Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

07 квітня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до Ленінського районного суду м. Луганська з позовною заявою до [PERSON] про визнання договору дійсним. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року належить на праві приватної власності об'єкт нерухомого майна - гараж, розташований за адресою: [ADDRESS]. 28.10.2008 рішенням сесії Ленінської районної у м. Луганську ради [PERSON] передано в оренду терміном на 5 років земельну ділянку площею 0,0048 га, розташовану у дворі жилого будинку за адресою: [ADDRESS]. Договором оренди землі № 136 від 15.12.2008, укладеному між Ленінською районною у м. Луганську радою та [PERSON] відповідачу надано в строкове платне користування земельну ділянку під розміщення гараж. 08.07.2009 року Управлінням архітектури та містобудування відповідачу надано довідку про можливість присвоєння зазначеному гаражу адресу: [ADDRESS]. Дізнавшись від відповідача про те, що він має намір його продати, позивачка запропонувала продати їй спірний гараж, та домовившись стосовно умов договору, сплатила відповідачу 16 000 грн., про що останній склав розписку. Відповідач отримав гроші та передав позивачці оригінал договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року, оригінал технічного паспорту, довідки. За усною домовленістю сторони повинні були нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу об'єкту нерухомого майна протягом двох тижнів, але відповідач свого зобов'язання не виконує та ухиляється від його виконання. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд визнати дійсним правочин - договір купівлі-продажу гаражу № [ADDRESS], укладений 01.03.2014 року між нею та [PERSON] та визнати за нею право власності на нерухоме майно. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву у якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився, суду надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Вивчивши матеріали, об'єктивно та всесторонньо дослідивши всі обставини справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ст. 57 доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 14 березня 2008 року належить гараж [ADDRESS] (а.с.4,9). 28 жовтня 2008 року рішенням Ленінської районної у м. Луганську ради № 271/6 [PERSON] в оренду терміном на 5 років передано земельну ділянку площею 0,0048 га, розташовану у дворі жилого будинку за адресою: [ADDRESS], на якій споруджено гараж (а.с. 5) та відповідно до договору оренди земля №136 встановлено орендну плату (а.с. 6). Як вбачається з довідки Управління архітектури та містобудування Луганської міської ради від 08.07.2009 року № 01-19/971, гаражу, розташованому за адресою: [ADDRESS] присвоєно адресу: [ADDRESS] (а.с. 7). 01 березня 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у сумі 16 000 грн. в рахунок продажу гаража [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі - продажу одна сторона/продавець/ передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні /покупцеві/, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно зі ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також, чи немає інших підстав нікчемності правочину. З матеріалів справи, вбачається, що спірний договір був укладений між сторонами за усною домовленістю. Позивачка передала відповідачу грошові кошти в сумі 16 000 грн., чим в свою чергу виконала умови договору зі свого боку, а відповідач отримавши зазначені грошові кошти, що підтверджується розпискою, та передавши правовстановлюючі документи на гараж, ухилився від подальшого нотаріального посвідчення договору. Крім того, укладення договору в усній формі за відсутності наміру нотаріального посвідчення при усвідомленні значення такого договору та його правових наслідків, свідчить про ухилення відповідача від його нотаріального посвідчення. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягнули згоди з усіх істотних умов. Відповідно до ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Отже, що між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу гаража за адресою: [ADDRESS]. Даний договір купівлі - продажу нотаріально не посвідчений. Однак, сторони фактично виконали всі умови договору. За таких обставни, суд вважає договір купівлі - продажу дійсним і вважає за можливе визнати за [PERSON] по договору купівлі - продажу право власності на придбане нею майно. Враховуючи вимоги ч.1 ст. 88 ЦПК України, яка встановлює, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд присуджує стягнення судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, у сумі 243 грн. 60 коп. (а.с. 3) з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved