Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

08 лютого 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що з червня 2011 року вона з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та займалися спільним побутом. Під час проживання у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що після народження дитини, а саме з травня 2013 року сімейні відносини з відповідачем були припинені, син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. На підставі рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року у справі № 183/5046/14, з відповідача [PERSON] на її користь стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 липня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. [PERSON] вказує на те, що відповідач з моменту ухвалення рішення суду про стягнення з нього аліментів на утримання дитини не здійснив жодної виплати, у зв`язку з чим станом на 01 лютого 2021 року виникла заборгованість по аліментах в розмірі 55 531,00 грн. Крім того, відповідач [PERSON] з дня народження дитини не цікавився та не цікавиться життям та внутрішнім світом дитини, не цікавиться навчанням дитини, не відвідує дитину та не бере участі у вихованні дитини та не приймає участі у матеріальному забезпечення дитини Посилаючись на те, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від їх виконання, позивач [PERSON] просила суд: позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 10 лютого 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, згідно заяви представника позивача, остання просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, в той же час звернувся до суду з заявою, в якій просив подальший розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області,в своїй заяві просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У відповідності до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. В зв`язку з тим, що відповідач визнав позов, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення у підготовчому судовому засіданні. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами письмові докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що сторони з червня 2011 року перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство та займалися спільним побутом. Встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 367, зроблений 07 червня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07 червня 2012 року. У відповідності до рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 вересня 2014 року справа № 183/5046/14, з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 30 липня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з розрахунком, проведеного головним державним виконавцем Новомосковського відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Червоноштан О.І., у відповідача [PERSON] станом 01 лютого 2021 року рахується заборгованість по аліментах в розмірі 55 531,00 грн. З розрахунку проведеного за період з серпня 2014 року по січень 2021 року вбачається, що відповідач жодного разу не здійснив виплати на утримання дитини. Відповідач [PERSON] не заперечував того факту, що з травня 2013 року сімейні відносини між ним і позивачем були припинені, та він свідомо самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого сина [PERSON] , [INFO] Встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю - [PERSON] та знаходиться на її повному утриманню. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] починаючи з травня 2013 року самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не спілкується з ним та не відвідує його. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, тобто позивачем [PERSON] , вона має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківства. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до п.4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він є хронічними алкоголіками або наркоманами. Згідно з висновком Органу опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області № 455/0/2-21 від 25 лютого 2021 року встановлено, що батько дитини [PERSON] більше 8 років не спілкується з сином [PERSON] , [INFO] , не проявляє до нього батьківської турботи. Знаючи про місце проживання своєї дитини ніколи не відвідував його, не виявляв бажання спілкуватися з ним, матеріально не утримував, повністю усунувся від виконання батьківських обов`язків. За рішенням Новомосковського міськрайонного суду від 16.09.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Однак, з моменту стягнення аліментів, [PERSON] жодного разу їх не сплатив, станом на 01 лютого 2021 року має заборгованість в розмірі 55 531,00 грн. відповідно до інформації навчального закладу від 12.02.2021 року за вих. № 20, неповнолітній [PERSON] , [INFO] є учнем 3-В класу СЗОШ № 6 м. Новомосковська. Мати дитини, [PERSON] , приділяє належну увагу вихованню свого сина, постійно цікавиться його успіхами у навчанні, відвідує батьківські збори, спілкується з класним керівником. Дитина забезпечена необхідним шкільним приладдям, завжди має охайний вигляд. Інтелектуальні здібності дитини відповідають його віку. Родина позивача [PERSON] проживає в облаштованій трьохкімнатній квартирі, матір`ю створені всі умови для проживання [PERSON] , [INFO] , він має окреме місце для відпочинку та занять, забезпечений одягом, постільною білизною, продуктами харчування, комп`ютерною технікою. Мати піклується про його духовний та моральний розвиток, забезпечує здобуття дитиною освіти, готує її до самостійного життя. За період навчання дитини в закладі з 01 вересня 2018 року батько [PERSON] , жодного разу не відвідав школу, ніколи не цікавився справами сина та його успіхами в навчанні, не спілкується з класним керівником хлопчика. Під час бесіди спеціаліста служби з дитиною з`ясувалося, що [PERSON] практично не пам`ятає свого біологічного батька. Вбачається тісний емоційний зв`язок дитини з мамою та відсутність батька, як члена сім`ї. За словами хлопчика, найважливішою, найбільш значимою людиною для нього є мама, до якої він звертається за порадою, допомогою та підтримкою. Єдиний чоловік, який приймає участь у вихованні дитини - є дідусь [PERSON] (батько відповідача [PERSON] ), який підтримує особистий зв`язок з онуком, надає матеріальну допомогу на його утримання. Більш того, [PERSON] сприймає його, як свого батька. В своєму висновку орган опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] . Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведений той факт, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, протягом тривалого часу, а саме, з травня 2013 року не цікавився долею дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та здоров`ям, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, повністю обірвав з нею зв`язок, тобто, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved