Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

Позивач звернулася з вказаним позовом, просила суд, визнати дійсним укладений 26.12.2014 року між нею та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] . А також визнати за нею, [PERSON] право власності на житловий будинку А-1 з прибудовою А1-1 загальною площею 54,3 кв. метри та житловою площею 36,8 кв. метри з надвірними будівлями та спорудами ( [ADDRESS] На обґрунтування позовних вимог вказала, що станом на 2014 рік вона, на той час [PERSON] , зі своєю сім`єю, до складу якої входили її цивільний чоловік [PERSON] та її діти від попереднього шлюбу: син [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] винаймали для проживання приватний будинок в с. Лиман Вовчанського району і мали намір купити власне житло. В домоволодінні утримували велике підсобне господарство ( овець, поросят, кролів, курей, качок, гусей), за рахунок якого заощаджували кошти для придбання власного будинку. Вказала, що у серпні місяці 2014 року, перебуваючи в гостях у свого кума [PERSON] , що мешкає по [ADDRESS] познайомилися з його сусідом [PERSON] . Дізнавшись з розмови, що ми з чоловіком підшукуємо для купівлі будинок, [PERSON] повідомив, що він шукає покупця на свій будинок по [ADDRESS] , оскільки у нього розпалася сім`я, дружина з дітьми виїхала до міста Харкова і він також бажає переїхати на проживання до Харкова. Щодо ціни продажу повідомив , що продає за 6000 доларів США і запропонував поїхати оглянути будинок. Але вони відмовилися, повідомивши що названа ціна є занадто завеликою для їхнього бюджету. Через неділю їй зателефонував [PERSON] , повідомив, що він цікавився у знайомих щодо серйозності їхнього наміру купити власний будинок для сім`ї і став наполегливо пропонувати приїхати оглянути його будинок, оскільки він готовий обговорити продаж будинку в розстрочку. Вони з чоловіком погодилися, приїхали за вказаною адресою : [ADDRESS] . Домоволодіння знаходилося в занедбаному стані, двір заріс бур`янами, за борги енергопостачання до будинку було відключене, надвірні будівлі знаходилися в напівзруйнованому стані: всі металеві елементи були витягнуті, цегла була знята зі стін сараїв, убиральня зруйнована. [PERSON] їй пояснив, що вимушений був здавати метал та продавати цеглу, оскільки мав гостру потребу в грошах. В результаті огляду вона з чоловіком повідомили [PERSON] , що їх його будинок не влаштовує, оскільки вони утримують велике господарство, за рахунок якого фактично живуть та заощаджують гроші, і для них важливе значення мають саме сараї, які необхідно відбудовувати заново. .Але [PERSON] став наполегливо заохочувати їм купити його будинок, запропонував значно зменшити його ціну та розстрочити виплату на два роки. В результаті перемовин вони домовилися за продажну ціну будинку в 3000 доларів з яких 500 доларів вони сплачують зразу при передачі документів та ключів від будинку і в подальшому щомісячно будемо виплачувати по 1500 гривень до повного розрахунку, після чого нотаріально посвідчуємо договір купівлі-продажу. Але щодо документів на будинок, [PERSON] повідомив, що його дружина, яка після сварки вивозила свої речі з будинку без його відому забрала документи на будинок, не дивлячись на те, що будинок [PERSON] набував за договором дарування і він є його особистою власністю, права на частку в будинку дружина не має. Щодо виконання договору домовилися, що впродовж трьох місяців [PERSON] займається поновленням документів на будинок, а вони збирають необхідні кошти для першого внеску та для ремонту надвірних будівель, щоб прискорити переїзд до будинку та вселитися до Нового року. На початку листопада від знайомого односельця, який знав про їх домовленість з [PERSON] про купівлю - продаж його будинку, дізналися, що [PERSON] пропонував йому купити вікна, двері або цеглу з будинку. В зв`язку з цим зустрілися з [PERSON] останній пояснив, що хворіє на тяжку форму цукрового діабету, є інсулінозалежним і має нагальну потребу в грошах. Вони повідомили [PERSON] , що мають необхідні кошти для домовленого першого внеску по оплаті купленого будинку, але до отримання правовстановлюючого документу на будинок нічого сплачувати не будуть, також попередили, що в разі зняття дверей та вікон також відмовляться від покупки будинку. 26.12.2014 року на виконання умов укладеного між нею, [PERSON] , та [PERSON] договору купівлі-продажу будинку вона сплатила останньому домовлений перший внесок в розмірі 5635 грн . про отримання якого [PERSON] власноручно написав розписку. Сплачена продавцю [PERSON] у вигляді першого внеску сума була дещо меншою від домовлених 500 доларів США, оскільки [PERSON] не виконав свого обов`язку щодо оплати боргів за електроенергію та підключення електропостачання до будинку, в зв`язку з чим від домовленої суми першої оплати [PERSON] відрахував суму невиплаченого боргу за електропостачання , передав [PERSON] договір на електропостачання та рішення суду на стягнення з нього боргу, запропонувавши їй самостійно відшкодовувати борг та підключати енергопостачання до будинку. Крім того, [PERSON] 26.12.2014 року власноручно письмово посвідчив домовленість про продаж їй свого будинку по [ADDRESS] за суму в розмірі 46050 гривень( за діючим на той день в обмінних пунктах курсом долара це складало 3000 доларів США) з подальшою виплатою щомісячно по 1500 гривень, передав їй ключі від будинку та отриманий ним в нотаріальній конторі дублікат договору дарування будинку, з якого вбачалося що будинок дійсно належить [PERSON] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 02.08.2011 року. 19.01.2015 року вони з чоловіком частково оплатили борг за електроенергію та підключили електропостачання до будинку і до кінця січня 2015 року перевезли господарство та переїхали на проживання до купленого будинку по [ADDRESS] . В подальшому, як і було домовлено з [PERSON] , щомісячно вона сплачувала йому в середньому по 1500 гривень до повного розрахунку. На підтвердження отримання коштів за куплений будинок [PERSON] власноручно щоразу писав розписку. Зі згоди [PERSON] 16.05.2015 року вона з дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєструвалися в купленому будинку. В період проживання в будинку в їх сім"ї ще народилися діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які також були зареєстровані в будинку [ADDRESS] . На момент її реєстрації в будинку 16.05.2015 року несподівано для неї виявилася інформація щодо наявності якої [PERSON] нічого не повідомляв при обговоренні умов купівлі - продажу : в купленому нею у [PERSON] будинку значаться зареєстрованими його дружина [PERSON] та неповнолітні діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Також були зареєстровані ще дві особи невідомі самому [PERSON] , оскільки значилися зареєстрованими в будинку ще до набуття [PERSON] права власності на будинок. [PERSON] пообіцяв зайнятися питанням виписки з будинку його дружини та дітей, які фактично вибули з будинку влітку 2014 року. Але із-за неприязних стосунків між [PERSON] та його дружиною [PERSON] , остання категорично відмовилася виписуватися з будинку, заявляючи [PERSON] про наявність у нього боргу по аліментах, та своїх прав на деякі побутові речі, що залишилися у чоловіка після припинення сумісного проживання. З цього приводу [PERSON] повідомив , що він консультувався у юриста щодо можливості примусового зняття осіб з реєстрації в його будинку шляхом звернення до суду з позовом про визнання їх втратившими право на жилплощу і завірив її, що це питання буде вирішувати в судовому порядку. Станом на 12.12.2017 року за куплений будинок нею було сплачено [PERSON] 40175 гривень. Наближаючись до моменту повного розрахунку за будинок, вони стали обговорювати з [PERSON] питання нотаріального посвідчення правочину, але проконсультувавшись у нотаріуса виявилося, що відчуження будинку за наявності зареєстрованих у ньому неповнолітніх осіб неможливо. [PERSON] отримавши майже повний розрахунок, та дізнавшись про порядок та необхідні витрати, пов`язані з судовим визнанням осіб втратившими право на жил площу, запропонував їй самостійно займатися цим питанням, тобто збирати необхідні документи , оформляти від його імені позов до суду, оплачувати витрати по справі за рахунок недоплачених йому коштів. Станом на грудень місяць 2017 року він власноручно зробив розрахунок виплаченої йому за договором купівлі-продажу суми, вивів залишок в розмірі 4375 гривень і повідомив, що він не претендує на виплату цієї суми з тим, щоб вона самостійно від його імені займалася судовими питаннями щодо виписки осіб з будинку та нотаріальним посвідченням договору. Вважаючи, що вони повністю розрахувалися за будинок і всі проблеми з переоформленням права власності на будинок на її ім"я вона буде вирішувати самостійно, [PERSON] з грудня місяця 2017 року ніяких матеріальних претензій до нього не заявляв, пообіцявши що за її повідомленням, в разі необхідності, він з`явиться до суду і до нотаріуса. В зв`язку з тим що в період з 13.07.2016 року по 11.07.2018 року у неї народилися двоє дітей вона не мала можливості від імені [PERSON] займатися судовою справою щодо визнання формально зареєстрованих в будинку осіб, втратившими право на жил площу та нотаріальним посвідченням договору, відклавши ці питання до досягнення меншим сином однорічного віку. Фактично набувши у власність за простим письмовим договором купівлі - продажу житловий будинок по [ADDRESS] , починаючи з січня місяця 2015 року і до цього часу вона зі своєю сім`єю проживає у будинку на правах його власника, її право власності фактично визнається сільською радою, оскільки всі односельці і в їх числі працівники сільради знають про укладений між нею та [PERSON] договір купівлі- продажу будинку. За період з листопада 2014 року станом на цей час нею та її чоловіком [PERSON] в купленому будинку були виконані наступні ремонтно - будівельні роботи : встановлено ворота та зроблено огорожу, встановлено димохід та відремонтовано і покрито шифером дах на прибудові до будинку, зроблено косметичний ремонт в будинку, обладнано ванну кімнату, відремонтовані два сараї, капітально відремонтовано літню кухню, яка була майже повністю зруйнована, у дворі збудовано нову цегляну убиральню. В березні місяці 2019 року їй зателефонувала [PERSON] , колишня дружина [PERSON] , і повідомила, що [INFO] [PERSON] помер, і вона, як законний представник неповнолітніх дітей померлого, діючи в їх інтересах буде звертатися до нотаріальної контори для оформлення спадщини на будинок, який відповідно правовстановлюючим документам залишається зареєстрованим на ім`я батька її дітей. Коли вона повідомила відповідачці про те, що за куплений будинок вона фактично розрахувалася з [PERSON] , що може підтвердити його власноручно написаними розписками про отримання грошей, [PERSON] заявила, що в проданому їй [PERSON] будинку вона за свої кошти оплачувала вставлені пластикові вікна і бажає, щоб [PERSON] повернула їй 5000 гривень, пообіцявши, що після цього вона випише з будинку дітей і зареєструє їх за фактичним місцем проживання . Позивачка погодилася на її пропозицію. Але через декілька днів [PERSON] зателефонувала повторно, повідомивши, що їй прийшлося оплачувати кремацією тіла колишнього чоловіка в сумі 16000 гривень, крім того у померлого була заборгованість по виплаті аліментів і запропонувала виплатити їй 100000 гривень з тим, щоб вона не зверталася до нотаріуса з приводу спадкування її дітьми майна їх померлого батька. Оскільки у неї на утримання знаходяться п`ятеро дітей і недоплачена сума за договором складає всього 4375 гривень, за які, відповідно домовленості з продавцем, вона повинна була від його імені оплатити судові витрати по справі про визнання втратившими право на жилплощу осіб, формально зареєстрованих в будинку та оплатити нотаріальні послуги за посвідчення правочину, вона пояснила відповідачці про свій намір позиватися до суду про визнання права власності на будинок, який фактично був купленим нею у [PERSON] . З вищевказаних причин позивач просить суд, задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі , а саме визнати дійсним укладений 26.12.2014 року між нею та [PERSON] договір купівлі-продажу житлового будинку по [ADDRESS] та визнати за нею, [PERSON] , право власності на житловий будинок А-1 з прибудовою А1-1 загальною площею 54,3 кв.м. та житловою площею 36,8 кв.м. з надвірними будівлями та спорудами (сараї БВД, літня кухня Ж, погріб П, убиральня У, ворота №-1, огорожа№2. колодязь к) розташований по [ADDRESS] , а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати по справі.. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася про час та місце розгляду справи повідомлялася завчасно та належним чином. Її представник, адвокат Ходаковський Ю.В. до суду 02 лютого 2021 року надав відзив на позовну заяву [PERSON] в якому зазначив, що просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. (а.с.139-140) Третя особа по справі, [PERSON] в судове засідання не з"явився про час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, до суду надав заяву про підтримання позову [PERSON] просив його задовольнити, справу розглянути у його відсутності. Представник Служби у справах дітей Вовчанської міською ради, який був залучений до участі у справі ухвалою суду від 23 лютого 2021 року, в судовому засіданні зазначив, що виконавчий комітет Вовчанської міської ради вважає за недоцільне визнати договір від 26.12.2014 року укладений між позивачем та [PERSON] , просив відмовити у задоволенні позову, надавши суду висновок виконавчого комітету Вовчанської міської ради. (а.с. 183-184) Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані по позову докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У відповідності до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленному цим Кодеком, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що, виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. За змістом ч.1 ст.12 ЦПК України, Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно зі ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. За вимогами статті 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Судом встановлено, що згідно договору дарування будинку з надвірними будівлями від 02 серпня 2011 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15 листопада 2014 року , житловий будинок з надвірними будівлями який розташований за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] , що також підтверджено довідкою КП «Вовчанське БТІ від 18 серпня 2020 року. (а.с. 13, 112-114). З інформаційної довідки виконкому Червоноармійської Першої сільської ради від 26 грудня 2014 року, суд вбачає, що власник будинку [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , але члени його сім`ї : дружина [PERSON] та не повнолітні доньки [PERSON] , 2007 року народження та [PERSON] , 2013 року народження, зареєстрвані в цьому будинку , а фактично не проживають(а.