Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-01 00:00:00

10 червня 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 09\~липня 1988 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім та проживає окремо. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили у вересні 2019 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна буде вирішено окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 15 червня 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 14-15). 06 липня 2020 року позивач усунув недоліки позовної заяви, надавши на адресу суду усі належним чином засвідчені копії письмових доказів (а.с. 17, 18-23). Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.\~29-30). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 13, 33). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 09 липня 1988 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського райвиконкому Дніпропетровської області зроблено відповідний запис за №\~61 та видане свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 21а). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у вересні 2019 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть, хоча і проживають за однією адресою. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420\~грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved