overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

12.01.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу від 26.12.1994 року № 6186 квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON] на Одеській товарній біржі. При цьому позивач посилається на те, що 26.12.1994 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна за № 6186 на Одеській товарній біржі, який на цей час нотаріально не посвідчений, що позбавляє права позивача укласти договір купівлі-продажу та розпорядитися своєю власністю, у звязку з чим він змушений звернутись до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовну заяву підтримав та просить її задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовну заяву визнав та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи Одеської товарної біржі до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 26.12.1994 року укладено біржовий договір № 6186 купівлі-продажу нерухомого майна квартири, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На підставі вказаного договору власником квартири став позивач [PERSON] Договір зареєстровано 02.01.1995 року в КП «ОМБТІ та РОН» кн. 14 к.стр.25-67 /а.с. 5-6/. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. За таких обставин, та враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-09 00:00:00

12.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 18 липня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Олену, [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось через різні характери та погляди на подружні стосунки, спільне проживання припинено, шлюб, що існує носить лише формальний характер, а тому просить суд позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, але від неї поступила заява про розгляд справи у її відсутності. Згідно поданої заяви позивач [PERSON] позов підтримує, наполягає на розлученні (а.с.21). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи в його відсутності не надходило. За таких обставин, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, за правилами ч.2 ст.197 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2003 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку Олену, [INFO] (а.с. 5,6). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

12.01.2017 року до суду надійшла позовна заява від ПрАТ СК «ВУСО» до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди (в порядку регресу). Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.10.2015 року в Київській області, в смт. Гостомелі, по вул. Свято-Покровській сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «ВАЗ 21013» - [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] (надалі - Відповідач), та автомобіля «ЗАЗ 110307» - [NUMBER] під управлінням водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль «ЗАЗ 110307» - [NUMBER] , що належить [PERSON] . Згідно з довідкою № 74377478 про обставини ДТП, виданою ВДАІ, особою винною в скоєні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП "Порушення водіями правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажів, шляхів, шляхових споруд чи іншого майна", є водій [PERSON] . Вина [PERSON] встановлена постановою Ірпінського міського суду Київської області від 03.11.2015 року. У зв`язку з наведеним ПрАТ СК «ВУСО» просить суд: стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ СК «ВУСО» завдану майнову шкоду (в порядку регресу) в розмірі 12 757, 34 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у матеріалах справи міститься заява, в якій просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача, позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином шляхом направлення повісток за місцем реєстрації, оголошенням на офіційному сайті Судової влади України відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

12.01.2017 року заявник звернувся із заявою до суду та просить\~ продовжити примусову госпіталізацію [PERSON] , [INFO] , мешканця [ADDRESS] до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 без його згоди до трьох місяців, мотивуючи тим, що останній поступив на стаціонарне лікування з діагнозом шизофренія параноїдна форма, БТП, змішаний апатоабулічний дефект, галюцинаційно- маячний синдром, супутній діагноз РТБ в/ч лівої легені. В судовому засіданні представник лікарні підтримав вимоги заяви. Прокурор не заперечувала проти задоволення заяви. Опікун [PERSON] надала заяву про розгляд справи без її участі у зв`язку з сімейними обставинами, заяву просить задовольнити. Заслухавши пояснення представника психіатричного закладу, думку прокурора, дослідивши в судовому засіданні докази, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Згідно рішення Овруцького районного суду від 25.06.2013 року над недієздатним [PERSON] встановлено опіку та призначено опікуна [PERSON] . Рішенням Овруцького районного суду Житомирської області від 12.07.2016 року [PERSON] було госпіталізовано у примусовому порядку до Житомирської обласної психіатричної лікарні №2. З висновку комісії лікарів-психіатрів Житомирської обласної психіатричної лікарні №2 від 10.01.2017 року\~ вбачається, що враховуючи що у [PERSON] виявлений рецидив туб. процесу він потребує стац. лікування\~ в\~ умовах психотуберкульозного відділення ОПЛ №2. [PERSON] пройшов курс ПТП 180 доз, після чого очікує рентгенологічного і лабораторного дослідження, через що потребує продовження примусової госпіталізації як недієздатного. Крім того, висновком встановлено [PERSON] діагноз: шизофренія параноїдна форма, БТП, змішаний апато-абулічний дефект, галюцинаційно маячний синдром, супутній діагноз РТБ в/ч лівої легені. Відповідно до ч. 4 ст. 11 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» продовження строку примусової госпіталізації здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Частиною 6 ст. 11 Закону «Про протидію захворюванню на туберкульоз» встановлено, що\~ примусова госпіталізація\~ хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Згідно із\~ ст. 17 Закону України « Про психіатричну допомогу» продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Таким чином, враховуючи, всі обставини справи та правові норми, що їх регулюють, суд приходить до висновку про задоволення заяви. На підставі ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз", ст. 17 ЗУ «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

