Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 05.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №367. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось. На даний час вони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка на даний час проживає з нею, позивачкою, та знаходиться на її утриманні. Сторони в підготовче судове засідання не зявились, натомість подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, а відповідач, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч.4 ст.200\~ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями\~206,207\~цього\~Кодексу. Згідно ч. 4\~ст.206 ЦПК України\~у разі\~визнання відповідачем\~позову суд\~за наявності\~для того\~законних підстав\~ухвалює рішення\~про задоволення\~позову.\~Якщо визнання\~відповідачем позову\~суперечить закону\~або порушує\~права,\~свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 05.10.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту [PERSON] міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №367 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 182979), яка проживає разом з матірю позивачем по справі. Відносини між подружжям не склалися, проживають окремо. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Примирення між ними не досягнуто. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду з позовом сплачено судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп., що підтверджується квитанцією від 10.10.2018 р. згідно квитанції № 0.0.1154814823.1 (а.с.1). \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому судовий збір в розмірі 352,40 грн. слід повернути позивачу, іншу частину судового збору в розмірі 352,40 грн. відповідно до ст.141 ЦПК України - покласти на відповідача.

Outcome: approved