Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

02.06.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла заява [PERSON] , в якій вона просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Білоріченська, Росія, померлого [INFO] у віці 40 років, місце смерті: м. Щецин Республіка Польща. В обґрунтування вимог посилається на те, що [INFO] у м. Щецин Республіки Польща помер [PERSON] , який являється її чоловіком, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29 жовтня 2005 року. Шлюб з померлим чоловіком [PERSON] не розірвано, а його смерть не зареєстрована в Україні, оскільки він помер на території іншої держави - в м. Щецин, Республіка Польща, що підтверджується скороченим витягом з актового запису про смерть серії [INFO] від 03.02.2020 року виданим Західнопоморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м. Щецин. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. [PERSON] є спадкоємицею першої черги, у зв`язку з чим звернулася до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської Катерини Тарасівни з метою оформлення спадщини за законом, але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що не надано свідоцтва про смерть, яке відповідає вимогам діючого законодавства передбаченого Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52 5. про шо винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 16.10.2020 року. Заявниця у судове засідання не з`явилася, в заяві від 04.08.2021 року, просила розглядати справу за її відсутності. Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про його дату час та місце повідомлялися судом. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши та перевіривши всі докази в їх сукупності, дійшов наступного висновку. 29.10.2005 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №1504. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 29.10.2005 року. Відповідно до скороченого витягу з актового запису про смерть серії [INFO] від 03.02.2020 року виданим Західнопоморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в м. Щецин, [INFO] помер [PERSON] . Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.10.2020 року, 02.07.2020 року до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської Катерини Тарасівни з метою оформлення спадщини за законом, дійсно зверталась [PERSON] , але їй було відмовлено у зв`язку з тим, що не надано свідоцтва про смерть, яке відповідає вимогам діючого законодавства передбаченого Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5. 27.07.2021 року до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинської Катерини Тарасівни звернулася мати [PERSON] - [PERSON] , з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті її сина на користь його батька [PERSON] [INFO] . Згідно листа Інгульського районного у місті Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 03.08.2021 року за №112-09/1111 повідомлено заявницю про неможливість державної реєстарції смерті [PERSON] , який помер [INFO] у місті Щецин Республіка Польща, на підставі наданих нею документів, неможливо, оскільки вони не відповідають формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2016 року №545 "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті", зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/3024. Частинами 1 та 2 статті 293 ЦПК України встановлено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частинами 1 та 2 статті 294 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Пунктом 8 частини 1 статті 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Частинами 1 та 2 статті 319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до роз`яснень, наданих в п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Приписами п.8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті, а відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року, рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті. Суд приходить до переконання, що встановлення факту смерті [PERSON] , має для заявника юридичне значення та підтверджується наданими заявницею та дослідженими судом доказами, за такого заява [PERSON] про встановлення факту смерті підлягає задоволенню. За наведених обставин, з урахуванням наданих доказів, вимоги заявниці є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved