Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

05 травня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, сина - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що є предметом позову. Позивач [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, пояснила, що з відповідачем [PERSON] мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що на даний час відповідач працює в магазині iStudio менеджером, має власні джерела доходу, а отже може надавати допомогу на утримання дітей, однак відмовляється систематично це робити. Разом з тим, малолітні діти повністю перебувають на утриманні позивача та потребують значних матеріальних витрат на харчування, одяг, оплати дитячого садочка, спортивної секції, відпочинок та інше, тому доходів позивача не вистачає на всі витрати, яких потребують діти відповідного їх стану здоров'я та віку, тому вимушена звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позивач просила врахувати, що відповідач є особою працездатного віку, спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей у розмірі визначеному позивачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що повністю розуміє покладені на нього батьківські обов'язки з утримання дітей до настання її повноліття, однак на даний час має мінімальні доходи, які не дозволяють щомісяця сплачувати на утримання дітей фіксовану суму аліментів, однак має намір надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі, визначеному позивачем. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком двох малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. (а.с.8,9) За умов ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що малолітні діти проживають разом з матір'ю, перебувають на її утриманні, відповідно до вимог сімейного законодавства має право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків. Відповідач [PERSON], батько дітей, є особою працездатного віку, працює у ФОП [PERSON] на посаді менеджера в роздрібній торгівлі, середньомісячна заробітна плата відповідача становить 1600,00 грн., про наявність інших доходів відповідач суд не повідомив. Відповідно до статті 174 Цивільного процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Як роз'яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Визнання позову - це спрямована на припинення цивільного процесу безумовна згода відповідача виконати матеріально-правові вимоги позивачу, виражена у встановленій законом процесуальній формі. Визнаючи позов повністю, відповідач відмовляється від захисту проти всіх пред'явлених до нього матеріально-правових вимог позивача. У такому разі суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.174 ЦПК України). З огляду на викладене, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, враховуючи положення ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" де встановлено з 01 травня 2016 року прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років - 1531,00 грн., на одну особу в розрахунку на місяць, який визначає вартісну величину достатнього для забезпечення нормального функціонування організму дитини, збереження її здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості, та вимог ст. 181 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей підлягає задоволенню, суд присуджує стягнути з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з 25 травня 2016 року та до досягнення дітьми повноліття. В порядку п.1 ч.1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивач була звільнена від сплати судових витрат за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Враховуючи наведене та

Outcome: approved