Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з позовом і просить стягнути аліменти з відповідача [PERSON] на час продовження навчання сином [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн щомісячно. Мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем вони мають спільного сина, який навчається на другому курсі денного відділення державної форми навчання в Кіровоградському музичному училищі, тому він потребує матеріальної допомоги. Відповідач , являючись його батьком , не надає матеріальної допомоги на його утримання , хоча може надавати матеріальну допомогу. Тому вимушена звернутись до суду з даним позовом. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Пояснила, що вона на даний час ніде не працює, перебуває на обліку в Центрі зайнятості, ніяких виплат не отримує. Має іншу дитину, яка знаходиться на її утриманні. Син [PERSON] отримує стипендію у розмірі 500 грн, але даних коштів йому не вистачає, він потребує додаткових витрат на проїзд, одяг, харчування , придбання інструментів. Вона в повній мірі не має змоги самостійно забезпечити сина всим необхідним. Відповідач в судове засідання не з»явився, залишив заяву в якій зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки ніде не працює, хворіє, ніякого доходу не має, тому в задоволенні позову просить відмовити. Третя особа - [PERSON], в судове засідання не з»явився, направив заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Статті 10 та 60 ЦПК України передбачають, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв»язку з цим потребують матеріальної допомоги , батьки зобов«язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття ( незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Судом встановлено що відповідач являється батьком [PERSON], [INFO]. Останній навчається на другому курсі денного відділення державної форми навчання в Кіровоградському музичному училищі , що підтверджується довідкою виданою навчальним закладом. [PERSON] отримує стипендію, але цих коштів на задоволення всіх матеріальних потреб не вистачає, тому потребує матеріальної допомоги. Подані відповідачем направлення на обстеження та товарний чек на придбання ліків не можуть бути визнані судом як належний доказ неможливості надання синові матеріальної допомоги, оскільки медичне направлення не є належним доказом стійкого хронічного захворювання, а з товарного чеку на ліки не вбачається того, що ці лівки були призначені саме відповідачеві за рецептом лікаря. Інших доказів в обґрунтування своїх заперечень відповідач не надав. Враховуючи вказані обставни , суд приходить до висновку, що [PERSON] не доведено факту неможливості надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що [PERSON] отримує стипендію в розмірі 500 грн щомісяця, та виходячи з рівності обов»язку батьків утримувати дитину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти в розмірі 150 грн. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial