Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

02 вересня 2015 року га адресу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області поштою надійшла позовна заява Уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»про стягнення заборгованості за кредитним договором з [PERSON], в якому позивач вказував, що з відповідачем по справі [PERSON] 22 лютого 2012 року укладено кредитний договір № BL_KГ100095905. Згідно п. 1, 2,3 9,10 Договору відповідачу було надано кредит у сумі 12000 грн.00 коп. з встановленням процентної ставки в розмірі 0,1% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 22 лютого 2015 року. Відповідно до п. 2.4.2 Кредитного договору позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом Згідно п. 4.2 Кредитного договору у випадку невиконання позичальником обов'язку передбаченого у п. 3.3.3. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконаних зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному у п. 8 Спеціальної частини договору. Відповідно до п. 2.5.2 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6 Кредитного договору, шляхом договірного списання банком коштів з Поточного рахунка позичальника в дату, зазначену у Графіку, який є невід'ємною частиною Договору. Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на 25 серпня 2015 року утворилася заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4194 (чотири тисячі сто дев'яносто чотири) грн. 72 коп.; відсотків у розмірі 0 (нуль) грн. 20 коп.; комісії у розмірі 4959 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 76 коп.; плати за пропуск платежів у розмірі 17856 (сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 10 коп., а загалом 27010 (двадцять сім тисяч десять) грн. 78 коп. За таких обставин позивач вважає, що відповідач у строк, вказаний в договорі своїх зобов'язань по договору не виконала, а тому просить суд стягнути вказані кошти з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження», пересилання пошти не здійснюється до м. Горлівка Донецької області, де зареєстровано місце проживання [PERSON].(а.с.25), що позбавляє суд можливості надіслання поштою судового виклику до суду за зареєстрованим у передбаченому законом порядку місцем проживання відповідача (ч.5 ст.74 ЦПК України). Тому, у відповідності до роз'яснень ВССУ(вих № 10-1437/0/4-14 від 13 жовтня 2014 року), згідно із вимогами ч.9 ст. 74 ЦПК України, виклик у судове засідання відповідача було здійснено шляхом розміщення оголошення у друкованому засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр» (а.с.51). Здійснити відповідно до розпорядження КМУ від 21 січня 2015 року №41-р розміщення оголошення про виклик до суду відповідача у друкованому засобі масової інформації місцевої сфери розповсюдження - газеті «Донеччина», не є можливим у зв'язку із перебуванням редакції цієї газети на території, що тимчасово не контролюється Україною - у місті Донецьку. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, від неї не надійшла заява про розгляд справи у її відсутності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідачів не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд позов задовольняє, виходячи з наступного: В судовому засіданні встановлено, що з відповідачем по справі [PERSON] 22 лютого 2012 року укладено кредитний договір № BL_KГ100095905. Згідно п. 1, 2,3 9,10 Договору відповідачу було надано кредит у сумі 12000 грн.00 коп. з встановленням процентної ставки в розмірі 0,1% річних та з терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 22 лютого 2015 року. Відповідно до п. 2.4.2 Кредитного договору позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення частини кредиту відповідно до платежів, передбачених у графіку погашення заборгованості за кредитом Згідно п. 4.2 Кредитного договору у випадку невиконання позичальником обов'язку передбаченого у п. 3.3.3. загальної частини договору, при тому, що прострочення виконаних зобов'язань за договором перевищило 60 календарних днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку штраф у розмірі, зазначеному у п. 8 Спеціальної частини договору. Відповідно до п. 2.5.2 Кредитного договору погашення відповідної частини кредиту, сплата нарахованих процентів здійснюється відповідно до умов, зазначених в п. 2.5.6 Кредитного договору, шляхом договірного списання банком коштів з Поточного рахунка позичальника в дату, зазначену у Графіку, який є невід'ємною частиною Договору. (а.с.6-22) Внаслідок порушення умов кредитного договору станом на 25 серпня 2015 року утворилася заборгованість, яка складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 4194 (чотири тисячі сто дев'яносто чотири) грн. 72 коп.; відсотків у розмірі 0 (нуль) грн. 20 коп.; комісії у розмірі 4959 (чотири тисячі дев'ятсот п'ятдесят дев'ять) грн. 76 коп.; плати за пропуск платежів у розмірі 17856 (сімнадцять тисяч вісімсот п'ятдесят шість) грн. 10 коп., а загалом 27010 (двадцять сім тисяч десять) грн. 78 коп.. В обгрунтування наведеної обставини суду наданий розрахунок заборгованості(а.с.4-5). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач в судове засідання не з'явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов'язання, якщо він не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно із ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підлягає задоволенню, оскільки відповідач [PERSON] зобов'язань по договору кредиту не виконував, а тому слід стягнути з відповідача на користь позивача вказані в позовній заяві кошти в повному обсязі. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою оголошення в пресі, входять до предмету доказування по справі. Як вбачається з витягу газети "Урядовий кур'єр" від 10 жовтня 2015 року, дійсно, було здійснено оголошення у пресі про виклик відповідача, але позивачем не було надано документального підтвердження щодо суми оплати за публікування оголошння в пресі, внесеної позивачем. Отже, суд позбавлений можливості стягнути витрати, пов'язаних з оголошенням в пресі, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, згідно вимог якої судом стягуються лише документально підтверджені судові витрати. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з тим, що судом позов задоволено, суд стягує з відповідача в дохід держави 270 грн. 11 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved