Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житловий комплекс"Нові Жуляни" про стягнення пені за несвоєчасне виконання умов договору. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.11.2016 року між [PERSON] (надалі - позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Крюківщина» (нова назва починаючи з 11.02.2019 року - товариство з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ЖУЛЯНИ») (надалі - відповідач) уклали Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] (надалі - Договір). Предметом договору, згідно пункту 1.1., відповідач зобов`язується передати у власність позивача, а позивач зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] , проектний будинок [NUMBER] та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, Визначених цим Договором. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що майнові права на квартиру належать відповідачу відповідно до наступних документів: Право власності на земельну ділянку; проектно-кошторисної документації; Декларації про початок виконання будівельних робіт; Договору генерального підряду. Відповідно до п. 1.3. Договору Сторонами визначено, що предметом цього Договору є майнові права на квартиру, які після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації Позивачем права власності у встановленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим Договором відповідач зобов`язаний передати позивачу документи, необхідні для державної реєстрації права власності на Квартиру. Як вбачається з п. 1.4. Договору, Майнові права на квартиру за цим Договором передаються від відповідача до Позивача шляхом підписання Акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав) (надалі - «Акт прийому-передачі»), який є невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому- -передачі підписується Сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкта будівництва, у строк визначений відповідачем та за умови повного виконання позивачем своїх зобов`язань за цим Договором. Пунктом 2.4. Договору вказано, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію 30.12.2017 року. Відповідач має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в ; односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Договору. Сторони в п. 3.1. Договору визначили, що ціна майнових прав на квартиру на момент підписання Договору становить 351 745 (триста п`ятдесят одна тисяча сімсот сорок п`ять) гривень 90 копійок, в тому числі ПДВ 58 624 (п`ятдесят вісім тисяч шістсот двадцять чотири) гривні 32 копійки. Відповідач, зобов`язався сплатити ціну майнових прав на квартиру до 30.08.2017 року. Відповідач виконав свій обов`язок щодо оплати вартості майнових прав на квартиру, що підтверджується попередньою довідкою від 05.09.2017 року та квитанціями про оплату. Тобто, позивач виконав свої обов`язки, які передбачені укладеним договором в повному обсязі. Як вбачається з п. 6.2. Договору, у разі недотримання Орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва понад три місці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), відповідач сплачує пеню позивачу у розмірі 0,1 % від суми ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується. Аналогічна ситуація з укладеним між сторонами Договором купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 05.10.2017 року № НП17/В4-6. Предметом договору, згідно пункту 1.1., відповідач зобов`язується передати у власність позивача, а позивач зобов`язується прийняти у власність майнові права на нежитлове приміщення № НП17 (далі - Нежитлове приміщення») в [ADDRESS] та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, Визначених цим Договором. Пунктом 1.2. Договору передбачено, що майнові права на Нежитлове приміщення належать відповідачу відповідно до наступних документів: Право власності на земельну ділянку; проектно-кошторисної документації; Декларації про початок виконання будівельних робіт; Договору генерального підряду. Відповідно до п. 1.3. Договору Сторонами визначено, що предметом цього Договору є майнові права на Нежитлове приміщення, які після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації Позивачем права власності у встановленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим Договором відповідач зобов`язаний передати позивачу документи, необхідні для державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення. Як вбачається з п. 1.4. Договору, майнові права на нежитлове приміщення за цим Договором передаються від відповідача до позивача шляхом підписання Акту прийому-передачі нежитлового приміщення (як сукупності майнових прав) (надалі - «Акт прийому-передачі»), який є невід`ємною -частиною цього Договору. Акт прийому-передачі підписується Сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом Об`єкта будівництва, у строк визначений відповідачем та за умови повного виконання позивачем своїх зобов`язань за цим Договором. Пунктом 2.4. Договору вказано, що орієнтовний строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію 31.03.2018 року. Відповідач має право в односторонньому порядку зміните строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію об`єкта будівництва на строк до -трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов Договору. Сторони в п. 3.1. Договору визначили, що ціна майнових прав на Нежитлове приміщення на момент підписання Договору становить 19 711 гривень 50 копійок, в тому числі ПДВ 3285 гривень 25 копійок. Відповідач, зобов`язався сплатити ціну майнових прав на Нежитлове приміщення до 09.10.2017 року. Відповідач виконав свій обов`язок щодо оплати вартості майнових прав на Квартиру, що підтверджується попередньою довідкою від 09.10.2017 року. Тобто, позивач виконав свої обов`язки, які передбачені укладеним договором в повному обсязі. Як вбачається з п. 6.2. Договору, у разі недотримання орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва понад три місці від орієнтовного строку прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2-. Договору), відповідач сплачує пеню позивачу у розмірі 0,1 % від суми ціни майнових прав на Нежитлове приміщення за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не планується. Станом на дату звернення з цим позовом до суду об`єкт будівництва не зданий в експлуатацію та майнові права на квартиру та нежитлове приміщення по акту прийому-передачі позивачу не передано, що свідчить про порушення відповідачем умов Договору та чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене просили стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ЖУЛЯНИ» (код ЄДРПОУ 40426786) на користь [PERSON] пеню в розмірі 135 581 (сто тридцять п`ять тисяч п`ятсот вісімдесят-пеня 94 копійки. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ЖИТЛОВИЙ КОМПЛЕКС «НОВІ ЖУЛЯНИ» (код ЄДРПОУ 40426786) на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору в розмірі 1 363 гривні 25копійок. Ухвалою суду від 10.11.2020 відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 26.04.2021 року закрито підготовче провадження у справі і справу призначено до судового розгляду на 07.09.2021 року. 26.01.2021 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог до ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Жуляни» по справі № 369/13890/20, з посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог. У поданому відзиві представник відповідача посилається на те, що умовами договору № 14/В4-6 купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 17.11.2016 року та договорі №НП17/В4-6 від 05.10.2017 року не передбачено відповідальність у вигляді пені за порушення відповідачем передачі позивачу майнових прав на квартиру в п.6.2. йдеться про орієнтовні строки здачі об`єкта. Крім того, представник відповідача зазначив, що строк прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 17.11.2016 року конкретно не визначений, оскільки в п.2.4. договору зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата 30.12.2017 року, а в п. 2.4 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 05.10.2017 року орієнтовна календарна дата вказана 31.03.2018. 05.02.2021 до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої представник позивача заперечує щодо тверджень представника відповідача та просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені у позовній заяві, та надані докази. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс» Нові Жуляни» з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав: Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч. 4 - ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Судом встановлено, що між [PERSON] (як покупцем) та ТОВ «Житловий Комплекс «Нові Жуляни» (як продавцем) укладено Договір №14/В4-6 купівлі-продажу майнових прав квартиру від 17.11.2016 року (надалі по тексту - Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру), згідно з умовами п. 1.1. Договору, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язався прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] . Також, між [PERSON] (як покупцем) та ТОВ «Житловий Комплекс Нові Жуляни» (як продавцем) укладено Договір №НП17/В4-6 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення від 05.10.2017 року (надалі по тексту - договір купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення), згідно з умовами 1 1. Договору, Продавець зобов`язався передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язався прийняти у власність майнові права на нежитлове приміщення №НП17 в [ADDRESS] . У своїй позовній заяві позивач посилається на п. 6.2. Договорів, згідно з якими у разі недотримання Орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% від суми ціни майнових прав на квартиру/нежитлове приміщення за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується. Згідно з пунктом 2.4. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру -орієнтований строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію - 30 грудня 2017 року. Згідно з пунктом 2.4. Договору купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення Орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію - 31 березня 2018 року. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього договору. Зокрема умовами Договорів не передбачено відповідальності у вигляді пені за порушення відповідачем передачі позивачу майнових прав на квартиру (п.1.1., 5.2.6. Договору) в п. 6.2. йдеться про Орієнтовні строки здачі об`єкта. Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію. Статтею 251 ЦК України передбачено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З врахуванням вказаних норм строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав від 17.11.2016 № 14/В4-6, конкретно не визначений, оскільки в п. 2.4. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Ч. 1 та ч. 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. При цьому, зобов`язання щодо прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність. Ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований). Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Згідно ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13.04.2011 № 461 (з наступними змінами і доповненнями). Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. П. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Повноваження Держархбудінспекції здійснюються її апаратом. При цьому реєстрація (повернення, скасування реєстрації) декларації щодо об`єктів, які розміщено на території кількох адміністративно-територіальних одиниць та вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності яких після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на дві і більше адміністративно-територіальні одиниці, здійснюється безпосередньо апаратом Держархбудінспекції, а щодо інших об`єктів - її територіальними органами за місцезнаходженням таких об`єктів. Оскільки прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин. Статтею 1 ЦК України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. За вказаних обставин, враховуючи, що термін прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру та на нежитлове приміщення конкретною датою не визначений, замість цього вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правих відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони позивача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені). Умовами п.2.4. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру визначено, що орієнтовний строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації - 30.12.2017, а умовами п. 2.4 договору купівлі-продажу нежитлового приміщення строк готовності Об`єкта будівництва до експлуатації -31.03.2018 року. Відповідно до ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною першою статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У відповідності до положень частини другої даної норми підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, визнаються: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Частинами 1, 2 ст.509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. При цьому зобов`язання щодо прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність. В чинному законодавстві України таке поняття як «прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію» відсутнє. Стаття 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Частиною 1 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Частиною 2 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акту готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифікату, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифікату визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкту до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований). Згідно з ч.4 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. За ч.5 ст.39 даного Закону датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Частиною 9 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до п.3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. Пунктом 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Повноваження Держархбудінспекції здійснюються її апаратом. При цьому реєстрація (повернення, скасування реєстрації) декларації щодо об`єктів, які розміщено на території кількох адміністративно-територіальних одиниць та вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності яких після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на дві і більше адміністративно-територіальні одиниці, здійснюється безпосередньо апаратом Держархбудінспекції, а щодо інших об`єктів - її територіальними органами за місцезнаходженням таких об`єктів. Отже, питання прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється саме органами державного архітектурно-будівельного контролю, у зв`язку із чим такі відносини відносяться не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин. Статтею 1 ЦК України визначено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина першої статті 638 ЦК України зазначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Положення частини першої статті 509 ЦК України визначають, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов`язання, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Аналіз наведених положень закону дає підстави для висновку, що встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття об`єкта будівництва до експлуатації. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Відповідно до ст. 252 ЦК України дає визначення строку та терміну, а саме: 1) строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами; 2) термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Оскільки термін прийняття об`єкта будівництва до експлуатації в договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру та нежитлове приміщення конкретною датою не визначено, а вказана лише орієнтовна дата, а також те, що прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правових відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони ТОВ Житловий комплекс «Нові Жуляни» відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені). Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом в постанові від 22 лютого 2020 року по справі №369/6303/19. А відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи викладене, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог і відмовляє у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed