Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-13 00:00:00

13 листопада 2018 року позивач звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з вказаним позовом, відповідно до якого просила суд установити факт належності земельних ділянок, розташованих на території Каліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області (кадастрові номери: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]) на праві власності [PERSON], померлій [INFO] року, а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на це майно та неможливість оформлення нею своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нього. Позивач в підготовче судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи наявна її заява від про розгляд справи за її відсутності, також в цій заяві зазначено, що позовні вимоги вона підтримує в повному обсязі та просить судові витрати залишити за нею. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, згідно з якою позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Так судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON]. За життя [PERSON] належали земельні ділянки, розташовані на території Каліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області (кадастрові номери: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]). Проте, як зазначає позивач, оригінал правовстановлюючого документу на них втрачений. Разом з тим, з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.10.2018р. № [NUMBER] вбачається, що земельна ділянка площею 3,0576га за кадастровим номером [NUMBER] належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акту від 25.01.2000р. [NUMBER] /а.с. 14-15/. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.10.2018р. № [NUMBER] вбачається, що земельна ділянка площею 0,9078га за кадастровим номером [NUMBER] належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акту від 25.01.2000р. [NUMBER] /а.с. 16-17/. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.10.2018р. № [NUMBER] вбачається, що земельна ділянка площею 1,5569га за кадастровим номером [NUMBER] належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акту від 25.01.2000р. [NUMBER] /а.с. 18-19/. З витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 22.10.2018р. № [NUMBER] вбачається, що земельна ділянка площею 0,8314га за кадастровим номером [NUMBER] належала на праві власності [PERSON] на підставі державного акту від 25.01.2000р. [NUMBER] /а.с. 20-21/. Копія вказаного державного акту наявна в матеріалах справи /а.с. 11/. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що земельні ділянки, розташовані на території Каліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області (кадастрові номери: [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]; [NUMBER]) за життя належали [PERSON], померлій [INFO] року. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності вказаних земельних ділянок на праві власності [PERSON], померлій [INFO] року, підлягають задоволенню. Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (позивачу) згідно із заповітом, посвідченим Каліївською сільською радою Шосткинського району 31.05.2002 року за реєстровим № 17. Цей заповіт не змінений, не скасований та не визнаний недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З відповіді нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори на запит суду вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 142 за 2004 рік /а.с. 32-33/. Спадкоємицею за заповітом після смерті останньої є [PERSON] - позивач, яка спадщину прийняла, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою та на її ім'я було видане свідоцтво про право на спадщину у вигляді грошових заощаджень померлої /а.с.8/. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON], яка в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, будучи спадкоємицею померлої [PERSON] за заповітом, звернулася до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на своє ім`я на спірні земельні ділянки, але відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на зазначені земельні ділянки позбавило її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутній оригінал правовстановлюючого документу на ім'я спадкодавця на спірні земельні ділянки, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved