Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом в якому зазначила, що 9.10.2016 року близько 21 години в с.Гайки Хорошівського району [PERSON] викрав з магазину [PERSON] майно на загальну суму 2500 гривень. Вироком Володарсько-Волинського районного суду від 20.01.2017 року [PERSON] засуджено за ст.289 ч.2, 185 ч.3, 71 ч.1, 75, 76, 104 КК України. Оскільки [PERSON] є неповнолітнім, не має самостійного заробітку та власного майна, отже не може самостійно відшкодувати завдану шкоду, тому просить стягнути з матері останнього, [PERSON], заподіяну неповнолітнім [PERSON] шкоду в розмірі 2500 гривень. Позивач письмово повідомила про розгляд справи у її відсутності. Відповідач та третя особа, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, що стверджується повідомленнями про отримання судових викликів,в судове засідання не з"явились, про причини неявки не повідомили, будь-яких клопотань або заперечень з приводу пред»явлених вимог не подали. Копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви з додатком отримали 8.07.2017 року. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що вироком Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 20.01.2017 року [PERSON], [INFO], визнано винним та засуджено за ст.289 ч.2, 185 ч.3, 70ч.1, 75, 104, 76 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, з іспитовим строком на 2 роки. Зі змісту вироку слідує, що неповнолітній [PERSON] засуджений зокрема за те, що 9.10.2016 року близько 21 години скориставшись відсутністю сторонніх осіб та власника магазину [PERSON], використовуючи як знаряддя вчинення злочину лом, шляхом механічного пошкодження навісних замків, проник до приміщення магазину, розташованого по [ADDRESS] таємно викрав з каси грошові кошти у сумі 1300 гривень. Стаття 28 КПК України передбачає, що особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальній справі, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. З п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" слідує, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи шкода, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої його ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених статтєю 61 ЦПК України. Отже, факт спричинення матеріальної шкоди позивачу неповнолітнім [PERSON] не підлягає доказуванню. Разом з тим, позивач не обгрунтувала та не подала належних та допустимих доказів завдання [PERSON] шкоди в розмірі 2500 гривень. Відповідно до ст.1179 ЦК України неповнолітня особа ( у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальниками, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Обов'язок батьків (усиновлювачів), піклувальника, закладу, який за законом здійснює щодо неповнолітньої особи функції піклувальника, відшкодувати шкоду припиняється після досягнення особою, яка завдала шкоди, повноліття або коли вона до досягнення повноліття стане власником майна, достатнього для відшкодування шкоди. За правилами ст.1180 ЦК України шкода, завдана неповнолітньою особою після набуття нею повної цивільної дієздатності, відшкодовується цією особою самостійно на загальних підставах. [PERSON], станом на 27.07.2017 року, досяг повноліття, однак клопотання про заміну відповідача позивачем суду подано не було, а відповідно до положень ст.33 ЦПК України, суд не наділений правом без належного клопотання самостійно вирішувати питання заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача. Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Отже, враховуючи вищенаведені норми Закону позовні вимоги до [PERSON] задоволенню не підлягають, оскільки обов»язок по відшкодуванню шкоди, завданої неповнолітнім [PERSON] після досягнення ним повноліття покладається на нього.

Outcome: dismissed