Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

покликаючись на порушення відповідачем [PERSON] користування електричною енергією, представник позивача [PERSON] у поданій до суду 25 липня 2018 року позовній заяві просить стягнути вартість необлікованої електричної енергії у сумі 8 757 грн. 84 коп. У поданій заяві вказаний представник позивача позов підтримує. Відповідач до суду не з'явився, відзиву на позов не подав. У поданій\~до суду\~заяві представник позивача просить справу слухати у їх відсутність, не заперечує проти заочного розгляду справи. Зважаючи на те, що учасників справи відповідно до ст.ст.128-130\~ЦПК України належним чином повідомлено про дату, час і місце розгляду справи, їх явку не визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку сторони, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність в порядку заочного розгляду та у відповідності до ч.2 ст.247\~ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, дійшов таких висновків. Вимоги ст.264 ЦПК України зобов'язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту і, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Судом встановлено, що [PERSON] як споживачу електричної енергії присвоєно особовий рахунок №820725 та постачалася електрична енергія в житло [ADDRESS]. 07 лютого 2018 року під час проведення представниками позивача технічної перевірки за адресою проживання відповідача виявлено порушення [PERSON] користування електричною енергією та в присутності споживача складено акт R № 008174 про порушення [PERSON]. 27 грудня 2018 року за наслідками розгляду акту комісією прийнято рішення про проведення нарахування вартості недоврахованої електричної енергії згідно за формулою п.3.1 пп.5 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, необлікованої внаслідок порушення споживачами вищевказаних правил. Розмір здійсненого комісією нарахування складає 8 757 грн. 84 коп.; рішення оформлено протоколом комісії № 67. 28 лютого 2018 року відповідачу надіслано лист-претензію на вказану суму. Відповідач не сплатив нараховану за рішенням комісії суму. До спірних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права. Правовідносини у сфері споживання електричної енергії у разі виникнення спору щодо правопорушень регулюються Законом України «Про електроенергетику», відповідно до якого споживання електричної енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватися вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії, самостійно забезпечувати експлуатацію енергетичних установок та їх належний технічний стан. Згідно ч.1 ст.77 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку, які порушили нормативно-правові акти, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, несуть відповідальність згідно із законом. Згідно п.4 ч.2 вищевказаної статті правопорушеннями на ринку електричної енергії є крадіжка електричної енергії, самовільне підключення до об"єктів електроенергетики, споживання електричної енергії без приладів обліку. Аналогічні твердження містяться і у п.48 [PERSON]. Споживач енергії несе відповідальність як за порушення умов договору з енергопостачальником, так і за порушення [PERSON], а саме: за крадіжку електроенергії, за самовільне підключення до об'єктів електроенергетики без укладення договору з електропостачальником чи з порушенням ПКЕЕН і споживання енергії без приладів обліку, пошкодження приладів обліку та інші порушення. Відповідно до п.4 ст.26 Закону України «Про електроенергетику», п.53 [PERSON] та п.3.3 Методики у разі виявлення енергопостачальником порушення споживачами електроенергії ПКЕЕ шляхом використання необлікованої електроенергії за допомогою самовільного підключення до електромереж повз прилад обліку споживачу робиться перерахунок за спожиту електричну енергію з дати останньої технічної перевірки або допуску електроустановки споживача в експлуатацію (якщо технічна перевірка в період з дати допуску електроустановки споживача в експлуатацію до дати виявлення порушення не проводилась) чи набуття прав власності на об'єкт, але не більше ніж за три роки. За результатами аналізу встановлених обставин справи та вищенаведених правових норм можна дійти таких висновків. Відповідач є споживачем електричної енергії, що постачається до будинку за вищевказаною адресою і повинен користуватися нею виключно з додержанням вимог [PERSON]. Виявлені порушення зафіксовані двосторонніми актами про порушення, підписаними трьома представниками постачальника, як того вимагає п.53 [PERSON]. Даний акт відповідачем не оспорений, разом з тим є лише фіксацією порушення, яке виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання наведених вище [PERSON] і є доказом, який у разі виникнення спору оцінюється судом. Хоча в акті відсутні пояснення відповідача, він не був позбавлений права викласти свої зауваження до акта про порушення ПКЕЕН, надати пояснення, не погодитись з виявленим порушенням. У акті чітко викладено вид та суть порушення, він складений уповноваженими на те особами та належно оформлений, що відповідно до ПКЕЕН та з урахуванням п.4 Методики є підтвердженням вчинення споживачем порушення ПКЕЕН та\~є підставою для нарахування обсягу та вартості необлікованої електричної енергії. Відповідачем не спростовано факту виявлених в його житлі порушень ПКЕЕН,що є підставою для нарахування збитків, завданих протиправними діями споживача, не надано будь-яких доказів на спростування доказів, наданих позивачем і у суду немає підстав вважати обставини, викладені в акті, такими, що не відповідають дійсності. Судом перевірено правильність нарахування збитків та, чи відповідає період, за який розраховано загальний обсяг самовільно спожитої електроенергії, характеру допущеного порушення [PERSON]. За таких умов суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п.36 [PERSON] повторне підключення можливе лише після сплати заборгованості та витрат на повторне підключення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат між сторонами суд виходить із положень ч.1 ст.141 ЦПК України, де зазначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У звязку із задоволенням позову згідно ст.141 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору. З огляду на викладене,

Outcome: approved