Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-31 00:00:00

Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом, в якому просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» суму заборгованості за кредитним договором № 2121/4265DCLRKPT від 18 серпня 2014 року в розмірі 321916,38 грн., а також судові витрати в розмірі 1378,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилається на ті обставини, що на підставі договору факторингу до позивача перейшло право вимоги на одержання від Відповідача коштів (включаючи проценти, комісію, штрафні санкції, тощо). Оскільки відповідач належним чином не виконав своїх зобов"язань за кредитним договором, просить на підставі положень ст.ст. 512-516, 530, 610-612, 1050-1054 ЦК України позов задовольнити. В судове засідання представник позивача не з'явися надав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглядати справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи у його відсутності, відкладення розгляду справи не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки про час і місце проведення судового засідання його учасники були повідомлені належним чином, суд вважає, що судове засідання можливо провести без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18.08.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 2121/4265DCLRKPT на суму 18598,49 грн., згідно якого Банк надає Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на поточні потреби, а Позичальник зобов"язується повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом та комісії за надання та обслуговування кредиту,здійснити інші платежі у встаноовлених договором розмірах і строках та виконати свої зобов"язання у повному обсязі. (а.с. 5). Згідно п. 2.10 Кредитного договору реальна процентна ставка за кредитом становить 31,49% річних (а.с. 5). Відповідно до п. 2.6 Договору погашення позичальником заборгованості за кредитом здійснюється у вигляді щомісячних платежів у сумі 648,00 грн. починаючи з першої дати сплати заборгованості. Кредит надавався Відповідачу строком на до 06.01.2019 року (а.с.5). Згідно виписки по особовому рахунку від 04.10.2016 року позивач свої зобов'язання за Договором виконав, перерахувавши грошові кошти на поточний рахунок позичальника (а.с.8). Стаття 1054 ЦК України зазначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст.ст. 526, 530, 599 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним . Зі змісту статей 626, 638 ЦК України слідує, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054 ЦК є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі, однак відповідач не виконав свого обов'язку та перестав повертати кошти, у зв'язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № 2121/4265DCLRKPT від 18 серпня 2014 року в сумі 21916,38 грн., з яких: 18598,49 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 918,98 грн. - заборгованість по процентам та комісією, та 2398,91 грн. - пеня за порушення графіку погашення заборгованості. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 21 липня 2015 року укладено договір факторингу № 20150721-Г, відповідно до умов якого ПАТ «Платинум Банк» відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів по вищевказаному кредитному договору, право на одержання яких належить Первісному кредитору, а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.13-15). Відповідно до Додатку №1 до Договору відступлення права вимоги № 20150721-Г Позивач набув права грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 2121/4265DCLRKPT у сумі 21916,38 грн. На виконання п. 1.3 Договору відступлення Відповідачу направлено лист з повідомленням про відступлення права вимоги по зазначеному кредитному договору (а.с.10-11). Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор (частина 1 статті 510 ЦК України). Законодавством також передбачені порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) у зобов'язанні. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до ст. 1077 ч. 1 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнт) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно зі ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно з ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов'язань або відповідальності перед боржником у зв'язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові це є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Враховуючи вищенаведене та те, що відповідач [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», суд приходить до висновку що позов підлягає задоволенню. Загальна заборгованість, яку суд стягує на користь позивача становить: 21916,38грн., яка розраховується судом наступним чином: 18598,49 грн. (заборгованість за основною сумою боргу) + 918,98 грн. (заборгованість по процентам та комісією) + 2398,91 грн. (пеня за порушення графіку погашення заборгованості. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved