Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» в особі представника Голокової О.В звернулася з позовом до суду і просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» 20331,62 гривень та 2102 гривень сплаченого судового збору. Позов обґрунтовано тим, що 23.05.2018 між ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та [PERSON] шляхом подання заяви-договору №2018/1_С/056-000647 укладено договір про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операцій за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» та договір №2018/ОВР/956-000523. Відповідно до цього договору банк відкрив відповідачу картковий рахунок та субрахунок за програмою кредитування "Універсальна картка" Домовичок" на якому орієнтовна сума кредиту 10000 гривень, можлива сума кредиту - 30000 гривень, щомісячний платіж по кредиту 7% мінімум 50 гривень, пільговий період 50 днів, відсоткова ставка 30% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48%, строк дії договору 12 місяців. Однак, відповідач умови кредитного договору щодо внесення чергових платежів на погашення використаних кредитних коштів належним чином не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка з урахуванням усіх складових боргу, станом на 10.04.2020 становить 20331 грн 62 коп. Наявність заборгованості, внаслідок невиконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позивач підтверджує розрахунком, який додає до позовної заяви, та випискою по особовому рахунку. Посилаючись на обов`язковість договору для виконання сторонами, просить суд стягнути визначену ним суму заборгованості за кредитом. Ухвалою від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позовну заяву та роз`яснено, що розгляд справи у судовому засіданні може бути призначено за їх клопотанням. У встановлений судом строк відповідач, який згідно даних поштового повідомлення, належним чином повідомлений про розгляд справи, не надав відзиву на позов та не подав жодних заяв чи клопотань, а тому справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справив їх сукупності, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. 23.05.2018 відповідач [PERSON] підписав заяву-договір з ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» про приєднання до правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операцій за якими здійснюється з використанням електронних платіжних засобів та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» (а.с.34). В даному договорі передбачена орієнтовна сума кредиту 10000 гривень та можлива сума кредиту 00-30000 гривень. Щомісячний платіж по кредиту 7% мінімум 50 гривень, пільговий період 50 днів, відсоткова ставка 30% річних, відсоткова ставка на пільговий період 0,00001% річних, відсоткова ставка на прострочену заборгованість 48%, комісія за видачу кредиту 4%. Внаслідок неналежного виконання своїх зобов`язань по поверненню кредиту у відповідача виникла накопичувальна заборгованість за кредитом, а 03.07.2019 відбулося останнє погашення на суму 439,47 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №2018/ОВР/056-000523 від 23.05.2018 станом на 10.04.2020 (а.с.41-42). Подані позивачем виписка по картковому рахунку відповідача [PERSON] та виписка по особовому рахунку відповідача з 23.05.2018 по 10.04.2020 дають підстави вважати, що Банк перераховував на картковий рахунок відповідача грошові кошти. Відповідач користувався цими коштами, а також періодично здійснював погашення кредиту. Враховуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд визнає їх достовірними, належними та допустимими, які в сувої сукупності дають підстави суду частково задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Спір між сторонами виник з договірних правовідносин, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України в частині позики та договору кредиту, а також регулюються загальними положеннями про договір та зобов`язання. Відповідно до норм ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З гідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Наявні матеріали справи дають підстави вважати доведеними аргументи позивача, що між банком та відповідачем був укладений кредитний договір, на виконання якого позичальником були отримані кошти у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку, а відповідач користувався послугами банку до 10.04.2020. Доводи позивача щодо наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором, внаслідок невиконання ним взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту зі сплатою відсотків у розмірах та строки погоджені сторонами, є переконливими, оскільки гуртуються на вимогах закону та умовах договору, підтверджуються обставинами справи, встановленими судом на підставі поданих письмових доказів. Розрахунком заборгованості за кредитним договором від 23.05.2018 станом на 10.04.2020 доведені вимоги позивача про стягнення заборгованості за наданим кредитом в розмірі 9573,96 грн. Вирішуючи питання стягнення відсотків, суд виходить з наступного. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивачем подано з матеріалами справи правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Разом з тим, правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»не засвідченні належним чином та не містять підпису боржника, що не може вважатися належним та допустимим доказом. Додана до позову роздруківка правил надання банківських послуг в ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»не містить будь-яких позначок, які б вказували на ознайомлення відповідача із саме цими за змістом умовами та правилами. Крім того, у заяві-договір №2018/1_С/056-000647 не ідентифіковано, що правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», додані до позову, є чинними на момент підписання відповідачем заяви-договору і що саме з ними він був ознайомлений. Таким чином, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. Зокрема правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17-ц. Велика Палата Верховного Суду у вищезазначеній постанові вказала, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем правила відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за якими здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. За таких обставин суд дійшов висновку, що позивачем доведено фактичне отримання та використання позичальником коштів в розмірі 15729 грн. 04 коп. (9573 грн. 96 коп. + 6155 грн. 08 коп.), та які в добровільному порядку ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК»не повернуті, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання боржника виконати обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, що правові підстави для стягнення в примусовому порядку з відповідача суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 15729 грн. 04 коп. наявні, тому позов в цій частині підлягає до задоволення. В задоволені решти позовних вимог слід відмовити в зв`язку з недоведеністю. При цьому, відсутність відзиву на позов із запереченнями відповідача, не розцінюється судом, як визнання позовних вимог та/або обставин, якими вони обґрунтовуються, з огляду на те, що подання заперечень на позов - це право, а не обов`язок відповідача і це право не може бути обмежене будь-яким способом, в тому числі і шляхом застосування норм Цивільного процесуального кодексу України щодо звільнення позивача від доказування. В силу ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає частковому стягненню із відповідача. Позов задоволено на 77.36% (15729,04 х100:20331,62). Отже, судовий збір слід стягнути користь позивача в розмірі 1626,11 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.634, 1046, 1054 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial