Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, яким просить суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем 08 вересня 2007 року, посилаючись на те, що сімя фактично не існує, шлюб носить формальний характер із-за відсутності взаємних почуттів і поваги один до одного. Сторони припинили спільне проживання та на даний час проживають окремо, спільне господарство разом не ведуть, мають окремі бюджети. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Доньки проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні, відповідач ухиляється від утримання дітей і матеріальної допомоги добровільно не надає. А тому позивачка змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньок у твердій грошовій сумі 2000 грн. щомісячно, починаючи з моменту подачі позовної заяви і до досягнення ними повноліття та розірвати шлюб, який зареєструвала з відповідачем 08.09.2007 року. В судове засідання позивачка не зявилась, надала через канцелярію суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, уточнила щодо аліментів свої позовні вимоги і просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання доньок у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом для дітей відповідного віку і до їх повноліття. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала в повному обсязі, після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй шлюбне прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не зявився, надав через канцелярію суду заяву, в якій визнав уточнені позовні вимоги, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі та не заперечував проти розірвання шлюбу, просив справу слухати у його відсутність. За ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити при проведенні даного судового засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08.09.2007 року, але на даний час проживають окремо, від даного шлюбу мають двох неповнолітніх доньок: [PERSON] [INFO] та [PERSON] 30.04 [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, копією свідоцтва про одруження та іншими матеріалами справи. В суді також встановлено, що діти знаходяться на утриманні матері, яка бажає офіційно отримувати аліменти. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, позивачка не може самостійно утримувати дочок. На даний час сторони не спілкуються між собою, сімейних відносин не підтримують, а тому позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, так як подальше збереження сім"ї суперечить її інтересам. Згідно ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за заявою одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує стороні, на користь якої ухвалено рішення, понесені нею судові витрати з другої сторони. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, тому відповідач, як батько, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своїх доньок до досягнення ними повноліття, в звязку з чим позов підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів на утримання дітей. Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України. Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved