Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

06.12.2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача, третьої особи, в якому зазначив, що 29.07.2013 року на автодорозі з м. Донецька в м. Гуляйполе Запорізької області з вини водія [PERSON] (далі Відповідач), була скоєна дорожньо-транспортна пригода ( далі- ДТП). Відповідач керував автомобілем [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] (далі третя особа). Далі в позові зазначено, що на дату скоєння цієї пригоди відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правої відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина відповідача у скоєнні вищезазначеного ДТП підтверджується вироком Великоновосілковського районного суду Донецької області від 17.12.2013 року та матеріалами справи про адміністративне правопорушення. В результаті зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль «Chevrolet Optra», державний номер [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON] (далі потерпіла особа-1) Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб становить 48194,69 грн., відповідно до Звіту про оцінку матеріальної шкоди від 04.09.2013 року № 204/13-08. Крім того, водій потерпілої особи-1 [PERSON] (далі потерпіла особа-2), отримав тілесні пошкодження здоровя, що підтверджується виписним епікризом № 2490 лікаря та довідкою про термін тимчасового лікування непрацездатності від 16.08.2013 року. Розмір завданої шкоди потерпілій особі-2 згідно розрахунку шкоди, повязаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілого від 05.02.2014 року в сумі 5635,94 грн. та розрахунком мінімального розміру відшкодування шкоди, повязаної з лікуванням від 05.02.2014 року в сумі 726,43 грн. Всього сума шкоди складає 6362,37 грн. Зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілим особам. Потерпіла особа з метою отримання відшкодування звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з відповідною заявою. Договірних зобовязань між позивачем, потерпілою особою, відповідачем не виникало. Відповідно до п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обвязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону, позивач відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоровю та майну третіх осіб підчас ДТП. У звязку з настанням події, передбаченої п.п. а) п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обвязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі-1 згідно наказу № 852 від 11.02.2014 року та платіжного доручення в розмірі 40162,24 грн. Потерпілій особі-2. згідно наказу № 1020 від 14.02.2014 року та платіжного доручення від 19.02.2014 року № 869 в розмірі 6362,27 грн. Крім того, згідно акту виконаних робіт, рахунку № 21423 платіжним дорученням № 4059 від 19.11.2013 року за послуги аварійного комісару позивачем перерахована сума 1389,00 грн. Всього затрати позивача складають 47913,61 грн. Позивач звернувся до відповідача з листом № 3/1-05/4873 від 13.02.2014 року про компенсацію витрат в добровільному порядку, але відповідач добровільно не відшкодував потерпілим особам суми шкоди. Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі заступника генерального директора [PERSON] 27.09.2012 року уклало контракт про надання правової допомоги № 67 з ТОВ «ТАЛІОН», в особі генерального директора [PERSON], взяло на себе зобовязання виконання правової допомоги по всім питанням повернення суми витрат відшкодування в порядку регресу, повязаних з виплатою страхового відшкодування. Так, як генеральний директор ТОВ «ТАЛІОН» [PERSON] має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 262 від 14.02.1996 року з нею також Моторне (транспортне) стархове бюро України уклало договір про надання юридичних послуг від 09.06.2009 року. Згідно ст.. 12 Закону України «Про адвокатуру», ст..ст. 79,84 ЦПК України, позивач уклав договір про надання правових послуг з адвокатом, витрати які несе позивач при зверненні до суду за послуги адвоката є судовими витратами та підлягають сплаті. Послуги адвоката на підставі контракту від 27.09.2012 року № 67 про надання правових послуг по вищезазначеній справі складають 2000,00 грн. Прохають суд стягнути з [PERSON] на користь Моторного (транспортного) стархового бюро України матеріальну суму шкоди 47913,61 грн. та судові витрати за оплату судового збору 1378,00 грн. та за надання правових послуг 2000,00 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмові заяви (а.