Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

02 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаним позовом до Територіальної громади в особі Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області в якому просив встановити факт належності на праві власності [PERSON] , який помер [INFO] , будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , права на земельну частку (пай) площею 4,32 в умовних кадастрових гектарах, колишнього КСП імені Куйбишева, розташованої на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на отримання якої мала відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0136468 [PERSON] , що померла [INFO] . Обґрунтовуючи позов посилався на те, що [INFO] в с.Клюшниківка, Миргородського району Полтавської області померла [PERSON] його матір та дружина [PERSON] та матір [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS] , та права на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі розташованої на території Клюшниківської сільської ради, відповідно до Сертифікату серія ПЛ №0136468, який був за життя отриманий [PERSON] , але з невідомих причин був втрачений, що підтверджується листом відділу у Миргородському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області від 29.12.2020 року №790/172-20. Спадкоємцям спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] померлої [INFO] , є її чоловік, а його вітчим [PERSON] він [PERSON] , [PERSON] , інших спадкоємців не має. Будучи зареєстрованим на час смерті з своєю дружиною, а його матір`ю [PERSON] , [PERSON] згідно ст. 548 ЦК УРСР прийняв спадщинупісля своєї дружини. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, та відповідно до ст.529 даного кодексу є таким що прийняв спадщину що залишилася після смерті його дружини, а його матері [PERSON] . Але отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . [PERSON] не встиг, так як [INFO] помер. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина що складається із житлового будинку [ADDRESS] ,та права на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі розташованої на території Клюшниківської сільської ради в даний час Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області згідно сертифіката на право на земельну частку (пай)серія ПЛ №0136468, яку за життя [PERSON] прийняв після смерті своєї дружини [PERSON] померлої [INFO] . За час свого життя [PERSON] згідно заповідального розпорядження від 27 липня 1998 року що посвідчене секретарем виконавчого комітету Клюшниківської сільської ради, все майно де б воно не було із чого б воно не складалося заповідав йому [PERSON] . Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 28 квітня 2020 року було встановлено факт, що заповіт складений 27 липня 1998 року [PERSON] , який помер [INFO] , посвідчений секретарем Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , та визначено [PERSON] додатковий строк - 3 (три)місяці з часу набрання рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] . При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва на право власності в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. В зв`язку з вказаними обставинами у позивача відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та право на земельну частку (пай), тому позивач з метою захисту своїх прав звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою судді від 17.02.2021 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 20.05.2021 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився. Представник позивача, адвокат Лисенко А.Ф. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Суду пояснив, що [INFO] в с.Клюшниківка, Миргородського району Полтавської області померла [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS] , та права на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах. Спадкоємцям спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , є її чоловік [PERSON] , позивач [PERSON] , [PERSON] , інших спадкоємців не має. Чоловік [PERSON] був зареєстрований та проживав разом з дружиною на час смерті, тому фактично прийняв спадщину після неї. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] . [PERSON] не встиг, так як [INFO] помер. За життя [PERSON] заповів все майно, де б воно не було із чого б воно не складалося [PERSON] . Представник відповідача Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області в судове засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с.118). Третя особа - Державний нотаріус Другої Миргородської державної нотаріальної контори Литвишко Вікторія Миколаївна в судове засідання не з`явилася, подала заяву в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність (а.с.117). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в раніше поданій заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність (а.с.55). Заслухавши представника позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] в с. Клюшниківка, Миргородського району Полтавської області померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 27.03.1999 (а.с.15). Родинні відносини [PERSON] та позивача [PERSON] підтверджуються інформацією наданою Миргородським міськрайонним відділом ДРАЦС , відповідно до якої батьками позивача є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). [PERSON] 12.02.1982 зареєструвала шлюб із [PERSON] відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу та змінила з прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.16). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається із житлового будинку [ADDRESS] , та права на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі розташованої на території Клюшниківської сільської ради згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0136468 (а.с. 26). Відповідно до інформації Полтавського обласного державного нотаріального архіву спадкова справа після [PERSON] не заводилася (а.с.92). Згідно довідки № 197 від 13.05.2019 року, виданої Клюшниківською сільською радою Миргородського району Полтавської області, [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком - [PERSON] (а.с. 17). Відповідно до ст.ст. 524, 525, 527, 548, 549 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень до ЦК України 2004 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Таким чином, спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] , в порядку ЦК України 1963 року , прийняв її чоловік - [PERSON] , який проживав разом з нею на момент смерті, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Клюшниківської сільської ради Миргородського району від 13.05.2019, де зазначено, що на момент смерті [INFO] [PERSON] з нею був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , чоловік [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть (а.с.18). За життя [PERSON] згідно заповіту від 27 липня 1998 року, все майно де б воно не було із чого б воно не складалося заповідав [PERSON] (а.с.28). Рішенням Миргородського міськрайонного суду від 28 квітня 2020 року справа було встановлено факт, що заповіт складений 27 липня 1998 року [PERSON] , який помер [INFO] посвідчений секретарем Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , та визначено [PERSON] додатковий строк - 3 (три)місяці з часу набрання рішення законної сили, для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] (а.с.10-13). Після смерті [PERSON] залишилася спадщина що складається із житлового будинку [ADDRESS] ,та права на земельну частку (пай) розміром 4,32 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі розташованої на території Клюшниківської сільської ради в даний час Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області згідно сертифіката на право на земельну частку (пай)серія ПЛ №0136468, яку за життя [PERSON] прийняв після смерті своєї дружини [PERSON] померлої [INFO] . Згідно матеріалів спадкової справи, спадщину, яка відкрилася після смерті [PERSON] прийняв [PERSON] за заповітом, посвідченим Клюшниківською сільською радою Миргородського району Полтавської області 07 липня 1998 року, зареєстрованого в реєстрі за № 119, дублікат якого виданий Клюшниківською сільською радою Миргородського району Полтавської області 13 травня 2019 року за реєстровим № 7. Заяви від інших осіб про прийняття або відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи відсутні. Згідно довідки № 374 від 27 травня 2019 року, виданої Дочірнім комунальним підприємством «Миргородтехінвентаризація», право власності спадкодавця на житловий будинок [ADDRESS] не зареєстроване. Документи, які посвідчують право власності спадкодавця на нерухоме майно, у спадкоємця відсутні. Крім цього, після смерті [PERSON] залишилося право на земельну частку (пай) площею 4,32 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), на землі яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім.Куйбишева Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, що належало дружині спадкодавця - [PERSON] , яка померла [INFO] . Спадкова справа до майна [PERSON] не заведена. Згідно довідки № 189 від 12.09.2016 року, виданої Клюшниківською сільською радою Миргородського району Полтавської області, [PERSON] на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом із чоловіком - [PERSON] . Оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0136468, виданий на підставі розпорядження Миргородської районної державної адміністрації № 395 від 19 грудня 1996 року, який посвідчує право на земельну частку [PERSON] , у спадкоємця відсутній. (а.с. 29-30,70-91). Постановою державного нотаріуса Другої миргородської державної нотаріальної контори від 19.01.2021 відмовлено позивачу по справі у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на право на земельну частку (пай), 4,32 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), у землі, яка перебувала у колективній власності Колективного сільськогосподарського підприємства ім. Куйбишева Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, після померлого [INFO] [PERSON] (а.с. 29-30). На даний час отримати правовстановлюючі документи (їх дублікат) на вказане майно не можливо через смерть спадкодавця, оскільки її цивільна правоздатність, як, фізичної особи, припинена у момент її смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України). Згідно роз`яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Статтею 17 Загальної декларації прав людини, передбачено - ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права. Відповідно до ст.ст. 1220,1221 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, який помер (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з положенням ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК) спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 04.10.1991 № 7, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Згідно Закону УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" від 02 червня 1968 року, кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім`я по батькові глави сім`ї, на ім`я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування* міни, купівлі-продажу. пожиттєвого утримування, спадкування. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 №7 «Про судову практику у справах про спадкування», записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Згідно виписки з погосподарської книги №2 села Клюшниківка, Миргородського району Полтавської області головою колгоспного двору за адресою [ADDRESS] , особовий рахунок № [NUMBER] , значиться [PERSON] (а.с.20). 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Відповідно до технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] житловий будинок та господарські споруди збудовані до 1992 року, тому вони не є самочинним будівництвом (а.с.21-24). Враховуючи перевірені у судовому засіданні докази, суд вважає, що факт належності спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами підтверджений, а тому зазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами входить до складу спадщини після його смерті. Отже, враховуючи те, що правовстановлюючий документ на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та оригінал сертифікату у позивача на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Куйбишева відсутній, тому з метою оформлення спадщини необхідно визнати за спадкоємцем [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , права власності на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом, після смерті [INFO] [PERSON] , права на земельну частку (пай) площею 4,32 в умовних кадастрових гектарах, колишнього КСП імені Куйбишева, розташованої на території Клюшниківської сільської ради Миргородського району Полтавської області, право на отримання якої мала відповідно до Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0136468 [PERSON] , що померла [INFO] , виходячи з положень ст. 16 ЦК України, якою передбачено способом захисту цивільних прав та інтересів - визнання права. За таких обставин позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі, і тому підлягають до задоволення в повному обсязі. В зв`язку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, виходячи з роз`яснень п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства про розгляді справ у суді першої інстанції», де вказано, що витрати на оплату судового збору в повному обсязі покладаються на кожного спадкоємця пропорційно до виділеної йому частки.

Outcome: approved