Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

03 листопада 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача з вищеназваним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит №KRHTG40000000363 від 27 вересня 2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 144 570,98 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2031 року. Згідно заяви [PERSON] від 16 липня 2008 року договір про іпотечний кредит №KRHTG40000000363 від 27 вересня 2007 року переведено з валюти гривня на валюту долар США. Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 31 307,97 доларів США зі сплатою відсотків 14,4% на рік. В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 27 вересня 2007 року уклали іпотечний договір № KRHTG40000000363. Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченому 27 вересня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] У зв'язку із невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, та 25 березня 2013 року судом було ухвалено рішення, яке набрало законної сили 23 липня 2013 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме трикімнатну квартиру загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «КБ «ПриватБанк». В ході виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2013 року №435/11091/12 (2/214/639/13) ПАТ «КБ «ПриватБанк» стало відомо, що на нерухомість накладено арешт. Так при отриманні витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна №63359631 від 17 липня 2014 року позивачу стало відомо, що арешт на майно [PERSON] накладено: арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 11885210) на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №25402924, код: 34545855, виданий 24 листопада 2011 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області. Право застави/іпотеки у ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникло 27 вересня 2007 року, а постанова про арешт майна боржника та заборони на його відчуження була винесена 24 листопада 2011 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави/іпотеки. На теперішній час у зв'язку з неможливістю виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2013 року №435/11091/12 (2/214/639/13) з реалізації предмету іпотеки, борг [PERSON] залишається непогашеним, продовжується нарахування відсотків та неустойки за кредитом. Так, станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 111 401,70 доларів США та продаж іпотеки не покриває повністю заборгованість. Інформація про осіб на користь яких арештовано майно у банку відсутня. На підставі вищевикладеного просив суд винести рішення, яким виключити з акту опису та звільнити з-під арешту трикімнатну квартиру загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., яка розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, [ADDRESS], та належить на праві власності [PERSON], накладеного відділом державної виконавчої служби Дзержинського ВДВС КМУЮ Дніпропетровської області на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на все майно боржника та заборони на його відчуження №25402924 від 24 листопада 2011 року, та стягнути з [PERSON] на користь банку суму сплаченого судового збору. Представник позивача до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, через канцелярію суду надав клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача - Дзержинського ВДВС КМУЮ Дніпропетровської області до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України, зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.2 ст.114 ЦПК України позов про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року №6 «Про судову практику у справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Статтею 54 ЗУ "Про виконавче провадження" передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з - під арешту. Крім того ч.8 ст.54 вказаного Закону вказує, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку». Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом, зокрема, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Під час проведення опису майна боржника - юридичної особи та накладення арешту на нього державний виконавець також використовує відомості щодо належного боржнику майна за даними бухгалтерського обліку. Із змісту ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», випливає, що державний виконавець проводить опис та накладання арешту виключно майно, яке належить боржнику з метою виконання рішень щодо цього боржника. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Так, судом встановлено, що відповідно до укладеного договору про іпотечний кредит №KRHTG40000000363 від 27 вересня 2007 року відповідач [PERSON] (а.с.23) отримав кредит у розмірі 144 570,98 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 27 вересня 2031 року (а.с.4-5). Згідно заяви [PERSON] від 16 липня 2008 року (а.с.6) договір про іпотечний кредит №KRHTG40000000363 від 27 вересня 2007 року переведено з валюти гривня на валюту долар США (а.с.7-8). Розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 31 307,97 доларів США зі сплатою відсотків 14,4% на рік. В забезпечення виконання зобов'язань за договором про іпотечний кредит ПАТ «КБ «ПриватБанк» та [PERSON] 27 вересня 2007 року уклали іпотечний договір № KRHTG40000000363 (а.с.9-10). Згідно з договором іпотеки [PERSON] надав в іпотеку нерухоме майно, а саме трьохкімнатну квартиру загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченому 27 вересня 2007 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON] (а.с.19). У зв'язку із невиконання [PERSON] своїх зобов'язань за вказаним кредитним договором ПАТ «КБ «ПриватБанк» звернувся до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, та 25 березня 2013 року судом було ухвалено рішення, яке набрало законної сили 23 липня 2013 року, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме три кімнатну квартиру загальною площею 61,50 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м. яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ «КБ «ПриватБанк» (а.с.11-12). В ході виконання рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 25 березня 2013 року №435/11091/12 (2/214/639/13) ПАТ «КБ «ПриватБанк» стало відомо, що на нерухомість накладено арешт (а.с.20-21). Так при отриманні витягу з Державного реєстру обтяжень нерухомого майна №63359631 від 17 липня 2014 року позивачу стало відомо, що арешт на майно [PERSON] накладено: арешт нерухомого майна (реєстраційний номер обтяження - 11885210) на підставі постанови про арешт майна боржника ВП №25402924, код: 34545855, виданий 24 листопада 2011 року Дзержинським відділом державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.22). Станом на 01 жовтня 2014 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 111 401,70 доларів США (а.с.13-18). Отже, право застави/іпотеки у ПАТ «КБ «ПриватБанк» виникло 27 вересня 2007 року, а постанова про арешт майна боржника та заборони на його відчуження була винесена 24 листопада 2011 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави/іпотеки. Виходячи з вище викладеного, заставодержатель має передбачене чинним законодавством право звернутися до суду з позовом про скасування арешту заставного майна, а арешт, накладений постановою державного виконавця Дзержинського ВДВС КМУЮ на предмет іпотеки порушує права позивача як іпотекодержателя та унеможливлює добровільний продаж іпотечного майна в рахунок задоволення його вимог за відповідним договором. Відповідачами суду не надано доказів в обґрунтування заперечень проти позовних вимог. За таких обставин накладання арешту на трикімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] є безпідставним. У відповідності зі ст.ст.79, 88 ЦПК України при задоволенні позову підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у розмірі 243,60 грн. (а.с.1). Судові витрати судом не стягнуто у солідарному порядку з обох відповідачів з тієї причини, що Дзержинський ВДВС КМУЮ є державною установою та не має власного бюджету для погашення даних витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved