Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

07.12.2016 року [PERSON] звернулась з позовом до Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області про визнання права власності на спадщину за заповітом, після смерті її діда - [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те , що [INFO] помер її дід - [PERSON] , актовий запис № 38. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме - гараж, який знаходиться в [ADDRESS] , належність якого померлому підтверджується технічним паспортом, виданим КП РОБТІ від 15 квітня 2016 року, а також архівною довідкою від 06 квітня 2016 року № 103/06-27, виданою Державним архівом Рівненської області, з якої вбачається, що спадкодавцеві було надано дозвіл на будівництво гаража за адресою: [ADDRESS] . Вулицю Червоноармійську було перейменовано на вулицю Незалежності відповідно до рішення Гощанської селищної ради народних депутатів від 31.07.1992 року «Про перейменування вулиць смт. Гоща». Згідно заповіту, який був посвідчений нотаріусом Гощанської районної нотаріальної контори 01 серпня 1996 року, і який не змінено та не відмінено, [PERSON] заповів все своє майно позивачці. Спадщину після смерті спадкодавця, [PERSON] прийняла своєчасно, шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем в одному будинку, де і проживає на даний час, що підтверджується довідкою № 903 від 26 травня 2016 року, виданою Гощанською селищною радою. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] не має і на спадкове майно ніхто не претендує, оскільки дружина спадкодавця [PERSON] , померла [INFO] , актовий запис № 51. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріусом позивачці було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, що підтверджується відмовою нотаріуса № 381/02-14 від 02 червня 2016 року та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26.01.2017 року. На підставі вищевикладеного, просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно. Постановою Верховного суду від 10.10.2018 року рішення Гощанського районного суду Рівненської області від 03 лютого 2017 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 05 квітня 2017 року скасовано, а справу направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. Ухвалою судді Гощанського районного суду від 25.06.2018, справу прийнято до розгляду та розпочато підготовче провадження. 11.06.2019 залучено до участі у розгляді даної справи в якості третіх осіб на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ). Ухвалою Гощанського районного суду від 12.11.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено досудового розгляду. Представника позивача - адвоката Водоп`ян Т.В., в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Зокрема в судових дебатах вказує, що[PERSON] , вчасно прийняла спадщину після смерті [PERSON] , що підтверджується довідкою Гощанської селищної ради № 02-37/903 від 26.05.2016 про те, що на момент смерті вона проживала та була зареєстрована разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Потреба у захисті права позивачки на спадкове майно шляхом визнання права власності на нього зумовлена неможливістю в інший спосіб оформити право власності на спірний гараж, що підтверджується постановою нотаріуса Гощанського районного нотаріального округу Ящук О.М. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.01.2017, а саме відмовлено у видачі свідоцтва про право спадщини на гараж у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа. А тому, вважає, що позовні вимоги вважає законними та обґрунтованими. Позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник Гощанської селищної ради Гощанського району Рівненської області в судове засідання не з`явився. Заяв, клопотань чи відзиву на позов не надходило з моменту надходження справи з Верховного суду України (з грудня 2018 року по серпень 2020) стороною відповідача не було надано жодних доказів, письмових пояснень на спростування вимог позивача [PERSON] Третя особи на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Подано заяву про розгляду справи у її відсутності. Вважає, що вимоги позивача на гараж обґрунтованими та не заперечує проти їх задоволення. Третя особи на стороні відповідача, яка не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , в судове засідання не з`явився. Подано заяву про розгляду справи у його відсутності. Вважає, що вимоги позивача на гараж обґрунтованими та не заперечує проти їх задоволення так як йому відомо, що гараж був побудований двоюрідним дідом [PERSON] , а позивачка як спадкоємця померлого маж право власності на вказане спадкове майно. Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши письмові матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , актовий запис №38, який був дідом позивачки [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , свідоцтвом про укладення шлюбу, яким встановлено зміну прізвища позивача серії [NUMBER] . Відповідно до положень ст. 525 ЦК України ( в редакції 1963 року ) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Таким чином, часом відкриття спадщини після смерті [PERSON] , є день його смерті, [INFO] , а тому відносини спадкування регулюються чинним на той час ЦК УРСР (в редакції 1963 року ). Згідно заповіту, який був посвідчений нотаріусом Гощанської районної нотаріальної контори 01 серпня 1996 року, і який не змінено та не відмінено, [PERSON] заповів все своє майно позивачці [PERSON] . У відповідності до ст. 534 ЦК України (в ред. 1963 р.) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом. Статтею 548 ЦК України (в редакції 1963 року ) передбачено , що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із ст. 549 ЦК України ( в ред. 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном, або шляхом подачі державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяви про прийняття спадщини. З довідки № 02-37/903 від 26 травня 2016 року, виданою Гощанською селищною радою, вбачається, що спадщину після смерті спадкодавця, [PERSON] прийняла своєчасно, вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом із спадкодавцем в одному будинку, де і проживає на даний час. Позивачка вказує, що спадкодавцю належить гараж, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підтвердження чого надає суду наступні документи. Згідно технічного паспорту КП РОБТІ від 18.04.2017 року на гараж в [ADDRESS] , він значиться за [PERSON] , розмір частки 1/1. З довідки КП РОБТІ від 18 квітня 2016 року № 85/3276 вбачається, що право власності на гараж в [ADDRESS] не зареєстроване. Належність гаража [PERSON] та рік його побудови (1977 р.) зазначено в технічному паспорті на гараж, який був виготовлений відповідальними працівниками БТІ. Право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Відповідно до положень ч.3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, на час набуття права власності [PERSON] права власності на гараж чинне законодавство (1977 рік) не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що спірний гараж, який побудований у 1977 році, є предметом спадкування та спадкоємець обґрунтовано звернувсь до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно, іншого способу оформити право власності на спірний гараж чинним законодавством не передбачено. Окрім того, матеріалами справи встановлено, що Позивачу постановою нотаріуса від 26.01.2017 року було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті її діда [PERSON] , через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на гараж [ADDRESS] . Встановлено, що відповідно до рішення Гощанської селищної ради народних депутатів від 31.07.1992 року «Про перейменування вулиць смт. Гоща» вулицю Червоноармійську було перейменовано на Незалежності. Судом встановлено, що при проведенні первинної інвентаризації 15.04.2016 р. - гаража, в [ADDRESS] , інженером [PERSON] було помилково зазначено адресу: [ADDRESS] , (довідка за вих. №193 від 18.04.2017 р.) (а.с.87). Як вбачається з архівної довідки від 06 квітня 2016 року № 103/06-27, виданої Державним архівом Рівненської області, згідно із протоколом засідання виконавчого комітету Гощанської селищної ради депутатів трудящих від 31 травня 1977 року №10 [PERSON] було надано дозвіл на будівництво гаража за адресою: [ADDRESS] . Факт надання дозволу виконавчим комітетом Гощанської селищної ради депутатів трудящих [PERSON] на будівництво гаража підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . У Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що всі господарсько-побутові будівлі та споруди у домоволодіннях, які належать громадянам і були побудовані до Указу Президії Верховної Ради Української РСР від 22 січня 1979 року "Про боротьбу з самовільним будівництвом господарсько-побутових ? будівель", і під час технічної інвентаризації не були відображені в матеріалах інвентаризації як самовільні, не відносяться до категорії самовільних (самочинних). Відповідно до пункту 3 .2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року №127 не належать до самочинного будівництва: індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. З огляду на наведене суд приходить до переконання, що вказане нерухоме майно - гараж не є самочинним та самовільним будівництвом так як відповідний дозвіл видавався уповноваженим на це органом, відповідно до чинного на час побудови законодавства. Таким чином, оскільки будівництво гаража за адресою: [ADDRESS] [PERSON] проводилось за наявності дозволу виданого компетентними органами, технічний паспорт виготовлено на ім`я спадкодавця, а чинне на той час законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна, то суд вважає позовні вимоги [PERSON] доведеними та законними. З урахуванням вищенаведеного, беручи докази в їх сукупності суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для визнання за [PERSON] права власності на гараж, що розташований в [ADDRESS] , як на спадкове майно за заповітом після смерті [PERSON] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, із відповідача на користь позивача слід стягнути 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved