Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-27 00:00:00

01 серпня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 12598,92 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., витрати з визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю в сумі 442,96 грн., витрати на правову допомогу 2500 грн., судові витрати по справі в розмірі 230 грн. Позовна заява мотивована тим, що позивачу на праві приватної власності належить автомобіль "Great Wall CC 6460DY", 2005 року випуску державний номер [NUMBER], який використовувався позивачем як для власних потреб так і для роботи. 09 червня 2013 року приблизно о 21 годині 30 хвилин, як було встановлено органом дізнання, водій [PERSON], керуючи автомобілем ДЕУ, державний номер [NUMBER], рухаючись по автомобільній дорозі Київ-Луганськ-Ізварино, 298 км. + 100 м. Павлоградський район, не обрав безпечної дистанції руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на автомобіль "Great Wall CC 6460DY", державний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], спричинивши дорожньо-транспорту пригоду, при якій транспортні засоби отримали механічні ушкодженням. Своїми діями, відповідач грубо порушив вимоги: п.2,3 б; 13,1 «Правил дорожнього руху», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001 року. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року за адміністративною справою №185/6446/13-п - водій [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП в порушенні правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Внаслідок дій відповідача наїзду, автомобіль "Great Wall CC 6460DY", 2005 року випуску державний номер [NUMBER], тримав значні технічні ушкодження. Згідно з висновком дослідження спеціаліста-автотоварознавця №135/13 від 25.06.2013 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю позивача становить 12598 грн. 92 коп., вартість проведення експертизи становить 442 грн. 96 коп. (з викликом телеграмою), витрати на правову допомогу складають 2500 грн. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, позивачу також було заподіяно моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з ушкодженням власності - автомобіля, та неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням, порушенням нормальних життєвих зав'язків, певним ударом його престижу, необхідністю відвідувати авторинки та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин і внаслідок відсутності таких, замовляти їх в інших містах, навіть за кордоном. Розмір відшкодування моральної шкоду позивач визначає у розмірі 5000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, згідно письмової заяви просив розглянути справу без його участі, позов визнав частково в частині відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, стягнення оплати вартості експертизи, стягнення судового збору, в іншій частині позовні вимоги не визнав. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову частково виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 09 червня 2013 року приблизно о 21 годин 30 хвилин, водій [PERSON], керуючи автомобілем Деу д.н.[NUMBER] по автодорозі Київ- Луганськ- Ізварино, 298 км. +100 м. Павлоградський район відволікся від керування, не витримав безпечної дистанції руху і здійснив зіткнення з автомобілем Great Wall СС 6460DY Safe SUN, держ. [NUMBER] під керуванням [PERSON], транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Постановою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Постанова Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 липня 2013 року набрала законної сили. Відповідно до норм ст.1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіган ням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небез пеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшко довується особою, яка на відповідній правовій підставі (пра во власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підви щену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підви щеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Як вбачається з роз'яснень, наданих Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ, в п.6 постанови Пленуму від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Враховуючи, що відповідач керував на момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілем на підставі водійського посвідчення та технічного паспорту на транспортний засіб, тобто володів автомобілем, джерелом підвищеної небезпеки, на відповідній правовій підставі, а завдання шкоди позивачу доведено матеріалами справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду. Відповідно до норм ст.1192 Цивільного кодексу України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається висновку №135/13 експертного автотоварознавчого дослідження від 25 червня 2013 року вартість матеріальної шкоди, завданої власнику автомобіля Great Wall СС 6460DY Safe SUN, держ. [NUMBER] складає 12598,92 грн. При проведенні автотоварознавчого дослідження експертом було викликано відповідача для участі в огляді автомобіля Great Wall СС 6460DY Safe SUN, держ. [NUMBER], що належить позивачу, шляхом направлення телеграми, яка вручена особисто відповідачу. Вартість проведення експертного автотоварознавчого дослідження склала 400 грн., вартість відправлення телеграми на адресу відповідача склала 42,96 грн., що підтверджується відповідними квитанціями, які містяться в матеріалах справи. При цьому суд вважає за необхідне виходити з розміру матеріальної шкоди, яка визначена висновком автотоварознавчого дослідження від 25.06.2013 року, проведеного після дорожньо-транспортної пригоди і до ремонту автомобіля, який додано до позову, оскільки висновок судового експерта автотоварознавця від 23.06.2014 року визначає розмір матеріального збитку, завданого позивачу, на дату оцінки, тобто станом на час розгляду справи через рік після дорожньо-транспортної пригоди і після ремонту автомобіля. Згідно висновку судового експерта автотоварознавця від 23.06.2014 року автомобіль Great Wall СС 6460DY Safe SUN, держ. [NUMBER] експерту для огляду та опису надано не було. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13). Суд приходить до висновку, що відшкодування матеріальної шкоди, виходячи з розміру, яка визначена висновком автотоварознавчого дослідження від 25.06.2013 року, буде ефективним поновлення прав позивача, оскільки відображає реальні витрати, які були необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля. Що стосується відшкодування моральної шкоди суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної особи. Згідно роз'яснень, наданих Верховним Судом України в п. 9 постанови Пленуму від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, що роз'яснено судом представнику позивача в судовому засіданні. Враховуючи, що позивачем не надано суду жодних доказів заподіяння йому моральних і фізичних страждань, не доведено істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимог щодо стягнення моральної шкоди. При вирішенні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача судових витрат суд виходив з наступного. Відповідно до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно частин 1, 3 ст. 87 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ст.87 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», в редакції станом на час розгляду справи, затверджено граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, відповідно до яких в цивільних справах граничний розмір компенсації витрат, пов'язаних з правовою допомогою сторін, на користь якої ухвалено судове рішення, якщо компенсація сплачується іншою стороною, не перевищує суму, що обчислюється, виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Як вбачається з матеріалів справи, позивач уклав з фізичною-особою підприємцем [PERSON], [PERSON], які діють на підставі свідоцтва від 04.04.2007 року, виданих ГИК Павлоградської міської ради, договір від 22.07.2013 року про надання правової допомоги, в п.п.1.1, 1.2 яких зазначено, що виконавець надає замовнику правову допомогу, а саме складає позов, представляє інтереси в суді. В матеріалах справи міститься копія квитанції про оплату позивачем 2500 грн. згідно договору від 22.07.2013 року, оригінал суду надано не було. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про те, що фізична-особа підприємець [PERSON], [PERSON], які надавали правову допомогу, мають право на зайняття адвокатською діяльністю або є іншим фахівцем в галузі права, що згідно вказаних норм закону є підставою для стягнення витрат на правову допомогу. Таким чином, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача витрат, пов'язаних з правовою допомогою, та стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, що дорівнює 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (1147 грн. (розмір мінімальної заробітної плати станом на час звернення позивача із позовом до суду) х 0,2 = 229,40 грн.) згідно з п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково.

Outcome: partial