Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після померлої [INFO] [PERSON] право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,2091 га, що розташована на території Великокаратульської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області та належала померлій на підставі державного акту на право власності на землю серії КВ № 075869 від 04 березня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 523. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, грошові вклади, майновий пай та на вищезазначену земельну ділянку. Позивач прийняла спадщину за законом, подавши відповідну заяву, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, майновий пай та грошові вклади. Однак нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказану земельну ділянку в зв`язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру. Факт володіння померлою [PERSON] земельною ділянкою підтверджує державним актом на право приватної власності на землю серія КВ №075869 від 04 березня 2004 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 13 серпня 2010 року. Своє право на спадкове майно позивач підтверджує копією про смерть [PERSON] ; копіями свідоцтва про своє народження та одруження, матеріалами спадкової справи № 41 за 2011 рік після смерті [PERSON] . Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала і просить задовольнити їх. Судові витрати просить залишити за собою. Від відповідача Переяславської міської ради Київської області до суду надійшла заява про визнання позову та слухання справи у відсутності представника. Розгляд справи здійснювався відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Зважаючи на те, що правовідносини, які виникли між сторонами по справі регулюються нормами глави 85 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонено законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами до ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до п.п.9, 10 Розділу VII „Прикінцевих і перехідних положень" Закону України „Про Державний земельний кадастр" №3613-VI від 07 липня 2011 року „ до 1 січня 2013 року державна реєстрація земельних ділянок, які передаються у власність із земель державної чи комунальної власності, здійснюється з видачею державних актів на право власності на земельні ділянки. Реєстрація державних актів на право власності здійснюється у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі. Документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними". Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч.1 ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно п. п. в, г ч.1 ст.81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки зокрема на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 та ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206,207 цього Кодексу. За правилами ч.1 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.4 ст. 206 ЦПК України. На підставі ст. ст. 328,1216, 1217, 1218, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст. 81 Земельного Кодексу України,

Outcome: approved