Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

04.08.2015р. до Зачепилівського районного суду надійшов позов [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОФАГРО» про витребування земельної ділянки із незаконного користування, в якій позивач зазначив, що з 2007р. на підставі договору оренди землі без номеру від 01.04.2008р., який зареєстровано 30.09.2008р. ТОВ «ПРОФАГРО» обробляється земельна ділянка розташована на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, яка належить позивачу на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Договір укладено строком на 5 років, термін дії якого закінчився у 2013р., враховуючи дату реєстрації. Позивач у 2015 р. вирішив самостійно обробляти свою земельну ділянку, проте перед початком весняно-польових робіт дізнався про те, що існує додаткова угода від 15.10.2011р. до договору оренди землі в якій міститься відмітка про її нібито державну реєстрацію у Зачепилівському відділі Держкомзему Харківської області про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 14.03.2012р. за № 632228254001631, екземпляр якої позивачу не надавався та не підписувався ним. Тому, позивач звернувся до суду з вимогами витребувати із незаконного користування ТОВ «ПРОФАГРО» належну позивачу земельну ділянку сільськогосподарського призначення, розташовану на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір при зверненні до суду з позовом. 20.08.2015р. по справі було постановлено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволено у повному обсязі. За заявою представника відповідача [PERSON] від 21.09.2015р. ухвалою суду від 06.10.2015р. заочне рішення від 20.08.2015р. скасовано, а справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання представник позивачів Мокроусов Ю.С. не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти постановляння по справі повторного заочного рішення не заперечував. Представник відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не надав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи: -квитанцію про сплату судового збору; -позовну заяву; -копію паспорту позивача та РНОКПП; -копію державного акту про право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 27.12.2002р.; -копію довіреності представника від 04.12.2014р.; -копії поштової квитанції та довідки Укрпошти від 20.08.2015р.; -лист РС Зачепилівського РУЮ від 18.08.2015р. №494/03.10-19; -заяву представника відповідача від 21.09.2015р.; -копію договору оренди від 20.04.2007р., який зареєстровано 09.11.2009р.; -копію додаткової угоди від 05.10.2011р.; -заяви представника позивача від 20.10.2015р.; вважає, що під час вирішення справи слід керуватися наступними нормами матеріального права: -ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»; -ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу»; -ст. 125 Земельного кодексу України: «Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав»; -ч.1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 16.03.2010р. : «Державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав»; -п.2 ч.1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 16.03.2010р. : «Обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам…, а саме: 2) …право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис)…»; -ст. 152 Земельного кодексу України: «1. Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. 2. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. 3. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів»; -ст. 1212 ЦК України: «Особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. 2. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. 3. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння». Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки, що підтверджується копією державного акту на право приватної власності позивача на землю. З наданої відповідачем копії додаткової угоди до договору оренди, яку укладено 15.10.2011р. вбачається, що ця додаткова угода зареєстрована 14 березня 2012р. за №632228254001628, про що у Державному реєстрі земель вчинено відповідний запис. Проте, листом РС Зачеплівського РУЮ Харківської області від 18.08.2015р. №494/03.10-19, з якого вбачається, що реєстраційні дії щодо державної реєстрації додаткової угоди про продовження строку дії договору оренди землі, який раніше було укладено між позивачем та відповідачем, не проводились. Позивач вказує, що відповідач продовжує використання земельної ділянки, і суд вважає це твердження достовірним, так як відповідач не спростував його своїми доказами. За таких обставин, суд вважає, що запис у додатковій угоді про продовження терміну дії договору оренди землі є нечинним, так як не виконано дії по його обов'язковому внесенню в Державний реєстр. Отже, державна реєстрація права оренди землі відповідачем не здійснена у порядку, встановленому законом, що свідчить про те, що відповідач користується землею позивача без достатніх правових підстав. Тому, суд вважає, що право позивачів на землю є порушеним відповідачем, який не довів правомірності своїх дій щодо використання земельної ділянки, яка належить позивачу. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд присуджує на користь позивача понесені ним і документально підтверджені витрати у повному обсязі з відповідача - ТОВ "ПРОФАГРО". На підставі викладеного,

Outcome: approved