Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

03.05.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання безстрокового трудового договору, укладеного 01.02.2011 року між позивачкою та приватним нотаріусом Феодосійського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого Феодосійським міським центром зайнятості 02.02.2011 року за №211, мотивуючи тим, що з . В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим справа розглядалась відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Заводського районного центру зайнятості м. Миколаєва судове засідання також не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та не заперечувала проти їх задоволення. Дослідивши надані матеріали, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 01.02.2011 року [PERSON] та приватний нотаріус Феодосійського міського нотаріального округу [PERSON], уклали безстроковий трудовий договір, який зареєстрований Феодосійським міським центром зайнятості 02.02.2011 року за №211, згідно якого відповідач прийняв на роботу позивачку секретарем нотаріуса. Про що у трудовій книжці позивачки серії АЕ №011033, виданій 01.02.2011 року зроблено відповідний запис під №1. З 31.03.2013 року по 11.09.2015 року позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та отримувала соціальну допомогу, що підтверджується випискою форми ОК-7 про індивідуальні відомості про застраховану особу, виданою Управлінням Пенсійного фонду України в Заводському районі м. Миколаєва 03.03.2017 року. Після виходу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку повернутися на попередню роботу позивачка не мала можливості, оскільки [PERSON] Крим є тимчасово окупованою територією та згідно з наказом Міністерства юстиції України від 07.07.2014 року № 1087/5 «Про припинення нотаріальної діяльності» роботодавець позивачки [PERSON] належить до осіб, які здійснювали приватну нотаріальну діяльність на території Автономної [PERSON] Крим та міста Севастополя і призначені на посаду нотаріуса Російської Федерації. Судом також встановлено, що 06.03.2017 року позивачка звернулася до Заводського районного центру зайнятості міста Миколаєва про зняття з реєстрації спірного трудового договору та отримала відповідь центра зайнятості за №04-375/13 від 16.03.2017 року, де вказано, що зняття трудового договору з реєстрації в державній службі зайнятості за відсутності однієї із сторін трудових відносин можливе лише за умови, якщо до центру зайнятості буде надано рішення суду, що набуло чинності, відносно припинення дії такого договору або встановлення факту припинення трудових відносин. В результаті чого позивачка була змушена звернутися до суду з даним позовом. Згідно п. 4 ст. 36 КЗпП України, підставами припинення трудового договору є, зокрема, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (ст. ст. 40, 41). Згідно зі ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства. Згідно із Наказом Міністерства праці та соціальної політики України № 260 від 08 червня 2001 року "Про затвердження форми трудового договору між працівником і фізичною особою" та Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 27 червня 2001 року за № 554/5745, в редакції, що діяла на момент укладання трудового договору, Державний центр зайнятості є органом, на який покладено функції реєстрації (зняття з реєстрації) трудових договорів, які укладаються з фізичними особами - роботодавцями та найманими працівниками, а також підтвердження записів, внесених фізичними особами - роботодавцями до трудових книжок працівників. Зняття з реєстрації у центрі зайнятості трудового договору можливо за умови звернення до нього обох сторін трудових відносин. У разі виникнення трудового спору між сторонами трудових відносин фізичною особою - роботодавцем та найманим працівником, а також у разі відсутності однієї із сторін у центрі зайнятості, підставою для зняття трудового договору з реєстрації є рішення суду, яке набрало законної сили, про припинення дії трудового договору. Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є таким, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved