Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

06.11.2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом, в якому вказала, що [INFO] року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (пай) площею 7,17 умовних кадастрових гектарів в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Зазначена земельна частки (пай) належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті громадянки [PERSON]. Заповіт [PERSON] не складав, спадкоємцем за законом є вона його дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, шляхом подачі до державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Але при зверненні до нотаріуса з питання отримання свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане на ім'я [PERSON], не було зареєстроване належним чином, та відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай). В адміністративному порядку дане питання врегулювати не можливо. Посилаючись на викладене, позивач просила визнати за нею право власності на земельну частку (пай). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, від її представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області - в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, при цьому не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в м. Вознесенськ помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане 01.08.2003 року). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом першої черги, як дочка спадкодавця (свідоцтво про народження дитини [NUMBER], видане 19.02.1970 року). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (пай) площею 7,17 умовних кадастрових гектарів в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Зазначена земельна ділянка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті громадянки [PERSON], виданого державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Миколаївської області Чорною Н.Р. 27.04.2000 року №221. Позивачка [PERSON] звернулася до Другої Вознесенської державної нотаріальної контори з питання оформлення своїх спадкових прав. На підставі її заяви заведена спадкова справа № 259/2003 від 12.04.2006 року . Однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної частки(паю) у землі яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства "Восход" , оскільки спадкодавцю [PERSON] вказана земельна часкта (пай) належала на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, яке було видане 27 квітня 2000 року за реєстровим № 221 та яке не було зареєстроване у Вознесенській районній державній адміністрації. Нотаріусом було встановлено, що у спадкоємиці [PERSON] відсутній скертифікат на земельну частку, а тому неможливо встановити, чи був зареєстрований перехід права власності на земельну частку(пай). В той же час право власності спадкодавця на земельну частку (пай) підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим державним нотаріусом Першої Вознесенської державної нотаріальної контори 27.04.2000 року. Згідно ст.. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. 27.04.2004 р. [PERSON] успадкував земельну частку (пай) площею 7,17 умовних кадастрових гектарів в межах території Дмитрівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Таким чином на підставі ст.. 30 Земельного кодексу України (1994 р). право власності на земельну ділянку перейшло до [PERSON], але не було оформлено та зареєстровано згідно чинного законодавства. Згідно ч.2 ст. 124 Конституції України юрисдикція суду поширюється на всі правовідносини, які виникають у державі. Ст. 55 Конституції України гарантує судовий захист прав і свобод людини і громадянина. Тобто, будь-які цивільні права та інтереси, які охороняються законом, можуть заслуговувати на судовий захист. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного та з врахуванням неможливості оформлення позивача своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, та відсутність правовстановлювального документа на земельну частку (пай) у власника, що знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість визнання за позивачем права власності на земельну частку (пай).

Outcome: approved