Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

05 грудня 2017 року головний лікар Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить постановити рішення про госпіталізацію [PERSON], який народився 05.07.1949 року, до психіатричного закладу КЗ «Херсонська психіатрична лікарня» ХОР у примусовому порядку. Зазначив, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи безстроково, визнаний недієздатним за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.08.2014\~року, був госпіталізований до КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР 03.12.2017 року. У судовому засіданні представник заявника та лікар-психіатр підтримали заявлені вимоги у повному обсязі та дали пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам. Зазначили, що стан хворого [PERSON], [INFO], загострений, оскільки тривалий час страждає на енцефалпатію складного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом, помірно вираженим вестибуло-атактичним синдромом, помірні порушення функції ходьби, порушення функції тазових органів, психотичні включення у вигляді маячного синдрому. У звязку з неможливістю самостійно забезпечити свою життєдіяльність та висловлює наміри вчиняти агресивні дії відносно опікуна та скоротити собі віку, потребує лікування в умовах психічного стаціонару. Особа, відносно якої вирішується питання про госпіталізацію, [PERSON], в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви. Заінтересована особа [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, зазначила, що [PERSON] є її чоловіком, за станом здоровя не може забезпечити свою життєдіяльність. В період загострення захворювання погрожує самогубством та вбивством опікуну, його дії вона сприймає як реальні, оскільки він ховає ножа у ліжку, відкриває вікно та погрожує самогубством. Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку як обґрунтовану, не заперечувала проти її задоволення. Суд, заслухав пояснення представника заявника, лікаря-психіатра, прокурора, законного представника, особу, відносно якої вирішується питання про госпіталізацію, встановивши обставини справи, перевіривши їх доказами, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 1 статті 279 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України «Про психіатричну допомогу», заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подається до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України у заяві про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. Згідно ч.3 ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону, а також у випадках проведення експертизи стану психічного здоров'я особи або застосування до особи, яка страждає на психічний розлад і вчинила суспільно небезпечне діяння, примусового заходу медичного характеру на підставах та в порядку, передбачених законами України. Статтею 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» визначено, що особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. У той же час, рішенням Конституційного Суду України від 01.06.2016 положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу» у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним). Конституційний Суд України зазначив, що до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. З матеріалів справи та оглянутої в судовому засіданні медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 06.08.2014 року [PERSON], [INFO], визнано недієздатним та встановлено над ним опіку, призначивши опікуном [PERSON], [INFO], яка проживає в [INFO]. Відповідно до заяви від 04.12.2017 року [PERSON] просить підлікуватись в умовах стаціонару КЗ «Херсонська обласна психіатрична лікарня» ХОР. Згідно із заявою від 23.11.2017 року [PERSON] просить госпіталізувати її чоловіка [PERSON] на лікування, у звязку з тим, що він не спить вночі, висловлює бажання її вбити, шукає померлих родичів, сам себе не обслуговує. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів Комунального закладу «Херсонська обласна психіатрична лікарня» Херсонської обласної ради №6636 від 04.12.2017 року [PERSON] страждає на енцефалпатію складного ґенезу з вираженим психоорганічним синдромом, помірно вираженим вестибуло-атактичним синдромом, помірні порушення функції ходьби, порушення функції тазових органів, психотичні включення у вигляді маячного синдрому, є інвалідом 2 групи безстроково. Оскільки [PERSON] е спить вночі, відмовляється від прийому ліків, розуміння хвороби відсутнє, лікування його у звязку з цим можливе тільки в умовах психіатричного стаціонару. Суд вважає, що самі по собі факти емоційної нестабільності [PERSON] не можуть слугувати беззаперечною підставою того, що особа потребує госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку. Проте висновок лікарів-психіатрів містить певні посилання, які дають підстави\~вважати, що\~у [PERSON] наявний розлад психічного стану і стан його здоровя вимагає невідкладної стаціонарної психіатричної допомоги у примусовому порядку. Крім того, в сенсі позиції Високого Європейського Суду, висловленої у справі «Ракевич проти Росії» № 58973/00 від 28.10.2003 року, відносно того, що захворювання має бути такого ступеню, щоб вимагати недобровільної госпіталізації, і захворювання повинно продовжуватись протягом періоду госпіталізації, - суд приходить до висновку, що комісією лікарів-психіатрів Комунального закладу "Херсонська обласна психіатрична лікарня" ХОР, було встановлено у [PERSON] такий вид тяжкого психічного розладу здоровя, який свідчить про те, що він вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього та оточуючих, також хворий не здатний забезпечити свою життєдіяльність. За таких обставин, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. Зазначене є підставою для надання [PERSON] психіатричної допомоги у примусовому порядку.

Outcome: approved