Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

05.08.2020 до суду надійшла заява [PERSON] з вимогами: визнати за ним у порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 5,86 га умовних кадастрових, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР №0214348; визнати за ним у порядку спадкування після померлої [INFO] [PERSON] право на земельну частку (пай), площею 5,86 га умовних кадастрових, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0214347. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати, [INFO] помер батько. Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31.01.2006 встановлено факт родинних відносин між ним та батьком [PERSON] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25.06.2018 встановлено факт родинних відносин між ним та матір`ю [PERSON] , а також факт прийняття спадщини після її смерті. 20.12.218 ним отримано свідоцтво про право на спадщину за законом, а саме, 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] після смерті батька, та 22.12.2018 отримано свідоцтво про право на спадщину, а саме, 1/2 частку у праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] після смерті матері. За життя батькам належали земельні частки (паї) в КСП "Україна", які посвідчено сертифікатами. Однак, у зв`язку з втратою сертифікатів нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на пай. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 06.08.2020 позов залишено без руху. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.08.2020 відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні у підготовче судове засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.10.2020 замінено первісного відповідача територіальну громаду Зміївської міської ради Харківської області в особі Зміївської міської ради належним відповідачем - Головне управління Держгеокадастру у Харківській області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 16.11.2020 закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до розгляду по суті. 30.11.2020 надійшов відзив представника Головного управління Держгеокадастру у Харківській обалсті Гаврюка О., в якому просив у задоволенні позову відмовити. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.11.2020 замінено відповідача Головне управління Держгеокадастру у Харківській області на належних відповідачів: територіальну громаду Зміївської міської ради Зміївського району Харківської області, територіальну громаду Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області, територіальну громаду Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області. Належним чином повідомлені сторони у судове засідання не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подала заяву про проведення судового засідання за її відсутності та відсутності позивача, наполягала на задоволенні позову. 16.01.2021 до суду надійшла заява Зміївського міського голови про розгляд справи за відсутності представника відповідача. Крім того, даною заявою Зміївський міський голова повідомив про те, що рішеннями І сесії VIII скликання Зміївської міської ради від 8 грудня 2020 року «Про початок реорганізації Зідьківської селищної ради шляхом приєднання до Зміївської міської ради», «Про початок реорганізації Борівської сільської ради шляхом приєднання до Зміївської міської ради», було розпочато процедуру реорганізації, Зідьківської селищної ради та Борівської сільської ради. Відповідно до ч. 1, 2, 5 статті 104 Цивільного кодексу України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Юридична особа, яка не вправі розподіляти прибуток між учасниками, не може бути реорганізована, якщо серед правонаступників є юридична особа, наділена таким правом. Якщо серед правонаступників є юридична особа, яка не вправі розподіляти прибуток між учасниками, рішення про реорганізацію товариства, наділеного таким правом, приймається одностайно загальними зборами учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Юридична особа є такою, що припинилася, з дня внесення до єдиного державного реєстру запису про її припинення. Враховуючи, що Зміївським міським головою не надано витягу з державного реєстру юридичних осіб на підтвердження факту припинення юридичних осіб, а саме, Зідьківської селищної ради Зміївського району Харківської області та Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області, суд дійшов висновку, що вказані юридичні особи є належними відповідачами у даній справі. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 9) [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, зареєстрованого відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області (а.с. 10) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 31 січня 2006 року встановлено факт, що має юридичне значення, а саме факт родинних відносин між [PERSON] та його батьком [PERSON] (а.с. 11) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 25 червня 2018 року встановлено факти, що мають юридичне значення, а саме, що [PERSON] є сином [PERSON] та факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті матері [PERSON] (а.с. 12-14) 20 грудня 2018 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , яке складаються з 1/2 частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , що також підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 15, 16) 22 грудня 2018 року державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті матері [PERSON] , що складається з 1/2 частки у праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] , що підтверджується копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 17, 18) З листа начальника Відділу у Зміївському районі Головного Управління Держгеокадастру у Харківській області від 12.07.2019 за вих. № 231/111-19, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) в КСП «Україна», яке посвідчене сертифікатом серії ХР № 0214347, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів по КСП «Україна» під № 273, виданий 23.10.1997. Розмір земельної ділянки становить 5,86 га умовних кадастрових одиниць, вартість на день смерті становить 50473 грн. Крім того, [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у КСП «Україна», яке посвідчене сертифікатом серія ХР № 0214348, зареєстрований у Книзі реєстрації сертифікатів по КСП «Україна» під № 274, виданий 23.10.1997. Розмір земельної ділянки становить 5,86 га умовних кадастрових одиниць, вартість на день смерті становить 91558 грн (а.с. 19) Оригінали сертифікатів було втрачено, про що надано оголошення у газеті «Зміївський кур`єр» (а.с. 26) Листом від 18.09.2019 за вих. № 878/02-14 завідувач Зміївської державної нотаріальної контори відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 23) 11.10.2019 [PERSON] звернувся до Зміївської РДА з заяво про видачу дублікату сертифікатів (а.с. 24) Листом від 18.10.2019 за вих. № 01-16/Л-1091 Зміївська РДА повідомила [PERSON] про неможливість видачі дублікату сертифікатів (а.с. 25) Відповідно до частин першої та другої статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року № 899-IV основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). За пунктом 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснено, що член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України, Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям». У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності ЦК України, отже для вирішення даної справи підлягають застосуванню норми ЦК Української PCP, чинні на той час щодо прийняття спадщини та кола спадкоємців за законом. Відповідно до положень статті 524 ЦК Української PCP спадкоємство здійсняється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. У статті 527 ЦК Української PCP зазначено, що спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Згідно статті 529 ЦК Української PCP діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого при спадкоємстві за законом є спадкоємцями першої черги в рівних частках. Стаття 548 ЦК Української PCP визначає, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до положень статті 549 ЦК Української PCP спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Згідно з частиною 1 статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов \про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнаються іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Як роз`яснив Пленуму Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 р. № 7, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на зазначене вище, прийняття спадщини є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. За змістом ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування. Згідно з пунктом 17 розділу X «Перехідні положення» ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю. Отже, з огляду на вищенаведені положення право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту отримання сільськогосподарським підприємством державного акта про право колективної власності, в якому ця особа вказана як така, що має право на земельну частку (пай). Це право є непорушним та підлягає захисту без обмеження строком позовної давності. Право [PERSON] та [PERSON] на земельну частку (паї) виникло у них за життя і є майновим правом, яке не припинилось внаслідок їх смерті, та входить до складу спадщини. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання за ним права на земельні частки (паї) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved