Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-22 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 14 910 грн і судові витрати у розмірі 1 212 грн. Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося із апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що рішення є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд першої інстанції не сприяв повному, обєктивному дослідженню всіх обставин справи, не надав належної оцінки доказам у справі, що призвело до неповного зясування фактичних обставин справи, які мають значення для справи. Судом не було витребувано додаткових доказів на підтвердження позовних вимог та суд не попередив про наслідки ненадання вказаних доказів. Не було встановлено, що надані до позову Умови та Правила надання банківських послуг відрізняються від змісту відповідних Умов розміщених на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» у редакції що була чинна на момент підписання анкети-заяви. Сторони в судове засідання не з»явились. Про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від позивача надійшла розписка про отримання судової повістки. Від відповідача судова повістка повернулась без вручення, незважаючи на те, що направлялась за місцем його реєстрації, що в силу ч.5 ст.74 ЦПК України вважається належним повідомленням. З огляду на це, судова колегія вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно 16 травня 2012 р. отримав у банку кредит у сумі 6647,90 грн та не надано даних, що відповідач ознайомлений з обовязками відповідно до умов кредитування. З таким висновком суду, колегія суддів не погоджується, з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] згідно заяви №HAE2R063910053 (а.с.6) отримав у банку споживчий кредит у сумі 6 647,90 грн. на придбання ноутбука з відсотковою ставкою 0,12 % річних, строком на 12 місяців, а саме з 16.05.2012 р. по 15.05.2013 р. До заяви позичальника №HAE2R063910053 надано умови надання споживчого кредиту, про ознайомлення з якими зазначено в самій заяві (а.с.7-16). Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Ст. 1048 ЦК України передбачено, що Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику грошові кошти у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. Частиною першою ст. 530 ЦК України встановлено, що якщо в зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач належним чином не виконав зобовязання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка\~ станом на 18.11.2015 року становить 14 910 грн і складається з: - заборгованості за кредитом у сумі 5 053,60 грн.;- з заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 1,23 грн.;- з заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 398,88 грн.;- пені за несвоєчасне виконання зобовязання за договором у сумі 8270,10 грн.; -штрафу у сумі 500 грн.; -процентної складової у сумі 686,19 грн.\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Ст. 629 ЦК України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами . Згідно ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 1050 ЦК України регламентує, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі, але дав неналежну оцінку наданим позивачем доказам і дійшов неправильного висновку про відмову у задоволенні позову , чим допустив порушення норм матеріального і процесуального права і його висновки не відповідають обставинам справи, що є підставою для скасування рішення і ухвалення нового згідно п.п.3,4 ст.309 ЦПК України. Матеріали справи свідчать і не викливають сумніву щодо отримання відповідачем кредитних коштів про що зазначено в заяві позичальника (а.с.6) і підписано сторонами : позичальником і представником банку. Зі змісту заяви вбачається, що сума кредиту 6647,91 грн. була отримана шляхом безготівкового перерахування грошових коштів на поточний рахунок ООО "Алло" на покупку ноутбуку. Строк кредиту 12 місяців з 16 травня 2012 року по 15 травня 2013 року включно, процентна ставка 0,12 %, розмір щомісячного платежу 554,36 грн., а з 25 лютого 2013 року в сумі 753,8 грн. Також в заяві зазначена щомісячна винагорода за надання фінансового інструменту, сукупна вартість кредиту, страховий платіж та інші істотні умови притаманні кредитному договору. В п.14 заяви чітко зазначено, що своїм підписом позичальник підтверджує, що ознайомлен з Умовами та правилами, Тарифами банку і вони є невід"ємною частиною кредитного договору. Зазначені обставини справи залишились поза увагою суду першої інстанції, що привело до неправильного вирішення спору. Отже, судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Outcome: approved