Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивач у жовтні 2014 року звернувся до суду з позовом, яким просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS] та зняти його з реєстраційного обліку. Вказав, що є власником 1 / 5 частини у будинку [ADDRESS]. Відповідач же, який є родичем його покійної дружини, з 03.07.2009 року був зареєстрований, за його згодою, за вказаною адресою, хоча фактично не проживав та не з"являвся. На даний час, у нього виникають проблеми зі сплати надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються на зареєстрованих осіб, так як лічильники у нього відсутні , чим порушуються його права. В суді позивач вимоги підтримав, просив задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подав. В судове засідання третя особа- Управління Державної міграційної служби України в Кіровоградській області, його представник не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення сторони позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. В суді з»ясовано, що позивач [PERSON] відповідно до договора купівлі-продажу від 28.07.2006 року №3437 є власником 1 / 5 частини будинку [ADDRESS]. Зареєстрованим відповідач [PERSON] в будинку є з 03.07.2009 року. Відповідач в будинку № [ADDRESS] не проживає, що знайшло своє підтвердження згідно наданої довідки, складеної головою квартального комітету №21 Сорокіною Л.Ф (а.с. 7). Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Тобто, з наведеного формулювання можна виділити принаймі такі умови за наявності яких особа матиме право на користування житлом поряд з власником: користувач повинен бути членом сім»ї власника житла та проживати разом з ним. Згідно положень ЖК України, до членів сім»ї наймача (власника) житлового приміщення віднесено дружину(чоловіка) власника житла, їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство. Ознака постійного проживання є обов»язковою умовою розуміння сім»ї. Відповідно до ст.391 цього ж Кодексу , власник майна має права вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми права, обставини справи, суд вважає, що оскільки відповідач з 2009 року не користується житловим приміщенням, не проживає в ньому більше року, не спростував пояснень позивача та не довів, що йому чинились перешкоди, а відтак відповідач має бути, як і просить позивач визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням: будинком [ADDRESS]. Разом з тим, за наявності судового рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, яке набрало законної сили, та відповідно до ст. 14 ЦПК України є обов'язковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, тому вимоги позивача щодо зняття з реєстраційного обліку такої особи у судовому порядку не потребується. Судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: partial