Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

13.09.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з заявою, в якій просила встановити факт належності їй правовстановлюючого документу, а саме Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 16.07.1996 р. на земельну ділянку площею 424 кв.м. для обслуговування індивідуального житлового будинку [ADDRESS], в якому батько зазначений як «[PERSON]». Свої вимоги заявник мотивує тим, що її батько 27.01.2013 р. помер. Вона прийняла спадщину, подавши відповідну заяву до органів нотаріату. 05.05.2017 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. їй видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом лише на цілий житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку за цією ж адресою їй було відмовлено у зв'язку із тим, що в Державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER], виданому 16.07.1996 р. невірно переведено прізвище батька з російської мови та зазначено його як «[PERSON]» замість «[PERSON]», по-батькові як «[PERSON]» замість «[PERSON]» як у всіх інших документах. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим встановити даний факт неможливо, просила суд задовольнити заяву. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, направила до суду свого представника. Представник заявника [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги заяви підтримала в повному обсязі. Представник зацікавленої особи Миколаївської міської ради також надав суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти вимог заяви не заперечував. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність заявника та зацікавленої особи, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із копії свідоцтва про народження, [PERSON] є рідним батьком [PERSON]. На підставі Договору про забудову від 3.03.1966 р. [PERSON] на праві приватної власності належав цілий житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. На підставі Державного акту на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 16.07.1996 р. [PERSON] також належала земельна ділянка площею 424 кв.м. для обслуговування індивідуального житлового будинку за цією ж адресою: [ADDRESS], проте його прізвище в правовстановлюючому документі зазначено помилково як «[PERSON]», а по-батькові як «[PERSON]». За свого життя [PERSON] залишив заповіт на випадок своєї смерті, яким заповідав все належне йому на момент смерті майно [PERSON] Заповіт посвідчено державним нотаріусом Другої Миколаївської державної нотаріальної контори 22.11.2001 р. за реєстровим № 3-1243. 27.01.2013 р. [PERSON] помер і після його смерті відкрилася спадщина у вигляді вищенаведеного нерухомого майна - житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до розпорядження Миколаївського міського голови № 28р від 19.02.2016 р. вул. «7-го з'їзду Рад» в м. Миколаєві перейменована на вулицю «Привітну». У встановлений законом строк [PERSON] прийняла спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до органів нотаріату. 05.05.2017 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на цілий житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. У видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку по [ADDRESS] приватним нотаріусом Черніковою О.Є. було відмовлено у зв'язку із тим, що в Державному акті на право приватної власності на землю [NUMBER], виданому 16.07.1996 р. невірно переведено прізвище спадкодавця з російської мови та зазначено його як «[PERSON]» замість «[PERSON]», по-батькові як «[PERSON]» замість «[PERSON]». З цих підстав приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Черніковою О.Є. 5.05.2017 р. винесено мотивовану постанову, в якій заявнику рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту належності правовстановлюючого документу померлому спадкодавцеві. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз'яснень, що містяться в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Факт, про встановлення якого просить заявниця має для останньої юридичне значення, оскільки надає право на оформлення спадкових прав заявника в органах нотаріату. На підставі викладеного,

Outcome: approved