Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

у березні 2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про захист прав споживачів та визнання недійсним договору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 05 березня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун» був укладений кредитний договір 827084-А, відповідно до якого позивач отримала позику. На думку позивача, вказаний договір є недійсним, оскільки кредитний договір не був підписаний, сторонами не досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, а сам договір містить умови, які, на її думку, є несправедливими в цілому та суперечать принципу сумлінності, що є наслідком дисбалансу договірних прав та обов`язків на погіршення становища споживача. В оспорюваному договорі відсутні підписи сторін, не зазначено строк внесення фінансового активу, строк дії договору, конкретний спосіб надання кредиту, реальна річна відсоткова ставка та загальна вартість кредиту на дату укладення договору, порядок та умови відмови від надання та одержання кредиту. За таких підстав, позивач просить визнати недійсним договір, укладений між [PERSON] та ТОВ «СС Лоун». Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 26 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. (а.с. 23) 02 листопада 2021 року автоматизованою системою документообігу суду було визначеного для розгляду цієї позовної заяви суддю Голосіївського районного суду м. Києва Шевченко Т.М. 20 грудня 2021 року відповідач ТОВ «СС Лоун» подав до суду відзив на позовну заяву. Просить відмовити у задоволенні позову. Зазначає, що умови договору позики погоджені сторонами до його укладення, викладені в тексті договору позики у спосіб, що не допускає їх подвійного тлумачення, всі суми у їх грошовому вимірі, зобов`язання щодо сплати яких бере на себе позичальник, відображені у графіку платежів, що є невід"ємною частиною договору позики. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У статтях 18 і 19 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено підстави для визнання договору недійсним: укладення договору на умовах, що обмежують права споживача та вчинення правочину з використанням нечесної підприємницької практики. Перелік несправедливих умов у договорах зі споживачами визначений у ч. 3 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ч. 4 зазначеної статті цей перелік не є вичерпним. Поняття «нечесна підприємницька практика» означає будь-яку підприємницьку діяльність або бездіяльність, що суперечить правилам, торговим чи іншим чесним звичаям та впливає або може вплинути на економічну поведінку споживача щодо продукції. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 19, ч. 2 ст. 19 цього Закону нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика може бути такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. За положеннями ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, недійсні. Разом з тим, заявляючи вимоги про визнання дій ТОВ «СС ЛОУН» як таких, що вчинені із застосуванням нечесної підприємницької практики та таких, що порушують її права як споживача, [PERSON] не надала жодних доказів на підтвердження зазначених обставин. Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 13 квітня 2017 року № 1127 ТОВ «СС ЛОУН» видано ліцензію на провадження діяльності з надання коштів у позику, у тому числі, і на умовах фінансового кредиту (). Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України). У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про електрону комерцію» фізична особа повинна надати інформацію про себе, необхідну для вчинення електронного правочину, створення електронного підпису, ідентифікації в інформаційній системі суб`єкта електронної комерції, шляхом введення (створення) особою спеціального набору електронних даних, а також вчинення інших дій у такій системі. Частиною п`ятою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним. Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 05 березня 2020 року між ТОВ «СС ЛОУН» та [PERSON] в електронному вигляді було укладено кредитний договір «827084-А» та угоду до даного кредитного договору (автопролонгацію), шляхом ідентифікації позичальника та використання ним електронного цифрового підпису одноразовим ідентифікатором. Відповідно до витягу з реєстру виданих кредитів, здійснених за допомогою сервісу «LiqPay» АТ КБ «Приватбанк» 05 березня 2020 року [PERSON] було видано кредит у сумі 5 000 грн. У довідці АТ КБ «Приватбанк» зазначено, що на сайті CCLOAN.UA через платіжний сервіс «LiqPay» Приватбанка була успішно проведена транзакція типу «верифікація»: id платежа: № 1231844370, Orderld: RPQ618ZX1580402730846720, дата 2020/01/30 18:45:04, опис: verify card, карта: 414943"" """"7933 , URL: ccloan.com.ua. Кредитний договір був укладений на підставі Примірного кредитного договору, затвердженого наказом ТОВ "СС Лоун" від 31 січня 2020 року № 3101-1 та Правил надання коштів в кредит ТОВ "СС Лоун", які затверджені 05 березня 2020 року наказом ТОВ "СС Лоун" № 0503-1. Відповідно до пункту 2.1 кредитного договору за цим договором кредитор зобов"язаний надати позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотноті, платності, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Згідно з пунктом 2.6.1 кредитного договору сума кредиту 5000 грн. Відповідно до пункту 2.6.2 кредитного договору строк кредиту з 05.03.2020 р. по 03.04.2020 р. включно. Згідно з пунком 2.6.3 кредитного договору запланована дата повенення кредиту 03.04.2020 р. Пунктом 2.6.4 кредитного договору встановлено, що за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0,4125% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 150,56%. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів коистування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. Згідно з пунктом 2.6.5 кредитного договору загальна вартість кредиту 5 618,90 грн. Надалі, позивач уклала з товариством 10 додаткових угод до кредитного договору № 1 від 01 квітня 2020 року, № 2 від 01 травня 2020 року, № 3 від 30 червня 2020 рку, № 4 від 30 липня 2020 року, № 5 від 30 серпня 2020 року, № 6 від 29 вересня 2020 року, № 7 від 05 жовтня 2020 року, № 8 від 10 жовтня 2020 року, № 9 від 21 жовтня 2020 року та № 10 від 20 листопада 2020 року, якими сторони продовжували строк користування кредитом, викладали графік платежів в новій редакції та змінювали умови щодо автопролонгації кредитного договору. Пунктом 1 останньої додаткової угоди № 10 від 20 листопада 2020 року до кредитного договору встанволено наступне: "відповідно до п. 5.1 договору сторони домовились продовжити строк користування кредитом та викласти п. 2.6.2, п. 2.6.3 та п. 2.6.4 договору в наступній редакції: - 2.6.2 строк кредиту з 21.11.2020 р. по 26.11.2020 р., - 2.6.3 запланована дата повернення кредиту 26.11.2020 р., - 2.6.4 за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за стандартною процентною ставкою в розмірі 1,65% від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процетна ставка за користування кредитом становить 537,8%. В оспорюваному кредитному договорі зазначено, що цей договір укладено відповідно до Правил надання коштів у кредит, які розміщені на сайті https://www.ccloan.ua/. Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), згідно зі статтями 641, 644 ЦК України, на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Розділами 4 та 5 Правил встановлений порядок надання кредиту та підписання кредитного договору. За умовами вказаних розділів, з метою отримання кредиту позичальник має бути зареєстрований в ІТС Товариства. Заявник вказує особисті засоби зв`язку та створює пароль доступу до особистого кабінету. Для завершення реєстрації заявник має завантажити фото з розгорнутим паспортом в руках. На фотографії має бути відображено обличчя заявника з паспортом в руках, розгорнутим на сторінці, де вклеєна його остання фотографія. У разі реєстрації заявником своєї платіжної картки заявник має вказати дані своєї картки. Зазначена картка має пройти прив`язку до особистості заявника, перевірку валідності та доступності її для заявника. Перевірка дійсності банківської платіжної картки відбувається шляхом блокування наперед невідомої заявнику довільної суми в розмірі від 1 копійки до 5 гривень та наступним зазначенням заявником конкретної суми, що була заблокована. У разі прийняття позитивного рішення товариство робить заявнику в особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір у формі проекту кредитного договору, який містить усі істотні умови та паспорт продукту, із якими заявник має можливість ознайомитися до моменту укладення договору. В момент введення заявником у відповідне поле в особистому кабінеті електронного підпису одноразовим ідентифікатором та натискання заявником кнопки «підписати договір» вважається, що заявник направляє, а товариство отримує електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) товариства укласти договір на умовах, запропонованих товариством, підписане електронним підписом одноразовим ідентифікатором. Відповідно до пункту 5.4 Правил сторони підтверджують, що даний електронний договір має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто, вчинені в простій письмовій формі. Без вчинення вищезазначених дій кредитний договір між позивачем та ТОВ «СС ЛОУН» не був би укладений. Відповідно до ст. 652 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 639 ЦК України договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ч. 1 ст. 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України, може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статті 205, 207 ЦК України). Однак, важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону. В силу частини першої статті 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Однак, важливо розуміти, в якому конкретному випадку потрібно створювати електронний договір у вигляді окремого електронного документа, а коли досить висловити свою волю за допомогою засобів електронної комунікації. Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі. Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Не кожна електронна правова угода вимагає створення окремого електронного договору у вигляді окремого електронного документа. Електронний договір можна укласти в спрощеній формі, а можна класично - у вигляді окремого документа. Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення. До аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18 та у постанові від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення сторонами перед судом переконливості поданих доказів є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною другою статті 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. ТОВ «СС ЛОУН» надано належні та допустимі докази укладання між сторонами 05 березня 2020 року кредитного договору та отриманням позивачем кредитних коштів у розмірі 5 000 грн. Доказів протилежного матеріали справи не містять, позивачем таких не надано, що в силу положень статей 12, 81 ЦПК України є його процесуальним обов`язком. Звертаючись до суду з позовом та вказуючи на те, що фінансовий номер та банківська картка, які використовувалися при оформленні кредиту, їй не належать, позивач належних доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надала. Враховуючи зазначені обставини, позивачем не доведено порушення відповідачем її прав як споживача, а також не доведено факту неукладення нею з ТОВ «СС ЛОУН» кредитного договору та факту неотримання кредитних коштів. Таким чином, в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed