Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

02 травня 2019 року приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» (далі - ПрАТ «СТ «ТАС») звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача суму сплаченого страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн., а також покласти на відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 17.10.2015 року в м.Новомосковську по вул. Радянській сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю транспортного засобу «ВАЗ 2107», д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] , та транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що належить [PERSON] (надалі - потерпілий). Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження, що підтверджується Експертним висновком №1702/16/16 від 22.02.2016 року. Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.02.2016 року у справі №183/326/16 відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. На момент ДТП діяв договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів (поліс №АІ/7651602) від 07.04.2015 року, тому на підставі заяви та страхового акту від 29.04.2016 року з відповідним розрахунком, позивачем було сплачене потерпілому страхове відшкодування в сумі 49490,00 грн. 02 липня 2016 року відповідачеві було направлено лист-претензію №1640ТАС/АГ з вимогою сплати суми страхового відшкодування, однак останній вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив, тому посилаючись на зальні вимоги щодо відшкодування шкоди, позивач просить стягнути з відповідача зазначену грошову суму, в порядку регресу, відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України. Ухвалою суду від 03 червня 2019 року відкрите провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. На підставі ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Так, 17 жовтня 2015 року близько 09 годин 15 хвилин м.Новомосковську водій [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, керуючи технічно справним автомобілем марки «ВАЗ 2107», реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] , рухався по вул. Радянській м.Новомосковська Дніпропетровської області з боку вул. Боженко у напрямку вул. Луценка. Під час руху водій [PERSON] не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, та проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки та її змінам, не переконавшись у безпеці зміни напрямку руху, в районі перехрестя вул. Радянської та Партизанської виїхав на зустрічну смугу руху, де допустив зіткнення з автомобілем, що рухався у зустрічному напрямку, марки «Renault Sandero» із реєстраційним номером [NUMBER] , який належить [PERSON] під керуванням водія [PERSON] . Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року, у справі №183/326/16, [PERSON] , [INFO] визнаний винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України (а.с.4-9), при розгляді кримінального провадження в суді [PERSON] свою вину визнав. Зазначені обставини, в силу ч.4 ст. 82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Наданим до суду експертним висновком №1702/16/16 від 22.02.2016 року (а.с.20-45) підтверджується, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Суду подано договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АІ/7651602) від 07.04.2015 року, відповідно до якого публічне акціонерне товариство «Страхова Група» ТАС», є страховиком забезпеченого транспортного засобу - «ВАЗ 21070», д/н [NUMBER] (а.с. 11). Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 17.10.2015 року є страховим випадком, в результаті настання якого у страховика ПрАТ «СГ «ТАС»» виникає обов`язок здійснити виплату страхового відшкодування, в порядку та строки, передбачені зазначеним вище договором. 17.10.2015 року власник транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] звернувся до страховика з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 17.10.2019 року (а.с.12), а в подальшому 25.03.2016 року із заявою про страхове відшкодування (а.с.14). 29 квітня 2016 року на підставі заяви про настання страхового випадку №022240/05/2016/53 від 25.03.2016 року, страховиком затверджено страховий акт № 7030В/05/2016 з розрахунком суми страхового відшкодування, у відповідності до якого сума страхового відшкодування на ремонт ТЗ «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] становить 49490,00 грн.(а.с.46). Сторонами не оспорювалася та обставина, що сума страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн. була виплачена на користь власника транспортного засобу «Renault Sandero», д.н.з. [NUMBER] - [PERSON] . 02 липня 2016 року, в порядку досудового врегулювання спору, позивачем направлено відповідачу вимогу про погашення регресної заборгованості (а.с.47), останнім така вимога не була задоволена. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з пунктом 38.1.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Частиною 1 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Аналізуючи викладене, враховуючи заяву відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму виплаченого страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн., оскільки законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених страховиком на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у виді сплаченої суми судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.1)

Outcome: approved