Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

02 липня 2021 року позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Мисечко К. О., звернулася до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] , в обґрунтування якого посилається на те, що 19 липня 1997 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили, спільне господарство разом не ведуть, проживають окремо. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем є неможливим, та суперечить як її інтересам, інтересам відповідача, так і інтересам їх спільних дітей, у зв`язку з чим, просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою судді від 07 липня 2021 року позовну заяву позивача було залишено без руху з наданням позивачеві строку для усунення недоліків позовної заяви, що було зроблено позивачем - 28 липня 2021 року. Ухвалою судді від 06 жовтня 2021 року позовну заяву позивача було прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін і відкрито провадження у справі, цією ж ухвалою сторонам було установлено строки для подання відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив на позовну заяву. Сторони відзиву на позовну заяву та відповіді на відзив суду не подавали, про розгляд справи були повідомлені належним чином. 23 жовтня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява від представника відповідача [PERSON] - адвоката Гусакової О. Б., у якій остання зазначає, що відповідач повністю визнає позовні вимоги позивача і не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позовних вимог позивача про розірвання шлюбу, додала, що фактично шлюбні відносини між сторонами були припинені з січня 2019 року, з того часу їх сім`я остаточно розпалася, спір щодо визначення місця проживання дітей на даний час знаходиться на розгляді суду (справа № 183/4343/21) (а.с. 29). У свою чергу позивачем 28 жовтня 2021 року було подано до суду заяву, у якій вона зазначає, що підтримує свої позовні вимоги про розірвання шлюбу з відповідачем та просить суд їх задовольнити (а.с. 31). Дослідивши наявні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи зі встановлених таких обставин. Судом установлено, що 19 липня 1997 року сторони зареєстрували шлюб, про що Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено відповідний актовий запис за № 414. Вказаний факт підтверджується наявним у матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 18 червня 2021 року Дніпровським районним у м. Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), та наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 3) Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених представником позивача копіях (а.с. 7,8). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами наразі припинені, спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00 грн., решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved