Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

02 вересня 2014 року позивач звернувся в Миколаївський районний суд Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення зайво нарахованої заробітної плати та відпускних. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що за період з 01.01.2013 року по 05.06.2014 року голові Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області було зайво перераховано 2614 грн. 70 коп. заробітної плати та відпускних, які просив стягнути з відповідача. В судовому засіданні представник позивача Кононіченко Н.З. уточнила позовні вимоги та пояснила, що відповідачу було надано відпустку з 11.03.2014 року по 09.04.2014 року на 30 календарних днів за період роботи з 19.11.2013 року по 19.11.2014 року та виплачено в тому числі відпускні в розмірі 3923 грн. 32 коп. Однак, рішенням ХХIХ сесії шостого скликання Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської ради №1 від 05 червня 2014 року достроково було припинено повноваження Ковалівського сільського голови [PERSON] на підставі його заяви. Отже, йому було зайво виплачено 2340 грн. 70 коп. Відповідач [PERSON] позов не визнав, подав письмові заперечення і пояснив суду, що на посаді сільського голови Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області він працював з 31.10.2010 року по 05.06.2014 року. У відпустці перебував в березні 2014 року. З 07.05.2014 по 23.05.2014 року він перебував на лікарняному. Потім, з 01.06. по 10.06.2014 року перебував на лікуванні в Миколаївській обласній лікарні. За його заявою у зв'язку із станом здоров`я на підставі п.1 ч.7 ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування» рішенням сесії 05.06.2014 року його повноваження було припинено. Оскільки його повноваження достроково припинено у зв`язку із станом здоров`я, відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про відпустки» отримані ним грошові кошти поверненню не підлягають. Посилаючись на зазначені обставини просив в задоволенні позову відмовити. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Відповідач працював на посаді Ковалівського сільського голови з 31.10.2010 року по 05.06.2014 року, що сторонами не оспорюється. З 11.03.2014 року по 09.04.2014 року відповідач перебував у відпустці за період роботи з 19.11.2013 року по 19.11.2014 року і йому нараховані в тому числі і відпускні в розмірі 3923 грн. 32 коп. З 07.05.2014 року по 23.05.2014 року відповідач перебував на лікарняному. Рішенням ХХIХ сесії шостого скликання Ковалівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської ради №1 від 05 червня 2014 року достроково було припинено повноваження Ковалівського сільського голови [PERSON] т на підставі його заяви. Згідно довідки головного бухгалтера фінансового управління Миколаївської районної державної адміністрації Миколаївської області Василькової С.Б. від 14.07.2014 року вбачається, що [PERSON] зайво нараховані 2340 грн. 70 коп. З розрахунку наданого представником позивача вбачається, що в березні 2014 року відповідачу нараховано всього 12965 грн. 84 коп., в тому числі і відпускні в розмірі 3923 грн. 32 коп. У зв` язку з достроковим припиненням повноважень і тим, що відповідач не відпрацював до закінчення робочого року йому було перераховано розмір отриманих ним відпускних та заробітної плати та запропоновано повернути отримані грошові кошти, а саме - 2061 грн. 44 коп. відпускних та 310 грн. 45 коп. заробітної плати (1159 грн. 83 коп. ( сума, яка підлягала поверненню за травень 2014 року ) - 849 грн.38 коп. ( розмір заробітної плати, отриманої відповідачем за червень 2014 року) = 310 грн. 45 коп.). Однак, відповідач відмовився повертати отримані грошові кошти, оспорюючи необхідність повернення вказаних сум. Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про відпустки» у разі звільнення працівника до закінчення робочого року, за який він уже одержав відпустку повної тривалості, для покриття його заборгованості власник або уповноважений ним орган провадить відрахування із заробітної плати за дні відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини робочого року. Відрахування, передбачене частиною першою цієї статті, не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи у зв'язку з: 1) призовом або прийняттям (вступом) на військову службу, направленням на альтернативну (невійськову) службу; 2) переведенням працівника за його згодою на інше підприємство або переходом на виборну посаду у випадках, передбачених законами України; 3) відмовою від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, а також відмовою від продовження роботи у зв'язку з істотною зміною умов праці; 4) змінами в організації виробництва та праці, в тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємства, скороченням чисельності або штату працівників; 5) виявленням невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я, що перешкоджають продовженню даної роботи; 6) нез'явленням на роботу понад чотири місяці підряд внаслідок тимчасової непрацездатності, не рахуючи відпустки у зв'язку з вагітністю та пологами, якщо законодавством не встановлено більш тривалий термін збереження місця роботи (посади) при певному захворюванні; 7) поновленням на роботі працівника, який раніше виконував цю роботу; 8) направленням на навчання; 9) виходом на пенсію. Як вбачається із записів до трудової книжки, відповідач звільнений з посади у зв`язку з складанням повноважень сільського голови на підставі п.1 ч.1 ст. 79. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування». Згідно зі ст. 79 Закону України «Про місцеве самоврядування» повноваження сільського, селищного, міського голови, вважаються достроково припиненими у разі: 1) його звернення з особистою заявою до відповідної ради про складення ним повноважень голови; 2) припинення його громадянства; 3) набрання законної сили обвинувальним вироком щодо нього; 3-1) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за адміністративне корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України "Про засади запобігання і протидії корупції"; 4) порушення ним вимог щодо обмеження сумісності його діяльності з іншою роботою (діяльністю), встановлених цим Законом; 5) визнання його судом недієздатним, безвісно відсутнім або оголошення таким, що помер; 6) його смерті. Відповідно до вимог ст. 127 КЗпП України відрахування із заробітної плати можуть провадитись тільки у випадках, передбачених законодавством України. Відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу: 1) для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не поверненого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості або з дня виплати неправильно обчисленої суми; 2) при звільненні працівника до закінчення того робочого року, в рахунок якого він вже одержав відпустку, за невідроблені дні відпустки. Відрахування за ці дні не провадиться, якщо працівник звільняється з роботи з підстав, зазначених в пунктах 3, 5, 6 статті 36 і пунктах 1, 2 і 5 статті 40 цього Кодексу, а також при направленні на навчання та в зв'язку з переходом на пенсію; 3) при відшкодуванні шкоди, завданої з вини працівника підприємству, установі, організації (стаття 136). Отже, доводи відповідача про те, що відрахування із його заробітної плати за дні відпустки, що були надані йому в рахунок невідпрацьованої частини робочого року не повинні проводитися, оскільки він звільнився з роботи за станом здоров`я є неспроможні, оскільки спростовуються записом, який міститься в трудовій книжці відповідача. Інших обставин на підставі яких відрахування не можуть проводитися судом не встановлено. З врахуванням вищезазначеного суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в межах заявлених вимог.

Outcome: approved