Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. У зазначеному будинку зареєстрований колишній чоловік доньки позивачки [PERSON], який після розірвання шлюбу з її донькою, а саме з грудня 2015 року за зазначеною адресою не проживає. У зв"язку з тим, що реєстрація відповідача у належному позивачці будинку перешкоджає їй в повній мірі реалізовувати свої права, як власника майна, позивачка в позовній заяві просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком та зняти його з реєстраційного обліку за зазначеною адресою. Позивачка в судове засідання не з"явилась, але звернулась до суду із заявою про підтримання позову, який просила розглянути у її відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з"явився, із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст.ст. 224-226 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Як вибачається з матеріалів справи та підтверджується письмовими доказами по справі, житловий будинок [ADDRESS] належить на праві власності позивачці [PERSON] У зазначену будинку зареєстрований колишній чоловік доньки позивачки - відповідач [PERSON]. Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 01 грудня 2015 року, ухваленому по цивільній справі № 509/3833/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, шлюб між донькою позивачки та відповідачем по справі [PERSON] було розірвано. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК України.) Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Підставою для збереження права проживання відповідача у вказаному будинку є набуття самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст.810 ЦК України, ст.ст.61, 64 ЖК України). Судом встановлена відсутність існування договорів найма житлового приміщення відповідача з позивачем, або існування сервітутних обмежень гарантуючих мешкання відповідача у належному позивачу будинку. Згідно з правовою позицією, яку висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 16 січня 2012 року щодо перегляду ухвали судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06 травня 2011 року з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 ЦПК України, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Згідно з ч.2 ст.214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п.1 ч.1 ст.355 цього Кодексу. Частиною першої ст.316 ЦК України встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке воно здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст.317 ЦК України). Таким чином, з урахуванням відсутності у відповідача самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо), позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved