Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

04.03.2020 року до суду звернулася [PERSON] із вказаною позовною заявою, в якій зазначає, що 02 червня 2011 року Літинським районним судом Вінницької області з відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] по 400 грн. на кожну дитину. Вказує, що станом на прийняття рішення судом прожитковий мінімум на дитину до 6 років становив 832 грн., тому розмір аліментів відповідав вимогам встановленим Сімейним кодексом України. Позов мотивує тим, що на даний час кожна дитина є старшою шестирічного віку, а тому згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет на 2020 рік» прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2020 року становить 2218 грн. Крім того вказує, що тих коштів, яких надає відповідач, недостатньо для утримання дітей. Тому змушена звернутися до суду з вказаним позовом і просить змінити розмір стягуваних аліментів і стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частки від всіх його доходів (заробітку), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення ними повноліття. Також просить вирішити питання щодо розподілу судових витрати на надання правничої допомоги в розмірі 1600 грн. Представник позивача [PERSON] адвокат Заєць Б.В. в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у відсутність позивача та представника. Позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, відповідно до якої просить розгляд справи проводити у його відсутність. Позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Так, відповідно до рішення Літинського районного суду Вінницької області від 02 червня 2011 року (а.с.7) з відповідача [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] стягнуто аліменти в твердій грошовій сумі по 400 грн. на кожну дитину, щомісячно. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.8) та свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] (а.с.9) сторони по справі зазначені їх батьками. Відповідно до копії довідки Середньої загальнооствіньої школи 1-3 ступенів с. Уладівка Літинського району Вінницької області за №30 від 27.02.2020 р. (а.с.10) [PERSON] харчується у шкільній їдальні за батьківську плату. Відповідно до копії Декларації поданої відповідачем за 2018 р. (а.с.11-14) встановлено, що останній має постійне місце роботи і зазначений річний розмір доходу. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, стан; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства»). Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.192 СК України розмір аліментів визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду в разі зміни матеріального стану. Суд враховує п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року, в якому судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст.181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ст.ст.183,184 СК України, за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3ст. 181 СК України). У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час розмір аліментів, що стягується з [PERSON] є значно нижчим ніж встановлений законом мінімальний розмір аліментів для дитини відповідного віку, а тому розмір стягуваних аліментів необхідно змінити і стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки від всіх його доходів (заробітку), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.133 ЦПК України суд вирішує питання щодо стягнення витрат на правничу допомогу.

Outcome: approved