с. 57,58,98) про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав, прохав їх задовольнити, подав письмові пояснення (а. с. 94). Справа розглянута без їх участі, проти чого не заперечували учасники процесу.. Відповідач та його представник позовні вимоги визнали частково, про що подали суду письмову заяву від 16.01.2017 року, в якій зазначили, що позовні вимоги позивача відповідач визнає в частині стягнення з нього витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 47913,61 грн., а також витрат на оплату судового збору у розмірі 1378,00 грн. і не визнає позовних вимог про відшкодування витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 2000, 00 грн. Зазначений факт пояснюється наступним: відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать окрім іншого, витрати на правову допомогу. Згідно до ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З вказаних норм ЦПК України випливає, що зазначені витрати (судові витрати) мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з матеріалів справи, позивач не надав до суду будь-яких платіжних документів (платіжних доручень, квитанцій, чеків, тощо), які б підтверджували оплату послуг адвоката [PERSON] Таким чином, вимога щодо стягнення з нього на користь позивача витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 2000,00 грн. є безпідставною і не підлягає задоволенню. Аналогічні правові позиції підтримуються Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, про що у п. 48 своєї постанови «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року № 10 зазначає: «Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних з наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат». Прохав позовні вимоги позивача в частині стягнення з нього витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 47913,61 грн., а також витрат на оплату судового збору у розмірі 1378,00 грн. задовольнити. У задоволенні позовних вимог позивача про стягнення з нього витрат на оплату послуг адвоката у розмірі 2000,00 грн відмовити (а.с. 64-65). В судовому засіданні 13.02.2017 року відповідач подав письмову заяву (а. с. 100), в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений (а. с. 56,92), справа розглянута без його участі на підставі наявних в ній доказів, проти чого не заперечують учасники процесу Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини: Згідно копії вироку Великоновосілківського районного суду Донецької області від 17.12.2013 року у справі № 220/1737/13-к н/п 1-кп/ 220/133/13, [PERSON] визнано винним в скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у вигляді двохсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що еквівалентно 3400,00 грн. в дохід держави без позбавлення права керування транспортними засобами. (а. с. 7). Згідно відомості № 9238466 від 15.08.2013 року про дорожньо-транспортну пригоду, місце скоєння ДТП: на дорозі О. Обласна дорога місцевого значення 20 км. 500 м. Привязка на тарсі: Зі сторони смт. В-Новосілка у напрямку м. Курахове. Дата та час скоєння: 29.07.2013 року о 08:30 годині. Учасники ДТП: легковий CHEVROLET OPTRA», номерний знак: АН3871АТ, № кузова: KL1JM52324K974173, який належить [PERSON], що мешкає за адресою: Донецька область, Великоновосілківський район, [PERSON], вул. Октябрська, 1/18. Водій: [PERSON], Медична допомога надавалася: амбулаторне лікування. Учасник ДТП: [PERSON], адреса: Запорізька область, Гуляйпільський район, м. Гуляйполе, вул. Леніна, 197, легковий ВАЗ 21134, номерний знак: АР9632ВВ, №. кузова: ХТА21134084508267, що належить [PERSON], що мешкає: Запорізька область, Гуляйпільский район, м. Гуляйполе, вул. Цвітна, 12/1. Медична допомога надавалася: амбулаторне лікування. (а. с. 8). Згідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста № 204/13-08, КТС: Chevrolet Optra AT, реєстраційний номер: АН 3871АТ від 04.09.2013 року, вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля Chevrolet складає 48194,69 грн.(а. с. 9-19). Згідно калькуляції/висновку № 1538 від 04.09.2013 року № справи 1538, вартість робіт становить 11676,00 грн., пофарбування становить 7715,00 грн., вартість запчастин становить 48819,00 грн, загальна сума вартості ремонту становить 68210,79 грн. (а. с. 20-24). Згідно довідки МТСБ України № 1 від 06.02.14 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати за підтверджену шкоду майну становить 40162,24 грн. (а. с. 27). Відповідно до наказу № 852 від 11.02.2014 року Моторного (страхового) бюро України, відповідно до статті 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», фінансовомууправлінню до сплати потерпілій особі-1 - [PERSON] 40162,24 грн. (а. с. 26). Згідно довідки МТСБ України № 1 від 05.02.2014 року мпро розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих, сума до сплати за витрати на лікування, тимчасову втрату працездатності становить 6362,37 грн. (а. с. 37). Відповідно до наказу № 1020 від 14.02.2014 року Моторного (страхового) бюро України, відповідно до статті 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», фінансовому управлінню до сплати потерпілій особі-2 - [PERSON], 6362,37 грн. (а. с. 36). Згідно платіжного доручення № 869 від 19.02.2014 року, Моторне транспортне (страхове) бюро України сплатило кошти у рахунок страхового відшкодування згідно наказу № 1020 від 14.02.2014 року [PERSON], у сумі 6362 грн. 37 коп.(а. с. 38) Згідно акту виконаних робіт, рахунку № 21423 платіжним дорученням № 4059 від 19.11.2013 року, Моторне транспортне (страхове) бюро України сплатило кошти за послуги аварійних комісарів у сумі 1389,00 грн (.а. с. 41) Згідно листа Моторного (транспортного) страхового бюро України № 3/1-05/4873 від 13.02.2014 року, [PERSON] було запропоновано у добровільному порядку до 13.03.2014 року сплатити розмір заподіяної шкоди з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди у сумі 47913,61 грн.(а. с. 42). Цивільно-правова відповідальність відповідача по справі [PERSON] застрахована не була. Позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю та майну третіх осіб. Відповідно до ст.. 1191 ЦК України та п. 38.2.1 ст. 38 вищезазначеного закону передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~ \~Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~\~ Згідно до ч.4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок суду у кримінальному провадженні обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. \~\~\~\~\~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. \~\~\~\~\~\~ Суд, відповідно до вимог ст.ст. 212, 213 ЦПК України, ухвалює рішення на підставі наявних у справі доказів. Крім того, Моторне (транспортне) страхове бюро України в особі заступника генерального директора [PERSON] 27.09.2012 року уклало контракт про надання правової допомоги № 67 з ТОВ «ТАЛІОН», в особі генерального директора [PERSON], взяло на себе зобовязання виконання правової допомоги по всім питанням повернення суми витрат відшкодування в порядку регресу, повязаних з виплатою страхового відшкодування (а. с. 43-46). Так, як генеральний директор ТОВ «ТАЛІОН» [PERSON] має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 262 від 14.02.1996 року (а. с. 48) з нею також Моторне (транспортне) стархове бюро України уклало договір про надання юридичних послуг від 09.06.2009 року (а. с. 47). Згідно ст.. 12 Закону України «Про адвокатуру», ст..ст. 79,84 ЦПК України, позивач уклав договір про надання правових послуг з адвокатом, витрати які несе позивач при зверненні до суду за послуги адвоката є судовими витратами та підлягають сплаті. Послуги адвоката на підставі додаткової угоди № 34 контракту від 27.09.2012 року № 67 (а. с. 46) про надання правових послуг по вищезазначеній справі складають 2000,00 грн. \~\~\~\~ Враховуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню А тому позов підлягає задоволенню, як такий, що ґрунтується на законі, підтверджений встановленими обставинами та перевірений наданими доказами. Суд, вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, виходить з наступного. Судом встановлено, що позивач у справі відповідно до п. 1 ч.2 ст.4 Закону України Про судовий збір за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру сплатив судовий збір. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому судовий збір у сумі 1378 грн., який був сплачений позивачем при подачі позовної заяви підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. До суду від відповідача подано заяву від 16.01.2017 року про розстрочення виконання рішення (а. с. 78-79), в якій він зазначив, що не має постійного доходу, є донька [INFO], у нього немає нерухомого майна, а тому є підстави для розстрочення виконання судового рішення. В судовому засіданні відповідач та його представник не наполягали на задоволенні клопотання, а тому воно не підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.. 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Крім того, за ч. 1 ст. 373 ЦПК України, за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо, тощо), за заявою сторони виконавчого провадження суд, який видав виконавчий документ у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, що не перешкоджає відповідачу в подальшому звернутися до суду з клопотанням. Слід зазначити, що цивільним процесуальним законодавством України не передбачено можливість відстрочення винесення рішення по справі, а тому в цій частині клопотання відповідача є безпідставним.

Outcome: approved