Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-19 00:00:00

13.10.2021 позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить стягнути заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2020 року. В обґрунтування позову вказує на те, що вона з 1979 року працює у ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» на посаді дефектоскопіста. З грудня 2020 року відповідач не виплачує заробітну плату. У зв`язку з відсутністю доступу на підприємство, а також відсутністю бухгалтерії, отримати довідку про заборгованість по заробітній платі неможливо. Відтак, сума заборгованості розрахована згідно з довідкою ПФУ ф.ОК-5 нарахованої заробітної плати. 18.10.2020 ухвалою судді позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. 08.11.2021 ухвалою відкрито провадження у справі. Ухвалою від 29.11.2021 від відповідача витребувано інформацію про розмір заборгованості по виплаті заробітної плати. Однак, така ухвала залишилась невиконаною. Позивач подала заяву про розгляду справи без участі, підтримання вимог. Відносно проведення заочного розгляду справи не заперечила. Представник відповідача повторно в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений відповідно до вимог закону, в тому числі через сайт «Судова влада». Правом на подання відзиву не скористався. Заяви про розгляд справи за відсутності чи будь-яких інших клопотань відповідач не подавав. За таких обставин, з урахуванням положень ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 14.12.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складення і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. [PERSON] працює на Приватному акціонерному товаристві «Івано-Франківський арматурний завод» з 1979 року, зокрема з 2012 року на посаді дефектоскопіста 6 розряду газового та рідинного контролю ( дані трудової книжки). Доступ до приміщень та території якого обмежено, а тому надати довідку про заборгованість по заробітній платі є об`єктивно неможливим. Так, відповідно до форми ОК-5, реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного реєстру соціального страхування, індивідуальні відомості про застраховану особу, відносно [PERSON] , яка сформована 05.10.2021 ПАТ « Івано-Франківський арматурний завод» нараховувалась заробітна плата, зокрема за період з грудня 2020 року по червень 2021- сума заробітної плати складала 52 974, 41 грн., з якої утримувалися податки, які перераховані до державного бюджету. З липня 2021 року ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» не подавало до органу Пенсійного фонду України відомостей про заробітну плату. ПАТ « Івано- Франківський арматурний завод» згідно з відомостями безкоштовного запиту до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у стані припинення не перебуває. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу (ст. 94 КЗпП України). Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обов`язок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно з ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно із ст. 76 ЦПК України доказами є будь- які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 77, ст. 79 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У порядку виконання процесуального обов`язку відповідача, унормованого ч. 3 ст. 12, ч 1 ст. 81 ЦПК України, з доведення належним чином виконання своїх обов`язків перед працівником з виплати заробітної плати - підприємством ПАТ «Івано-Франківський арматурний завод» не надано доказів виплати спірної зарплати позивача за період роботи з грудня 2020 року по день ухвалення рішення суду. Тож, встановлено, що у вказаний період [PERSON] виконувала свої трудові обов`язки, однак заробітну плату не отримала по день розгляду справи судом. За діючою в площині цивільного судочинства презумпції винуватості відповідача (на відміну від кримінального судочинства, де діє презумпція невинуватості) тягар доказування лежить саме на відповідачеві. Тим більше, в площині трудових правовідносин безумовно тягар доказування лежить на роботодавцеві, в якого з акумульовано весь обсяг документації, в тому числі фінансового, бухгалтерського характеру щодо фіксації праці позивача і оплати виконаних ним робіт. У ході судового розгляду не здобуто відомостей про виплату позивачеві відповідачем заборгованості по заробітній платі за період з грудня 2020 року по грудень 2021 року, як і не встановлено про наявність вини (умислу) позивача у невиконанні трудових обов`язків на підприємстві, що згідно із ст.ст. 47, 115-116 КЗпП України є підставою для стягнення цієї заборгованості в судовому порядку. Одним із загальних засад цивільного законодавства, закріплених п.6 ч. 1 ст.3 ЦК України, є справедливість, добросовісність та розумність. На думку суду, відсутність у Позивача можливості щодо подання довідки про заборгованість по заробітній платі, неподання Відповідачем до органу Пенсійного фонду відомостей про нараховану заробітну плату з липня 2021 року, не може тлумачитися на шкоду працівнику [PERSON] та бути підставою обмеження права на отримання заробітної плати, яка є джерелом її існування. Відтак, що стосується періоду заборгованості по заробітній платі з липня 2021 року по день ухвалення рішення суду, то такий належить розрахувати виходячи із середнього заробітку за останній рік, що охоплений відомостями форми ОК-5, а саме з липня 2020 року по червень 2021 року, що становить 93 557, 92 грн. / 12 місяців = 7 796,49 грн. ( за місяць) х 5 місяців 14 днів ( з липня до 14 грудня )= 42 620,83 грн.. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оплату праці" оплата праці працівників підприємства здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються підприємством після виконання зобов`язань щодо оплати праці, а згідно ст. 24 цього Закону своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. На підставі наведеного, позов про стягнення заборгованості по невиплачений заробітній платі за період з грудня 2020 року по 14 грудня 2021 року включно, що складає 95 595,24 грн. (42 620,83 + 52 974,41), підлягає до задоволення, оскільки таке буде відповідати принципам справедливості, розумності та добросовісності. З такої суми податки не відраховуються, а повинні бути сплачені підприємством до державного бюджету шляхом нарахування відповідних податків та зборів на цю суму, оскільки розрахунок відбувся з даних Форми ОК -5. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, так як позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено, такий підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у сумі 908 грн. Підстави для негайного виконання рішення передбачені п. 2 ч. 1 ст. 430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, а саме за грудень 2020 року, що становить 9578 грн.

Outcome: approved