Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, мотивуючи тим, що постановою Херсонського міського суду Херсонської області 29.08.2016р., [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. відповідно до якої в м. Херсоні по вул. Бериславське шосе, здійснюючи поворот на вул. Ладичука [PERSON], керуючи автомобілем "Daewoo Lanos", держномер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на стоячий транспортний засіб Renault Duster, держномер [NUMBER], під його керуванням. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Цивільну відповідальність [PERSON], відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АE/9024399 від 15/04/2016р. застраховано ПрАТ "Європейський страховий союз» . На даний час відповідачем не відшкодована франшиза, яка складає 2000,00грн. Крім того позивачу завдана ще й моральна шкода, а саме за понесені емоційні страждання, які довелося пережити йому та його родині та витрати пов'язані з відновлення його психічного стану, його дружини та малолітні онуки, яку він оцінює в 5000грн. У зв'язку з наведеним просить стягнути з відповідача [PERSON] 2000грн. матеріальної шкоди, та 5000грн. моральної шкоди, а також покласти на відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 6000,00 грн., та 60 грн., банківські послуги та судові витрати в сумі 640,00 грн. Представник позивача надав заяву про розгляд справу без його участі, позовні вимоги підтримавши в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення в яких позов визнав частково лише в частині суми франшизи в іншій частині просив відмовити за необґрунтованістю. Представник третьої особи до суду не з'явився, надіслав до суду пояснення в яких зазначив, що здійснив виплату страхового відшкодування шляхом перерахування потерпілому (позивачу) грошових коштів, що підтверджується платіжним дорученням №1372 від 17.05.2017 року. Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що 03.08.2016 року о 09 годині 45 хвилин, в м. Херсоні по вул. Бериславське шосе, здійснюючи поворот на вул. Ладичука [PERSON], керуючи автомобілем ""Daewoo Lanos"", держномер [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на стоячий транспортний засіб Renault Duster, держномер [NUMBER], під керуванням позивача. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 29.08.2016 року по справі №766/8790/16-п, якою - [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Цивільну відповідальність [PERSON], відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АE/9024399 від 15/04/2016р. застраховано ПрАТ "Європейський страховий союз» . Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу свої вимог, користуючись при цьому рівними процесуальними правами на засадах змагальності сторін, згідно вимог ст.10 ЦПК України. Відповідно до ст. 22 ч. 1, 2 п. 1 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 36 п. 36.6. «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Враховуючи вищевикладене та визнання в цій частині позову відповідачем, суд вважає, вимоги в частині стягнення 2000,00грн. франшизи, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик. При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страхового виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то суд вважає, що позивачу неправомірними діями відповідача спричинено моральну шкоду, яка полягала у стражданнях позивача, у зв'язку з пошкодженням його автомобіля та його переживаннями за здоров'я онуки, та дружини, які знаходилися в момент скоєння ДТП в його машині. Враховуючи глибину душевних страждань позивача, стан його здоров'я, тяжкість вимушених змін в житті, при цьому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає необхідним визначити розмір грошового відшкодування моральної шкоди [PERSON], в сумі 2000,00грн. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79, ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користі якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, в тому числі і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Законом України від 20.12.2011 року «Про граничні розміри компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом справ. Так, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальний дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Законом «Про Державний бюджет України на 2017рік» встановлено на 2017р. мінімальну заробітну плату у розмірі з 1 січня -3200,00 гривні. Тобто, оскільки витрати на правову допомогу позивача складають 6000,00грн., то вони не перевищують граничних розмірів, що підтверджено договором про надання юридичних послуг №3/02 від 10.02.2017 р., розрахунком вартості послуг від 10.02.2017 року та квитанцією №163 від 18.02.2017 року . Крім того, стягненню підлягає сплачений позивачем судовий збір, однак без врахування банківських послуг, які не є судовими витратами.

Outcome: partial