Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , про зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки заробітку (доходу) на 1/6 частку, зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з 1/4 частки заробітку (доходу) на 1/6 частку. Позов обгрунтований тим, що вказані аліменти стягуються за рішеннями суду на користь відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в сукупності на двох дітей з нього стягується половина його заробітку, що значно погіршує матеріальне становище позивача. Крім того, на його утриманні перебуває мати [PERSON] , 1949 року народження, яка є пенсіонеркою. У відзиві на позов, поданого адвокатом Полевик Н.С. в інтересах відповідача [PERSON] , остання просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи на відсутність підстав для зменшення розміру аліментів на підставі ст.192 СК України. Також просить стягнути з позивача понесені витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн ( а.с.31-33). Ухвалою від 19 жовтня 2021 року вказану вище позовну прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, що викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що матір з ним не проживає, він допомогає матері фізично та матеріально. У стягненні з нього витрат на правову допомогу на користь відповідача [PERSON] просить відмовити, зазначаючи, що дана справа є незначної складності, а тому сума витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн не є співмірною із складністю справи та виконаних адвокатом робіт. До того ж просить врахувати його фінансове становище, вказуючи, що його заробітна плата в середньому складає близько 6000,00 грн, половину з яких він сплачує на користь дітей. В судовому засіданні представник відповідача\~ [PERSON] \~ адвокат\~Полевик Н.С у задоволенні позовних вимог просила відмовити з підстав, викладених у відзиві на позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи ( а.с.49). Клопотання про відкладення розгляду справи не подавала. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Судом встановлено, що [PERSON] сплачує аліменти: на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13.06.2014 у справі №748/1760/14ц; на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) на підставі рішення Чернігівського районного суду Чернігівської області від 22.03.2021 у справі №748/473/21. Позивач [PERSON] працює у КП " Іванівське" Іванівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області, згідно довідки про доходи даної установи від 08 червня 2021 року його нарахована заробітна плата за період з жовтня по квітень становить 44206 грн 14 коп. Вказані обставини сторонами не заперечувалися. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивачем заявлені вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів,-стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. В судовому засіданні встановлено, що загальний розмір відрахувань із заробітної плати позивача при сплаті аліментів на двох неповнолітніх дітей становить 50 відсотків (1 /4 + 1/4 = 1/2, 1/2*100=50). Вказані розміри відрахувань не перевищують встановлений розмір відповідно до ст.70 вищезазначеного Закону. Також позивачем не надано доказів щодо зміни його матеріального стану, про перебування на його утриманні матері, також останнім не спростовано, що він є фізично здоровою людиною та не позбавлений можливості сплачувати аліменти на неповнолітніх дітей у встановлених розмірах. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин розмір участі позивача, як батька, в утриманні неповнолітніх дітей [PERSON] , 2007 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження, не може бути зменшено із зазначених у позові підстав, у зв`язку з чим позовні вимоги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідачем [PERSON] понесені витрати на правову допомогу в сумі 4000,00 грн, на підтвердження яких до відзиву додані квитанція до прибуткового касового ордеру на суму 4000,00 грн, договір про надання правової допомоги, детальний опис робіт, акт здачі-прийняття наданих послуг. Позивач заперечував проти стягнення такої суми правової допомоги. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15 (провадження № 14-382цс19) зазначено, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням фінансового стану сторін, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача на користь [PERSON] 2000 грн витрат на надання професійної правничої допомоги.

Outcome: approved