Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому зазначає, що вона є власником житлового будинку №9, розташованого по вул.. 8 Березня в м. Генічеськ Херсонської області. У житловому будинку позивача окрім неї зареєстровані відповідачі по справі [PERSON], який є сином позивача, [PERSON] невістка та їхні діти. Разом з тим, як вказує позивач, з 2006 року відповідачі змінили місце свого проживання та на протязі тривалого часу не користується цим житловим приміщенням, хоча продовжують бути зареєстрованим за вказаною адресою. Вказує, що реєстрація відповідачів за місцем її проживання у належному їй будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду, а також створює перешкоди у розпорядження своєю власністю. В судовому засіданні позивач, вимоги заявлені у позові підтримала повністю, посилаючись на обставини викладені у ньому. Додатково пояснила, що її син та його сімя з 2006 року проживають в [INFO] та з вказаного часу за місцем реєстрації не проживають. Вказує, що оскільки останні понад рік не проживають у належному їй будинку, то з урахуванням ст.ст. 71, 72 ЖК України є такими особами, що втратили право користування жилим приміщенням. Вважає, що відповідачами порушується її право на вільне користування та розпорядження власністю, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком №9, розташованого по вул.. 8 Березня в м. Генічеськ Херсонської області. Відповідачі - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою позивача по справі та їй відомо, що син позивачки та його сімя, протягом десяти років за вказаною адресою не проживають, оскільки виїхали на постійне місце проживання до АР Крим. Свідок [PERSON] дала аналогічні пояснення. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані в житловому будинку №9, який розташований по вул.. 8 Березня в м. Генічеськ Херсонської області та який на праві приватної власності належить [PERSON], але фактично в будинку не проживають з 2006 року з причин зміни міста проживання. Перешкод відповідачам в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідачі без поважних на то причин в зазначеному будинку не мешкають, тобто не використовують житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізували своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 405 ЦК України втратили право користування будинком №9, який розташований по вул.. 8 Березня в м. Генічеськ Херсонської області. Також судом визнається, що реєстрація відповідачів в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні та розпорядженні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком позивача.

Outcome: approved