Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

У грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до АТ «Перший Український Міжнародний Банк» про визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотарiального округу Хара Н.С. №34847 від 12 жовтня 2020 року про стягнення 40421 грн. 07 коп боргу за кредитним договором, таким, що не підлягає виконанню. Позов обгрунтований тим, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено щодо кредитного договору від 21 липня 2017 року, укладеного між позивачем та АТ "ПУМБ", банком в односторонньому порядку без відома позивача змінені істотні умови кредитного договору, у зв"язку з чим сума заборгованості є спірною, також банком приватному нотаріусу подані недостовірні відомості, виконавчий напис здійснений без відповідного розрахунку заборгованості. Позивач не була проінформований про вчинення виконавчого напису. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Овсянко О.С. згідно заяв від 04 березня 2021 року позов підтримують, просять справу розглянути за відсутності. Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився, відповідач про дату, час і місце судового засідання сповіщений, про що свідчить повідомлення від 11 січня 2021 року про вручення судової повістки рекомендованим листом. Представник відповідача не з`явився в судове засідання без повідомлення причин і не подав відзиву чи заперечення. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. в судове засідання не з`явились без повідомлення причин, клопотання про відкладення судового розгляду відсутні. Інформація про розгляд справи розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі судом встановлено слідуюче. 12 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №34847, про стягнення із [PERSON] на користь АТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором №200842579801 від 21 липня 2017 року у розмірі 40421 грн. 07 коп за період з 20 грудня 2019 року по 20 серпня 2020 року, яка складається із 3466 грн. 85 коп простроченої заборгованості, 400 грн. простроченої заборгованості за комісією, 8224 грн. 76 коп простроченої заборгованості за процентами, 27331 грн. 45 коп строкової заборгованості за сумою кредиту, 998 грн. 01 коп строкової заборгованості за процентами. На виконання вказаного виконавчого напису нотаріуса, який має силу виконавчого документа, 05 листопада 2020 приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Юхименко О.Л. відкрито виконавче провадження №63520576 . Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Вчинення нотаріусом виконавчого напису-це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. В судовому засіданні встановлено, що позивачем оспорюється розмір заборгованості за кредитним договором від 21 липня 2017 року та умови його укладення, що у встановленому порядку не спростовано, тобто безспірність заборгованості та відповідальності позивача по кредитному договору, як обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису,-відсутня, що є підставою для задоволення позову із врахуванням заявлених вимог. Докази, що спростовують висновки суду, відсутні, при цьому принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи, даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких, зокрема, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням задоволення позову повністю та сплати позивачем 840 грн. 80 коп судового збору, вказана сума судового збору підлягає стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved