Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Представник відповідача [PERSON]. в судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву у якій позовні вимоги визнає в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася та подала до суду заяву, у якій просить розглянути справу за її відсутності. Відповідно до ч. 3 статті 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ч. 3 ст. 200, ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює за результатами підготовчого провадження рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, наявні підстави для винесення рішення за результатами підготовчого провадження. Судом встановлено, що позивачка на початку 2017 року [PERSON] почала будівництво спірних споруд без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту, на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. [PERSON] збудувала нежитлову будівлю мийки самообслуговування позначену у технічному паспорті літерою „А", інженерні колодязі позначені № 1-8, вигрібну яму позначену № 9, вимощення позначені І-ІІ, опорну стінку № ІІІ, які розташовані за адресою [ADDRESS] . З 11 липня 2017 року позивачка є орендарем земельної ділянки кадастровий номер 7322055100:01:004:0283, на якій розташовані самочинно збудовані споруди. Самочинно збудовані споруди розташовані відповідно до державних будівельних норм, не порушують правила пожежної безпеки, за результатами технічного обстеження придатні до надійної і безпечної експлуатації. Частинами 1, 2 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. У відповідності до п. 9 прикінцевих положень Закону України „Про регулювання містобудівної діяльності" орган державного архітектурно-будівельного контролю безоплатно протягом 10 робочих днів з дня подання заяви власниками (користувачами) земельних ділянок, на яких розміщені об`єкти будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), збудовані на земельній ділянці відповідного цільового призначення без дозвільного документа на виконання будівельних робіт, за результатами технічного обстеження приймає в експлуатацію збудовані у період з 5 серпня 1992 року до 9 квітня 2015 року індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки загальною площею до 300 квадратних метрів, а також господарські (присадибні) будівлі і споруди загальною площею до 300 квадратних метрів. [PERSON] звернулася до Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Чернівецькій області щодо прийняття в експлуатацію самочинно збудованих нею будівель. Листом від 27 грудня 2017 року позивачці було відмовлено і рекомендовано звернутися із позовом до суду про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно. Згідно ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Згідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України. Враховуючи наведене, суд вважає, що за позивачкою [PERSON] , слід визнати право власності на самочинно збудовану будівлю, а саме нежитлову будівлю мийки самообслуговування позначену літерою „А", інженерні колодязі позначені № 1-8, вигрібну яму позначену № 9, вимощення позначені І-ІІ, опорну стінку позначену №ІІІ, які розташовані в [ADDRESS] . Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ст.ст. 15, 16, 328, ст. 376 ЦК України у редакції 2003 року,

Outcome: approved