Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

02 березня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання дитини та її, посилаючись на наступні обста- вини. 14 січня 2020 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб у Татарбунарському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального уп- равління Міністерства юстиції (м.Одеса), від якого у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка мешкає з нею та знаходиться на повному її утриманні. На даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, сімейні відносини з чоловіком фактично при- пинилися, шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають в одному будинку, але в різних кімнатах, спільного бюджету не мають. Відповідач ухиляється від утримання та виховання їхньої спільної дитини, хоча є здоровим та працездатним, нікому алімен- ти не сплачує та має можливість утримувати дочку та дружину. Єдиним джерелом її доходу є дер- жавна допомога на дитину, оскільки вона через догляд за дитиною працювати та утримувати себе та дитину не може, а щомісячні витрати на дитину складають приблизно 3000 грн., тому просила стягувати з нього аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. Оскільки сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком- батьком до досягнення дитиною трирічного віку, просила стягувати з відповідача також аліменти на її утримання у розмірі 1/5 частини від його доходів, але не менше ніж 50% прожиткового мі- німуму. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач до суду не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (а.с.21), відзиву на позов суду не надав. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження у відповідності до ч. 5 ст.279 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за від- сутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального техні- чного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.10), у сторін у справі є дитина - [PERSON] , [INFO] . Як видно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.11) 14.01.2020 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрував шлюб з [PERSON] , [INFO] , у Та- тарбунарському відділі ДРАЦС Південного МУ МЮ (м.Одеса), прізвище дружини після реєстра- ції шлюбу - [PERSON] . З довідки ОД АТ «Укрпошта» № 220 від 21.12.2020 р. (а.с.12) слідує, що [PERSON] 18. 07.2019 р. була прийнята на посаду листоноші 2 класу Баштанівської ВПЗ ЦВПЗ Татарбунари ЦПЗ № 3 ОД АТ «Укрпошта», та з 29.05.2020 р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до до- сягнення нею 3-х років. Довідкою виконкому Баштанівської сільської ради № 5 від 21.01.2021 р. (а.с.13) підтверджуєть- ся, що [PERSON] , [INFO] , та її дочка [PERSON] , [INFO] , проживають в [ADDRESS] . З довідки Татарбунарського УСЗН від 11.12.2020 р. (а.с.14) вбачається, що [PERSON] пе- ребуває на обліку в Татарбунарському УСЗН та отримує щомісячну тимчасову допомогу на дітей. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихова- ння, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані ви ховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готу- вати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «Про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші осо би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос- тей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуд- жуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забез- печення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бу- ти меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягу- ватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, роз`яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони від шлюбу мають малолітню дитину, яка прожи- ває разом з матір`ю. Позивач до досягнення дитиною трирічного віку потребує матеріальної допо- моги, знаходиться у скрутному матеріальному положенні. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допо- могу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружи- на, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незале- жно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не мог- ла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чо- ловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допо- могу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної до- помоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від ці- єї обставини. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки всіх його доходів щомісячно до досягнення ди- тиною повноліття та на утримання дружини у розмірі 1/5 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною трьох років. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову, тобто у даному випадку з 02.03.2021 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 908 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved