Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

30 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з первісним позовом до відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави - автомобіль марки "КІА Optima", 2012 року випуску, номер шассі - [NUMBER], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 6 березня 2013 року в сумі 316586 грн. 99 коп. Посилаючись на те, що боржник [PERSON] не виконав зобов'язання за вказаним кредитним договором, тому в рахунок погашення боргу необхідно звернути стягнення на його зазначений автомобіль, переданий ним позикодавцю в заставу за договором від 18 березня 2012 року. Під час подальшого розгляду справи позивач змінив та збільшив свої вимоги. Виходячи з того, що під час розгляду справи було встановлено, що вказаний заставний автомобіль неодноразово перепродавався і останнім відомим власником стала громадянка [PERSON], позивач, пред'являючи позов до неї просив звернути стягнення на цей предмет застави, а з відповідача [PERSON] стягнути кредитний борг в сумі 316586 грн. 99 коп. На підставі заяви позивача ухвалою суду від 24 лютого 2016 року до участі в справі в якості співвідповідача була залучена [PERSON]. В судове засідання представник позивача не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином. В матеріалах справи мається заява від представника позивача з проханням розглядати справу без їх участі, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 51). Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін з ухваленням заочного рішення, оскільки проти цього не заперечує представник позивача, а відповідачі були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання і причини їх неявки суду невідомі. Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 6 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" (далі - Банк), та [PERSON] був укладений кредитний договір № 910.20886 (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до пунктів 1 - 2 § 2 Договору Банк зобов'язався надати йому кредит в сумі 205312 грн. 60 коп. строком на 84 місяця на придбання автомобіля марки "КІА Optima", 2012 року випуску, номер шасі - [NUMBER], в сумі 197415 грн. 00 коп., а також на фінансування страхування в сумі 7897 грн. 60 коп. Вартість авто складала 263220 грн., з яких 65805 грн. позичальник [PERSON] повинен був сплати власним коштом. За користування кредитними коштами позичальник зобов'язався сплачувати Банку процентну ставку в розмірі 20,99 % (пункти 1-7 § 3 Договору). Повернення кредиту повинно було відбуватися щомісячно ануїтентними платежами в розмірі 4682 грн. 39 коп. відповідно до графіку, який додавався до Договору та був узгоджений і підписаний сторонами (§ 7 Договору). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, а позичальник [PERSON] навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому станом на 17 листопада 2015 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 316586 грн. 99 коп., яка складається з основного боргу - 159301 грн. 91 коп., простроченого боргу - 45270 грн. 82 коп., прострочених процентів за користування кредитом - 110721 грн. 97 коп., строкових процентів - 1292 грн. 29 коп. Беручи до уваги цю кредитну заборгованість і невиконання боржником [PERSON] зобов'язань по її погашенню, виходячи з положень ст.ст. 526, 530, 549, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд вважає позовні вимоги про її стягнення з нього обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню Крім того, згідно зі ст. 546 ЦК України зобов'язання може бути забезпечено, в тому числі і заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Такі ж положення виписані і в Законі України "Про заставу" (ст. 1). Так, 18 березня 2012 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором, між Банком та [PERSON] був укладений та нотаріально посвідчений договір застави, за яким він передав Банку в заставу свій автомобіль марки "КІА Optima", 2012 року випуску, номер шассі - [NUMBER], р.н. [NUMBER]. Вартість заставного авто склала 263220 грн. Під час розгляду справи було встановлено, що з момент укладення договору та передачі автомобіля в заставу він потім неодноразово змінював власника і на час розгляду зареєстрований на праві приватної власності за громадянкою [PERSON] і має реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу" застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" (далі - Закон), який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону, якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст. 12 цього ж Закону взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст. ст. 25, 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень". Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 3 квітня 2013 року № 6-7 цс13 та від 19 листопада 2014 року № 6-168 цс14, яка згідно зі cт. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України. На час відчуження спірного, заставного, автомобіля обтяження не було припинено, тому застава на авто не припинена і заставодавець має право на звернення стягнення на нього. Вважати [PERSON] добросовісним набувачем, від якої згідно зі ст. 388 ЦК України майно, набуте за відплатним договором, не може бути витребуване, є безпідставним, оскільки в силу ч. 1 ст. 10 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" вона вважалася би добросовісним набувачем за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього майна. Беручи до уваги кредитну заборгованість і невиконання боржником [PERSON] зобов'язань по її погашенню, виходячи з положень ст.ст. 526, 530, 549, 572, 1049, 1050, 1054 ЦК України, та положень Закону України "Про заставу", на погашення кредитного боргу необхідно звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки "КІА Optima", 2012 року випуску, номер шасі - [NUMBER], р.н. [NUMBER], який в теперішній час належить [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів також підлягають стягненню судові витрати у виді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду в сумі 4748 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved