Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

у жовтні 2019 року [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому, з урахуванням уточнень, просила суд: - визнати спільним сумісним майном подружжя автомобіль марки "Skoda Octavia A5", 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини на автомобіль марки "Skoda Octavia A5", 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини на автомобіль марки "Skoda Octavia A5", 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 2 297,10 грн. Свої вимоги мотивувала тим, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 23.10.2009 року по 26.01.2018 року, від якого [INFO] у них народився син [PERSON] . За час шлюбу 15.12.2010 року ними за спільні кошти був придбаний автомобіль марки "Skoda Octavia A5", 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . У зв`язку з тим, що відповідач не згоден на добровільний поділ майна подружжя, вона вимушена звернутися до суду. Ухвалою від 04.11.2019 року відкрито провадження у справі із призначенням підготовчого засідання на 17.02.2020 року (а.с. 30). 17.02.2020 року підготовче засідання у справі відкладено на 28.05.2020 року (а.с. 36). 28.05.2020 року підготовче засідання у справі відкладено на 01.09.2020 року (а.с. 40). Позивач в підготовче засідання не з`явилась, від представника останньої - адвоката Осадчого А.М. надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника та зазначенням того, що позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримують в повному обсязі та простять задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в підготовче засідання не з`явився, подав відзив на позов, в якому уточнені позовні вимоги визнав та просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 274 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 23.10.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, котрий рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2018 року розірвано (а.с. 8-10). Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] вбачається, що за [PERSON] 15.12.2010 року зареєстрований автомобіль марки "Skoda Octavia A5", 2010 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 12). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола обєктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абз. 1 п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11). Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи, що автомобіль набутий сторонами за час шлюбу, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя та обставин, що мають істотне значення в ході розгляду справи не встановлено, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved