Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 445 грн. 09 коп.. На обґрунтування своїх вимог вказав, що 28.09.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № PLОХR514852995, за яким відповідачу надавався кредит в розмірі 1649,70 грн. на термін до 28.07.2009 року зі сплатою 0,12 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач зобов'язувався своєчасно здійснювати погашення заборгованості за кредитом та відсотками щомісячними платежами в розмірі 165,06 грн. Однак відповідач допустив порушення у виконанні своїх зобов'язань, в зв'язку з чим станом на 26.11.2013 року виникла заборгованість в розмірі 13 445 грн. 09 коп., що складається з наступного: 1 418,02 грн. - заборгованість за кредитом; 1,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 901,60 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 616,43 грн. - штраф (процентна складова). В судове засідання представник позивача за довіреністю Бордюг С.Д. не з'явився, однак завчасно направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного порядку розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялася, заперечень проти позовної заяви та будь-яких клопотань суду не надала. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. На підставі ст. ст. 197, 224 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу при заочному розгляді справи. Суд, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне. 28.09.2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір № PLОХR514852995, за яким відповідачу надавався кредит в розмірі 1649,70 грн. на термін до 28.07.2009 року зі сплатою 0,12 % річних за користування кредитними коштами. А відповідач зобов'язувався своєчасно здійснювати погашення заборгованості за кредитом та відсотками щомісячними платежами в розмірі 165,06 грн. Договір укладений у формі заяви позичальника до банку про видачу кредиту, що узгоджується з вимогами до письмової форми правочину, передбаченими ч. 1 ст. 207 ЦК України. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» змінено на Публічне акціонерне товаристо комерційний банк «ПриватБанк», який є правонаступником всіх прав та обов'язків ЗАТ КБ «ПриватБанк». Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі і на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. Згідно ч.1 ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 2 статті 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави "Позика", якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Вимогами частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку Згідно зі ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що позивач взяті на себе зобов'язання за договором кредиту виконав в повному обсязі, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач в порушення умов договору свої зобов'язання в частині повернення кредиту в розмірі та в строк передбачений договором не виконав у зв'язку з чим у останнього перед позивачем виникла заборгованість. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості станом на 26.11.2013 року заборгованість становить 13 445 грн. 09 коп., що складається з наступного: 1 418,02 грн. - заборгованість за кредитом; 1,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 10 909,60 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 616,43 грн. - штраф (процентна складова). Враховуючи викладене, аналізуючи матеріали справи, суд вважає, що позивачем достовірно доведено факт не належного виконання відповідачем свого зобов'язання, що випливає з кредитного договору, а тому позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту простроченої заборгованості за відсотками, та штрафи є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасне виконання зобов'язань в сумі 10 090,60 грн. суд вважає їх такими, що підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 548 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України для вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлюється скорочена позовна давність в один рік. А тому з відповідача підлягає стягненню пеня розрахована за один рік. Відповідно до розрахунку пені наданого позивачем, розмір пені за період з 29.07.2009 року по 29.07.2010 року становить 6490,14 грн. З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитом в розмірі 9 025 грн. 63 коп., що складається з наступного: 1418,02 грн. - заборгованість за кредитом; 1,04 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 6490,14 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 616,43 грн. - штраф (процентна складова). Крім того на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 229,40 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: partial