Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач - ТОВ «Одесагаз-Постачання» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ . Заявлені вимоги мотивовані тим, що [PERSON] не в повному обсязі сплачувала кошти за спожитий газ, в зв`язку з чим за особовим рахунком рахується заборгованість, яка згідно заяви про зменшення позовних вимог складає 3572 грн. 26 коп.; також позивачем нараховано пеню в розмірі 3319 грн. 13 коп., інфляційні втрати в розмірі 1269 грн. 24 коп., а також 3 відсотки річних в розмірі 301 грн. 13 коп., які позивач просив стягнути із відповідача. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із письмовою заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач - [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, вказуючи на те, що за її розрахунком вона заборгованості за спожитий газ не має. Поряд із тим, зазначила , що строк позовної давності до пені встановлено один рік. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді [PERSON] від 29 листопада 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі та постановлено розгляд справи проводити в спрощеному порядку із викликом сторін. Ухвалами від 15 січня 2021 року, у зв`язку із звільненням судді [PERSON] цивільну справу прийнято до провадження судді Вужиловського О.В. та задоволено заяву про самовідвід, цивільну справу передано до канцелярії для перерозподілу. Ухвалою від 19 січня 2021 року цивільну справу прийнято до провадження судді Дармакуки Т.П. та призначено справу до розгляду в спрощеному порядку із викликом сторін. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, а тому судом ухвалено про розгляд справи у відсутність представника позивача. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що між Ананьївським УЕГГ ПАТ «Одесагаз» та [PERSON] укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання № 6842 від 24.07.2015 р. для здійснення розрахунків за спожитий природний газ (а.с.7-8). За умовами вказаного договору товариство надає споживачу послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб з гарантованим рівнем надійності безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки в на умовах, передбачених цим договором. Умовами договору сторони погодили порядок оплати послуг. Розрахунковий період є календарний місяць. У разі застосування системи помісячної оплати послуг платежі вносяться не пізніше 10 числа місяця, що настає за розрахунковим. Плата вноситься на поточний рахунок. За умовами п. 42 договору вказаний договір укладається строком на 3 роки, набирає чинності з дня його підписання і вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку однією із сторін не буде заявлено про намір його розірвання або перегляду. Для здійснення розрахунків за спожитий природний газ на ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок. Між Публічним акціонерним товариством «Одесагаз», з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Одесагаз-Постачання» з іншої сторони, 01.07.2015 р. було укладено Договір доручення щодо збору грошових коштів, за яким ТОВ «Одесагаз-Постачання» здійснює збір грошових коштів зі споживачів природного газу - боржників ПАТ «Одесагаз» (а.с.35). Відповідно до розрахунку наданого позивачем, станом на 11 жовтня 2019 року заборгованість відповідача за спожитий газ складає 4398 грн. 55 коп.; пеня в розмірі 3319 грн. 13 коп., інфляційні втрати в розмірі 1269 грн. 24 коп., а також 3 відсотки річних в розмірі 301 грн. 13 коп. В подальшому, у зв`язку із частковою сплатою заборгованості за спожитий газ, позивач зменшив позовні вимоги, вказуючи на те, що заборгованість [PERSON] складає 3572 грн. 26 коп. На адресу відповідача були надіслані повідомлення про необхідність погашення заборгованості, яка відповідачем була сплачена лише частково (а.с.22, 24). Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права. За приписом ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Частиною 2 ст.13 та ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено обов"язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Постанови КМУ № 758 від 01.10.2015 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного ринку природного газу ТОВ «Одесагаз-Постачання» є постачальником природного газу на території Одеської області з 01 липня 2015 року , на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання природного газу побутовим споживачем. Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року затвердженні "Правила постачання природного газу ". Згідно розділу 3 правил, однією з підстав постачання природного газу побутовому споживачу є наявність укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Статтею 509 ЦК України передбачено зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст.530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Із матеріалів справи вбачається, що відповідач здійснювала оплату в неповному обсязі за поставлений природний газ за період з грудня 2015 р. по листопад 2019 р., таким чином, згідно розрахунку позивача, у відповідача утворилася заборгованість на загальну суму 3572 грн.26 коп. (а.с.28-34, 76) Правильність розрахунку боргу відповідачем належними чином не спростована, а заперечення [PERSON] щодо невірного розрахунку боргу за спожитий газ, суд не приймає до уваги. Так, відповідач вказує, що позивачем не прийнято до уваги, що вона сплачувала обов`язкову плату за використані куби газу відповідно до довідки управління соціального захисту населення та її не цікавило, яку саме суму коштів - субсидію було перераховано позивачу. Проте, судом досліджено в судовому засіданні історію розрахунків, з якої вбачається, що позивачем враховано в розрахунок боргу оплату, яку оплачував відповідач за спожитий природний газ, а також врахував сплачену державою субсидію, а борг відповідача виник внаслідок проведення розрахунку не в повному об`ємі. Наприклад в період з 01.010.2015 р. по 31.05.2016 р (включно) відповідачем спожито 3006 куб.м. на суму 17 253 грн. 79 коп., відповідачем сплачено за цей період 6 144 грн. 20 коп., сплачено субсидією 7 737 грн. 37 коп., станом на вересень передплата 725 грн. 70 коп., а отже заборгованість склала 2646 грн. 52 коп., так і в подальшому вбачається неповна оплата за спожитий газ (а.с.18) Споживач здійснював не повну оплату за використаний природний газ, чим порушив умови договору про надання населенню послуг з газопостачання № 6842 від 24.07.2015 р. та п. 14 розділу 3 Правила постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015р., відповідно до яких: «Розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання побутовим споживачем є календарний місяць. При розрахунку за квитанціями абонентської книжки постачальника споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим». За таких обставин, враховуючи, що свої зобов`язання по наданню послуг по безперервному постачанню природного газу ПАТ «Одесагаз» виконало належним чином, а відповідач зобов`язання щодо своєчасної та повної оплати вартості прийнятого природного газу та послуг з його постачання, в порушення вимог ст.ст.526, 714 ЦК України, п. 22 Правил, виконала не належним чином, а тому позов ТОВ «Одесагаз-Постачання» підлягає задоволенню. Вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 3319 грн. 13 коп. підлягають задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до п.19 розділу 3 Правил постачання природного газу , затверджених Постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року, у разі порушення споживачем строків оплати за договором постачання природного газу споживач сплачує за вимогою постачальника пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка дієла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу. Отже, враховуючи, що [PERSON] порушила строки оплати, а тому позивач правомірно вимагає стягнення пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України. Згідно розрахунку позивача пеня нарахована в розмірі 3319 грн. 13 коп. за період із 11 березня 2016 року по 11 жовтня 2019 року (а.с.29-34). Відповідач заявила клопотання про застосування строку позовної давності до пені. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Разом із цим, аналіз норм ч.2 статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду. Позивач звернувся до суду 15 листопада 2019 року. До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає пеня у розмірі 736 грн. 88 коп., за останні 12 місяців. Так, із розрахунку позивача вбачається, що в листопаді 2018 року відповідачу нарахована пеня в розмірі 28,04 грн., в грудні 2018 року - 60 грн. 12 коп., в січні 2019 року - 110 грн.02 коп., в лютому 2019 року 5,82 грн., в березні 2019 року - 180 грн.40 коп., в квітні 2019 року - 49 грн. 58 коп., в травні 2019 року - 222 грн. 97 коп., в червні 2019 року - 29 грн. 80 коп., в липні 2019 року 2 грн. 25 коп., в серпні 22019 р. - 27 грн. 66 коп., у вересні 2019 року - 13 грн. 91 коп., в жовтні 2019 року - 6 грн. 31 коп., що сукупно складає 736 грн. 88 коп. В стягненні решти суми пені в розмірі 2582 грн. 25 коп. слід відмовити, у зв`язку із спливом позовної давності. Звертаючись з вимогами до [PERSON] про стягнення 3% річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь інфляційні втрати в розмірі 1269 грн.24 коп. та 3 % річних в сумі 301 грн.38 коп. У частині другій статті 625 ЦК України передбачено обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (частина перша статті 901 ЦК України). Проаналізувавши норми статей 524, 533, 535, 625 ЦК України, можна дійти висновку, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання населенню послуг із газопостачання, оскільки він передбачає плату за надані послуги. Сторонами договору про надання населенню послуг із газопостачання є виконавець та споживач. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами у справі на підставі укладеного між Ананьївським УЕГГ ПАТ «Одесагаз» та [PERSON] договору про надання населенню послуг з газопостачання, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Що стосується розміру інфляційних втрат та 3 % річних, то суд вважає, що останні обраховані позивачем вірно та становлять 1269 грн. 24 коп. інфляційні збитки та 301 грн. 38 коп. - 3 % річних, а відповідачем на спростування даного розрахунку власного розрахунку не надано, отже вказані суми підлягають стягненню із [PERSON] на користь позивача. Розподіл судових витрат між сторонами Згідно з ч. 1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з платіжним дорученням позивач сплатив 1921 грн. судового збору (а.с.1, 36). Пунктом 9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп. З огляду на те, що відповідач є інвалідом другої групи, що підтверджується копією відповідного пенсійного посвідчення, вона звільнена від сплати судового збору. Сплачений судовий збір у розмірі 1921 грн. позивачу слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Підстави для негайного виконання рішення відсутні. Заходи забезпечення позову по даній цивільній справі не застосовувалися.

Outcome: partial