12.01.2018 року заявник звернулася із заявою до суду, в якій просить встановити факт належності їй Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯА №352135 та серії ЯА №351133, площами 1,5729 га та 0,3827 га розташованих на території Кирданівської сільської ради Овруцького району Житомирської області, виданих 12.05.2005 року. Мотивує це тим, що у державних актах було неправильно зазначено її прізвище, а саме вказано «Райсвих», замість «Райсвіх». Заявник просить справу розглядати у її відсутність. Заінтересована особа про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про отримання нею судової повістки, причини неявки свого представника суду не повідомила. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, прізвище заявника в паспорті громадянина України з безконтактним електронним носієм 001023062 вказано як Райсвіх, в той час, як в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЯА №352135 та серії ЯА №351133, її прізвище зазначено як „Райсвих. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних державних актів [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючого документу доведеним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-29 00:00:00

12.01.2018 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 01.03.2014 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 26.12.2017 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 13156,92 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Відзив на позов не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 01.03.2014 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 900,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 26.12.2017 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 815,98 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 8838,23 грн.; за пенею та комісією - 2400,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; штраф (процентна складова) - 602,71 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 13156,92 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

12.02.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 24 лютого 2012 року Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області. В обґрунтування позову зазначив, що шлюбні відносини між ними фактично припинені з грудня 2013 року, спільне життя не склалося за причиною несуміщення характерів, сварок між ними на цьому ґрунті. Спору про розділ майна немає. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спору про розділ майна та місце проживання дитини немає. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити його інтересам. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, просила розірвати шлюб, прізвище змінити на "[PERSON]". Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Згідно свідоцтву про шлюб та копії паспорту сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 лютого 2012 року, мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. (а. с. 4-5, 13). Сторонами визнані та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що фактично вони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спору про розділ майна та місце проживання дитини між сторонами немає. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ч. 1 ст. 110 ЦК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідністю зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач [PERSON] у заяві наполягав на розірванні шлюбу, відповідачка [PERSON] подала заяву про визнання позову, а подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечило б інтересам сторін, позовна заява про розірвання шлюбу є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-03 00:00:00

12.02.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 2500 грн., починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття, посилаючись на те, що дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку не надає. В судовому засіданні позивач позов підтримала, наполягала на його задоволенні. Представник відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав частково, зазначив, що [PERSON] згоден сплачувати аліменти в розмірі 600 грн. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] являється батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.11.2010 р. (а.с. 7) Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач не приймає участь в утриманні дочки [PERSON] Як вбачається із заперечень, наданих відповідачем, на даний час він ніде не працює, окрім того, він мешкає зі своєю матір'ю, яка є пенсіонеркою та фактично знаходиться на утриманні [PERSON] Також відповідач зазначає, що постійно надає фінансову допомогу на утримання дитини у добровільному порядку. (а.с. 17) Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ч. 1 ст. 182 СК України та п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачаєють перелік обставин, які враховуютсья судом при визначенні розміру аліментів, до яких зокрема відносяться: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Обчислюючи розмір аліментів, які присуджуються до стягнення, суд виходив з розміру прожиткового мінімуму на одну особу, який відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2014 рік" для дітей віком до 6 років з 1 січня 2014 року становить 1032 гривні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

12.02.2014 року до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява від [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 12.04.2003 року вони з відповідачем уклали шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 25. Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини з відповідачем не склалися, і були припинені у січні 2014 року. Причиною розпаду сім»ї стали часті сварки, втрата між позивачкою і відповідачем почуття взаємної поваги та любові, різні погляди на життя. Прізвище після розірвання шлюбу залишити дошлюбне - [PERSON]. Позивачка про дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, до судового засідання не з"явилася, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить шлюб розірвати. Відповідач про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, до судового засідання не з"явився, надавши суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України «Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя» Відповідно до ст.105 ч.3 Сімейного кодексу України «Шлюб припиняється внаслідок його розірвання, за позовом одного із подружжя, на підставі рішення суду» Згідно ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 14.04.2003 року укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Апостолівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 25. (а.с.5). Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивачка категорично не має наміру. Примирення між сторонами неможливе. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно квитанції від 27.01.2014 року позивачкою при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок(а.с.1), який підлягає поверненню відповідачем на користь позивачки.

Outcome: approved