Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з позовом до відповідача , посилаючись на наступні обставини. Вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. 06.05.2011року між нею та відповідачем було укладено договір піднайму житлового приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] строком на три місяці. У вересні 2011 року відповідач виїхав з вищезазначеної квартири та забрав свої речі. Добровільно знятись з реєстраційного обліку відповідач відмовляється, комунальні послуги не сплачує. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, квартирою [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги, надала суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог, не заперечувала проти ухвалення рішення суду при заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день,час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, заперечень на позов не надав. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без його участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є рідною сестрою позивача. Відповідач в квартирі позивача не проживає більш ніж чотири роки. Речей відповідача у спірній квартирі немає. Свідок [PERSON] пояснила суду, що вона є сусідкою позивача, з якою у неї приятельські відносини. Відповідача вона не бачила більш ніж три роки. У спірній квартирі він не з"являється, його речей у квартирі немає. Суд, заслухавши позивача, свідків, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач є власником квартири [ADDRESS] (свідоцтво про право власності на житло- а.с.17). 06.05.2001 року між позивачем та відповідачем було укладено договір піднайму житлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] строком на три місяці (а.с.18). Згідно до ст..167 ЖК України, піднаймач жилого приміщення в будинку, яке належить громадянину на праві приватної власності, може зі згоди членів сім′ї в будь який час розірвати договір найму. У разі вибуття піднаймача і членів його сім′ї на постійне місто мешкання в інший населений пункт або в інше жиле приміщення у тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня його вибуття. У разі, якщо з жилого приміщення вибуває не уся сім′я, то договір найму жилого приміщення не розторгається, а колишній член сім′ї втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд встановив що відповідач в спірній квартирі не проживає та не користується жилим приміщенням з вересня 2011 року. Оскільки договір піднайму був укладений 06.05.2011 року, строком на три місяці,то його дія припинилася 06.08.2011 року. Отже ,з припиненням дії договору піднайму ,відповідач втратив право користування спірною квартирою,а тому позовні вимоги є обгрунтованими та такими,що підлягають задоволенню.

Outcome: approved