Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням зміни предмету позову просила поділити спільне майно, виділивши їй у власність двокімнатну квартиру [ADDRESS] , вартістю 649792,00 грн.; відповідачу виділити у власність пташник з сінями загальною площею 1857,6 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вартістю 165326,00 грн., автомобіль Kia Magentis, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1998 см3, дата державної реєстрації за особою 02.11.2006 р., вартістю 149400,00 грн.; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позову вказала, що перебувала з відповідачем з 23.06.1978 року шлюбі, за час перебування у якому, подружжям придбано квартиру, автомобіль, будівлю пташника з сінями. Вказує, що добровільно домовитися та поділити майно неможливо, внаслідок чого змушена звернутися до суду. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області Хайдарової І.О. від 23.10.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Відповідно до розпорядження керівника апарату Херсонського міського суду Херсонської області від 21.01.2019 року у зв`язку з тим, що суддя Хайдарова І.О. не може продовжувати розгляд справи, у зв`язку із закінченням строку дії повноважень судді, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи №766/14842/18. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.01.2019 р., головуючим у справі визначена суддя Ус О.В. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 25.01.2019 року справу прийнято до провадження судді Ус О.В. в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 30.09.2019 року представником позивачки подано заяву про зміну предмету позову та позовну заяву у новій редакції. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 16.10.2019 року прийнято заяву представника позивачки про зміну предмета позову, викладену у позовній заяві у новій редакції; замінено неналежного відповідача [PERSON] належним [PERSON] ; підготовче засідання відкладено. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 15.04.2020 року підготовче засідання відкладено, витребувано докази. 15.04.2020 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Вказав, що варіант поділу спільного майна подружжя, запропонований позивачкою не є рівноцінним, як це встановлено законом та зменшує його частку удвічі, крім того, підстави такого поділу у позовній заяві не вказано. Він іншого житла, крім спірної квартири не має. Крім того, спірний автомобіль придбаний ним за кредитні кошти під заставу майна, щодо пташника, то останній відсутній, оскільки у 2007 році він уклав договір підряду стосовно виконання будівельних робіт з його демонтажу. 08.05.2020 року представником позивачки подано відповідь на відзив, у якій вказав, що відповідач не оспорює факт придбання спірної квартири у шлюбі та наявності права спільної сумісної власності. Щодо автомобіля вказав, що на підтвердження доводів щодо придбання автомобіля у кредит відповідач надає лише копію договору споживчого кредиту та заставу майна, однак, не надає детальні відомості щодо порядку нарахування кредитних платежів та їх реальну сплату, що виключає можливість підтвердження наявного права особистої приватної власності у відповідача на спірний автомобіль. 18.06.2020 року представником відповідача подано зустрічну позовну заяву, у якій просила визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на легковий автомобіль марки Kia Magentis, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб.см, ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER] , колір чорний. В обґрунтування зустрічного позову вказала, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 23.06.1978 року по 27.03.2008 року. Однак, з середини 2006 року фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися. Саме у вказаний час, відповідач придбав спірний автомобіль за рахунок кредитних коштів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.06.2020 року прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву, підготовче засідання відкладено. 23.06.2020 року представником позивачки подано оригінали письмових доказів. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 28.10.2020 року закрито підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду за суттю, вирішено питання про виклик свідків. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечував. Вказав, що після розірвання шлюбу сторони разом не проживали, однак з якого саме часу йому не відомо. Відповідач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали щодо поділу квартири, пташника, але у рівних частках, в той же час просили відмовити у задоволенні первісного позову, зустрічний позов підтримали. Відповідач вказав, що позивачка відібрала у нього ключі від спірної квартири, він не може там проживати, іншого житла не має. Спірний автомобіль було ним придбано в той час, коли він сумісно вже з позивачкою не проживав (з лютого 2006 року припинено сумісне проживання). Щодо автомобіля, він сплачував самостійно за нього, позивачка навіть відмовилася оформити поруку, оскільки вони вже не були сім`єю. До правоохоронних органів щодо вселення до житла не звертався, самостійно вселитися не намагався, оскільки не хотів скандалів. Просив у позивачки ключі від квартири після суду, однак, вона ключі не надала, змінила замки. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачку не знає, а відповідач товариш, знає його з червня 2006 року. Йому відомо, що [PERSON] восени 2006 року придбав автомобіль, в цей час він вже пішов з першої сім`ї. Колишню дружину відповідача не знає. Теперішня дружина [PERSON] разом з [PERSON] брали кредит для придбання автомобіля. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що позивачку не знає, відповідач його товариш, якого знає приблизно з 2004 року. Зі слів [PERSON] той з середини 2006 року з першою дружиною вже не проживав, він особисто бачив, що проживав у себе на "офісі", автомобіль він брав у кредит у період коли проживав на роботі. Суд, заслухавши вступні слова представника позивачки, відповідача та його представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому 23 червня 1978 року шлюбі, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбі серії [NUMBER] , 27 березня 2008 року розірвано (арк. справи 15-16 том 1). За договором купівлі продажу від 22.07.2003 року укладеним між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупець), останній придбав двокімнатну квартиру житловою площею 29,1 кв.м, загальною площею 52,0 кв.м, яка розташована [ADDRESS] . Договір зареєстрований у реєстрі за №2231 (арк. справи 17 Том 1). Позивачка у позовній заяві посилається на те, що з декларації нової дружини відповідача [PERSON] вона дізналася про наявність у чоловіка автомобіля, який як з`ясувалося придбано у період їх шлюбу (арк. справи 18-25 том 1). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №120356177 від 12.04.2018 р., за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] ; будівля пташника з сінями загальною площею 1857,6 м2, що розташована за адресою: [ADDRESS] (арк. справи 26-28 том 1). Відповідно до звіту про незалежну оцінку двокімнатної квартири [ADDRESS] , складеного ПП ПКФ "Експерт" 18.07.2019 року, ринкова вартість квартири на дату оцінки, без урахування ПДВ склала 649792 грн. (арк. справи 86 том 1). Звітом про незалежну оцінку будівлі пташника з сіньми, розташованого за адресою: [ADDRESS] , складеного ПП ПКФ "Експерт" 23.07.2019 року, визначена ринкова вартість об`єкта оцінки на дату оцінки, без урахування ПДВ склала 165326 грн. (арк. справи 88 том 1). За витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих за [PERSON] транспортних засобів, за останнім 02.11.2006 року зареєстровано транспортний засіб марки Kia Magentis, державний номерний знак [NUMBER] , 2006 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб.см; крім того, було зареєстровано автомобіль УАЗ 31512, який 01.02.2006 знято з обліку за особою та автомобіль Део Ланос, який 10.08.2010 року знято з обліку за особою (арк. справи 90 том 1). Згідно листа "СПД ФОП [PERSON] " від 16.08.2019 р., згідно даних Бюлетеня автотоварознавця №107 (червень 2019), середня вартість продажу на території України аналогічного транспортного засобу Kia Magentis, 2006 року випуску, об`єм двигуна 1998 куб.см становить 149400 грн. (арк. справи 91 том 1). 02.11.2006 року між АКІБ "УкрСиббанк" та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу майна №11070164000, за п. 1.1 якого банк надав позичальнику кредит у доларах США в сумі 24000 доларів США; у забезпечення виконання в повному обсязі усіх грошових зобов`язань позичальник передає в заставу банку рухоме майно, вказане у розділі 2 договору (арк. справи 122-126 том 1). За п. 2.1. договору, у забезпечення виконання в повному обсязі сіх грошових зобов`язань позичальника за даним договором, позичальник передає в заставу, а банк приймає наступне рухоме майно, а саме транспортний засіб марки Kia Magentis, 2006 року випуску, колір чорний, тип легковий седан, шасі-двигун-кузов № [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Згідно квитанцій, що містяться на аркушах справи 149-170 том 1, [PERSON] здійснювалися платежі за вищевказаним кредитним договором. Зі звітів за 4 квартал 2006 року, перший-четвертий квартали 2007 року вбачається, що відповідач [PERSON] , як суб`єкт малого підприємства здійснював підприємницьку діяльність, мав обсяг виручки та сплачував плдатки (том 1 арк. справи 171-173). За договором купівлі-продажу від 20.12.2004 року, укладеного між Сільськогосподарським племінним птахівничим закритим акціонерним товариством "Чорнобаївське" та [PERSON] , останній придбав будівлю пташника літ. А, з сінями літ. а, загальною площею 1857,6 кв.м, що розташований на території Микільської сільської ради, б-н, споруда №1, Білозерського району Херсонської області. Договір зареєстрований у реєстрі за №1384 (арк. справи 127-128 том 1). 27.04.2007 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір підряду №27/04.07, за яким предметом договору є виконання будівельних робіт з демонтажу аварійної будівлі пташника літ. А, з сінями літ. а, загальною площею 1857,6 кв.м, що розташований на території Микільської сільської ради, б-н, споруда №1, Білозерського району Херсонської області (арк. справи 131-135 том 1). На час розгляду справи доказів припинення права власності на пташник суду не надано. 18.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір іпотеки, який забезпечує вимоги іпотекодержателя, що витікають з кредитного договору №014/23/1478 від 18.04.2007 р., предметом іпотеки є двокімнатна квартира житловою площею 29,1 кв.м, загальною площею 52,0 кв.м, яка розташована [ADDRESS] (арк. справи 136-138 том 1). 18.04.2007 року між Відкритим акціонерним товариством "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] укладено договір поруки, за яким остання взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по борговим зобов`язанням [PERSON] за кредитним договором №014/23/1478 від 18.04.2007 р., а саме повернути кредит в сумі 15000,00 доларів США, сплатити проценти за його користування, комісійну винагороду, неустойку, тощо (арк. справи 139-140 том 1). Згідно звіту про незалежну оцінку колісного транспортного засобу автомобіля легкового марки Kia, модель Magentis, 2006 р.в., державний номер [NUMBER] , що знаходиться у власності [PERSON] , складеного ПП "Оціночна компанія "Омєга" 10.06.2020 р., ринкова вартість КТЗ станом на 10.06.2020 р. становить 111016,00 грн. без урахування ПДВ (арк. справи 174-198 том 1). Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до частини першої\~статті 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Тлумачення\~статті 61 СК України\~свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Згідно зі\~статтею 63 СК України\~дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою\~статті 69 СК України\~визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Законодавцем визначено, що право на поділ майна, яке перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно з положеннями\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Відповідно до частини першої\~статті 70 СК України\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 ЦК України). Відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК України\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 565/495/18 (провадження № 61-1539св19) вказано, що «поділ майна подружжя здійснюється таким чином: по-перше, визначається розмір часток дружини та чоловіка в праві спільної власності на майно (стаття 70 СК України); по-друге, здійснюється поділ майна в натурі відповідно до визначених часток (стаття 71 СК України). При цьому не виключається звернення одного із подружжя, при наявності спору, з позовом про визнання права на частку в праві спільної власності без вимог щодо поділу майна в натурі». Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована. У разі оспорювання одним із подружжя поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт в судовому порядку, тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається саме на нього. В судовому засіданні не встановлено істотних обставин для збільшення частки будь-кого із сторін у спільному майні подружжя, а також обставин для припинення права власності на частку у спільному майні. Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», з відповідними змінами, судам роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Спірна квартира знаходиться у багатоквартирному будинку з чітко визначеною площею та кількістю приміщень, що входять до її складу, висновок щодо можливості поділу пташника суду не наданий. Відповідач посилається на те, що пташник знищено у 2007 році, але відповідно до вимог ст. 349 ЦК України (в редакції, що діяла у вказаний час) припинення права власності не зареєстроване. Крім того, можливе знищення відбулося у період, коли сторони вже не проживали сумісно, а тому позивачка в разі доведення факту знищення майна без її згоди має право на компенсацію частки тощо. Сторонами не заявлено вимог про визначення порядку користування квартирою, пташником, відповідач заперечує проти припинення його права власності у спільному майні, посилаючись на відсутність у нього житла. Суд не вважає не рівноцінним поділ сумісного майна, запропонований позивачкою, виходячи не тільки з вартості майна, а із нерівноцінності об`єктів, один з яких є квартирою, тобто має цільове призначення проживання людини, а пташник не є житлом. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира та пташник (достовірні докази знищення пташника відсутні, вказаний об`єкт не виключений з реєстру права власності) набуті сторонами за час шлюбу, є об`єктами спільної сумісної власності подружжя, поділити майно в натурі є неможливим, а виділення квартири лише одній особі суттєво порушує права іншої, ураховуючи інтереси (потреби) обох із подружжя у житлі (іншого суду не доведено), суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за кожною зі сторін право власності на 1/2 ідеальної частки квартири та гаражу. Відповідно до ст. 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 6 ст. 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Це пов`язано з тим, що для сімейних відносин важливе значення має не лише реєстрація шлюбу, а й дійсні відносини чоловіка та дружини. Якщо цього немає і чоловік та дружина фактично не складають однієї сім`ї, то на такі відносини не може поширюватися режим спільності майна подружжя. У разі спору заінтересована особа повинна довести в суді факт окремого проживання подружжя в зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин до розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 3, 32, 36, 55 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно; шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чинне законодавство не містить норми, яка безумовно зобов`язує подружжя проживати разом. Тлумачення пункту 3 частини першої статті 57 СК України свідчить, що у випадку набуття одним із подружжя за час шлюбу майна за власні кошти, таке майно є особистою приватною власністю Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України в постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17 та постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 червня 2018 року справа № 711/5108/17, провадження № 61-1935св18. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час розгляду справи, [PERSON] не надала доказів фінансового вкладу у придбання спірного автомобіля, так само як і не надала заперечень щодо припинення спільного проживання з [PERSON] з середини 2006 року, доказів на спростування вказаної обставини суду не надано. Крім того, транспортний засіб фактично придбано за кредитні кошти дата державної реєстрації права власності за [PERSON] 02.11.2006 р., споживчий кредит укладено 02.11.2006 р., транспортний засіб переданий у заставу за вказаним договором споживчого кредиту від 02.11.2006 р. Також суд приймає до уваги, що виходячи з позовної заяви [PERSON] не знала про придбання транспортного засобу та дізналася про факт придбання [PERSON] рухомого майна з декларації його нової дружини за 2016 рік. Також позивачкою не надано суду доказів її участі у поверненні кредитних коштів. З врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що спірний автомобіль придбаний відповідачем за час окремого проживання, за його особисті кошти, які були отримані ним у кредит, а відтак, автомобіль є особистою приватною власністю [PERSON] , внаслідок чого зустрічний позов підлягає задоволенню, а первісний позов в частині включення до поділу сумісного майна подружжя автомобіля задоволенню не підлягає. За приписами ст. 141 ЦПК України пропорційно задоволеним вимогам первісного позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 4900,88 грн.; за вимогами зустрічного позову: з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1110,20 грн. Підстави для негайного виконання судового рішення відсутні. Заходи забезпечення позову (заяви) судом не застосовувалися. Рішення в повному обсязі складено 21 жовтня 2021 року. На підставі викладеного, ст. 6-13, 81, 200, 206, 258, 259, 263-265, 273, 354 ЦПК України, суд

Outcome: partial