Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

01 жовтня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В своїй заяві позивач зазначив, що Рішенням Глобинського районного суду Полтавської області із відповідача - [PERSON] стягувалися аліменти на його утримання, як неповнолітнього сина. В даний час він досягнув повноліття і навчається на першому маг курсі денної форми навчання Полтавської державної аграрної академії, згідно наказу №781-ст від 14.09.2020 з 15.09.2020 по 31.12.2021 року. Він повністю знаходиться на утриманні матері, а саме, вона оплачує його проїзд до місця навчання, забезпечує його продуктами харчування, одягом, підручниками, оплатою проживання, а відповідач матеріальної допомоги на його утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки офіційно працює. Посилаючись на викладене, позивач просив суд, стягнути з відповідача аліменти на його утримання в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з 01 жовтня 2020 року і до закінчення навчання - 31.12.2021, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав та прохав його задовольнити. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, про дату, час та місце проведення судового розгляду повідомлений в порядку встановленому ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого повторно 17 червня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Глобинського районного управління юстиції у Полтавській області. З довідки № 820 від 24 вересня 2020 року, вбачається, що [PERSON] , дійсно навчається на 1 маг курсі денної форми навчання Полтавської державної аграрної академії. Термін навчання в академії з 15.09.2020 (наказ про зарахування № 781-ст від 14.09.2020) по 31 грудня 2021 року. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до норм ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] досягнув 18 років, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги на оплату проїзду, харчування, придбання навчальної літератури. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги, відповідно до ст.ст. 191, 199-201 Сімейного Кодексу України, підлягають задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання судових витрат, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 840,80 грн., оскільки згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved