Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

05.07.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що з 23.01.2010 р. вона з відповідачем перебувають у шлюбних відносинах. Від спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, подружні відносини між ними фактично припинені, проживають окремо, основною причиною розпаду сімї є постійне фізичне насилля, постійні побої чоловіка, різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і планів на спільне життя., тому просить розірвати шлюб з відповідачем та визначити місце проживання дітей з матірю, оскільки син [PERSON] на даний час проживає з відповідачем. Позивачка [PERSON] при розгляді справи уточнила позовні вимоги і згідна, щоб неповнолітній син [PERSON] проживав з відповідачем, а неповнолітня дочка [PERSON] залишилася проживати з нею. В частині розірвання шлюбу просить таке задоволити та не надавати строк для примирення. Відповідач [PERSON] на розгляд справи не зявився. Згідно протоколу судового засідання Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, де за дорученням Міжгірського райсуду Закарпатської області було доручено допитати відповідача [PERSON], вбачається, що відповідач на розірвання шлюбу згідний. Позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей, а саме сина [PERSON] з ним, а дочки [PERSON] з матірю [PERSON] визнає в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Як убачається із встановлених судом належними доказами обставин справи, що сторони уклали між собою шлюб 23.01.2010 р., сторони як одна сім'я спільно не проживають, не підтримують подружніх стосунків, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує щодо розірвання шлюбу. За таких обставин суд констатує, що шлюб між сторонами фактично розпався, а тому є законні підстави для задоволення позову в частині розірвання шлюбу [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що під час спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час неповнолітній син [PERSON] проживає зі своїм батьком (відповідачем по справі) [PERSON] в с. Квітневе, вул.. Миру, 1, Олександрійського району, Кіровоградської області. Неповнолітня дочка [PERSON] проживає разом зі своєю матірю (позивачкою по справі) [PERSON] в [ADDRESS]. Згідно ч. 1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу,визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід врахувати також положення статті 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При розгляді справи сторони дійшли спільної згоди щодо визначення місця проживання їх неповнолітніх дітей, а саме щодо сина [PERSON] з батьком [PERSON], а дочка [PERSON] з матірю [PERSON]. Згідно з п. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У зв'язку з вище вказаними обставинами, суд вважає позов в частині визначення місця проживання неповнолітніх дітей з батьками підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовних вимогах позивачка [PERSON] просить відновити їй дошлюбне прізвище «Рущак». В суда не має підстав для відмови в задоволенні зазначеної вимоги. Судових витрат по справі не має.

Outcome: approved