Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

Представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, по якому просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ML- К00/167/2008 від 24 вересня 2008 року звернути стягнення на предмет іпотеки на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна», а саме на квартиру [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності, а кошти отримані від реалізації предмета іпотеки направити для погашення заборгованості за кредитним договором № ML-K00/167/2008 від 24 вересня 2008 року в розмірі 58390,19 дол. США (еквівалент в гривнях станом на 24 лютого 2015 року за курсом НБУ (28,3480) -1655245,10 грн. та 2760104,04 грн. та застосувати спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів, за початковою ціною не нижче вартості предмету іпотеки, визначеної внаслідок проведення незалежної оцінки майна та стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» судовий збір в сумі 3654 грн. В обґрунтування позовних вимог, вказує, що 24 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-K00/167/2008. В забезпечення виконання своїх зобов'язань по кредитному договору, 24 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем був укладений іпотечний договір № PML-K00/167/2008, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3612. Відповідач свої зобов»язання за договором не виконує, тому станом на 01.11.2014 року перед позивачем за кредитним договором існує заборгованість у сумі 58390,19 дол. США та 2760104,04 грн. За вказаних обставин, позивач змушений звернутись до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не з»явилась, надала до суду заяву, якою просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась, повідомлялась судом про час та місце судового засідання належним чином, про причини неявки від відповідача повідомлення не надійшло. Дослідивши документи і матеріали справи, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником усіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № ML-K00/167/2008. Відповідно до умов кредитного договору відповідач отримала кредит у сумі 53700 дол. США на споживчі цілі, зобов'язувалась сплачувати плату за користування кредитом, зобов'язана повернути суму кредиту у строк до 22.09.2023 року. В забезпечення виконання своїх зобов'язань по кредитному договору, 24 вересня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений іпотечний договір №PML-K00/167/2008, посвідчений приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3612, згідно якого, відповідачем надано в іпотеку позивачу нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] та належить іпотекодавцевцю на праві приватної власності. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує, тому станом на 01.11.2014 року перед позивачем існує заборгованість у сумі 58390,19 доларів США (еквівалент в гривнях станом на 24 лютого 2015 року за курсом НБУ (28,3480) -1655245,10 грн. та 2760104,04 грн., яка складається з: суми заборгованості за кредитом в розмірі 52804,98 доларів США; суми заборгованості по відсоткам в розмірі 5585,21 доларів США; заборгованості по штрафним санкціям (пені) в розмірі 2760104,04 грн. 24 грудня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з умовами якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відповідно до ст.ст. 512, 514, 1077 - 1079, 1082, 1084 Цивільного кодексу України відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором № ML-K00/167/2008 від 24 вересня 2008 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та відповідачем. Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст. 514 вказаного Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Таким чином, до Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № ML-K00/167/2008. Відповідно до договору комісії від 24 грудня 2010 року, між позивачем та ПАТ «ОТП Банк» укладено договір про відступлення права вимоги Клієнт (ПАТ «ОТП Банк») відступає Фактору (ТОВ «ОТП Факторинг») сукупність прав, належних клієнту за договорами забезпечення, включаючи, але не обмежуючись, правом звертати стягнення на заставлене майно. За цим договором до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права «Іпотекодержателя» за іпотечним договором № PML-K00/167/2008 від 24.09.2008 року. Статтею 1 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно положення статті 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Якщо вимога за основним зобов'язанням підлягає виконанню у грошовій формі, розмір цієї вимоги визначається на підставі іпотечного договору або договору, що обумовлює основне зобов'язання, у чітко встановленій сумі чи шляхом надання критеріїв, які дозволяють встановити розмір цієї вимоги на конкретний час протягом строку дії основного зобов'язання, якщо інше не встановлено щодо відшкодування, в тому числі, витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги за основним зобов'язанням і зверненням стягнення на предмет іпотеки. За правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. Проте, 07 червня 2014 року набув чинності ЗУ "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті". Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03 червня 2014 року за №1304-VII. вбачається, що протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу)» та\\або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань, громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Суд констатує, що даний закон розповсюджує свою дію на правовідносини, які склались між сторонами спору. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] 24 вересня 2008 року одержала кредит у банку в іноземній валюті зі строком погашення до 22 вересня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених договором. В забезпечення його виконання відповідач передала в іпотеку квартиру загальною площею 72,35 кв.м. та житловою площею 54,74 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу [PERSON], 02 листопада 2001 року за реєстром №3391, зареєстрованого обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об»єднане бюро технічної інвентаризації» 06 листопада 2001 року за реєстровим №20968. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрована в даній квартирі. Таким чином, загальна площа предмету іпотеки не перевищує 140 кв.м., це нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника кредиту, одержаного у банку в іноземній валюті зі строком погашення до 22 вересня 2023 року, доказів щодо наявності у відповідача іншого житла матеріали справи не містять. Враховуючи наведене, у вимогах банку про звернення стягнення на спірну квартиру слід відмовити саме з підстав, передбачених ЗУ №1304-VII від 03 червня 2014 року, який набрав чинності з 07.06.2014 року. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed