Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 5 січня 2005 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина. Позивачка є спадкоємцем його майна за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно (житловий будинок), що належало батькові. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач явку свого повноважного представника суду не забезпечив, направив суду заяву, в якій просить слухати справу у відсутності представника, проти позову не заперечив. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 002674, виданого 20 квітня 2005 року міським відділом РАЦС Львівського МУЮ, [PERSON] помер 5 січня 2005року. З копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виготовленого ОКП ЛОР БТІ та ЕО від 01.11.2017 року вбачається, що такий складений на житловий будинок № 4 по вул. Піджарки в с. Побужани Буського району, Львівської області. Згідно довідки Побужанської сільської ради Буського району Львівської області № 898 від 20.11.2017 року, будинок № 4 по вул. Піджарки в с. Побужани побудований у 1960 році та належав [PERSON]. Із наявної в матеріалах справи копії заповіту, посвідченого 09.07.2004 року секретарем Побужанської сільської ради Буського району Львівської області вбачається, що [PERSON] все своє майно заповів своїй дочці [PERSON]. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що спірний житловий будинок належав померлому [PERSON], побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, а останній на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті, проте на момент такої не встиг оформити права власності на нього. Окрім того, оскільки визнання цього позову відповідачем по справі не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд, в силу ч. 4 ст. 206 ЦПК України за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відтак, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірний житловий будинок за спадкоємцем померлого - позивачем по справі [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті піджарко [PERSON]. Ураховуючи викладене, на підставі ст.ст. 15, 16, 316, 1216, 1223 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 206, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України

Outcome: approved