Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

05.12.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування жилим приміщенням: будинком [ADDRESS]. Свій позов позивач мотивує тим, що він є власником житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідно до відомостей довідки № 14050 від 09.11.2018 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, адреса: [ADDRESS], до складу сім'ї/зареєстрованих входять: [PERSON] - внук; [PERSON] - власник; [PERSON] - дочка; [PERSON] - син; [PERSON] - невістка; [PERSON] - внук; [PERSON] - внук; [PERSON] - внучка. Так, усі вищеперелічені особи дійсно по даний час проживають за вказаною адресою, окрім [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Оскільки шлюб [PERSON] з сином позивача [PERSON] не склався, тому фактично з травня 2016 року в зазначеному будинку відповідач не проживає, не з'являється та не бере участі в утриманні та облаштуванні житла. Оскільки, за місцем реєстрації [PERSON], [PERSON], [PERSON] не проживають близько двох з половиною років, що завдає позивачу додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні у встановленому законом порядку, позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. У судове засідання позивач не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив вирішити питання щодо розподілу судових витрат у справі. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Третя особа без самостійних вимог у суд не з'явилася, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.01.2019 відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 25.03.2019 було закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 05.11.2004, завіреним державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори Курінним В.В. (а.с. 9) та Витягом про державну реєстрацію прав, наданим Шполянським виробничим відділком комунального підприємства «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» (а.с. 10). Згідно інформації з будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані за вказаною адресою (а.с. 13-17). Відповідно до довідки № 14050 від 09.11.2018 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, адреса: [ADDRESS], до складу сім'ї/зареєстрованих входять: [PERSON] - внук; [PERSON] - власник; [PERSON] - дочка; [PERSON] - син; [PERSON] - невістка; [PERSON] - внук; [PERSON] - внук; [PERSON] - внучка (а.с. 18). Згідно з довідкою Виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ від 23.10.2018 № 425, [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з травня 2016 року проживають на території с. Скотареве за адресою: [ADDRESS], без реєстрації (а.с. 19). Згідно підтвердження голови вуличного комітету вулиці Героїв Крут, м. Шпола Кочерженка О.П. від 03.12.2018, ствердженої секретарем Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області Герус Т.Б. [PERSON], [PERSON], [PERSON] дійсно не проживають за адресою: [ADDRESS] з травня 2016 року і по даний час (а.с. 20). Відповідачами не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41, 55 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сім'ї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідачі не є членами сім'ї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72 ЖК УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7 цього ж Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідачі дійсно відсутні у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачами не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з з ч.ч. 1, 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Відповідно до частини другої статті 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Отже, відповідач [PERSON] не проживає у спірному житловому будинку з 2016 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР втратила право на користування цим житлом, і, як наслідок, малолітні діти [PERSON], які не є членами сім'ї [PERSON] чи його сина [PERSON] втратили право користування спірним житлом нарівні з їхньою мамою - [PERSON] Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідачів, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. На підставі ст.ст. 41, 45 Конституції України, ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 29, 391 ЦК України, ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved