Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що йому на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.1997 року, належить однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Навпроти будинку по [ADDRESS] знаходиться будинок за адресою [ADDRESS] , власником якого є громадянин [PERSON] . Будинок відповідача є одноповерховий та знаходиться як раз навпроти балкону та вікон моєї квартири. Починаючи з 2017 року, відповідач почав самостійно проводити реконструкцію свого будинку, а саме почав добудовувати другий поверх та балкон. Дана пристройка, яка була розпочата відповідачем, перекрила доступ до світла в його квартирі, так як була проведена відповідачем з порушенням діючого законодавства. Відстань між будинками після завершення будівництва складає не більше двох метрів, вікна між будинками проглядаються, вийшовши на балкон, фактично знаходжусь біля балкону сусіднього будинку в якому теоретично можна дивитись телевізор. На його зауваження та прохання зупинити реконструкцію та будівництво другого поверху, відповідач не реагував, продовжував проводити ремонтні роботи як вночі так і вдень, в вихідні дні, в зв`язку з чим, він змушений був звернутись до правоохоронних органів та прокуратури. 21.06.2017 року, працівником Ірпінського ВП ГУ Національної поліції було проведено бесіду з відповідачем стосовно незаконності проведення робіт та заборону здійснення будь-яких робіт в вихідні дні. та пообіцяв узгодити питання по будівництву з і власниками сусіднього будинку . Після проведення даної бесіди на деякий час відповідач зупинив будівництво, але потім розпочав знову, без узгодження з власниками будинку по [ADDRESS] . На його зауваження не реагував, після чого на фоні лайки, яка відбулась у нього з відповідачем стосовно незаконності будівництва, та у зв`язку сильним душевним хвилюванням 17.10.2017 року, у нього стався гострий інфаркт міокарда, після чого він був госпіталізований до лікарні . Після того, як його виписали з лікарні (йому заборонили будь які сварки та хвилювання), він почав письмово звертатись до всіх інстанцій з проханням розібратись в незаконності будівництва відповідачем. Так, ним було подано близько десяти звернень до відділу державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради. На всі звернення Держбудконтроль повідомляв що повести бесіду з відповідачем немає змоги бо останній не відкриває двері, на виклик не з`являється, але 25.04.2019 року, було отримано лист в якому, Держбудконтроль встановив що відповідачем було порушено законодавство при здійсненні будівництва другого поверху та балкону за адресою [ADDRESS] , а саме у відповідача відсутні документи на будівельні роботи,відсутні містобудівні умови та обмеження,відсутні розробленні та затвердженні проектні документи,відсутній авторський та технічний нагляд,порушено законодавство щодо дотримання норм побутових розривів між будинками. Позивач вважає, що добудова другого поверху, що здійсненна відповідачем, здійсненна незаконно і є такою, що порушує його законні права та охоронювані інтереси, в зв`язку з чим, він вимушений звернутись до суду для захисту своїх інтересів. Позивач просить визнати дії [PERSON] щодо здійснення добудови другого поверху та балкону за адресою [ADDRESS] - незаконним і такими, що порушує права [PERSON] як власника житлового приміщення, що знаходиться [ADDRESS] . Усунути перешкоди в користуванні майном [PERSON] , а саме квартири [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати добудови другого поверху та балкону за адресою [ADDRESS] . Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 40 000 (сорок тисяч) гривень. Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позову та зазначила,що відповідач з метою поліпшення житлових умов своєї сім`ї,з дозволу сусідів почав здійснювати добудову до своєї квартири.Спочатку він здійснював дану добудову без відповідних дозвільних документів,але у послідуючому він отримав необхідні дозволи і на даний час дана добудова може бути здана в експлуатацію,але у зв`язку із скаргами позивача та судовими справами він позбавлений можливості це зробити.Дана добудова не порушує права позивача,позивач у своїй квартирі тривалий час не проживає,тому Суд,заслухавши пояснення учасників процесу,покази свідків,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення. В Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено,що [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності від 20.08.1997 року, належить однокімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі є власником ј частини квартири [ADDRESS] (а.с.41-43).Зазначена квартира є двохкімнатною,загальною площею 40,5 кв.м. Відповідно до ч 2 ст..383 ЦК України «Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.» У судовому засіданні встановлено,що відповідач по справі самочинно,без відповідного дозволу та технічної документації здійснив добудову другого поверху до належної йому на праві власності квартири . У послідуючому рішенням Коцюбинської селищної ради №50-9-УІІІ від 13.12.2018р відповідачу було надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації щодо реконструкції горища та прибудови балконного приміщення за адресою [ADDRESS] (а.с.45). 12.04.2019р відповідачу по справі відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради було надано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою [ADDRESS] (реконструкція квартири [NUMBER] ) (а.с.49-50).При цьому відповідача по справі інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 11509грн,які відповідач по справі сплатив (а.с.61-62). Також,у судовому засіданні встановлено,що на час розгляду даної справи по суті відповідачем по справі здійснена ним реконструкція квартири [ADDRESS] не здана в експлуатацію. Позивач по справі просить визнати дії [PERSON] щодо здійснення добудови другого поверху та балкону за адресою [ADDRESS] - незаконним і такими, що порушує його права як власника житлового приміщення, що знаходиться [ADDRESS] .Усунути перешкоди в користуванні його майном, а саме квартири [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати добудови другого поверху та балкону за адресою [ADDRESS] . Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст.. 317 ЦК України «Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.» Відповідно до ст.. 319 ЦК України «Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.2. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.3. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.4. Власність зобов`язує.5. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.» Відповідно до ст.. 321 ЦК України «Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.» Відповідно до ст.. 391 ЦК України «Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном». Відповідно до статті 16 Закону України від 16 листопада 1992 року № 2780-Х11 «Про основи містобудування» будівельні норми, державні стандарти, норми і правила щодо планування, забудови та іншого використання територій, проектування і будівництва об`єктів містобудування розробляються і затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, іншими центральними органами виконавчої влади в порядку, визначеному законом. Згідно з пунктами 1.4.1, 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 перепланування дозволяється робити лише після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення: копія поверхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності. У судовому засіданні встановлено,що добудову до кв. [ADDRESS] (реконструкцію квартири [NUMBER] )відповідач здійснив самочинно.Дані обставини підтверджуються листом Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради №2504/2 від 25.04.2019р(а.с.11) Відповідно до ст.. 376 ЦК України «Житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. 2. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. 3. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. 4. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. 5. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. 6. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, має право на відшкодування витрат на будівництво, якщо право власності на нерухоме майно визнано за власником (користувачем) земельної ділянки, на якій воно розміщене. 7. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.» До суду не було надано жодного доказу на підтвердження тих обставин,що відповідний орган державної влади або орган місцевого самоврядування постановив рішення, яким зобов`язав відповідача провести відповідну перебудову,а якщо така перебудова не можлива,то звернувся до суду із відповідним позовом про знесення даної самочинної добудови. Навпаки,у судовому засіданні було встановлено,що рішенням Коцюбинської селищної ради №50-9-УІІІ від 13.12.2018р відповідачу було надано дозвіл на виготовлення проектно-технічної документації щодо реконструкції горища та прибудови балконного приміщення за адресою [ADDRESS] (а.с.45). 12.04.2019р відповідачу по справі відділом містобудування та архітектури виконавчого комітету Ірпінської міської ради було надано Містобудівні умови та обмеження для проектування об`єкта будівництва за адресою [ADDRESS] (реконструкція квартири [NUMBER]) . Згідно позовної заяви позивач зазначає,що даною добудовою до кв. [ADDRESS] порушуються його права як власника квартири [ADDRESS] ,оскільки даною добудовою перекрито доступ світла до його квартири ,відстань між будинками після зведення даної добудови складає не більше 2 м. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України «Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 2. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.» Відповідно до ст.. 77 ЦПК України « 1. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. 2. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. 3. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. 4. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 78 ЦПК України «1. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. 2. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.» Позивач не надав до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що добудовою до кв. [ADDRESS] ,яку здійснив відповідач по справі,порушуються права позивача та в чому саме полягають дані порушення. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на лист Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю Ірпінської міської ради №2504/2 від 25.04.2019р(а.с.11),згідно якого зазначено,що при будівництві не дотримані норми побутових розривів між будинками та норми інсоляції,освітленості житлових приміщень,чим порушено вимоги п 6.1.21,6.1.24 ДБН Б.2.2.-12:2018 «Планування і забудова територій» (а.с.12).Разом з цим із листа не вбачається між якими саме будинками не дотримані норми побутових розривів та норми інсоляції, освітленості житлових приміщень,яким чином було визначено порушення норми інсоляції та освітленості житлових приміщень,чи стосуються дані порушення саме квартири позивача по справі. У судовому засіданні було допитано свідків [PERSON] , [PERSON] ,які показали,що здійснена відповідачем добудова до його квартири не заважає позивачу,позивач у квартирі тривалий час не проживає,у квартирі проживають квартиранти. Враховуючи викладені обставини,поскільки позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що добудовою до кв. [ADDRESS] ,яку здійснив відповідач по справі,порушуються права позивача,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про визнання дій [PERSON] щодо здійснення добудови другого поверху та балкону за адресою [ADDRESS] - незаконним і такими, що порушує права позивача як власника житлового приміщення, що знаходиться [ADDRESS] та у позовних вимогах про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] демонтувати добудови другого поверху та балкону за адресою [ADDRESS] . Позивач просить стягнути із відповідача моральну шкоду у розмірі 40 000 гривень. Відповідно до ст.. 23 ЦК України « Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. 2. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України «Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.» Відповідно до п 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р № 4 "Про судову практику відшкодування моральної(немайнової )шкоди,а саме п 9 даної постанови,згідно якого "Розмір відшкодування моральної(немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань,з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин.Зокрема,враховується характер і тривалість страждань,стан здоров`я потерпілого,тяжкість завданої травми,наслідки тілесних ушкоджень,істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках."Ставлячи питання про відшкодування моральної шкоди у розмірі 40000грн позивач по справі не надав до суду належних та допустимих доказів тих обставин,що неправомірними діями відповідача йому було спричинено моральну шкоду,у чому саме полягає дана шкода та який її розрахунок. Згідно позовної заяви позивач зазначає,що в зв`язку з будівництвом який здійснено відповідачем сталась його госпіталізація з діагнозом - гострий інфаркт міокарда. Після госпіталізації виникли наслідки, відповідно до яких він вимушений був відновлювати своє здоров`я, в зв`язку з чим було порушено його нормальний спосіб життя, він почав відвідувати лікаря в закладах охорони здоров`я, витрачати кошти на лікування. Також у нього на утриманні є малолітні діти та недієздатна особа, за якими він виконує догляд. В зв`язку з госпіталізацією, він не міг виконувати догляд за ними, та дуже з цього приводу переживав, що завдавало йому неабияких душевних страждань, спричинених перш за все діями відповідача. Однак суду не було надано доказів тих обставин,що гострий інфаркт міокарда у позивача стався саме у зв`язку із незаконними діями відповідача. У судовому засіданні було встановлено,що позивач по справі не проживає у належній йому квартирі тривалий час.Як зазначив позивач у судовому засіданні у 2014р у його квартирі сталася пожежа,він квартиру відремонтував та почав здавати її у найм. Згідно виписного епікрізу №04195 [PERSON] був госпіталізований 17.10.2017р виписаний 19.10.2017р (а.с.14).Згідно виписки з історії хвороби №2653 (а.с.13) вбачається,що [PERSON] ,інвалід 3 групи був госпіталізований до Київського обласного кардіологічного диспансеру 06.11.2017р,виписаний 10.11.2017р.Однак із зазначених документів не вбачається,що зазначені госпіталізації позивача відбулися саме з вини відповідача по справі. Враховуючи викладені обставини суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині відшкодування моральної шкоди у суммі 40000грн. На підставі ст.23,376,386,391,1167 ЦК України ,

Outcome: dismissed