Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-03 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 10 грудня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 548. Свої вимоги мотивує тим, що від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось, через різні погляди на життя та ставлення до сімейних цінностей. З лютого 2019 року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер. Діти проживають разом з нею. Спору з приводу визначення місця проживання дітей та поділу майна між ними немає. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить строк на примирення не надавати, судові витрати залишити по фактично понесеним, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Про розгляд справи повідомлений належним чином. Згідно довідки Попельнастівської сільської ради Олександрійського району Кіровоградської області від 28.08.2019 року, вих.№39, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але проживає за адресою: [ADDRESS] . Судові повістки про виклик відповідача в судові засідання, які було направлено на адресу місця реєстрації відповідача, були останнім отриманні, що підтверджується його підписами в рекомендованих повідомленнях про вручення поштових відправлень. Крім того, на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача в судове засідання на розгляд зазначеної цивільної справи на 09год. 00хв. 04.12.2019 року. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання повторно не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 10.12.2011 року відділом ДРАЦС по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №548 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] .Згідно позовної заяви після розірвання шлюбу діти будуть проживати разом з позивачем, спору з приводу визначення місця їх проживання між сторонами немає. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Примирення з відповідачем не бажає. Спору з приводу визначення місця проживання дітей та поділу майна немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не наполягає на відшкодуванні судових витрат, тому суд вважає залишити їх фактично понесеним.

Outcome: approved