Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ«Приватбанк»). звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 136124 грн. 15 коп., а також понесені АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заявою № б/н від 06.05.2010 року відповідач отримав у АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 13.08.2020 має заборгованість у розмірі 223 144.83 грн., яка складається з 426,70- заборгованість за кредитом; 218 056,63 грн. -заборгованість за відсотками за користування кредитом; 4661,50 грн.- заборгованість за пенею. Кредитодавець на свій розсуд вимагає від божника частину суми заборгованості за кредитом, а саме : заборгованість за кредитом- 426,70 та 135697, 45 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом з 06.05.2010 по 31.08.2019. В матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечує. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 22.09.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві [PERSON] за відомим місцем її реєстрації. Крім того, відповідача [PERSON] неодноразово було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідачем в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 06.05.2020 року [PERSON] було підписано заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», за яким відповідач отримав кредит у вигляді поновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням платіжної картки Кредитка «Універсальна». В анкеті-заяві позичальник своїм підписом засвідчив, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, та зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті ПриватБанку. Згідно Довідки про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 30 днів пільгового періоду, яка підписана позичальником 06.05.2010, погоджена сторонами базова процентна ставка за кредитом становила: 0,01% річних - протягом 30 днів по кожній витраті та 3,0% в місяць, що нараховується на залишок заборгованості. При укладенні договору відповідач погодився на запропоновані банком умови кредитування, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна 30 днів пільгового періоду» від 06.05.2010, які відповідають вимогам статей 1055, 207 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, та не спростовані відповідачем. Згідно статті 526ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). За частиною першою статті 626ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно частини першої статті 1056-1 ЦК України у редакції, що діяла на час укладення спірного кредитного договору, розмір процентівта порядокїх сплатиза договоромвизначаються вдоговорі залежновід кредитногоризику,наданого забезпечення,попиту іпропозицій,які склалисяна кредитномуринку,строку користуваннякредитом,розміру обліковоїставки таінших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Встановлено, що при укладенні кредитного договору сторони у належній письмовій формі погодили розмір базової процентної ставки за кредитом, тому позивач має право на одержання від позичальника процентів за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом з тим, припис абзацу 2 частини першої статті 1048ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Як вбачається з довідки між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був підписаний кредитний договір, за яким надано кредитну картку № [NUMBER] з терміном дії до 01/14. У спірних правовідносинах строк кредитування визначається строком дії кредитної картки, що закінчився 31.01.2014, отже право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом обмежується даним строком, тому позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення відсотків за користування кредитом підлягають частковому задоволенню в розмірі загального залишку заборгованості за відсотками, що виник станом на 31.01.2014 в сумі 22,21 грн - згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 06.05.2010, укладеного між ПриватБанком та клієнтом - [PERSON] . Позивачем на підтвердження своїх позовних вимог було надано суду довідку з якої вбачається, що [PERSON] згідно кредитного договору б/н отримала в тому числі картку № [NUMBER] , відкриту 09.02.2018 року, терміном дії до 12/21 року. Обставин перевипуску кредитної картки № [NUMBER] не встановлено. З виписки про рух коштів вбачається, що вказаною кредитною карткою відповідач не користувався, за період відкриття зазначеної картки здійснювалися виключно нарахування відсотків та штрафних санкцій банком, та здійснювалось автоматичне списання коштів. Розпорядившись своїми процесуальними правами на власний розсуд, позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що кредитна картка № [NUMBER] , була видана відповідачу в межах дії одного й того ж договору кредиту б/н саме від 06.05.2010 року, а також, що видана нова платіжна картка під підпис позичальника про її отримання, у зв`язку з чим, у суду відсутні правові підстави ототожнювати цю кредитну картку з кредитним договором №б/н від 06.05.2010 року. Вказане узгоджується з правовими висновками, викладеними в постановах Верховного Суду від 23 січня 2019 року у справі №759/6799/15-ц та від 03 червня 2020 року у справі №569/13606/17-ц. Таким чином, позовні вимоги банку до відповідача про стягнення заборгованості зі сплати процентів за користування кредитом, нарахованих після 31.01.2014 року, не підлягають задоволенню у зв`язку з їх безпідставністю. Відповідно до ст.141ЦПКУкраїни пропорційно до задоволених вимог з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 6 грн. 92 коп. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, обрахований пропорційно задоволенню позовних вимог на 0,3 %. На підставі викладеного,

Outcome: partial