Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

12 серпня 2016 року [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з заявою про встановлення факту смерті матері - [PERSON]. В судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю, просила її задовольнити та суду показала що [PERSON], [INFO], являється її матір»ю, була зареєстрована та постійно проживала [INFO] на території, тимчасово непідконтрольній Україні. 09.07.2016 року, перебуваючи за місцем свого проживання [INFO], [PERSON] померла від хронічної ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією і 10.07.2016 року була похована на Київському кладовищі у м. Горлівка Донецької області. 09.07.2016 року ЦПМСП № 3 Амбулаторії № 1 м. Горлівки так званої Донецької Народної Республіки було видано лікарське свідоцтво форми № 106/у за № 64 про смерть [PERSON] 12.07.2016 року Калінінським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної [PERSON] Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республики було зареєстровано смерть [PERSON]Г.(актовий запис № 709) та видано свідоцтво про її смерть серії ДНР № 028998. Заявник проживає у [INFO], де зареєстрований як вимушений переселенець. 29.07.2016 року заявник звернулася до Краснолиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області з заявою про реєстрацію смерті [PERSON] [PERSON] їй було відмовлено у такій реєстрації з причини відсутності необхідних медичних документів. Враховуючи те, що встановлення вказаного факту їй необхідно для захисту спадкових прав вимушена звернутися до суду задля встановлення факту смерті [PERSON] Краснолиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення заяви(а.с.26,27). Суд, вислухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Відповідно до наданих заявником письмових доказів встановлено, що [PERSON], [INFO], яка народилася у с. Лівенка, Красногвардійського району Бєлгородської області, громадянка України, являється матір»ю заявника, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії ВЕ № 217276, виданого 28.02.2002 року Калінінським РВ Горлівського МУ УМВС України в Донецькій області, копією свідоцтва про народження серії 1У-УР № 2424020, виданого 07.10.1964 року Калінінським райЗАГС м. Горлівки Донецької області, довідками Горлівського міського відділу запису актів цивільного стану Державної [PERSON] Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республики № 229/10-114 та 230/10-114 від 19.07.2016 року, копією свідоцтва про шлбю серіля 1-НО № 178427, виданого 19.08.2009 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Донецької області, копією паспорту громадянки України [PERSON] серія ВК № 646604, виданого Калінінським РВ Горлівського МУ ГУМВС України в Донецькій області 03.10.2009 року, постійно проживала у [INFO], Україна(а.с.5-8,12-13,30). 09.07.2016 року, перебуваючи вдома за місцем свого проживання [INFO], [PERSON] померла від хронічної ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією і факт її смерті, як і причину такої відображено в наданому заявником лікарському свідоцтві про смерть форми № 106/у за № 64, виданому 09.07.2016 року ЦПМСП № 3 Амбулаторії № 1 м. Горлівки так званої Донецької Народної Республіки(а.с.9). Заявник [PERSON] з 10.12.2014 року проживає [INFO], де зареєстрована як особа, переміщена з району проведення антитерористичної операції, тому 29.07.2016 року звернулася до Краснолиманського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію смерті [PERSON], однак орган своїм рішенням від 29.07.2016 року № 1311/3.2-01-116 відмовив у здійсненні реєстрації смерті через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством формі(а.с.14,16). Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. [PERSON] набув чинності 21 лютого 2016 року (з\~ дня, наступного за днем його опублікування, а опублікований\~ у газеті «Урядовий кур'єр» 20 лютого 2016 року № 34). Так відповідно, до ч. 1,4 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно являється матір»ю заявника [PERSON], [INFO](а.с.5-8). Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть форми № 106/у № 64, виданого 09.07.2016 року ЦПМСП № 3 Амбулаторії № 1 м. Горлівки так званої Донецької Народної Республіки та свідоцтва про смерть серії ДНР № 028998, виданого 12.07.2016 року Калінінським відділом запису актів цивільного стану м. Горлівка Державної [PERSON] Міністерства юстиції так званої Донецької Народної Республики було зареєстровано смерть [PERSON]Г.(актовий запис № 709), [PERSON] померла 07 липня 2016 року по вул.. Медицинська,34, кв.6 Калінінського району м. Горлівка так званої ДНР від хронічної ішемічної хвороби серця, атеросклеротичного кардіосклерозу з гіпертензією(а.с.9,11). В судовому засіданні заявник підтвердила факт смерті [PERSON] 09.07.2016 року у м. Горлівка Донецької області та її поховання 10 липня 2016 року на Київському кладовищі у м. Горлівка Донецької області. Окрім перелічених доказів цей же факт в судовому засідання підтверджено як поясненнями свідків [PERSON], який приймав участь у поминальному обіді після смерті [PERSON], а [PERSON] безпосередньо приймав участь у її похованні на Київському кладовищі м. Горлівка Донецької області, так і наданим заявником дозволом на поховання [PERSON] 10.07.2016 року на Київському кладовищі м. Горлівка так званої ДНР, фотографіями з місця поховання [PERSON] з зазначенням її даних, які повністю узгоджуються між собою в частині даних про особу померлої, дати та місця їїх смерті, місця проживання на момент такої(а.с.20,31-32). Тобто відомості про смерть [PERSON] в м. Горлівка Донецької області, викладені у лікарському свідоцтві форми № 106/у № 64 від 09.07.2016 року та свідоцтві про смерть серії ДНР № 028998, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На звернення [PERSON] до Краснолиманського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області їй було відмовлено у реєстрації смерті [PERSON]. у зв»язку з тим, що надане нею лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] № 64 від 09.07.2016 року не відповідає формі №106/о, затвердженій наказом Міністерства охорони здоров»я України від 8.08.2006 року №545, а тому не породжує правових наслідків. Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи,їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації актів цивільного стану в м. Горлівка Донецької області тимчасово призупинено. Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що вказане лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], яка померла 09.07.2016 року в м. Горлівка Донецької області - на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків(а.с.14). Але не зважаючи на це, представник заінтересованої особи своїм листом від 16.08.2016 року не заперечував проти задоволення заяви та підтвердив відсутність у Державному реєстрі цивільного стану громадян актового запису про реєстрацію смерті [PERSON]Г.(а.с.27). Але факт смерті [PERSON] саме 09.07.2016 року, в м. Горлівка Донецької області, та її поховання на Київському кладовищі в м. Горлівка Донецької області, в судовому засіданні знайшов підтвердження наданими заявником доказами. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року\~«Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України\~рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до постанов Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17.03.2015 року № 252-УШ, «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-УШ, м. Горлівка Донецької області віднесено до переліку населених пуктів, які перебувають на тимчасово окупованій території України. Але, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» наголосив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою» (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016 & 142). «Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, & 142). Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За наведених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини, соціальних пільг. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті [PERSON] Тому суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п.8 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved