Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

10 листопада 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі - [PERSON]) звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. Позов мотивований тим, що 10.04.2003 року між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір №VIН0G000841545, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 4500,00 доларів США. Цього ж дня, в якості забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором між банком та позичальником укладено договір іпотеки, відповідно до якого відповідач [PERSON] передала банку в іпотеку нерухоме майно, яке належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, а саме: квартиру, загальною площею 32,8кв.м., житловою площею 17,2кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. 06.10.2015 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON] в ході примусового виконання виконавчого провадження №48920977 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено арешт на квартиру, що є предметом вищезазначеного договору іпотеки. Оскільки договір іпотеки укладений 10.04.2003 року та до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна нотаріусом внесено заборону на відчуження нерухомого майна, а саме квартири, загальною площею 32,8кв.м., житловою площею 17,2кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], то, на думку представника позивача, ПАТ КБ «ПриватБанк» має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження перед іншими кредиторами. Вважаючи право ПАТ КБ «ПриватБанк» порушеним та таким, що підлягає захисту шляхом звільнення з-під арешту наведеного нерухомого майна, представник позивача звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, а розгляд справи проводити у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового розгляду повідомлена завчасно, про причини неявки суд не попередила. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлені завчасно, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи зазначені обставини, судом ухвалено провести заочний розгляд справи за наявними у ній доказами, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. З матеріалів справи вбачається, що 10.04.2003 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір №VIН0G000841545 та додатковий договір до договору №10.09.02.05/3646 про відкриття та обслуговування картрахунку від 10.04.2003 року, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 4 500,00 доларів США строком до 08.04.2013 року (а.с.6-11). 10.04.2003 року в якості забезпечення виконання зобовязання за Додатковим договором №VIН0G000841545 до договору №10.09.02.05/3646 про відкриття та обслуговування картрахунку від 10.04.2015 року, між банком та [PERSON] укладено договір застави нерухомого майна, посвідчений 10.04.2003 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], відповідно до п.2 якого заставодавець надав в заставу заставодержателю квартиру, загальною площею 32,8 кв.м., житловою площею 17,2 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], в силу чого заставодержатель набув право вимоги в разі невиконання заставодавцем зобовязань, передбачених договором, одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави (а.с.12-13). При посвідченні зазначеного договору застави нерухомого майна приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] накладено заборону відчуження квартири №14, що знаходиться в м. Вінниці по вул. Квятека, 18. 06.10.2015 року державним виконавцем Вишенського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції [PERSON] в ході виконавчого провадження №48920977 про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» накладено арешт на все майно, що є у власності [PERSON], в тому числі і на квартиру, що є предметом вищезазначеного договору застави (а.с.14). Згідно ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у всіх випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Відповідно дост. 572 ЦК України,в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» встановлено, що пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. В даному випадку, право застави у позивача виникло 10.04.2003 року. Накладення арешту на майно боржника [PERSON] відділом ДВС Вінницького МУЮ було вчинено пізніше, ніж були укладені Додатковий договір №VIН0G000841545 до договору №10.09.02.05/3646 про відкриття та обслуговування картрахунку від 10.04.2015 року та договір застави нерухомого майна. Суд звертає увагу, що предмет застави на день укладення договору застави нерухомого майна не перебував під забороною відчуження, позивач є заставодержателем, тому заборона, накладена нотаріусом згідно договору застави нерухомого майна, є обтяженням з вищим пріоритетом. Відповідно до положень ч. 3-4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю; державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що арешт квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS], накладений згідно постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.10.2015 року, перешкоджає ПАТ КБ «ПриватБанк» реалізації його прав як заставодержателя. Суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 88 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, з відповідача користь позивача підлягає стягненню судовий збір 1\~218,00 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved