Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У листопаді 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 24079 грн. страхового відшкодування та 973,50 грн. пені, а з [PERSON] - 500 грн. франшизи. В ході судового розгляду позивач, у зв'язку з виплатою йому відкритим акціонерним товариством Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" страхового відшкодування в повному обсязі та відшкодуванням [PERSON] франшизи, зменшив позовні вимоги, просив суд стягнути з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 973,50 грн. пені, а позовну вимогу до [PERSON] - залишити без розгляду. Позовну вимогу про стягнення з відкритого акціонерного товариства Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" 973,50 грн. пені мотивував тим, що 2 червня 2014 року ним подано відповідачу, який є страховиком, заяву про страхове відшкодування, згідно якої відповідач не пізніш як через 90 днів з дня її отримання, тобто, не пізніш 2 вересня 2014 року, зобов'язаний був прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Станом на 31 жовтня 2014 року, на день оформлення ним позовної заяви, відповідач прострочив виплату страхового відшкодування на 59 днів, а тому з нього слід стягнути пеню в сумі 973,50 грн. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Представник відповідача позов не визнав, суду пояснив, що відповідач здійснив виплату страхового відшкодування позивачу своєчасно, з дотриманням вимог Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: 08 квітня 2014 року в с.Язловець Бучацького району Тернопільської області відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю належного позивачу автомобіля ЗАЗ Ланос, д.н.з. [NUMBER] та автомобіля ВАЗ 21124, д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON]; В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження; Постановою Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 квітня 2014 року винним у настанні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON] і притягнено його до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП; На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальность [PERSON], як власника наземного транспортного засобу, була застрахована ВАТ НАСК "Оранта" за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23 листопада 2013 року №АС7541246; 15 квітня 2014 року проведено автотоварознавче дослідження для визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ЗАЗ Ланос, д.н.з. [NUMBER] в результаті дорожньо-транспортної пригоди; 2 червня 2014 року позивачем на ім'я відповідача подано заяву про страхове відшкодування; 23 червня 2014 року відповідачем отримано останній документ від позивача для подальшого розгляду заяви позивача про страхове відшкодування; 01 липня 2014 року відповідачем складено розрахунок страхового відшкодування та страховий акт, згідно яких сума страхового відшкодування позивачу складає 24073,19 грн.; 18 листопада 2014 року відповідачем виплачено позивачу страхове відшкодування у розмірі 24073,19 грн. Згідно п.36.2. ст.36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими, прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його. Відповідно до п.36.5. ст.36 цього Закону з а кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. За встановлених обставин та визначених відповідно до них правовідносин суд прийшов до переконання, що з вини відповідача позивачу несвоєчасно виплачено страхове відшкодування, а тому позов є обгрунтованим і підлягає до задоволення частково. Задовільняючи позов частково суд виходить з того, що заява позивача про страхове відшкодування отримана відповідачем 2 червня 2014 року, а тому відповідач повинен був виплатити позивачу страхове відшкодування у розмірі 24073,19 грн. до 3 вересня 2014 року. Беручи до уваги, що днем оформлення позову є 31 жовтня 2014 року, виплату позивачу страхового відшкодування прострочено на 59 днів. Протягом періоду, за який нараховується пеня, діяла подвійна облікова ставка Національного банку України - 25%. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за кожен день прострочення в сумі 972,82 грн. (24073,19 грн. (сума страхового відшкодування) х 25% (подвійна облікова ставка НБУ) / 365) х 59 (кількість днів прострочення) = 972,82 грн.). Згідно ст.ст. 79, 84, 88, 89 ЦПК України, роз'яснень, даних у постанові ПВСС України від 17.10.2014 р. "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. Відповідно до п.п.47,48 вищезазначеної постанови розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Судом встановлено, що позивач просить відшкодувати йому витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., при розгляді справи у суді першої інстанції документально підтвердив витрати на надання правової допомоги в сумі 2000 грн. (надав квитанцію та заяву від 03.12.2014р., в якій вказав з чого складаються ці витрати). Враховуючи вимоги, встановлені Законом України від 20 грудня 2011 року №4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», їх документальне підтвердження, суд вважає, що в користь позивача слід стягнути витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Outcome: partial