Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання особи такою, що втратила право на проживання та зняття з реєстрації. Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в м. Рава-Руська, вул. Вол. Великого 34 Жовківського району, Львівської області, який вона успадкувала після смерті батьків. Іншу половину будинку успадкував її брат. Зазначає, що 24 листопаді 2005 року вийшла заміж за [PERSON]. Від подружнього життя у них народилося двоє дітей, а саме : син [PERSON], [INFO], який помер у березні 2015 року та син [PERSON], [INFO]. Після реєстрації шлюбу [PERSON] перейшов проживати до позивача, а в березні 2010 року зареєструвався в житловому будинку. На початку 2015 року відповідач залишив сім"ю та перейшов проживати до іншої жінки в село Річки Жовківського району, де й проживає в даний час. Вказує, що хоча фактично відповідач майже рік як не проживає в її житловому будинку, не навідується до сім»ї, але і не бажає знятися з реєстрації. Позивачу необхідно оформити субсидії на житлово-комунальні послуги, але цього вона не може зробити із-за того, що відповідач не знімається з реєстрації. Просить позов задоволити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить такий задоволити. Крім цього пояснив, що він справді на даний час проживає з іншою жінкою. Представник відповідача Жовківського РВ ДМС України у Львівській області в судове засідання не з'явився та не повідомив про причини своєї неявки, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.04.2009 року, вбачається, що [PERSON] дійсно належить на праві приватної власності ? частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в м. Рава-Руська, вул. Вол. Великого 34 Жовківського району, Львівської області, який вона успадкувала після смерті батьків. У відповідності до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У відповідності до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, слід врахувати, що за правилами ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відтак визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням має наслідок зняття її з реєстрації. З акту обстеження житлових умов заявника від 07.04.2016 року складеного комісією в складі депутатів Рава-Руської міської ради [PERSON], [PERSON], [PERSON], вбачається, що комісія встановила, що за адресою м. Рава-Руська, вул. В. Великого 34 за свідченнями близьких сусідів і знайомих фактично проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON]. На протязі 2015 року [PERSON] на даній адресі не проживає. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи із змісту норм ст. 71,72 ЖК України, відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України та роз`яснень, викладених у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 12 квітня 1985 року № 2 Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України з наступними змінами, при вирішення спору про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно з`ясовувати причини відсутності особи у жилому приміщенні понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. А від так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач не проживає за місцем реєстрації понад 1 рік. Отже, судом встановлено факт відсутності відповідача у будинку понад 1 рік без поважних причин, оскільки жодних перешкод в користуванні такою зі сторони позивача йому не чинилося. Крім цього, як встановлено, відповідач добровільно залишив спільне житло і переїхав жити в інше місце. За таких обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги [PERSON] є підставними і підлягають до задоволення. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: approved