Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-28 00:00:00

В грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. В обґрунтування позову з врахуванням заяв про зміну підстав позову, доповнення підстав позову, позивач вказав, що 26 липня 2003 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від спільного шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] .. За час перебування у шлюбних відносинах ним та [PERSON] було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] , ринкова вартість якої станом на 13.09.2013 року складала 319365 грн.. Згідно звіту про оцінку №2/1912 від 19.12.2018 року, ринкова вартість даної квартири станом на 14.12.2018 року становить 904600 грн.. Так як відносини подружжя, на той час, ґрунтувалися на принципі взаємної довіри, у нього не було підстав для заперечень проти оформлення права власності виключно на відповідача. У зв`язку з цим, вказане майно подружжя було зареєстровано на [PERSON] .. 12.09.2013 року між ПАТ «Промінвестбанк» та [PERSON] було укладено договір №123- 6/135-1 від 12.09.2013 року на дольову участь у фонді фінансування будівництва житлового будинку [ADDRESS] , з метою отримання у власність квартири [ADDRESS] у даному будинку. 19.12.2013 року було укладено договір про внесення змін №123-6/228 до договору №123-6/135-1 від 12.09.2013року про доплату [PERSON] за різницю площі об`єкта інвестування.? 23.04.2014 року було зареєстровано право власності на вищевказану квартиру, та видано відповідні правовстановлюючі документи на прізвище відповідача. На даний час, оскільки вони перебувають в процесі розлучення, а так як у них двоє дітей, він бажає оформити і на себе частку в їх спільній квартирі, для забезпечення насамперед їх безперешкодного проживання. Він просив відповідача мирно врегулювати їх спір щодо поділу спільного майна, шляхом укладення відповідної угоди. Однак, відповідач мирним шляхом розділити майно не бажає, що спонукало його звернутися до суду. Оскільки, майно було набуте в період шлюбу, вважає що воно належить їм як подружжю на праві спільної сумісної власності у відповідності до ст. 60 СК України. Відповідач заперечує, що спірна квартира належить їм в рівних частках, оскільки основна частина коштів, які були витрачені для її купівлі є особистими коштами та отримані нею від продажу квартири [ADDRESS] , який укладено 05.07.2013 року. Однак, [PERSON] не надано доказів того, що саме 100% суми, отриманої від продажу особистої квартири спрямовано на придбання спільної квартири. Значна частина коштів, які були зароблені ним протягом 2013-2016 року вкладалися в ремонтні роботи у квартирі [ADDRESS] . Після купівлі спірної квартири він особисто брав участь у її ремонті, проводив заміну вікон, купляв необхідні будівельні матеріали, здійснював їх доставку, проводив умеблювання квартири, придбав побутову техніку, в той час як [PERSON] перебувала фактично у декретній відпустці по догляду за їх сином [PERSON] , [INFO] , що співпадає з часом припинення нею підприємницької діяльності, тому в неї був відсутній самостійний дохід. Таким чином, оскільки квартира, яка була придбана за час шлюбу істотно збільшилась у своїй вартості в результаті спільних трудових та грошових затрат колишнього подружжя, що вбачається також і зі звіту про оцінку №2/1912 від 19.12.2018 року, який до того ж зроблений без врахування дорого вартісних невід`ємних покращень (ремонтних робіт), то вона є об`єктом права спільної сумісної власності, з огляду на що частки позивача та відповідача мають бути рівними. Висновком експерта від 29 травня 2020 року №738/020 встановлено, що: - \~ \~ \~ \~ринкова вартість квартири [ADDRESS] . Станом на 13.09.2013 року в стані від забудовника складає 318 947 грн.; - \~ \~ \~ \~ринкова вартість ремонтних робіт, в тому числі матеріалів, обладнання, устаткування, проведене у квартирі [ADDRESS] станом на 27.05.2020 року складає 383238 грн.; - \~ \~ \~ \~збільшення вартості квартири [ADDRESS] після проведення у ній невід`ємних покращень (ремонтних робіт) станом на 27.05.2020 року (дату проведення розрахунків) складає 45%. Спірна квартира була оформлена на [PERSON] однак була придбана за спільні кошти, ремонт та її благоустрій здійснювалось спільним зусиллями за рахунок спільних трудових та грошових затрат, так як після народження [INFO] сина [PERSON] , відповідач до 2018 року перебувала у декретній відпустці. Після завершення ремонту у 2016 році вони разом із дітьми переїхали у дану квартиру, де проживали до фактичного припинення шлюбних відносин та розірвання шлюбу, вели спільне господарство, здійснювали догляд за дітьми, спільно дбали про їхню власність та добробут сім`ї. Вказане свідчить, що квартира була придбана саме в інтересах сім`ї, а тому є спільною сумісною власністю. Укладаючи Договір №123-6/135-1від 12.09.2013 року про участь у фонді фінансування будівництва [PERSON] не була позбавлена можливості вказати в Договорі, що кошти, чи їх частина, що передані Управителю для здійснення будівництва будинку є її особистою власністю, і що після оформлення права власності на збудовану квартиру така буде використовуватись у власних, не пов`язаних із сім`єю цілях. Крім того, відсутні докази на підтвердження тієї обставини, що отримані від продажу квартири кошти були витрачені саме на купівлю спірної частки квартири, а не на інші потреби, або на потреби сім`ї, враховуючи ще й те, що такі кошти передані їй покупцем до укладення договору купівлі-продажу отриманої в дар квартири, і внесені на рахунок ПАТ «Промінвестбанк» більш як через два місяці після її нотаріального посвідчення. Теоретичні припущення купівлі спірної частки квартири за отримані кошти не можуть бути взяті до уваги, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З врахуванням вищевикладеного, позивач [PERSON] просить визнати за ним право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] . В лютому 2019 року [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в обґрунтування якого вказала, що 26.07.2003 року між нею з відповідачем було укладено шлюб, від якого народилася донька - [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Під час перебування у шлюбі, нею та ПАТ « Промінвестбанк» було укладено договір № 123-6/135-1 про участь у фонді фінансування будівництва, згідно якого ПАТ «Промінвестбанк» взяв зобов`язання по спорудженню 9-поверхового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Вищевказаний договір був укладений з метою отримання у власність квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п.1.2 вищевказаного договору [PERSON] передала в управління грошові кошти у розмірі 316404 грн. ПАТ «Промінвестбанк» для здійснення фінансування будівництва закріпленого за [PERSON] об`єкту інвестування, а саме квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 19.12.2013року між [PERSON] та ПАТ « Промінвестбанк» було укладено договір про внесення змін № 123-6/228 до договору №123- 6/135-1 про участь у фонді фінансування будівництва. Відповідно до п.1 вказаного договору у зв`язку з тим, що фактична площа об`єкта інвестування - квартири [ADDRESS] , згідно з даними Хмельницького бюро технічної інвентаризації, більша за проектної, зазначеної у Головному договорі на 0, 070 кв. м. та становить 75,50 кв. м. було здійснено доплату за різницю площі шляхом перерахування грошових коштів у сумі 2961 грн. на рахунок Фонду Фінансування будівництва. Про сплату вищевказаних сум нею свідчать квитанції від 13.09.2013 року про сплату 316 404 грн., а також квитанція від 20.12.2013 року про сплату 2961 грн.. Вартість квартири [ADDRESS] становить 319365 грн.. 23.04.2014 року нею було отримано свідоцтво про право власності на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] . 30.10.2001 року, до зареєстрованого шлюбу з відповідачем, вона на підставі договору дарування отримала у власність квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 05.07.2013року вона та [PERSON] уклали договір про купівлю продаж вказаної квартири, згідно п.2 договору, продаж вищевказаної квартири здійснено за 236\~350 грн.. Кошти, в сумі 236350 грн., які були отримані від продажу квартири, [ADDRESS] стали основою для укладення договору № 123- 6/135 - 1 про участь у фонді фінансування будівництва та в подальшому отримання у власність квартири [ADDRESS] . Застосовуючи та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, необхідно становити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були її особисті кошти, а саме 236\~350 грн. та спільні кошти її та [PERSON] в сумі 83015 грн.. А тому, враховуючі джерело походження коштів, що стали основою для придбання квартири [ADDRESS] , враховуючи вклад коштів її і відповідача, вважає що частку, яку необхідно виділити у власність та на яку можливо визнати право власності за [PERSON] становить 87/100, яку встановити можливо з наступних підрахунків застосовуючи математичний закон пропорції: -319 365 грн. - загальна сума вартості квартири [ADDRESS] ; 236 350 грн.- її особисті кошти, отримані від продажу квартири [ADDRESS] ; 83 015 грн. - спільні кошти її та [PERSON] .. Ухвалою суду від 21.02.2019 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна подружжя та об`єднано її в одне провадження - зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя. В судовому\~засіданні представник\~позивача-відповідача\~ [PERSON] \~позовнівимоги підтримав, просив їх задоволити з підстав, викладених в позові. Суду також пояснив, що квартира була придбана під час шлюбу та спільні кошти подружжя, і її вартість збільшилась внаслідок спільних коштів подружжя. Проти задоволення зустрічного позову заперечив, оскільки відповідачем - позивачем не доведено яка частка її особистих коштів була внесена у придбання квартири. Представник відповідача-позивача в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримала з підстав вказаний у позовній заяві. Первісні вимоги визнала частково в сумі 83 тис. грн. спільних коштів внесених на придбання спірної квартири. В подальшому в судове засідання не з`явилась подала заяву про розгляд справи за їх відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі, зареєстрованому 26.07.2003 року, який розірвано рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2018 року. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В період шлюбу 12.09.2013 року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено договір №123-6/135-1 про участь у фонді фінансування будівництва (виду А). Згідно п.1.1 вказаного договору, за цим договором довіритель дає згоду на участь у Фонді фінансування будівництва (виду А) по спорудженню 9-ти поверхового 72-х квартирного житлового будинку з вбудованими в цокольному поверсі приміщеннями громадського та комерційного призначення (магазини продовольчих та непродовольчих товарів, салон краси та дитячий клуб) за будівельною адресою: [ADDRESS] , бере зобов`язання виконувати Правила ФФБ, передає кошти Управителю в управління з метою отримання у власність Об`єкту інвестування, визначеного п.1.6 цього договору, будівництво якого здійснюватиме забудовник та встановлює обмеження щодо окремих дій Управителя з управління цими коштами, а Управитель приймає від Довірителя кошти на рахунок ФФБ в управління з подальшим їх використанням у порядку, визначеному Правилами ФФБ та умовами Договору Управителя фонду фінансування будівництва (виду А) по спорудженню 9-ти поверхового 72-х квартирного житлового будинку з вбудованими в цокольному поверсі приміщеннями громадського та комерційного призначення (магазини продовольчих та непродовольчих товарів, салон краси та дитячий клуб) за будівельною адресою: [ADDRESS] із Забудовником №33-12/14 від 25.05.2012 року. Відповідно до п.п.1.2, 1.6 вказаного договору, Довіритель передає Управителю в управління грошові кошти у розмірі 316\~404 грн. (надалі за текстом - Майно), для здійснення фінансування будівництва закріпленого за Довірителем Об`єкту інвестування у вимірних одиницях Об`єкту інвестування з урахуванням обстежень, встановлених цим Договором щодо окремих дій Управителя відносно управління цими коштами. Розмір вимог Довірителя на Об`єкт інвестування визначається кількістю закріплених за ним вимірних одиниць Об`єкту інвестування. Поточна ціна вимірної одиниці Об`єкту інвестування складає 4230 грн. за 1 кв.м.. Вимірна одиниця Об`єкта інвестування 1,00 кв. м., вимірна одиниця об`єкта інвестування для розрахунків - 0,01 кв. м..Внаслідок укладення даного Договору Управитель на умовах Правил ФФБ закріплює за Довірителем обраний ним Об`єкт інвестування, характеристики якого визначені у Свідоцтві про участь у ФФБ, яке є невід`ємною частиною цього Договору (зокрема, сума внесених Довірителем коштів до ФФБ, кількість закріплених за ним вимірних одиниць об`єкта інвестування та графік подальшого внесення коштів до ФФБ). За Довірителем закріплюється наступний об`єкт інвестування: квартира [ADDRESS] , житлова площа 38,85. 19.12.2013\~року між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін №123-6/228 до Договору №123-6/135-1 про участь у фонді фінансування будівництва (виду А). Згідно п. 1 вказаного Договору, у зв`язку з тим, що фактична площа об`єкта інвестування - квартири [ADDRESS] , згідно з даними Хмельницького бюро технічної інвентаризації, більша від проектної, зазначеної в Головному договорі, на 0,70 кв.м. та становить 75,50 кв.м., Сторони домовились про доплату Довірителем за різницю площі шляхом перерахування грошових коштів у сумі 2961 грн. на рахунок Фонду фінансування будівництва №260179161. Фактична вартість об`єкту інвестування становить 319365 грн.. На виконання умов вказаного договору 13.09.2013 року [PERSON] сплатила 316404грн, а 20.12.2013р. - 2961грн. Згідно акту №40 від 07.03.2014 року забудовник передав, а довіритель прийняв квартиру [ADDRESS] . Розрахунки за дану квартиру проведені Довірителем повністю згідно довідки №123-06/1094 від 20.12.2013р. про інвестування у 100% загальної площі Об`єкта інвестування. 23.04.2014\~року [PERSON] \~було видано\~свідоцтво про\~право власності\~на квартиру [ADDRESS] . Згідно висновку експерта №738/020 від 29.05.2020р.: ринкова вартість квартири [ADDRESS] , станом на 13.09.2013 року в стані від забудовника складає 318947 грн.; ринкова вартість ремонтних робіт, в тому числі матеріалів, обладнання, устаткування, проведених у квартирі [ADDRESS] станом на 27.05.2020 року (дату проведення розрахунків) складає: 383238 грн.; збільшення вартості квартири [ADDRESS] , після проведення у ній невід`ємних покращень (ремонтних робіт) станом на 27.05.2020 року (дату проведення розрахунків) складає 45%. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] ; свідоцтвами про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] ; технічним паспортом на квартиру в житловому будинку по [ADDRESS] ; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20819686 від 23.04.2014 року; свідоцтвом про право власності на нерухоме майно №20819508 від 23.04.2014 року; Договором №123-6/135-1 від 19.12.2013 року про участь у фонді фінансування будівництва (виду А); Договором про внесення змін №123-6/228 до Договору №123-6/135-1 про участь у фонді фінансування будівництва (виду А) від 12.09.2013 року; Актом №40 від 07.03.2014 року; квитанціями від 13.09.2013 року, 20.12.2013 року. Згідно ч.ч.3,4\~ст.368\~ЦК України,\~майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~є їхньою\~спільною сумісною\~власністю,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 ст. 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною 1 ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Статтею 57 СК України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Конструкція норми\~статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України\~\~ від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Сама по собі наявність у одного з подружжя коштів до укладення шлюбу з іншим із подружжя не може бути беззаперечним підтвердження того, що спірна квартира була придбана одним із подружжя особисто за ці кошти без надання відповідних доказів. Такий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05 вересня\~\~\~\~\~\~2018 року у справі № 522/24628/16-ц (касаційне провадження № 61-3920св18). Згідно ч. 1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є\~докази,\~які містять\~інформацію щодо\~предмета доказування (частина перша\~статті 77 ЦПК України ). Відповідно до ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем-позивачем [PERSON] на підтвердження зустрічних позовних вимог надано договір купівлі-продажу квартири від 05.07.2013 року, згідно якого вона продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 236350 грн. Вказана квартира належала Продавцю на підставі договору дарування, посвідченого 30.10.2001р. приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Твердохліб Г.Г. за №4406. Тобто була набута [PERSON] до укладення шлюбу з [PERSON] . Проте, [PERSON] та її представником не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що всі кошти від продажу належної їй на праві особистої власності квартири [ADDRESS] в сумі 236350 грн. нею було внесено на виконання умов договору №123-6/135-1 про участь у фонді фінансування будівництва (виду А)від 12.09.2013 року. При цьому слід зазначити, що відповідно до ст.65 СК України, при укладенні\~договорів одним\~із подружжя\~вважається,\~що він\~діє за\~згодою другого\~з подружжя.\~Дружина,\~чоловік має\~право на\~звернення до\~суду з\~позовом про\~визнання договору\~недійсним як\~такого,\~що укладений\~другим із\~подружжя без\~її,\~його згоди,\~якщо цей\~договір виходить\~за межі\~дрібного побутового. Для\~укладення одним\~із подружжя\~договорів,\~які потребують\~нотаріального посвідчення\~і (або)\~державної реєстрації,\~а також\~договорів стосовно\~цінного майна,\~згода другого\~з подружжя\~має бути\~подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Після укладення договору про участь у фонді фінансування будівництва та на момент реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] , сторони проживали разом. Проживають окремо сторони з 2015 року, що було встановлено рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21.12.2018 року. Отже, договір №123-6/135-1 про участь у фонді фінансування будівництва (виду А)від 12.09.2013 року укладався в інтересах сім`ї. [PERSON] при укладенні договору про участь у фонді фінансування будівництва №123-6/135-1 від 12.09.2013 року не було зазначено, що кошти, чи їх частина, що передані Управителю, є її особистою власністю. Також слід зазначити, що посилання позивача-відповідача [PERSON] на ст.62 СК України є безпідставними, оскільки в даному випадку мало місце істотне збільшення у вартості об`єкта спільної сумісної власності подружжя, а не майна дружина чи чоловіка. При цьому [PERSON] не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що істотне збільшення вартості спірної квартири було за рахунок його особистих коштів. Надані суду видаткові накладні, рахунки, замовлення покупця (а.с. 37-48 т.1) вказаних обставин не доводить, оскільки не містить відомостей про покупця, платника, а також не підтверджують факту використання придбаних матеріалів для проведення ремонту у спірній квартирі. Договір №321 від 24.06.2014 р. на виготовлення віконних та дверних конструкції (а.с.35,36 т.1), також не містить відомостей про оплату виробів його особистими коштами. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, слід задовольнити та здійснити поділ спільного майна подружжя [PERSON] та [PERSON] , визнавши за [PERSON] право власності на 1/2 частки квартири [ADDRESS] , залишивши у приватній власності [PERSON] 1/2 частки квартири [ADDRESS] . В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, слід відмовити. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача-позивача [PERSON] підлягає стягненню на користь позивача-відповідача [PERSON] 4523грн. (904600грн.\\2=452300грн./100) сплаченого судового збору. Згідно п.1 ч.1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір"\~, сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Позивачем-відповідачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 4879,05 грн., хоча 1% ціни позову становив 4523грн., отже ним внесено судовий збір у більшому розмірі на 356,05грн., які підлягають поверненню. У зв`язку із визнанням безпідставними посилання позивача-відповідача [PERSON] на ст.62 СК України, суд приходить до висновку, що не підлягають відшкодуванню на користь останнього витрати понесені ним на проведення експертизи. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved