Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до Рубіжанського міського суду Луганської області з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина, яка складається з залишку недоотриманої пенсії. У встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини позивач не звернулася до нотаріальної контори, оскільки після смерті матері погіршився стан здоров`я батька та з лютого 2020 року вона змушена була доглядати за ним, який 25.08.2020 року також помер. Окрім того з березня по серпень 2020 року у зв`язку з пандемією короновірусної хвороби (COVID-19) заборонено виїзд з тимчасово окупованої території України, де вона проживає, а в період з 06.07.2020 року по 03.08.2020 року [PERSON] хворіла, та знаходилась у лікарні з хворобою серця, а 04.08.2020 року перетнувши кордон її було зобов`язано пройти тестування на дослідження короновірусної хвороби (COVID-19) у м. Києві та у зв`язку з відсутністю залізничних квитків мала можливість повернутися до м. Рубіжне лише 10.08.2020 року, де звернулась до суду з заявою про встановлення факту смерті своєї матері, 11.08.2020 року отримала свідоцтво про смерть, а 12.08.2020 року звернулася до нотаріусу із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що позивач пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, позивач просила суд визначити їй додатковий строк, тривалістю в три місяці, для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Позивач та її представник у підготовче судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили,\~заяв про\~розгляд справи\~за їх\~відсутності не\~надходило. Представник відповідача у підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі та не заперечував про їх задоволення. Суд, розглянувши справу в межах заявлених вимог, оцінивши докази, які містяться\~\~в матеріалах справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України\~учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за\~результатами підготовчого\~провадження суд\~ухвалює рішення\~у випадку\~визнання позову\~відповідачем. Ухвалення\~в підготовчому\~засіданні судового\~рішення у\~разі відмови\~від позову,\~визнання позову,\~укладення мирової\~угоди проводиться\~в порядку,\~встановленому статтями\~206,\~207\~цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Зважаючи на те, що представник відповідача позовні вимоги визнав у повному обсязі, суд приймає визнання ним позову. При цьому, судом враховано, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача). Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та взята на облік як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянки України та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 24.09.2019 року № 917-5000199872 (а.с.4,6). [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 16, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17.06.1965 року Амвросіївським відділом ЗАГС Амвросіївського району Донецької області (а.с.7). Згідно свідоцтва про шлюб від 24.09.1983 року серії [NUMBER] , виданого Ю-Ломоватською м. Брянка Ворошиловградської області, [PERSON] та [PERSON] одружилися [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 47 (а.с.8). [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 654, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 11.08.2020 року серії [NUMBER] , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по містах Рубіжне та Хрустальний Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) та рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 11.08.2020, справа № 425/2199/20 провадження № 2-0/425/80/20 про встановлення факту смерті (а.с.19-22). Згідно свідоцтва про смерть від 26.08.2020 року серії [NUMBER] , виданого (мовою оригіналу): «отделом ЗАГС Амвросиевского районного управления юстиции Министерства юстиции Донецкой Народной Республики» та довідки про причину смерті від 26.08.2020 року № 105, виданої (мовою оригіналу): «Амвросиевским отделением Республиканского бюро судебно-медицинской експертизы Донецкой Народной Республики», вбачається що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] через злоякісне новоутворення підшлункового тракту з внутрішніми метостазами органів (а.с.9-10). Згідно довідки (мовою оригіналу): «Министерства здравоохранения ЛНР ГУ «Брянковская центральная городская многопрофильная больница Луганской Народной Республики» [PERSON] , [INFO] , перебувала на лікуванні в період з 06.07.2020 року по 03.08.2020 року (а.с.16). Відповідно до результатів дослідження «Niko LAB medical laboratory» In-virto діагностики SARS-CoV-2 від 05.08.2020 року, у [PERSON] [INFO] не виявлено Короновірусу SARS-CoV-2 COVID-19 (а.с.17). Згідно посадочного документу [PERSON] 09.08.2020 року сполученням 020 КБ ФІРМ НШ, прямувала з м. Київ-Пасажирський та 10.08.2020 року прибула до м. Рубіжне (а.с.18). Згідно заяви про прийняття спадщини від 12.08.2020 року за № 178 спадкова справа № 79 за 2020 рік та заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від 12.08.2020 року № 179 спадкова справа № 79 за 2020 рік засвідчених приватним нотаріусом, [PERSON] просила прийняти спадщину яка складається з залишку недоотриманої пенсії та видати їй свідоцтво про право на спадщину за законом, після смерті її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (а.с.55-56). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії приватного нотаріуса Рубіжанського міського нотаріального округу Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 12.08.2020 року № 116/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на нерухоме майно, яке складається з залишку недоотриманої пенсії після смерті її матері 06.02.2020 року у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с.23). Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1\~та 2\~статті 1269\~ЦК України\~передбачено,\~що спадкоємець,\~який бажає\~прийняти спадщину,\~але на\~час відкриття\~спадщини не\~проживав постійно\~із спадкодавцем,\~має подати\~до нотаріальної\~контори заяву\~про прийняття\~спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.\~\~ В матеріалах справи відсутні відомості про те, що спадкоємець за законом [PERSON] , [INFO] , протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, подала заяву про прийняття спадщини, а тому вона вважається такою, що не прийняла її.\~\~ Згідно п. 24 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~30.05.2008\~року №\~7\~«Про судову\~практику у\~справах про\~спадкування» вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті\~1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Згідно з ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічна позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 червня 2019 року справа № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Цей принцип розкрито у практиці Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ). При цьому, за логікою Міжнародного суду ООН і ЄСПЛ, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. У справі «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) ЄСПЛ консультував , що в сітуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих\~de facto\~органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" У справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) ЄСПЛ наголосив що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]". З матеріалів справи встановлено, що позивач не звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини вчасно через те, що тривалий час доглядала за батьком, стан якого погіршився після смерті матері, який і сам помер, неможливістю виїзду з тимчасово окупованої території України у зв`язку з пандемією короновірусної хвороби (COVID-19) та перебування у лікарні у зв`язку з хворобою серця, а отже суд беручи до уваги проміжок часу - термін, який був пропущений позивачем, причини пропуску строку, і інші встановлені обставини справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved