Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-28 00:00:00

Позивач - ЛКП «Південне» звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, в якому просять поновити строк позовної давності із причин поважності їх пропуску, стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] за фактично надані житлово-комунальні послуги заборгованість у розмірі 37 749,24 грн. на користь ЛКП «Південне», та солідарно стягнути з відповідачів на користь ЛКП «Південне» понесені судові витрати. Свої позовні вимоги мотивують тим, що на обслуговуванні ЛКП «Південне» знаходиться будинок [ADDRESS]. споживачами послуг є мешканці будинку, які здійснюють оплату наданих послуг на рахунок Львівського комунального підприємства «Південне» та користуються комунальними послугами, які надає позивач, зокрема послугами з постачання гарячої та холодної води, послуг з централізованого опалення, утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Оскільки відповідачі не в повному обсязі проводили оплату за житлово-комунальні послуги, отримані від ЛКП «Південне», утворилась заборгованість у розмірі 37 749,24 грн. Згідно із розрахунками, станом на 27.02.2015 р., заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг становить 37 749,24 грн. В подальшому позивач подав заяву про зменшення позовних вимог, а саме просить стягнути заборгованість за період із січня 2008р. по січень 2016р. за житлово-комунальні послуги в розмірі - 37 547,61 грн, а саме: : - за послуги з холодної води в розмірі - 4 035,91 грн.; - за послуги з гарячої води в розмірі - 19 622,15 грн.; - за послуги з центрального опалення в розмірі - 11 213,61 грн., - за послуги з утримання будинку та прибудинкової території - 2 675,94 грн. В судовому засідання представник позивача не зявилася, на адресу суду подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі: [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні заперечили позов, з підстав, зазначених у письмовому запереченні на позовну заяву, просили відмовити у позові. Подали заяву, у якій заперечують проти про задоволення клопотання позивача про поновлення строків позовної давності. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, пояснення відповідача та позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, дійшов такого висновку. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, з врахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України. Згідно зі ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. При цьому, дані докази повинні бути належними та допустимими, як це передбачено ст.ст.58-59 ЦПК України. Відповідно д ост.10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 р. №45),ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власники та наймачі (орендарі) квартир зобов'язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що сторони не підписували письмового договору про надання житлово-комунальних послуг. Позивачем надавались житлово-комунальні послуги відповідачам, що підтверджується доказами, які надані позивачем, а саме договорами, укладеними з підрядними організаціями, тарифами, затвердженими рішеннями виконавчого комітету Львівської міської Ради, нарахуваннями за житлово-комунальні послуги. Відповідачі здійснювали часткову оплату житлово-комунальних послуг, що підтверджується квитанціями про сплату житлово-комунальних послуг та розрахунками, наданими позивачем та відповідачами. Як вбачається з відомостей про нарахування оплати відповідачам за житлово-комунальні послуги станом на 27.02.2005р. заборгованість відповідачів перед позивачем становила 37 749,24 грн., а саме: постачання холодної води та водовідведення - 4 055,23 грн., - постачання гарячої води - 19 622,15 грн., центральне опалення - 11 213,61 грн., - утримання будинку та прибудинкової території - 2 858,25 грн. (а.с.7-11). Відповідно до заяви про зменшення позовних вимог від 03.02.2016р. та відомостей про нарахування та оплату послуг заборгованість за період із січня 2008 року по січень 2016р. за житлово-комунальні послуги становила 37 547,61 гривень, а саме: за послуги з холодної води в розмірі 4 035,91грн.; за послуги з гарячої води в розмірі 19 622,15грн.; за послуги з центрального опалення в розмірі 11213,61грн.; за послуги з утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 2 675,94грн. (а.с.139-155). Пунктом першим частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому, такому праву відповідає визначений п.5 ч.3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Оскільки балансоутримувачем даного будинку і виконавцем послуг є ЛКП «Південне», яке несе витрати та надає послуги за житлово-комунальні послуги, а відповідач приймає такі послуги та частково оплачує їх, то останні повинні сплачувати свою частку витрат за комунальні послуги. Отже, відсутність між сторонами договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для звільнення відповідачів від їх оплати. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за комунальні послуги, оскільки достатньо лише доказів фактичного надання цих послуг та фактичного їх отримання. Такі положення відповідають правовій позиції Верховного суду України, що міститься в Постанові ВСУ у справі №6-59цс13 від 30.10.2013р., згідно з якою відсутність письмового договору не може бути підставою для звільнення від сплати вартості отриманих відповідачем послуг при наявності даних про їх надання виконавцем послуг та отримання їх споживачем. Суд не знаходить підстав для поновлення строку позовної давності за клопотанням позивача та стягнення заборгованості за весь період з січня 2008 року по січень 2016 року, оскільки позивачем не надано суду доказів щодо поважності пропуску строку позовної давності. . Представником відповідачів подано заяву про застосування позовної давності. Відповідно до вимог ч.3 ст.267 ЦПК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони спорі, зробленою до винесення рішення. Згідно з ч.4 ст.267 ЦПК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення в межах строку позовної давності за період з 29.11.2012р. по 31.01.2016р. При застосуванні строку позовної давності, суд враховує переривання позовної давності поданням заяви про видачу судового наказу на підставі ч.2 ст.264 ЦК України. При цьому суд враховує правовий висновок Верховного суду України, викладений у постанові від 21.01.2015р. у справі №6-214цс, відповідно до якої подання заяви позивачем про видачу судового наказу у порядку, передбаченому розділом 2 ЦПК України, перериває перебіг строк позовної давності. Як вбачається із матеріалів справи позивач звертався із завою про видачу судового наказу про стягнення солідарно із [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] забаоргованості за житлово-комунальні послуги за період з грудня 2008 року по грудень 2012 року на суму 36 476,35грн. Заява від 19.02.2012р. була повернута судом позивачу (а.с.120), позивач не надав суду копії заяви, з якою він повторно звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу. Однак, як вбачається з постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №38212508 від 19.06.2013р. судовий наказ №2н-1326/10111/2012 було видано 29.11.2012р. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова (справа №1326/10111/2012, 2-с/465/49/14) судовий наказ від 29.11.2012р. скасовано за заявою боржників. При перериванні строку позовної давності суд бере до уваги дату видачі судового наказу - 29.11.2012р., оскільки позивачем не надано суду заяви про видачу судового наказу із зазначенням дати прийняття її судом. Оскільки представником позивача подана заява про застосування позовної давності, суд застосовує позовну давність, із врахуванням переривання позовної давності поданням заяви про видачу судового наказу. З врахуванням вищенаведеного з відповідачів слід стягнути заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 29.11.2009 року по 31.01.2016 року. Враховуючи вимоги ст.256-267 ЦК Цкраїни, а також розрахунки, які містяться в матеріалах справи (а.с.140-155) судом розрахована сума боргу за період з 29.11.2009р. по 31.01.2016 року, яка становить в загальній сумі 15 098 гривень 68 коп., а саме: - за холодну воду - 651 грн. 41 коп (4065,48грн. (заборгованість станом на 31.01.2016р.) - 3426,01грн. (заборгованість станом на 1.12.2009р.) + 12,84грн. (заборгованість за 2 дні 29.11. та 30.11.2009р.) - Виходячи з аналогічного рохрахунку та відомості про нарахування та оплату гарячої води (а.с.144-147), заборгованість за гарячу воду становить 8 161 (вісім тисяч сто шістдесят одну) грн. 85 (вісімдесят п'ять) коп.; за центральне опалення - 6 002 (шість тисяч дві) грн. 74 (сімдесят чотири) коп. (а.с.148-151), за утримання будинку та прибудинкової території - 282 (двісті вісімдесят дві) грн. 68 (шістдесят вісім) коп. (а.с.152-155). Суд не бере до уваги рішення Франківського районного суду м.Львова від 22 грудня 2009 року та від 11.06.2010р., оскільки зазначені рішення стосуються стягнення боргу за період квітень 2009р. - жовтень 2009р., та за період жовтень 2006р., що не стосуються періоду з 29.11.2009р. по 31.01.2016 року. Суд відмовляє, у стяненні боргу солідарно із [PERSON], [PERSON], оскільки, як вбачається із довідки з місця проживання про склад сім"ї і прописки (а.с.6), виданої ЛКП «Південне» від 27.02.2015р. [PERSON] виповнилося 18 років [INFO], а [PERSON] виповнилося 18 років [INFO], а отже вони, будучи неповнолітніми, не можуть нести солідарної відповідальності по оплаті боргу за період з 29.11.2009р. до дати повноліття. Відповідно до цієї ж довідки, квартира [ADDRESS] не є приватизованою, власником будинку є міська рада, а отже відповідачі проживають у даній квартирі на підставі договору найму та зобов'язані оплачувати комунальні послуги. З врахуванням вищенаведеного позов підлягає частковому задоволенню в частині стягнення солідарно з відповідачів - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги в сумі 15098грн.68 коп. Крім цього, згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді сплаченого судового збору при поданні позовної заяви пропорційно до задоволених вимог. На підставі ст.ст.256-267 ЦК України, ст.ст.67,162 ЖК України, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків (в редакції постанови КМ України від 24.01.2006 р. №45) та

Outcome: approved