Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», яке є правонаступником за всіма правами і обов'язками Відкритого акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, що належить [PERSON] в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Боско» за кредитним договором № 010/14/226 від 27.11.2007 р. та ТОВ «Виробниче об»єднання «Укрфарм» за кредитним договором № 010/14/218 від 19.11.2007 р. Свої позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» обґрунтовує тим, що 16.11.2007 р. між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Боско», ТОВ «Ніка Холдінг Ін вест», ТОВ «Виробниче об»єднання «Укрфарм», ТОВ «Альфафарм», ТОВ «Фармацевтична фірма «КФК» і ТОВ «Віто-Фарм» із змінами та доповненнями, внесених додатковою угодою № 010/14/209/7 від 10.11.2009 р. було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/14/209. Згідно з умовами Генеральної кредитної угоди, банк зобов'язався надати позичальникам кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в Генеральній кредитній угоді та кредитних договорах, укладених в її рамках, що є його невід»ємними частинами. Загальний розмір основної заборгованості позичальника по кредитам в рамках Генеральної кредитної угоди не повинен перевищувати суми, еквівалентної 42 500 000,00 грн. Термін користування кредитними коштами встановлювався - до 15.11.2012 р. Конкретні суми кредитів, строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки, об'єкти кредитування, визначаються сторонами окремо в кредитних договорах, що укладаються в рамках даної Угоди. З урахуванням додаткових угод до Генеральної кредитної угоди № 010/14/209 від 16.11.2007 р. ( № 010/14/04/056 від 05.02.2008 р., № 010/14/04/165 від 18.04.2008 р., № 010/14/209/90/1 від 10.11.2008 р., № 010/14/209/347 від 10.02.2009 р., № 010/14/209/674 від 30.06.2009 р., № 010/14/209/6 від 01.10.2009 р., № 010/14/209/7 від 10.11.2009 р., № 010/14/209/8 від 10.02.2010 р., № 010/14/209/9 від 10.03.2010 р., № 010/14/209/10 від 04.06.2010 р., № 010/14/209/11 від 19.10.2010 р., № 010/14/209/12 від 25.11.2010 р., № 010/14/209/13 від 27.07.2011 р., № 010/14/209/14 від 21.11.2011 р.), загальний розмір заборгованості позичальників за укладеними в рамках цієї Угоди договорами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 4 770 000,00 дол. США за наступними сублімітами: субліміт-1 у сумі 1 859 933,65 грн. на фінансування поточної діяльності ТОВ «Боско» з кінцевим строком погашення до 19 жовтня 2012 р; субліміт-2 у сумі 549 916,00 дол. США на фінансування поточної діяльності ТОВ «Боско» з кінцевим строком погашення до 19 жовтня 2012 р; субліміт-3 у сумі 2 100 000,00 грн. на фінансування поточної діяльності ТОВ «ВО «Укрфарм» з кінцевим строком погашення до 19 жовтня 2012 р; субліміт-4 у сумі 2 627 451,00 дол. США на придбання та рефінансування витрат на придбання нежилих приміщень корпоративних прав та основних засобів для ТОВ «Ніка Холдінг Ін вест» з кінцевим строком погашення до 15 листопада 2012 р; субліміт-5 у сумі 789 337,00 дол. США на придбання та рефінансування витрат на придбання земельних ділянок для ТОВ «Ніка Холдінг Ін вест» з кінцевим строком погашення до 15 листопада 2012 р; субліміт-6 у сумі 3 000 000,00 грн. на поповнення обігових коштів для ТОВ «Альфафарм» з кінцевим строком погашення до 26 жовтня 2012 р; субліміт-7 у сумі 2 692 500,00 грн. на поповнення обігових коштів для ТОВ «ФФ «КФК» (додаткова угода № 010/14/209/12 від 25.11.2010 р.) з кінцевим строком погашення до 26 жовтня 2012 р ( додаткова угода № 010/14/209/13 від 27.07.2011 р.). Відповідно до п. 2.1. Генеральної кредитної угоди, кредитні кошти надаються на умовах їх забезпечення, цільового використання, строковості, повернення та плати за користування. На умовах Генеральної кредитної угоди, на підставі письмових заяв, Позивач укладав кредитні договори в рамках лімітів та сублімітів, встановлених в Генеральній кредитній угоді, відкрито позичкові рахунки та надано кредитні кошти згідно з умовами кредитних договорів - п. 4.1. Генеральної кредитної угоди. Згідно п. 5.1. Генеральної кредитної угоди, Треті особи зобов'язуються використати отримані кредитні кошти і забезпечити повернення одержаних кредитів, сплату нарахованих відсотків та комісійної винагороди відповідно до умов Генеральної кредитної угоди та кредитних договорів, укладених в її рамках. За порушення строків повернення кредитів, відсотків за користування кредитами, передбачених кредитними договорами, укладеними в рамках даної Генеральної кредитної угоди, позичальники сплачують Позивачу пеню від суми простроченого платежу в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості, за кожний день прострочення - для кредитів в національній валюті; в розмірі 0,05% (п'ять сотих відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день прострочення - для кредитів в іноземній валюті. В кожному окремому кредитному договорі, укладеному в рамках Генеральної кредитної угоди, може визначитись інший порядок та розмір відповідальності за порушення зобов'язань по відповідним кредитним договорам - п.п. 10.2., 10.5. Генеральної кредитної угоди. 27.11.2007 р., в рамках вказаної Генеральної кредитної угоди між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Боско» було укладено кредитний договір № 010/14/226 із змінами та доповненнями, внесених додатковою угодою № 010/14/226/93/1 від 10.11.2008р., додатковою угодою №010/14/226/348 від 10.02.2009р., додатковою угодою №010/14/226/3 від 01.10.2009р., додатковою угодою №010/14/226/4 від 10.11.2009р., додатковою угодою №010/14/226/5 від 10.03.2010р., додатковою угодою №010/14/226/6 від 04.06.2010р., додатковою угодою №010/14/226/7 від 19.10.2010р., додатковою угодою №010/14/226/8 від 25.11.2010р., додатковою угодою №010/14/226/9 від 27.07.2011р., додатковою угодою №010/14/226/10 від 21.11.2011р., згідно якого ТОВ «Боско» було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 1 859 933,65 грн. для фінансування поточної діяльності та на рефінансування кредитної заборгованості Позичальника, зі сплатою 18,0% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 19.10.2012р. (згідно додаткових угод №010/14/226/8 від 25.11.2010р., №010/14/226/9 від 27.07.2011р.). Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі надавши кредитні кошти ТОВ «Боско». У зв»язку з невиконанням боржниками умов вищезазначеного кредитного договору щодо повернення кредитних коштів банк звернувся із позовною заявою до Господарського суду м. Києва. Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.11.2013 р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2014 р., задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Боско» та солідарних боржників - ТОВ «Ніка Холдінг Інвест», ТОВ «Фармацевтична фірма «КФК», ТОВ «Альфафарм» про стягнення заборгованості станом на 19.06.2012 р. на загальну суму 1 607 860,01 грн., з яких: 1 354 221,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 253 638,90 грн. - заборгованість по нарахованим, але не сплаченим відсоткам. Проте, після винесення вищевказаних судових рішень, ТОВ «Боско» та поручителями погашення не здійснювалось. На даний час, накази накази Господарського суду м. Києва знаходяться на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України. Станом на 17.09.2014 р. заборгованість ТОВ «Боско» за кредитним договором № 010/14/226 від 27.11.2007 р. становить - 2 187 978,77 грн. 19.11.2007р., в рамках вказаної Генеральної кредитної угоди між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Виробниче Об'єднання «Укрфарм» було укладено кредитний договір № 010/14/218 із змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою № 010/14/218/92/1 від 10.11.2008р., додатковою угодою №010/14/218/350 від 10.02.2009р., додатковою угодою №010/14/218/3 від 01.10.2009р., додатковою угодою №010/14/218/4 від 10.11.2009р., додатковою угодою №010/14/218/5 від 10.03.2010р., додатковою угодою №010/14/218/6 від 04.06.2010р., додатковою угодою №010/14/218/7 від 19.10.2010р., додатковою угодою №010/14/218/8 від 25.11.2010р., додатковою угодою №010/14/218/9 від 27.07.2011р., додатковою угодою №010/14/218/10 від 21.11.2011р., згідно якого ТОВ «ВО «Укрфарм» було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 2 100 000,00 грн. для поповнення оборотних коштів, зі сплатою 18,0% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 19.10.2012р. (згідно додаткових угод №010/14/218/8 від 25.11.2010р., №010/14/218/9 від 27.07.2011р.). Позивач в повному обсязі виконав свої зобов'язання за кредитним договором, своєчасно та в повному обсязі надавши кредитні кошти ТОВ «Виробниче Об'єднання «Укрфарм». У зв»язку з невиконанням боржниками умов вищезазначеного кредитного договору щодо повернення кредитних коштів банк звернувся із позовною заявою до Господарського суду м. Києва. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2012 р., частково зміненої постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2013 р., задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ВО «Укрфарм» та солідарних боржників - ТОВ «Ніка Холдінг Інвест», ТОВ «Боско», ТОВ «Фармацевтична фірма «КФК», ТОВ «Альфафарм» про стягнення заборгованості станом на 21.06.2012 р. на загальну суму 2 479 994,32 грн. Проте, після винесення вищевказаних судових рішень, ТОВ «ВО «Укрфарм» та поручителями погашення не здійснювалось. На даний час, накази накази Господарського суду м. Києва знаходяться на примусовому виконанні в органах державної виконавчої служби України. Станом на 17.09.2014 р. заборгованість ТОВ «ВО «Укрфарм» за кредитним договором № 010/14/218 від 19.11.2007 р. становить - 3 334 549,47 грн. З урахуванням викладеного, загальна заборгованість ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» перед позивачем за Кредитними договорами № 010/14/226 від 27.11.2007 р. та № 010/14/218 від 19.11.2007 р. становить 4 087 85433 грн., з яких: - заборгованість ТОВ «Боско» за Кредитним договором № 010/14/226 від 27.11.2007 р. становить 1 607 860,01 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 354 221,11 грн., заборгованості по нарахованим, але не сплаченим відсоткам у розмірі - 253 638,90 грн. - заборгованість ТОВ «ВО «Укрфарм» за Кредитним договором № 010/14/218 від 19.11.2007 р. становить 2 479 994,32 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 094 000,00 грн., заборгованості по нарахованим, але не сплаченим відсоткам у розмірі 366 611,62 грн., пені за порушення сплати відсотків у розмірі 19 382,70 грн. На забезпечення виконання зобов'язань за укладеними в рамках Генеральної кредитної угоди № 010/14/209 від 16.11.2007р. з додатковими угодами до неї та укладеними в її рамках кредитних договорів між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та громадянином України [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 010/14/03/311 від 14.12.2007 р. із змінами та доповненнями, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., згідно якого Відповідач [PERSON] зобов'язувався відповідати перед Банком солідарно з третіми особами за виконання кредитних зобов'язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які виникнуть з умов Генеральної кредитної угоди № 010/14/209 від 16.11.2007р. Відповідно до Генеральної кредитної угоди № 010/14/209 від 16.11.2007р. іпотекодавець і треті особи отримують від іпотекодержателя кредит в національній валюті та доларах США в розмірі, що не перевищує встановлений Генеральною кредитною угодою ліміт кредитування в розмірі 4 770 000,00 дол. США, а треті особи і іпотекодавець зобов'язуються повернути фактично отримані суми кредитів в валюті їх видачі, а також сплатити проценти, комісії, неустойку та інші платежі, в порядку та строки, визначені Генеральною кредитною угодою. В забезпечення виконання зобов'язань третіх осіб, [PERSON] передав в заставу (іпотеку) нежилі приміщення 1 поверху (в літ. А), розташовані за адресою [ADDRESS], що складає 25/100 частин від нежитлових приміщень площею 726,1 кв.м. (або 2/100 частини від домоволодіння). Вказані нежилі приміщення складаються з приміщення № 9, № 8, № 7, № 6, № 5, № 5-а, № 4 1 поверху. Загальна площа - 183,20 кв.м. Нежилі приміщення належать іпотекодавцю на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу № 545, посвідченого Товарною біржею «Українська біржа десятинна» 23 березня 2000 р. за реєстровим № 0720ю-545. Заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 3 509 106,00 грн. Треті особи - ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» порушили договірні зобов'язання за кредитними договорами № 010/14/226 від 27.11.2007 р. та № 010/14/218 від 19.11.2007 р. в частині своєчасної сплати кредитів та процентів за користування кредитами, внаслідок чого за ними рахується прострочена заборгованість. Посилаючись на положення Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та умови кредитного договору і договору іпотеки, позивач зазначає, що набув права звернення стягнення на предмет іпотеки. Також обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що на виконання вимог Закону України «Про іпотеку» та умов самого договору іпотеки, АТ «Райффайзен Банк Аваль» 29.08.2012 р. направило відповідачу та третім особам письмову вимогу № 140-0-0-00/8/717 про усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов'язань за кредитними договорами та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку непогашення заборгованості. Однак, 06.02.2012 р. та 17.09.2012 р. відповідачем - [PERSON] направлено до АТ «Райффайзен Банк Аваль» заяви про відсутність безспірної заборгованості перед банком за кредитними зобов'язаннями, що забезпечуються договором іпотеки № 010/14/03/311 від 14.12.2007 р. Аналогічні звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» отримано від боржників - ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» від 17.09.2012 р. Проте, у визначений законом строк, вимога АТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволена не була. За наведених обставин, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за генеральним договором про надання кредитних послуг звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотечного майна з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження, а також відшкодувати за рахунок відповідачів понесені позивачем судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору. Представник позивача ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у судове засідання не з»явився, проте до суду надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про що свідчать відповідні документи в матеріалах справи. Повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи суд визнає належним на підставі положень ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи ТОВ «Боско» Треті особи - ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зміст наведеної норми та викладені вище обставини, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши всі наявні у справі докази, приходить до наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов'язків. Відповідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 2. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Судом встановлено, що на даний час позивач ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» є правонаступником за всіма правами і обов'язками ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується копією витягу зі Статуту ПАТ «Райффайзен Банк Аваль». Встановлено, що 16.11.2007р. між Відкритим акціонерним товариство «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, та ТОВ «Боско», ТОВ «Ніка Холдінг Інвест», ТОВ "Виробниче Об'єднання «Укрфарм», ТОВ «Альфафарм», ТОВ «Фармацевтична фірма «КФК» і ТОВ «Віто-Фарм» (із змінами та доповненнями, внесених додатковою угодою №010/14/209/7 від 10.11.2009р.) було укладено Генеральну кредитну угоду №010/14/209. За умовами укладеної угоди, Банк зобов'язавався надати Позичальникам кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених в Генеральній кредитній угоді та кредитних договорах, укладених в її рамках, що є його невід'ємними частинами. Загальний розмір основної (позичкової) заборгованості позичальника по кредитам в рамках ГКУ не повинен перевищувати суми, еквівалентної 42 500 000,00 грн. Термін користування кредитними коштами встановлений сторонами - до 15.11.2012р. Суми кредитів, строки користування кредитними коштами, відсоткові ставки, об'єкти кредитування, сторони визначили в кредитних договорах, що були укладені в рамках Генеральної угоди. З урахуванням додаткових угод до Генеральної кредитної угоди №010/14/209, а саме №010/14/04/056 від 05.02.2008р., №010/14/04/165 від 18.04.2008р., №010/14/209/90/1 від 10.11.2008р., №010/14/209/347 від 10.02.2009р., №010/14/209/674 від 30.06.2009р., №010/14/209/6 від 01.10.2009р., №010/14/209/7 від 10.11.2009р., №010/14/209/8 від 10.02.2010р., №010/14/209/9 від 10.03.2010р., №010/14/209/10 від 04.06.2010р., №010/14/209/11 від 19.10.2010р., №010/14/209/12 від 25.11.2010р., №010/14/209/13 від 27.07.2011р., №010/14/209/14 від 21.11.2011р., загальний розмір заборгованості Позичальників за укладеними в рамках цієї Угоди договорами не повинен перевищувати суми, еквівалентної 4 770 000,00 дол. США. 27.11.2007 р. в рамках Генеральної кредитної угоди між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Боско» було укладено кредитний договір №010/14/226 із змінами та доповненнями, внесених додатковою угодою №010/14/226/93/1 від 10.11.2008р.; додатковою угодою №010/14/226/348 від 10.02.2009р.; додатковою угодою №010/14/226/3 від 01.10.2009р.; додатковою угодою №010/14/226/4 від 10.11.2009р.; додатковою угодою №010/14/226/5 від 10.03.2010р.; додатковою угодою №010/14/226/6 від 04.06.2010р.; додатковою угодою №010/14/226/7 від 19.10.2010р.; додатковою угодою №010/14/226/8 від 25.11.2010р.; додатковою угодою №010/14/226/9 від 27.07.2011р.; додатковою угодою №010/14/226/10 від 21.11.2011р., згідно якого ТОВ «Боско» було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 1 859 933,65 грн. для фінансування поточної діяльності та на рефінансування кредитної заборгованості Позичальника, зі сплатою 18,0% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 19.10.2012р. (згідно додаткових угод №010/14/226/8 від 25.11.2010р., №010/14/226/9 від 27.07.2011р.). Крім того, в рамках вказаної Генеральної кредитної угоди між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Виробниче Об'єднання «Укрфарм», було укладено кредитний договір №010/14/218 із змінами та доповненнями, внесеними додатковою угодою №010/14/218/92/1 від 10.11.2008р.; додатковою угодою №010/14/218/350 від 10.02.2009р.; додатковою угодою №010/14/218/3 від 01.10.2009р.; додатковою угодою №010/14/218/4 від 10.11.2009р.; додатковою угодою №010/14/218/5 від 10.03.2010р.; додатковою угодою №010/14/218/6 від 04.06.2010р.; додатковою угодою №010/14/218/7 від 19.10.2010р.; додатковою угодою №010/14/218/8 від 25.11.2010р.; додатковою угодою №010/14/218/9 від 27.07.2011р.; додатковою угодою №010/14/218/10 від 21.11.2011р., згідно якого ТОВ «ВО «Укрфарм» було відкрито відновлювальну кредитну лінію з лімітом у сумі 2 100 000,00 грн. для поповнення оборотних коштів, зі сплатою 18,0% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 19.10.2012р. (згідно додаткових угод №010/14/218/8 від 25.11.2010р., №010/14/218/9 від 27.07.2011р.). Рішенням Господарського суду м. Києва від 25.11.2013 р., залишеного без змін постановою Київського апеляційного господарського суду від 19.02.2014 р. та постановою Вищого господарського суду України від 22.04.2014 р., задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Боско» та солідарних боржників - ТОВ «Ніка Холдінг Інвест», ТОВ «Фармацевтична фірма «КФК», ТОВ «Альфафарм» про стягнення заборгованості станом на 19.06.2012 р. на загальну суму 1 607 860,01 грн., з яких: 1 354 221,11 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 253 638,90 грн. - заборгованість по нарахованим, але не сплаченим відсоткам. Постановою Київського апеляційного господарського суду від 10.12.2012 р., частково зміненої постановою Вищого господарського суду України від 13.02.2013 р., задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «ВО «Укрфарм» та солідарних боржників - ТОВ «Ніка Холдінг Інвест», ТОВ «Боско», ТОВ «Фармацевтична фірма «КФК», ТОВ «Альфафарм» про стягнення заборгованості станом на 21.06.2012 р. на загальну суму 2 479 994,32 грн. У відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України , обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт укладання 27.11.2007 р. в рамках Генеральної кредитної угоди між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Боско» кредитного договору №010/14/226 із змінами та доповненнями та кредитного договору №010/14/218 із змінами та доповненнями між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Виробниче Об'єднання «Укрфарм», отримання ТОВ «Боско» та ТОВ «Виробниче Об'єднання «Укрфарм» коштів за даним договором та факт порушення умов кредитного договору, що потягло за собою набуття ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» права достроково вимагати повернення усієї суми кредиту та нарахованих відсотків підтверджується вищевказаними рішеннями, а тому дані обставини доказуванню не підлягають. Зобов»язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ( ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604 -609 ЦК України. Відповідно до п. 17 Постанови Пеленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов»язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, чинне законодавство не пов»язує припинення зобов»язання з прийняттям судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання. Таким чином, наявність судових актів про стягнення заборгованості, у тому числі стосовно яких є ухвала про відстрочку або розстрочку виконання, не припиняє грошових зобов»язань боржника та не виключає його відповідальності за порушення строків розрахунків ( відповідно до постанови Вищого господарського суду України від 14.09. 2010 року № 36/358, від 16.02. 2011 року № 17/177-10 та постанову Верховного Суду України від 04.07. 2011 року № 13/210/10). Станом на 17.09.2014 р. заборгованість ТОВ «Боско» за кредитним договором № 010/14/226 від 27.11.2007 р. становить - 2 187 978,77 грн. та складається з: -1 354 221,11 грн. - заборгованість по тілу кредиту; -813 661,12 грн. - заборгованість по нарахованим, але не сплаченимвідсоткам; -20 096,54 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків. Станом на 17.09.2014 р. заборгованість ТОВ «ВО «Укрфарм» за кредитним договором № 010/14/218 від 19.11.2007 р. становить - 3 334 549,47 грн. та складається з: -2 093 227,33 грн. - заборгованість по тілу кредиту; -1 210 258,16 грн. - заборгованість по нарахованим, але не сплаченимвідсоткам; -31 063,98 грн. - пеня за порушення строків сплати відсотків. Таким чином, з наданого позивачем розрахунку вбачається, що загальна заборгованість ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» перед позивачем за Кредитними договорами № 010/14/226 від 27.11.2007 р. та № 010/14/218 від 19.11.2007 р. становить 4 087 85433 грн., з яких: - заборгованість ТОВ «Боско» за Кредитним договором № 010/14/226 від 27.11.2007 р. становить 1 607 860,01 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 1 354 221,11 грн., заборгованості по нарахованим, але не сплаченим відсоткам у розмірі - 253 638,90 грн. - заборгованість ТОВ «ВО «Укрфарм» за Кредитним договором № 010/14/218 від 19.11.2007 р. становить 2 479 994,32 грн. та складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 2 094 000,00 грн., заборгованості по нарахованим, але не сплаченим відсоткам у розмірі 366 611,62 грн., пені за порушення сплати відсотків у розмірі 19 382,70 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Позивач виконав свої зобов'язання у повному обсязі, а саме - в порядку передбаченому Кредитними договорами видав ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» кредитні кошти, що підтверджується витягами з рахунків ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм». В свою чергу, ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» зобов'язалися своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни, а також виконати інші свої зобов'язання згідно кредитного договору. Однак, в порушення умов Кредитних договорів та чинного законодавства України, ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» не виконує взяті на себе зобов'язання. На підтвердження своїх позовних вимог стороною позивача надано копію Генеральної кредитної угоди №010/14/209 з додатковими угодами до неї , умови і правила надання банківських послуг та тарифи, докази видачі кредитних коштів та часткового погашення кредиту, відсотків, копії претензій банку до третіх осіб про дострокове погашення заборгованості за кредитними договорами. За приписами ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Окремим видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ч.1 ст. 575 ЦК України). На забезпечення виконання зобов'язань за Генеральною кредитною угодою №010/14/209 від 16.11.2007р., між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та громадянином України [PERSON] було укладено Договір іпотеки № 010/14/03/311 від 14.12.2007 р. із змінами та доповненнями, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А.,реєстраційний номер 7557. Згідно п. 1.1. Договору іпотеки із змінами та доповненнями, цей договір забезпечує повне виконання грошових зобов'язань третіх осіб, що випливають та/або виникнуть у майбутньому з Генеральної кредитної угоди № 010/14/209 від 16.11.2007р., укладеної між іпотекодержателем, іпотекодавцем та третіми особами, а також з будь-яких додаткових угод та змін до неї, та всіх укладених в її рамках договорів, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до Генеральної кредитної угоди № 010/14/209 від 16.11.2007р., іпотекодавець і треті особи отримують від іпотекодержателя кредит в національній валюті та доларах США в розмірі, що не перевищує встановлений Генеральною кредитною угодою ліміт кредитування в розмірі 4 770 000,00 дол. США, а треті особи і іпотекодавець зобов'язуються повернути фактично отримані суми кредитів в валюті їх видачі, а також сплатити проценти, комісії, неустойку та інші платежі, в порядку та строки, визначені Генеральною кредитною угодою. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК Кодексу. Згідно зі ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в яких одна сторона (відповідач) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від відповідача виконання його обов'язку. Відповідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимогцивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ч.2 ст.615 ЦК України). Змістом ч. 1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Як роз'яснено у пункті 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (ч.1 ст. 20 ЦК, ст.ст. 3, 4 ЦПК). Відповідно до ч.1 ст.576 Цивільного кодексу України предметом застави може бути будь-яке майно, що може бути відчужене заставодавцем і на яке може бути звернено стягнення. Згідно ч.1 ст.589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Згідно ч.2 ст.590 Цивільного кодексу України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Також у відповідності до вимог ст.3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобовязання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Згідно ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду у порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом. Згідно ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Згідно п. 1.2. Договору іпотеки, в забезпечення виконання зобов'язань третіх осіб, громадянин [PERSON] (іпотекодавець), на умовах, передбачених цим договором, передає в заставу (іпотеку) нежилі приміщення 1 поверху (в літ. А), розташовані за адресою [ADDRESS], що складає 25/100 частин від нежитлових приміщень площею 726,1 кв.м. (або 2/100 частини від домоволодіння). Вказані нежилі приміщення складаються з приміщення № 9, № 8, № 7, № 6, № 5, № 5-а, № 4 1 поверху (в літ. А). Загальна площа - 183,20 кв.м. Нежилі приміщення належать іпотекодавцю на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу № 545, посвідченого Товарною біржею «Українська біржа десятинна» 23 березня 2000 р. за реєстровим № 0720ю-545. Відповідно до договору про внесення змін № 010/14/03/311/235 від 22.12.2008 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3988 до договору іпотеки № 010/14/03/311 від 14.12.2007 р. заставна вартість предмета іпотеки визначається сторонами в сумі 3 509 106,00 грн. Відповідно до п.2.10 Договору іпотеки, у разі порушення будь-яким з позичальників умов Генеральної кредитної угоди або іпотекодавцем умов цього договору або у випадках, передбачених ст. 12 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель, тобто банк, надсилає іпотекодавцю та позичальникам письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодаржатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки. На виконання вимог Закону України «Про іпотеку» та умов самого договору іпотеки, АТ «Райффайзен Банк Аваль» 29.08.2012 р. направило відповідачу та третім особам письмову вимогу № 140-0-0-00/8/717 про усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов'язань за кредитними договорами та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку непогашення заборгованості. 06.02.2012 р. та 17.09.2012 р. відповідачем - [PERSON] направлено до АТ «Райффайзен Банк Аваль» заяви про відсутність безспірної заборгованості перед банком за кредитними зобов'язаннями, що забезпечуються договором іпотеки № 010/14/03/311 від 14.12.2007 р. Аналогічні звернення АТ «Райффайзен Банк Аваль» отримано від боржників - ТОВ «Боско» та ТОВ «ВО «Укрфарм» від 17.09.2012 р. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 4 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ч. 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, тощо. Відповідно до ч.1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За приписами статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про достатність та належність наданих позивачем доказів у зв'язку з чим його позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідачем же, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надано до суду належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст. 58,59 ЦПК України, які б спростували доводи позивача та які суд міг би покласти в основу рішення про відмову в задоволенні позову, а ті які надані не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки вони суперечать встановленим в судовому засіданні обставинам та об'єктивно спростовуються наданими позивачем доказами. Таким чином, будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог позивача, відповідач та треті особи, суду не надали і судом таких доказів не здобуто. З огляду на все викладене, суд дійшов висновку, про наявність порушення зобов`язання зі сторони третіх осіб як позичальників, та відповідача як іпотекодавця, у зв`язку з чим цивільне (майнове) право позивача по поверненню кредитної заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, підлягає судовому захисту в порядку визначеному п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а відповідно позов підлягає задоволенню в повному в повному обсязі. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надав, як і не надав доказів щодо належного виконання ним умов кредитного договору. При подачі позовної заяви, позивачем сплачено судовий збір в сумі 3 654 грн. 00 коп. (т.1 а.с.11), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 3 654 грн. 00 коп.

Outcome: approved