Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із вищезазначеним позовом до відповідача про припинення права власності на частку у спільному майні, мотивуючи тим, що згідно договору купівлі-продажу посвідченого Херсонською товарною біржою "Ізумруд" 29.05.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки-1, шлюб між ними було розірвано, а їхнього сина було усиновлено новим чоловіком позивачки [PERSON]. Оскільки відповідач в квартирі не проживає та не несе витрат по її утриманню, його частка є незначною і не може бути виділена в натурі, в зв'язку з чим просить припинити право власності [PERSON] на 1/4 частку у спільній власності на квартиру [ADDRESS], визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON], право спільної власності на 1/4 частку квартири ; [ADDRESS], яка належить [PERSON] згідно договору № 2-198 купівлі-продажу, посвідченого Херсонською товарною біржею "Ізумруд" 29.05.1998 року, внаслідок припинення права на його частку та виплати позивачами грошової компенсації. В судовому засіданні представники позивачів позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві. Просили позов задовольнити з урахуванням висновку експерта, надали до суду квитанцію про сплату 1/4 частини від вартості квартири в розмірі 81867,00 грн., які внесені на депозит суду. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, заяв про розгляд справи з його відсутності на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню. Відповідно до договору купівлі-продажу посвідченого Херсонською товарною біржою "Ізумруд" 29.05.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідач є колишнім чоловіком позивачки-1, шлюб між ними було розірвано,відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу виданого 11.12.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції м.Херсона, актовий запис № 578. Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 12.11.2004 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO]. [PERSON] було усиновлено новим чоловіком позивачки [PERSON], відповідно до рішення суду загальногромадянських справ відділ суду у справах наслідування округу Махонінг, Огайо від 12.09.2006 року, яке міститься в матеріалах справи. Відповідно до технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] частка [PERSON] складає 1/4, частка [PERSON] складає 1/4, частка [PERSON] складає 1/4, частка [PERSON] складає 1/4. Таким чином, належна позивачам частка в квартирі складає 3/4 частин. На підставі рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 31.03.2006. по справі №2-116/06 між сторонами було визначено порядок користування квартирою [ADDRESS], відповідно до якого [PERSON] виділялась в користування житлове приміщення №9 площею 11,7 кв.м., в користування [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виділялось житлове приміщення № 3 площею 17,7 кв.м, №5 площею 9,4 кв.м., №8 площею 11,3 кв.м, в спільному користуванні у сторін залишилась кухня №2, коридор № 1, ванна №6, туалет № 7, коридор № 4, балкон №І та № ІІ. З пояснень представника позивача вбачається, що квартира в цілому знаходиться на утриманні позивачів,квартира потребує ремонту, відповідно до довідки від 02.08.2013 року виданої ЖЕК ЖБК № 90 відповідач [PERSON] не проживає за адресою [ADDRESS] з 2007 року, внесків на утримання будинку не сплачує, заборгованість станом на 01.08.2013 року становить 793,51 грн. Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі, річ є неподільною, спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. З пояснень осіб, які беруть участь в справі, поданих до матеріалів справи доказів вбачається, що частка відповідача в квартирі є незначною. Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 16.01.2014 року, розподілити квартиру [ADDRESS] є неможливим. Також відповідно до цього ж висновку, вартість квартири [ADDRESS] становить 327467 грн., а 1/4 частина цієї квартири становить 81867 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Відповідно до квитанції № N16J042507 від 24.02.2014 року, внесено на депозит суду вартість частки [PERSON] визначеної висновком експертизи, а саме 81867,00 грн. Згідно ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ, яке вона здійснює відповідно до закону своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України - власникові належать права володіння користування та розпорядження майном. Ст.319 ЦК України надає право власнику володіти, користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд. Згідно ст.321 ЦК України - право власності є непорушним, ніхто не може бути позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. На думку суду, оскільки частка відповідача є незначною, припинення права власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї, реальний розподіл майна є неможливим, спільне володіння є недоцільним, оскільки відповідач не користується вказаним майном на протязі багатьох років, не сплачуючи комунальні послуги, що порушує права інших співвласників то, виходячи із наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не можна визнати такими, що не підлягають задоволенню. Також з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 818,67 грн., так на користь позивача судовий збір у розмірі 114,70 грн., так як він сплачений представником позивачів відповідно до квитанції № 13022.673.1 від 16.09.2013 року та судовий збір у розмірі 703,97 грн. на користь держави. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. 365 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved