Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Хрещатик" (далі - відповідач 1), [PERSON] (далі - відповідач - 2) про визнання недійсним договору поруки. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що в березні 2012 року на адресу та ім'я позивача від відповідача 1 надійшов лист №70/2-22-04/733 від 12.03.2012 року, яким позивача повідомлено про необхідність погашення заборгованості в сумі 1353973,81 грн. за кредитним договором №039-пп від 21.02.2008 року, укладеним з відповідачем 2, поручителем якого за цим договором нібито виступив позивач. Оскільки, в дійсності жодних договорів з відповідачем 1 позивач ніколи не укладав, жодних документів, в тому числі кредитного договору чи договору поруки з відповідачем 1 позивач не підписував, в приміщенні відповідача 1 ніколи не був, а особа відповідача 2 взагалі позивачу невідома, негайно після отримання такого повідомлення листом від 26.02.2012 року позивач повідомив про це відповідача 1 та просив провести розслідування, відповідач 1 листом від 19.02.2012 року повідомив, що така перевірка буде проведена, але будь-якого іншого письмового повідомлення банку позивач не отримав. 31.07.2013 року позивачем було отримано ухвалу Пирятинського районного суду Полтавської області від 19.07.2013 року про відкриття провадження в цивільній справі за позовом відповідача 1 до позивача та відповідача 2 про стягнення заборгованості в сумі 1976262,77 грн. за кредитним договором. 05.08.2013 року позивач звернувся до Прокуратури Шевченківського району м. Києва з заявою про вчинення кримінального правопорушення, за якою було порушено кримінальне провадження №42013110100000634 за ст. 190 ч. 4 КК України. Тому позивач просив суд визнати недійсним договір поруки б/н від 21 лютого 2008 року та зміни №1 від 10.04.2008 року до договору поруки б/н від 21.02.2008 року, укладені між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»), [PERSON] та [PERSON]. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представники відповідачів в судовому засіданні заперечували проти позову та просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник відповідача 1 суду пояснив, що підстави, для визнання договору поруки недійсним, відсутні, оскільки, експертом чітко не встановлено, що позивач не підписував договір поруки. Представник відповідача 2 суду пояснив, що зі слів відповідача 2 йому відомо, що відповідач 2 кредитний договір не підписував, з позивачем не знайомий, але оскільки, існує солідарна відповідальність, він заперечує проти позову. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] суду пояснив, що в 2012 році з банку надійшов лист, з якого він дізнався про договір поруки, одразу написав лист до банку, щоб провели перевірку, звернувся до прокуратури з заявою про порушення кримінальної справи. Також свідок пояснив, що [PERSON] не знає, ніколи його не бачив так само як і [PERSON] не знає свідка, про що той підтвердив у Пирятинському районному суді Полтавської області. Свідок в Банку «Хрещатик» ніколи не був договір поруки не підписував. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача 1, представника відповідача 2, свідка, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що 21.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 039-пп про надання відповідачу 2 кредиту на поточні потреби в розмірі 700000,00 грн., а 10.04.2008 року - зміни №1 до кредитного договору №039-пп від 21.02.2008 року, де збільшено розмір кредиту до 1000000,00 грн. 21.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»), [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого позивач, як поручитель, зобов'язується відповідати перед відповідачем 1, як кредитором, за виконання в повному обсязі зобов'язань відповідача 2, як боржника, що випливають з кредитного договору №039-пп від 21.02.2008 року, а 10.04.2008 року - зміни №1 до договору поруки від 21.02.2008 року . Як передбачено ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Судом було досліджено висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України від 15.08.2014 року №4008/4009/14-32, за результатами проведення судово - почеркознавчої експертизи, на вирішення якої було поставлено питання: «Чи виконано підписи від імені [PERSON] на першій та другій сторінках договору поруки від 21.02.2008р., укладеному між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Хрещатик», [PERSON] та [PERSON] та змін №1 від 10.04.2008р. до договору поруки від 21.02.2008р. [PERSON]?», відповідно до ухвали суду від 16.12.2013 року про призначення судово - почеркознавчої експертизи. Відповідно до даного висновку, підписи від імені [PERSON] у графах «Поручитель» у договорі поруки від 21 лютого 2014 року та змінах №1 від 10 квітня 2008 року до договору поруки від 21.02.2008 року, які надано на дослідження, виконані рукописним способом кульковою ручкою без попередньої технічної підготовки та використання технічних засобів, ймовірно виконані не [PERSON], а іншою особою. Відповісти на питання в категоричній формі не виявилось можливим з причин, наведених у дослідницькій частині висновку, в якій зазначено, що виявити ознаки, що різняться, в обсязі, необхідному для категоричної відповіді на запитання, не вдалося через стислість досліджуваного об'єкта та через малий об'єм графічної інформації, яка міститься у підписах. Згідно із ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам у їх сукупності, враховуючи, що представник відповідача 2 підтвердив в судовому засіданні, що відповідач 2 з позивачем не знайомий, позивачем одразу повідомлено відповідача 1 про те, що в дійсності жодних договорів з відповідачем 1 позивач ніколи не укладав, жодних документів, в тому числі кредитного договору чи договору поруки з відповідачем 1 позивач не підписував, в приміщенні відповідача 1 ніколи не був, а особа відповідача 2 взагалі позивачу невідома, що він підтвердив в судовому засіданні в якості свідка, а також приймаючи до уваги висновок експертів, суд вважає, що договір поруки від 21 лютого 2008 року та зміни №1 від 10 квітня 2008 року до договору поруки від 21 лютого 2008 року, укладені між Відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Хрещатик» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик»), [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати недійсними. На підставі викладеного,

Outcome: approved