Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , після смерті якого позивачу, як спадкоємцю першої черги за законом. Відкрилась спадщина на весь її склад. Окрім іншого майна, до складу спадщини входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3221984501:01:010:0005, згідно Державного акту серії ЯД № 691335. Інші спадкоємці померлого: його дружина - третя особа [PERSON] , сини - треті особи [PERSON] , [PERSON] від прийняття спадщини відмовились на користь позивача. При виготовленні витягу з ДЗК з`ясувалось, що в Державному акті ЯД № 691335 невірно вказано площу земельної ділянки - 0,6088 га, в той час як вірною є площа 0,5357 га. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у зв"язку із розбіжністю площ земельної ділянки в Державному акті та витязі з ДЗК. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судові витрати. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, відповідач Нооворжицька сільська рада позовні вимоги визнала повністю, третя особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] проти задоволення позову не заперечували. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачами. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачами позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] згідно Державного акту серії ЯД № 691335 належала на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,6088 га, кадастровий номер 3221984501:01:010:0005, яка розташована по [ADDRESS] . Земельна ділянка передана у власність на підставі рішення Новооржицької сільської ради від 07.04.2006 року (1 сесії 5 скликання № 7), що встановлено з копії Державного акту (а.с.26). В Державному акті також вказано адресу розташування земельної ділянки - [ADDRESS] , якій після зміни нумерації відповідає адреса - [ADDRESS] . При виготовленні витягу з ДЗК, встановлено, що дійсна площа земельної ділянки складає 0,5357 га, тобто є меншою, ніж площа зазначена в Державному акті серії ЯД № 691335. Площа зазначена в Державному акті є невірно сформованою ( копія витягу з ДЗК про земельну ділянку - а.с.27-32, витяг з Публічної кадастрової карти - а.с.33, лист Відділу у Згурівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області - а.с.24, копія пояснювальної записки проектної організації - а.с.25). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , позивачу [PERSON] та третім особам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , як спадкоємцям першої черги, відкрилась спадщина за законом на все майно померлого, зокрема і на спірну земельну ділянку. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв та отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно померлого, зокрема на житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці - треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, також [PERSON] відмовилась від виділу частки в спільному майні подружжя. Строк для прийняття спадщини закінчився (копія свідоцтва про смерть - а.с.6, копії свідоцтв про народження - а.с.9,13,20, копія свідоцтва про право на спадщину за законом - а.с.23, копії спадкової справи № 22/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] - а.с.49-99). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В силу ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1261 ЦК України У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема успадкування. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у зв"язку із розбіжністю площ земельної ділянки у Державному акті та витязі з ДЗК (нотаріальна відмова - а.с.5). Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221984501:01:010:0005, яка розташована по [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка входять до складу спадщини за законом, яка відкрилася після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, прийняв спадщину. Інші спадкоємці першої черги за законом - третя особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, також [PERSON] відмовилась від виділу частки в спільному майні подружжя. Встановлений законом строк для прийняття спадщини, а відповідно і відкликання заяв про відмову від спадщини, закінчився. Спадкові права позивача ніким не оспорюються. Через розбіжність площ спадкової земельної ділянки в Державному акті та витязі з ДЗК, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права, а тому його порушені права підлягають судовому захисту. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,5357 га, кадастровий номер 3221984501:01:010:0005, яка розташована по [ADDRESS] . Не застосовувати до відповідача Новооржицької сільської ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачем судові витрати залишити за ним. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету по 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved