Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

12.09.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 22.10.2010 року відділом РАЦС Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 70, та стягнення аліментів з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивований тим, що шлюбні відносини сторони припинили через зловживання відповідачем спиртних напоїв. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В позовній заяві позивачка просила після розірвання шлюбу її прізвище змінити на дівоче „[PERSON]". 26.09.2014 року в поданій до суду заяві позивачка просила залишити її прізвише „[PERSON]". У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути без її участі та задовольнити позовні вимоги. В заяві також позивач зазначила, що у разі неявки відповідача в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Згідно вимог ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що відповідач по справі у судове засідання не з'явився, а позивачка не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Як встановлено судом, сторони уклали шлюб, зареєстрований 22.10.2010 року відділом РАГС Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 70, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.5). За час шлюбу у сторін народився [INFO] син [PERSON] (а.с.6). Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили, відновлювати шлюбні стосунки позивачка не має наміру та наполягає на розлученні. Примирення між сторонами та подальше сімейне життя неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6) відповідач вказаний батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] Відповідач своєї участі в матеріальному забезпеченні дитини не довів. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст.184 цього кодексу. Враховуючи наведене, з урахуванням матеріального становища обох сторін, їх стану здоров'я, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позивачкою позову 12.09.2014 року по [INFO]. На підставі викладеного та

Outcome: approved