Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

06.10.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення на її користь щомісячно аліментів в розмірі 500 гривень на утримання дочки [PERSON], [INFO] до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення 23 річного віку. Позивач мотивувала свій позов тим, що їх дитина є студентом 2-го курсу Київського університету імені [PERSON], навчається на денній формі навчання, на платному відділенні і не має можливості працювати, незаміжня. Мати несе тягар всієї допомоги, але її доходи невеликі. Відповідач не має постійного місця роботи, але отримує певні доходи, позбавлений батьківських прав на дитину, добровільно матеріальну допомогу не надає. Сторони подали до суду письмові заяви про те, що вони не заперечують проти розгляду справи в їх відсутності, позивач просить позов задовольнити, відповідач позов визнає. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Між сторонами виник спір з приводу виконання обовязку утримувати дитину в період навчання, який регулюється нормами сімейного законодавства. Сторони є батьками своєї дочки, [PERSON], [INFO] Відповідач на підставі рішення суду позбавлений батьківських прав. [PERSON] повнолітня, є студентом 2-го курсу Київського університету імені [PERSON], навчається на денній формі навчання, на платному відділенні, стипендії не отримує, власних доходів не отримує, постійно проживає і навчається в м. Києві, потребує коштів на проїзд, оплату житла та комунальних послуг, на харчування, підручники, одяг, взуття, особисті речі. Оплату навчання здійснює позивач. Відповідач по справі офіційно не працює, має тимчасові заробітки, іншої сімї та інших утриманців не має, не інвалід. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу. Виходячи цієї норми, підставою для виникнення обовязку батьків щодо утримання таких повнолітніх дітей є склад ряду юридичних фактів , а саме: докази родинного звязку дитини і батьків, продовження дитиною навчання, потреба повнолітньої дитини, в звязку з навчанням в матеріальній допомозі та здатність батьків таку допомогу надавати, які підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ст..200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, передбачених ст..182 СК України. Пункт 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" говорить про те, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач потребує матеріальної допомоги, а відповідач має можливість їх надавати, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Також суд враховує те, що прожитковий мінімум на одну особу складає 1544 грн., а заявлені позивачем 500 грн менше 30 % прожиткового мінімуму. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved