Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення ідеальних часток у спільній сумісній власності. Просив судовим рішенням визначити за [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ідеальні частки по 1/4 частці кожному у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. Зазначив, що визначити частки в порядку, встановленому ст.364 Цивільного кодексу України уклавши відповідний нотаріально посвідчений договір, неможливо, оскільки один із співвласників - [PERSON] помер, а відповідач [PERSON] для подачі відповідної заяви, як співвласника квартири, у нотаріальну контору не з'являється. В судовому засіданні уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання юридичних послуг позовні підтримав повністю з мотивів, викладених вище. Надав суду пояснення аналогічно викладеним в позові, просить такий задовольнити повністю. Відповідач [PERSON] подала у встановленому судом порядку відзив на позов [PERSON], котрим позовні вимоги визнала та просила їх задовольнити. В судове засідання при належному повідомленні про час та місце розгляду справи не з'явилась. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча був належними чином повідомлений через оголошення в газеті «Урядовий Кур'єр» про час і місце слухання справи, про причини неявки суду не повідомив, а тому у відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши дійсні обставини у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю з наведених нижче підстав та мотивів. Судом встановлено та підтверджено належними доказами наступне. Квартира [ADDRESS] належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності на квартиру згідно свідоцтва про право власності від 17.12.1999 року, виданого Виконкомом Львівської міської ради. (а.с.9) Згідно технічного паспорта зареєстрованого Львівським обласним державним комунальним підприємство Бюро технічної інвентаризації та Експертної оцінки, від 12.11.1999 р. квартира складається з трьох кімнат житловою площею 39,0 кв.м., у тому числі 1-а кімната 16,8 кв.м., 2-а кімната 10,3 кв.м., 3-а кімната 11,9 кв.м., кухні 8,9 кв.м., коридору 11,4 кв.м., вбудованої шафи 0,6. Загальна площа квартири становить 65,9 кв.м. (а.с.10). Відповідно до Свідоцтва про смерть виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Львівського обласного управління юстиції, від 17.01.2003 р. встановлено, що гр. [PERSON] [INFO] у віці 58 років помер.(а.с.13) В квартирі зареєстровані співвласники: [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.8) Згідно Актів ЛКП «Під Голоском-410» від 31.10.2016 р. та 16.11.2017 р. встановлено, що гр. [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] і не приймає участі в отриманні квартири. (а.с.17,18) Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі, від 23.07.2012 р. спадкова справа спадкоємця [PERSON] (Позивача) зареєстрована в Третій Львівській державній нотаріальній конторі. (а.с.15) З листа відповіді Третьої Львівської державної нотаріальної контори, від 21.09.2017 р., зазначається зокрема, що до матеріалів спадкової справи Позивачем долучено копію Свідоцтва про право власності на квартиру [NUMBER], виданого Виконкомом Львівської міської ради 17 грудня 1999 року, зареєстрованого у Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки у реєстрову книгу за N238940. У вищевказаному документі зазначено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Для оформлення свідоцтва про право на спадщину на частину квартири, належну батькові Позивача, [PERSON], необхідно визначити частку померлого у спільній сумісній власності. (а.с.16) Відповідно до п.5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного з співмешканців у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між сторонами, законом або рішенням суду. Отже, усім співвласника належить по 1/4 частці кожному. Стаття 372 ЦК України поділ майна, що є у спільній сумісній власності передбачає, що: "Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Стаття 156 ЖК України визначає права і обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) Житловим кодексом України. Передбачає, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.355 ЦК України, майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. ч.1 ст.368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно з ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити її право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. В судовому розгляді не спростовано твердження позивача, що визначити частки в порядку, встановленому ст. 364 Цивільного кодексу України уклавши відповідний нотаріально посвідчений договір, неможливо, оскільки один із співвласників - [PERSON] помер, а другий - відповідач [PERSON] для подачі відповідної заяви, як співвласника квартири, у нотаріальну контору не з'являється. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved