Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

12.12.2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачем зазначено, що з 16.03.2007 року перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі з [PERSON]. Від шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO]. Протягом останніх чотирьох років відносини з відповідачем стали погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З відповідачем проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, чоловік не приймає участі у належному утриманні сина, зазначений обов»язок вона виконує самостійно. Повідомила суд про відсутність майнових спорів з чоловіком, а також відсутність у останнього обов»язку щодо сплати аліментів за виконавчими документами. Посилаючись на те, що шлюбно-сімейні відносини між нею та відповідачем фактично припинені, відсутність підстав для їх відновлення, а тому просила ухвалити рішення про розірвання їх шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина. Розмір аліментів просила визначити у 1\\4 частці від отримуваної заробітної плати батька дитини, оскільки останній має постійний заробіток. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені нею позовні вимоги з- зазначених у позовній заяві підстав, наполягала на їх задоволенні, уточнила, що син [PERSON] народився до реєстрації шлюбу з відповідачем, оскільки вони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Одночасно позивач додатково пояснила, що саме з травня 2014 року вони з чоловіком проживають окремо, останній намагався зберегти сім»ю, однак ці заходи супроводжувалися сварками та застосуванням фізичного насильства, а тому переконана у неможливості збереження шлюбу. Відповідач у судовому засіданні повідомив суду, що він бажав би зберегти сім»ю, однак відносини, які склалися між ним та дружиною на час розгляду справи судом свідчать, що це є неможливим. Відповідач також визнав, що син [PERSON] є його сином, який народився від фактичних шлюбних відносин з позивачем, зареєстрований за його заявою у добровільному порядку. Підтвердив, що з травня 2014 року вони з дружиною проживають окремо. За можливості він спілкувався з сином та приймав участь у його утриманні, однак на теперішній час йому невідоме фактичне місце проживання сина. Стверджував, що він приймає участь у матеріальному забезпеченні його сина від першого шлюбу, а тому не заперечував щодо стягнення з нього ж аліментів на користь позивача на утримання сина [PERSON], однак просив стягнути аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1 300, 00 грн. з урахуванням того, що він у добровільному порядку виконує свій обов»язок щодо матеріального забезпечення сина від першого шлюбу. Суд, заслухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони з травня 2014 року проживають окремо, не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Між сторонами склалися вкрай напружені відносини, відсутні спільні інтереси щодо подальшого сімейного життя, а за таких обставин подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. Наразі, судом встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу сторін у справі. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідача не виконує у повній мірі обов»язку щодо виховання та матеріального забезпечення малолітнього сина. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що відповідач має стабільний заробіток. Судом також встановлено, що з травня 2014 року малолітній син сторін у справі перебуває на матеріальне забезпечення за рахунок матері, однак в суд з позовом остання звернулася 12.12.2014 року. Статтями 155,180,181,182,183 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. З огляду на відсутність участі відповідача у належному матеріальному забезпеченні сина, а також бажанні позивача отримувати матеріальну допомогу на забезпечення сина з урахуванням того, що відповідач має постійний та стабільний заробіток, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у виді частки від його доходу. Суд не може прийняти до уваги заперечення відповідача, що аліменти на утримання сина [PERSON] він має сплачувати з урахуванням виконання ним обов»язку щодо матеріального забезпечення сина від першого шлюбу з огляду на те, що сам відповідач зазначив, що мати його сина від першого шлюбу не бажає отримувати від нього допомогу, а на виконання його обов»язку він добровільно на свій розсуд несе витрати на його утримання, регулярно спілкується з сином та з ним же погоджує його потреби. Відповідач також стверджував, що він щомісячно вносить кошти на рахунок у банку, який відкритий його батьком на ім»я сина від першого шлюбу. Позивач у судовому засіданні заперечувала виконання відповідачем обов»язку щодо внесення грошових коштів на рахунок у банку на ім»я сина від першого шлюбу, однак не заперечила, що останній спілкується з сином та несе з цього приводу витрати. Наразі, при визначені розміру аліментів, які мають бути стягнуті судом на користь позивача, суд приймає до уваги ту обставину, що відповідач у справі є батьком двох дітей, приймає участь у вихованні сина від першого шлюбу та у зв»язку з цим несе витрати, які є нефіксованими. Однак, зазначена обставина щодо участі відповідача в утриманні сина від першого шлюбу не може залишитися поза увагою суду при визначенні розміру аліментів на утримання сина [PERSON], а тому з урахуванням усіх обставин справи вважає за можливе стягнути аліменти у розмірі 20% від заробітку відповідача. Судові витрати щодо позовних вимог про стягнення аліментів віднести на рахунок відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved