Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.03.2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що фактичне подружнє життя між сторонами припинене, вони проживають окремо, відновлювати з ним шлюб вона не має бажання. Неможливість спільного проживання викликана особистими мотивами кожного із подружжя. 25.07.2019 року протоколом автоматичного розподілу судової справи між суддями визначено головуючим суддю Величко Т.О. 29.07.2019 року ухвалою судді справу відкрите провадження у справі та призначене підготовче судове засідання. 13.11.2019 року закрите підготовче провадження у справі та справу призначено до судового розгляду. Позивачка в судове засідання не з"явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином. Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами зі зворотніми повідомленнями про вручення повісток, які повернулись на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло, а тому суд вбачає за можливе проводити розгляд справи у відповідності до ст. 280 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі 09.03.2013 року укладено шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 245 (а.с.4). Від даного шлюбу у сторін по справі є неповнолітня дитина - син [PERSON] , [INFO] (а.с.5). Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved