусідству із їх дочкою. 14.12.2016 року [PERSON], який на день смерті проживав [INFO], помер. Після його смерті відкрилась спадщина, на яку вона, як спадкоємець за законом, має право. Вона спадщину прийняла відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки на день смерті чоловіка проживала разом з ним без реєстрації по вул.Центральна,55 в м.Красилів Хмельницької області. Зазначила, що позбавлена можливості оформити спадкові права оскільки її спільне проживання із чоловіком на час його смерті здійснювалося без реєстрації за однією адресою. В ході розгляду справи представник заявника [PERSON]А заявлені вимоги підтримав Заінтересовані особи [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, направили до суду заяви, в яких просили справу розглянути без їх участі, вимоги [PERSON] визнали. Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, ознайомившись із письмовими доводами заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини знайшов своє підтвердження в суді. Так, згідно з п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що [PERSON] помер 14 грудня 2016 року, що підтверджується даними свідоцтва про його смерть, серії І-БВ №294849, виданого 14 грудня 2016 року Красилівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (а.с.6). [PERSON], заявник по справі, є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про одруження (а.с.7). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на право на земельну ділянку площею 0,8511 га., розташовану на території Вікнинської сільської ради Білогірського району Хмельницької області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.8). За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. З акту встановлення проживання від 23.01.2018 року та акту обстеження №12/11 від 18.12.2017 року слідує, що [PERSON], яка зареєстрована в [INFO], фактично проживала спільно із чоловіком [PERSON] на час його смерті (14.12.2016 року) по вул. Центральна,55 в м.Красилів Хмельницької області (а.с.а.с.33,). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] з жовтня 2016 року і по день смерті її чоловіка [PERSON] проживала разом з ним по вул. Центральна,55 в м.Красилів Хмельницької області. Становлення факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті та відкриття спадщини, по вул. Центральна,55 в м.Красилів Хмельницької області, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. [PERSON], будучи спадкоємицею після смерті чоловіка [PERSON], на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, у шестимісячний термін не заявила про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. На підставі наведеного,

Outcome: approved