Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

05.01.2017року до суду звернувся ПАТ «ВіЕйБі Банк» з позовною заявою, з урахуванням змін і уточнень від 14.11.2018, до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно, яке є предметом іпотечного договору від 11.10.2007, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 165/в від 11.10.2007. В обгрунтування позову посилаєтьмся на те, що між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» далі ( Банк) та [PERSON] 11.10.2007 р. було укладено кредитний договір № 165/в. За умовами вказаного договору банк повинен був надати [PERSON] кредит у сумі 35000 доларів США, цільове призначення кредиту проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири, зі сплатою 13% річних, з кінцевим строком погашення 10.10.2017р. та з щомісячної платою за обслуговування кредиту у розмірі 0,07 % від початкової суми кредиту у звязкуз з неналежним виконанням договору . 07.05.2012 року Тернівським районним судом м.Кривого Рогу з відповідача стягнуто заборгованість за кредитом у розмірі 170490,12 грн., відсотки у розмірі 33420,35 грн., комісію в розмірі 1732,53 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту, відсотки за користування кредитом та борг по щомісячній комісії в сумі 500 грн., а всього 206143 грн., однак рішення [PERSON] не виконується, і на момент розгляду справи у суді складає 1280661,06 грн., в тому числі тіло кредиту - 21290 доларів США, відсотки - 28436,70 доларів США, комісія - 11379,05 доларів США, штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 35083,27 доларів США. В забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором № 165/в від 11.10.2007р., між банком та [PERSON] 11.10.2007 р. було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Кульбідою Н.М. за реєстровим № 7025. Відповідно іпотечного договору предметом іпотеки є трикімнатна квартира загальною площею 64,7 кв.м., житловою площею 37,3 кв.м., що знаходиться за адресою м. Кривий Ріг по вул. Адм.Головка Дніпропетровської області. Таким чином, банк взяті на себе зобов'язання виконав належним чином, надавши позичальнику кредит у розмірі 35 000 доларів США, однак борг відповідачем незважаючи на судове рішення не погашено. За таких обставин, Банк просив в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ВіЕйБі Банк», за кредитним договором, звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки від 11.10.2007 р., а саме: - трикімнатну квартиру за адресою м.Кривий Ріг, вул..Адм.Головка, 49/65, шляхом його продажу ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності, з наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» всіх прав продавцята стягнути з відповідачів на свою користь суму сплаченого судового збору в розмірі 1 378 грн. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Згідно пп.9 п.1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в новій редакції справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Закон який встановлює нові обов'язки, скасовує чи звужує права, належні учасникам судового процесу, чи обмежує їх використання, не має зворотної дії в часі (ч.ч.3,4 ст.3 ЦПК України). Ухвалою суду від 21.03.2017 р. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд у відкритому судовому засіданні. Ухвалою від 15.08.2017 року цивільна справа надійшла від канцелярії суду в провадження судді Квятковського Я.А. після автоматичного розподілу у зв'язку із припиненням повноважень судді [PERSON] У судове засіданні представник позивача не з'явився, подав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі та задовольнити позов, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому Законом порядку, шляхом розміщення оголошення на сайті Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.11.2018. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до таких висновків. Згідно до положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст. ст.12,81 ЦПК України). Згідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками справи, у тому числі і в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. Сукупністю належних, допустимих і достовірних доказів судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] 11.10.2007 було укладено кредитний договір № 165/в (далі Договір) (а.с. 6-12). За умовами вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти у сумі 35000 доларів США, зі сплатою 13% річних, з кінцевим строком погашення 10.10.2017р., для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу квартири від 13 липня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького МНО Кульбідою Н.М., що укладений між позичальником та Банком (продавцем), згідно якого позичальник придбав у власність нерухоме майно квартиру [ADDRESS], та яка стала власністю позичальника. Додатком №1до вказаного договору, погоджено графік погашення кредиту, який є невідємною частиною договору (а.с. 13). В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором № 165/в від 11.10.2007р., між банком та [PERSON] 11.10.2007 р. було укладено іпотечний договір, посвідчений нотаріусом за реєстровим № 7025 (а.с.14). Відповідно іпотечного договору предметом іпотеки є трикімнатна квартира за номером [ADDRESS]. Статтею 7 п. 7.1. іпотечного Договору передбачено, що у випадку невиконання або неналежного виконання Позичальником зобов'язання по кредитному договору в цілому або в тій чи іншій його частині та/або невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем обов'язків, встановлених цим договором, в цілому або в тій чи іншій його частині, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі: - рішення суду; - виконавчого напису нотаріуса; - переходу до іпотеко держателя права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання зобовязання по кредитному договору в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» та умовами цього договору; - продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами договору (п.7.4). Іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах передбачених п. 7.4 цього договору (п.7.5). Тобто право вибору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, згідно цього договору, належить іпотекодержателю. Банк взяті на себе зобов'язання належним чином виконав, надавши позичальнику кредит у розмірі 35 000 доларів США. Однак [PERSON] належним чином умови договору не виконувала, у зв'язку з чим Банк звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу 07.05.2012 р. стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості у розмірі 170490,12 грн, по Кредитному договору № 165/в від 11.10.2007р., а також судові витрати. Рішення набрало законної сили 15.05.2012р. (а.с. 174-176). Згідно з статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання обома сторонами. Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого іпотекою, передбачені ЦК України і Законом України «Про іпотеку». Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном,що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця,згідно з яким іпотеко держатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 572 ЦК України, ст.1, ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі N 6-1080цс15 (постанова Верховного Суду України від 3 лютого 2016 року) відповідно до частини першої статті 33 Закону України "Про іпотеку" в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. Відповідно до частини першої статті 13 ЦПК України суди повинні розглядати питання про можливість застосування звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, заявлений у позовній вимозі. При цьому здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 34 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майномздійснюється відповідно до законодавства та умов,визначених договором чи рішенням суду. Доказів на підтвердження погашення кредитної заборгованості за кредитним договором [PERSON] до суду не було надано. Заборгованість по кредитному договору № 165/в від 11.10.2007р. [PERSON] до теперішнього часу не погашена, внаслідок чого станом на листопад 2018 р. виникла заборгованість, яка становить: 1280661,06 грн., що складається з 21290 доларів США кредитна заборгованість; 28436,70 доларів США заборгованість по процентам; 11379,05 грн. комісія за РО; 35083,27 грн. штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) (а.с. 19-21). Згідно інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 14.12.2018 власником квартири [ADDRESS], є відповідач [PERSON], а.с.178. Звернення стягнення на предмет іпотеки не призводить до заміни основного зобов'язання на забезпечувальне. У даному випадку позичальник допустив заборгованість по кредиту, а тому в банку виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки вищевказану квартиру. Відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суть іпотеки як засобу забезпечення виконання цивільно-правових зобов'язань полягає у тому, що кредитор (іпотекодержатель) набуває право в разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого іпотекою, одержати задоволення з вартості іпотечного майна переважно перед іншими кредиторами іпотекодавця. Це право відповідно до Закону України «Про іпотеку» підлягає підтвердженню з боку суду. За змістом частини першої статті 39 цьогоЗакону в разі звернення стягнення на предмет іпотеки початкова ціна іпотечного майна, з якої починаються торги, встановлюється рішенням суду. Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, беручи до уваги аналіз норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону. Враховуючи викладене, вимоги представника Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» про звернення стягнення на предмет іпотеки є законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на викладене,

Outcome: approved