с. 59) З інформаційної довідки виконкому Симинівської сільської ради від 31 липня 2020 року, суд вбачає, що за адресою: [ADDRESS] з 16 травня 2015 року значиться зареєстрованою та проживає позивач по справі, [PERSON] разом зі своїми п`ятьма неповнолітніми дітьми. (а.с. 60) З оригіналів розписок які долучені до матеріалів справи, суд вбачає, що [PERSON] отримував від [PERSON] грошові кошти у рахунок боргу за наданий ним у розстрочку будинок по [ADDRESS] . (а.с.81-109) З копії рішення Вовчанського районного суду Харківської суду від 06 квітня 2015 року, суд вбачає, що між [PERSON] та [PERSON] , шлюб розірвано.(а.с. 141) З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 12 березня 2019 року, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Харків.(а.с. 142) Суд, дослідивши надані докази, вважає, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі, виходячи з наступного: Позивач обґрунтовуючи свої позовні вимоги, зазначила, що 16 травня 2015 року на момент її реєстрації разом з членами сім`ії, у будинку по [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності, вона дізналася, що в будинку зареєстровані малолітні діти, доньки власника будинку: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Але, незважаючи на реєстрацію малолітніх дітей у будинку, домовленість між [PERSON] та [PERSON] , щодо придбання будинку не була припинена. Частиною 1 ст. 59 ЦПК України передбачено, що права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Частиною 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» встановлено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям. Верховний Суд України висловив правову позицію, що викладена в постанові від 01.07.2015 р. у цивільній справі № 6-396цс15, прийнятої за результатами розгляду заяви про перегляд рішення суду касаційної інстанції з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме ст. 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» . Згідно ч. 1 ст. 3607 ЦПК України: висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. ВСУ дійшов висновку, що відповідно до частини четвертої статті 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтерес дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав та інтересів дітей під час вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Отже, відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності або користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним. Також, дана норма визначена ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» - Батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування, наданого відповідно до закону, укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та/або державній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати поділ, обмін, відчуження житла, зобов`язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов`язання. Згідно ст. 177 Сімейного кодексу України - Батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов`язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини. Доказів того, що [PERSON] , [INFO] , звертався до органів опіки та піклування з приводу отримання дозволу для оформлення правочину та відповідний дозвіл надавався, суду не надано. У зв`язку з чим, домовленістю між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , щодо придбання житлового будинку за адресою: [ADDRESS] не були враховані вимоги діючого законодавства. Оскільки, відповідно до частини 6 ст. 203, частини 1 ст. 215 Цивільного кодексу України правочин, що вчинений батьками (усиновлювачами) і суперечить правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей, може бути визнаний судом недійсним. З урахуванням наведених вимог закону та встановлених обставин справи, досліджених та оцінених у їх сукупності доказів наданих сторонами по справі, суд приходить до висновку про те , що задовольнити позовні вимоги не можливо. Також, вимогами статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Вимогами 2 ч. 1 ст. 16 ЦК України передбачене право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 3 ст. 16 ЦК України передбачено також право суду захистити цивільне право або інтерес особи іншим способом, що встановлений договором або законом З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Про це вказується у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.05.2018 року. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку про те, що фактично договору купівлі-продажу складеного між [PERSON] та [PERSON] , не було, тому, підстав для визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на житловий будинок, за позивачем немає. Таким чином , суд вважає , що позивні вимоги [PERSON] , є необ`єктивними та такими, які не підлягають задоволенню. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed