Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

12.08.2020 року [PERSON] , позивач у справі, звернулася до суду з позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на самочинно збудований гараж № [NUMBER] , що розташований за адресою : [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказує, що нею було побудовано гараж на земельній ділянці № [NUMBER] , площею 0,0023 га на [ADDRESS] , яка була відведена їй для його будівництва та обслуговування. КП «Новоград-Волинське МБТІ» їй було виготовлено відповідний технічний паспорт на гараж від 18.12.2019 року. Відповідно до висновку №7 від 25.06.2020 року спірний гараж відповідає містобудівним вимогам та може використовуватися за призначенням. Затим вона звернулася до Новоград-Волинської міської ради із заявою про прийняття об`єкта в експлуатацію, проте отримала роз`яснення, що потрібно звернулися до суду із позовом про визнання права власності на самочинно збудований гараж. Тому за захистом своїх прав змушена звернутися до суду. 17.08.2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні з повідомленням сторін. 15.09.2020 року залучено до участі у справі в якості третьої особи Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Житомирській області. 29.10.2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання сторони не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали суду письмові клопотання про розгляд справи без їх участі; представник позивача в письмовій заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, які просив задовольнити, судові витрати у справі просив покласти на позивача; представник відповідача вказав, що при винесенні рішення повністю покладається на розсуд суду. Причини неявки третьої особи суду невідомі. З`ясувавши обставини, на які сторони у справі посилається як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, якими вони обгрунтовуються, суд приходить до наступного. Як встановлено судом, в 1990 році позивачем [PERSON] було побудовано гараж на земельній ділянці № [NUMBER] , площею 0,0023 га в гаражному масиві по [ADDRESS] . 29.03.2020 року Рішенням Новоград-Волинської міської ради № 924 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та про інші питання земельних відносин» міської радою було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування гаража для передачі у власність [PERSON] в гаражному масиві по [ADDRESS] , 01.06.2020 року позивачем було набуто право власності на дану земельну ділянку, гаражну ділянку № [NUMBER] з кадастровим номером 1811000000:00:040:0507, що вбачається з Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності /а.с.10,11,/. На спірний гараж № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] від 18.12.2019 року КП «Новоград-Волинське МБТІ» було виготовлено технічний паспорт /а.с.9/. Згідно висновку № 7 начальника управління - головного архітектора міста управління містобудування, архітектури та земельних відносин Новоград-Волинської міської ради від 25.06.2020 року гараж № [NUMBER] в гаражному масиві по [ADDRESS] побудований в межах відведеної земельної ділянки, згідно схеми розпланування на території гаражного масиву відносно прилеглих земельних ділянок, будівель і споруд та може використовуватися за призначенням /а..с. 4/. Відділом державної реєстрації ЦНАП Новоград-Волинської міської ради Житомирської області в червні 2020 року позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на гараж на підставі вимог ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 року та п. 41 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127. Рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на самочинно збудований гараж та заповнити декларацію про готовність об`єкта на підставі відповідного рішення суду/а.с.5-7/. Відповідно до положень ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Із ч. 5 ст. 376 ЦК України слідує, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до п. 10 «Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів», затвердженого постановою КМ України від 13.04.2011 рок за № 461, у разі коли на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з цим Порядком за умови можливості його надійної та безпечної експлуатації за результатами проведення технічного обстеження такого об`єкта. Згідно п. 12 Постанови Пленуму ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. Враховуючи, що позивач є власником земельної ділянки, на якій побудовано гараж, та звернулася до компетентного державного органу для реєстрації відповідного права власності, однак їй було законно відмовлено у такому, та те, що відповідно до Висновку про відповідність містобудівним вимогам № 7 від 25.06.2020 року вище вказаний гараж розташований у відповідності до містобудівних вимог і може використовуватися за призначенням, відтак не порушує права інших осіб, суд вважає за можливе позовну заяву задовольнити, визнавши за позивачем право власності на збудований гараж. За клопотанням представника позивача судові витрати суд покладає на позивача, не стягуючи їх з відповідача.

Outcome: approved