Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

03.12.2015р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, який обґрунтовує тим, що 08.06.2010р. між ним та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики згідно якого [PERSON] отримав від [PERSON] 4500,00 доларів США, які зобов'язався повернути до 25.01.2011р. У зв'язку з невиконанням взятих на себе зобов'язань, рішенням Перемишлянського районного суду від 25.07.2012р. з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] 36000грн. 26.01.2015р. з боку боржника виконано рішення суду та постановою головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Перемишлянського РУЮ від 28.01.2015р. виконавче провадження по даній справі закінчено. Оскільки сума позики була повернута відповідачем в процесі примусового виконання судового рішення тільки 26.01.2015р., що на цю дату було еквівалентно лише 2277,03 доларів США, а не 4500,00 доларів США, які [PERSON] отримав згідно договору позики. Позивач ствердив, що він недоотримав 2222,97 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 23.112015р. становить 53238грн. Неповернення позики у строки поставило позивача у скрутне матеріальне становище, а тому він змушений був укласти кредитний договір на суму 30000,00грн., а тому поніс збитки у вигляді сплачених відсотків за користування кредитом у розмірі 15641,41 грн. Позивач стверджує, що у зв'язку з несвоєчасним поверненням коштів йому завдано моральну шкоду, які він оцінює у 10000,00грн. В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримав в повному обсязі та просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 87712,56грн., а саме реальні збитки в розмірі 64568,97грн., три відсотки річних в розмірі 2707,00грн., інфляційні збитки в сумі 10436,59грн. та моральну шкоду в розмірі 10000,00грн. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позову не визнав, зазначив, що позов безпідставний і до задоволення не підлягає. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Перемишлянського районного суду від 25.07.2012р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути 36000,00грн. боргу по договору позики. Постановою головного державного виконавця ВДВС Перемишлянського РУЮ від 28.01.2015р. закінчено виконавче провадження по примусовому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] 36000,00грн. боргу по договору позики. За рішенням суду з відповідача було стягнуто борг у гривнях, дане рішення набуло чинності і в січні 2015 року борг повернуто. Тому, суд вважає, що стягнення збитків через валютні коливання у сумі 53238 гривень не підлягають до задоволення. Згідно абз. 2 п.17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012р. "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. З огляду на це, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача трьох відсотків річних в розмірі 2707,00грн. та інфляційні збитки в сумі 10436,59грн. підлягає до задоволення. На вимогу представника відповідача позивач не надав суду оригінали документів про отримання кредиту у розмірі 30000 гривень та сплачені ним відсотки у розмірі 15641,41 грн. Крім того позивач не довів суду необхідність отримання такого кредиту та його причинний зв'язок з несвоєчасним поверненням йому позики відповідачем. Тому, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування сплачених позивачем відсотків за цим кредитом не підлягають до задоволення. Позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та необґрунтованими, а позивач в судовому засіданні не довів в чому саме полягає завдана йому моральна шкода (у відповідності до вимог ст.23 ЦК України). Несвоєчасне повернення позики само по собі не може бути підставою для відшкодування такої шкоди, особливо у договірних зобов'язаннях, за невиконання яких чинним законодавством передбачена відповідальність (зокрема, така відповідальність передбачена ст.625 ЦК України). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved