Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-31 00:00:00

Представник ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженого Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до суду з позовом про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в сумі 28722,80 грн. з яких: тіло кредиту 0,00 грн., відсотки - 15929,98 грн.; сума заборгованості за комісією - 3703,17 грн., пеня - 9089,65 грн. та просив стягнути судові витрати у розмірі 1378,00 грн., обґрунтовуючи позов тим, що 13.05.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 79-0191002/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29220,00 дол. США, з розрахунку в розмірі 12,7 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13.05.2008 року по 12.05.2015 рік. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк» , АТ «Дельта Банк» та національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах , визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) [PERSON] права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює Укрпромбанк як кредитора у зазначених зобовязаннях. Таким чином ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 79-0191002/ФКВ-08 від 13.05.2008 року. Позичальник умови кредитного договору належним чином протягом тривалого часу не виконує, внаслідок чого і виникла існуюча заборгованість. Представники відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні. Пояснив, суду, що [PERSON] заборгованість по кредитному договору станом на 19.07.2012 рік була за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 31.07.2012 сплачена в повному обсязі шляхом перерахування коштів у гривневому еквіваленті, як про те і вказано в рішенні суду, через поточний рахунок позичальник на його позичковий рахунок, що відповідало умовам кредитного договору. Проте банк вчасно кредитні кошти на позичковий рахунок не зарахував, внаслідок чого штучно створив відповідачу заборгованість за тілом кредиту та нарахував відсотки, комісію, неустойку. Також зазначив, що оскільки стандартні платежі по кредиту [PERSON] проводив у доларах США, але рішенням суду був визначений гривневий еквівалент, банк запропонував схему перерахування коштів у гривнях на поточний рахунок позичальника із подальшим спрямуванням на погашення кредиту. Того ж дня банк повинен був провести зарахування коштів на погашення кредиту відповідно до правил договірного списання зазначених в кредитному договорі, однак цього не зробив, а перераховував кошти в рахунок погашення заборгованостями частинами на власний розсуд. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити в повному обсязі.\~\~\~Пояснив, що дійсно 20.09.2012 року [PERSON] було надано заяву про погашення остаточної заборгованості по кредиту та після цього жодних розпоряджень щодо погашення кредитної заборгованості відповідач не надавав. \~ Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13.05.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 79-0191002/ФКВ-08 (надалі Кредитний договір), згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 29220,00 дол. США, зі сплатою 12,7 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 13.05.2008 року по 12.05.2015 рік . 03.05.2012 року ПАТ «Дельта Банк» було подано до Полтавського районного суду Полтавської області позов про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 13.05.2008 року № 79-0191002/ФКВ-08 в сумі 115694,54 грн. та з врахуванням уточненої позовної заяви від 27.07.2012 року - 105\~863,04грн Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 31.07.2012 року по справі №1625/2085/12 позов задоволено частково та стягнуто на користь позивача солідарно заборгованість з [PERSON] та [PERSON] в розмірі 101\~855,34 грн., та 1156,95 грн. судового збору по 578,47грн з кожного. В рамках справи №1625/2085/12 надано останній розрахунок позивача від 19.07.2012 року де зазначено борг по тілу кредиту - 12736,67 долар США, по процентам - 219,64 долар США і 2303,25 грн. комісія, (справа №1625/2085/12 а.с. 149) Судом при визначенні розміру заборгованості також враховано платежі по кредиту 19.07.2012 року - 472,00 долар США, що становило 3772,70грн та 235,00 грн. (справа №1625/2085/12, а.с. 152,153) Ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04.09.2012 року вищезазначене рішення залишено без змін Як вбачається з матеріалів справи №1625/2085/12, дослідженої в судовому засіданні, позивач визначив спосіб правового захисту шляхом стягнення заборгованості по кредиту в перерахунку на національну валюту гривню за курсом НБУ на дату подання позову та уточнень. Таким чином, після набрання чинності рішення суду, а саме 04.09.2012 року, у відповідачів виникли зобовязання по оплаті боргу на підставі рішення суду на суму 101\~855,34 грн. [PERSON] по рішенню Полтавського районного суду Полтавської області від 31.07.2012 року було зроблено перші платежі 17.08.2012 року на суму 464,00 долар США ( еквівалент - 3708,75 грн. за курсом НБУ) та на суму 235,00 грн. по комісії. Остаточну суму до погашення [PERSON] було внесено після отримання ухвали Апеляційного суду, вирахувавши від суми по рішенню суду платежі у серпні 2012 року та сплативши 20.09.2012 року основну суму - 97 911,59 грн. (101\~855,34 3708,75 -235,00 грн. =97911,59 грн.) та 1156,95 грн. судового збору. Так згідно квитанції №41595093 від 20 вересня 2012 року [PERSON] вніс 97911,59 грн. на свій рахунок №26208003527285 .(а.с.61) Разом з внесенням коштів 20.09.2012 року [PERSON] надав до АТ «Дельта Банк» заяву в якій прохав прийняти остаточний розрахунок за Кредитним договором у сумі 97911,59грн в національній валюті, так як рішення суду було винесено в гривневому еквіваленті. Згідно виписки по особовим рахункам [PERSON] за період з 01.07.2010 по 11.04.2016 року, 20.09.2012 року клієнтом [PERSON] було внесено 97911,59грн на поточний рахунок 26208003527285 з призначенням платежу « (Поповнення поточного рахунку клієнтом [PERSON]В.) згідно заяви клієнта, оплата згідно рішення суду» (а.с.119). Проте на погашення кредитної заборгованості, всупереч доручення клієнта данні кошти 20.09.2012 року не надійшли, а почали надходили частинами з 09.10.012 року по 03.09.2014 року (а.с.90-93) Відповідно до п. 2.12 Кредитного договору, шляхом підписання договору, позичальник доручає банку здійснювати договірне списання з будь-яких його рахунків ( конкретні номери яких зазначені в договорах банківського рахунку та/або договорах банківського вкладу, укладених між [PERSON] та позичальником до підписання та/або в період дії цього договору відкритих в банку та його філіях ( в тому числі рахунків в іншій валюті, ніж валюта кредиту), коштів у сумах, необхідних для повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів позичальника за цим договором, за якими позичальник прострочив строк їх сплати банку, відповідно до умов цього договору та інших випадках, передбачених п. 6.2 цього договору. При цьому здійснюється утримання комісії у відповідності діючими тарифами [PERSON] та передбачених чинним законодавством зборів податків та платежів. У разі відсутності або недостатності на рахунках позичальника, відкритих в банку та його філіях коштів в валюті наданого кредиту, позичальник доручає банку здійснювати договірне списання у сумах, еквівалентних заборгованості у валюті кредиту за курсом, що склався на міжбанківському валютному ринку України на дату проведення списання. При цьому здійснюється утримання комісії у відповідності з діючими тарифами банку та передбачених чинним законодавством зборів податків та платежів. Відповідно до п. Постанови Національного банку України, від 21.01.2004, № 22 "Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті) безготівкові розрахунки - перерахування певної суми коштів з рахунків платників на рахунки отримувачів коштів, а також перерахування банками за дорученням підприємств і фізичних осіб коштів, унесених ними готівкою в касу банку, на рахунки отримувачів коштів. Ці розрахунки проводяться банком на підставі розрахункових документів на паперових носіях чи в електронному вигляді; дата валютування - зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача. До настання дати валютування сума переказу обліковується в банку, що обслуговує отримувача, або в установі - члені платіжної системи; платіжне доручення - розрахунковий документ, що містить письмове доручення платника обслуговуючому банку про списання зі свого рахунку зазначеної суми коштів та її перерахування на рахунок отримувача. Згідно п. 1.6.-1.8,2.16.,2.19. зазначеної Постанови, [PERSON] здійснює розрахунково-касове обслуговування своїх клієнтів на підставі відповідних договорів і своїх внутрішніх правил здійснення безготівкових розрахунків, якщо ці правила відповідають вимогам цієї Інструкції, інших нормативно-правових актів. [PERSON] не має права визначати та контролювати напрями використання коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Кошти з рахунків клієнтів банки списують лише за дорученнями власників цих рахунків (включаючи договірне списання коштів згідно з главою 6 цієї Інструкції) або на підставі розрахункових документів стягувачів згідно з главами 5 та 12 цієї Інструкції. Платники - фізичні особи мають право оформляти доручення про списання коштів зі своїх рахунків у довільній формі, погодженій у договорі з банком. [PERSON] має право відмовитися від виконання платіжного доручення, якщо клієнт не надав документи і відомості, що потрібні для з'ясування суті діяльності, фінансового стану, або умисно подав неправдиві відомості про себе. [PERSON] повертає клієнту платіжне доручення без виконання і на зворотному боці платіжного доручення проставляє напис про причину його повернення (із зазначенням дати повернення та посиланням на статтю 64 Закону України "Про банки і банківську діяльність" та на цей пункт), який засвідчується підписами відповідального виконавця і працівника, на якого покладено функції контролера, та відбитком штампа банку. Розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження. Розрахункові документи, що надійшли після операційного часу, банк виконує наступного операційного дня. Згідно наданого банком розрахунку, виписок та письмових пояснень кошті у розмірі 97\~911,59 грн. було зараховано [PERSON] на позичковий рахунок №29090135272851 лише 09.10.2012 року, тоді як станом на 01.10.2012 року за позичальником обліковувалась заборгованість по тілу кредиту 564,59дол.США. Жодних документів в обґрунтування відмови [PERSON] зарахувати кошти в рахунок погашення кредиту в повному обсязі 20.07.2016 протягом операційного часу суду не надано, а отже позивачем безпідставно не було зараховано 97 911,59 грн. заборгованості за кредитом в рахунок погашення кредиту відповідно до рішення суду в терміни передбачені законодавством. Також доказом виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 31.07.2012 року є постанова ВДВС Полтавського РУЮ від 30.08.2013 року про закінчення виконавчого провадження у відношенні відповідачів [PERSON] і [PERSON], де встановлено, що заборгованість згідно квитанцій від 20.09.2012 року погашена в повному обсязі. (справа 1625/2085/12 а. с. 228). Таким чином, суд дійшов висновку, що борг по кредиту, визначений станом на 19.07.2012 за рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 31.07.2012 року, 20.09.2012 року був повністю погашений відповідачем, однак, банк, всупереч вимогам закону, на власний розсуд розподілив сплачені позичальником за рішенням суду кошти і не направив їх вчасно на погашення заборгованості по кредиту відповідно до рішення суду, чим порушив призначення платежів і порядок виконання рішення суду та фактично створив штучну заборгованість позичальника за тілом кредиту, відсотками, комісією та неустойками. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України: за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. [PERSON] не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. [PERSON] зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Ч. 1 ст. 1071 ЦК України передбачає, що банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Разом з тим судом встановлено, та не заперечувалось сторонами, що за період з 19.07.2012 року по 20.09.2012 року позичальник користувався кредитними коштами на умовах встановлених договором, внаслідок чого за цей період виникла не сплачена заборгованість за відсотками та комісією по договору. На підставі ч.4 ст.10 ЦПК України судом розяснювалось сторонам їх права і обовязки, попереджалось про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, зокрема щодо можливості клопотати перед судом про призначення відповідної судової-економічної експертизи за для визначення розміру заборгованості по кредиту, або надати таки розрахунки самостійно, а також розяснювалось наслідків не надання документів на ухвалу суду від 21.06.2016 року про витребування доказів. Наявні в матеріалах справи розрахунки заборгованості з боку позивача суд вважає не належними доказами, оскільки вони не містять інформації, щодо дійсної заборгованості позичальника з врахуванням сплачених ним 20.09.2012 року коштів, а тому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості у визначеному в позові розмірі є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Обраховуючи заборгованість відповідача за період з 19.07.2012 року по 20.09.2012 року, суд погоджується з розрахунком, заборгованості по кредиту у відповідних періодах з відсотковою ставкою по кредиту - 12,7 % річних ( база 365 календарних днів ), наданого представником відповідача та перевіреного судом: Період прострочення 19.07.2012р. ( 1 день) сума прострочення по кредиту - 12736,67 долар США. Розрахунок: 12736,67:100х(12,7%:365) = 4,43 долар США -% за 19.07.2012 рік. Період прострочення 20 31.07.2012 року ( 12 днів). Сума прострочення - 12484,34 долар США, визначена шляхом віднімання від загальної суми боргу по кредиту і процентах - 12956,34 долар США зарахованого банком платежу 19.07.2012 року - 472,00 долар США. Розрахунок: 12484,34:100х(12,7%:365 днів) х12 днів = 52,13 дол. США - % за період 20-31.07.2012 року. Період прострочення 01-17.08.2012 року ( 17 днів). Сума прострочення 12484,34 долар США, визначена шляхом віднімання від загальної суми боргу по кредиту і процентам 12956,34 долар США зарахованого банком платежу 19.07.12 р. 472,00 долар США. Розрахунок: 12484,34:100 х ( 12,7%:365 днів) х17 днів + 73,85 долар США - % за період 01-17.08.2012 року. Період прострочення 18-31.08.2012 року ( 14днів). Сума прострочення - 12020,34 долар США, визначена шляхом віднімання від загальної суми боргу по кредиту і процентам 12956,34 долар США зарахованого банком платежу 19.07.2012 року - 475,00 долар США і 17.08.2012 року - 464,00 долар США. Розрахунок: 12020,34:100 х (12,7%:365)х14днів = 58,02 долар США - % за період 18-31.08.12 року. Період прострочення 01-20.09.2012 рік ( 20днів). Сума прострочення - 12020,34 долар США, визначена сума шляхом віднімання від загальної суми боргу по кредиту і процентам 12956,34 долар США зарахованого банком платежу 19.07.2012 року - 472,00 долар США і 17.08.2012 року - 464,00 долар США. Розрахунок: 12020,34:100 х (12,7% : 365 днів ) х 20 + 82,89 долар США - % за період 01-20.09.2012 року. Загальна сума процентів за період 19.07.2012року по 20.09.2012 рік складає 371,32 долар США. За управляння кредитом відповідно до п. 1.7 кредитного договору комісія становить - 0,1 % від суми кредиту 29220,00 долар США щомісячно, у гривневому еквіваленті. До розрахунку за 19.07.2012 рік комісія за липень 2012 року вже включена, тому період нарахування серпень-вересень 2012 року. Базова ставка нарахування комісії 0,1 % від суми кредиту ( 29220,00 долар США) - 29,22 долар США, у гривневому еквіваленті за курсом НБУ 7,993 грн./1,0 долар США ). Таким чином за два місяці серпень та вересень 2012 року комісія складала - 467,12 грн. Відповідно до умов кредитного договору та положень ст.1052 ЦК України зазначені суми відповідач повинен був сплатити на користь позивача. Разом з тим, з боку відповідача надано заяву про застосування позовної давності у спорі. За умовами кредитного договору проценти і комісія сплачуються до 20 числа місяця наступного за звітним ( п. 2.7., 2.8. кредитного договору) Згідно умов договору, по нарахованих процентах і комісіях термін сплати сплив 20.10.2012 року. Судом встановлено та визнано сторонами, що після 20.09. 2012 року жодних платежів в рахунок погашення заборгованості відповідачем не здійснювалось. Починаючи з цієї дати, усі перерахунки з його поточного рахунку на позичковий проводились з ініціативи позивача без надання відповідних доручень позичальника. Згідно відмітки на поштовому конверті [PERSON] звернувся до суду 18.04.2016 року, тобто з пропуском трьохрічного терміну позовної давності, про яку заявлено стороною у спорі згідно вимог ст. 256, 257 ЦК України Відповідно до п. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності є підставою для відмови у задоволенні позову. Таким чином, в стягнені з відповідача заборгованості по кредиту за період 19.07.2012року по 20.09.2012 рік у розмірі 371,32 долар США відсотків та - 467,12 грн. комісії слід відмовити за спливом строку позовної давності. Відповідно до ст.10\~ч.2,3 ЦПК України\~сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.\~\~Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи вищезазначені обставини, наведений позивачем розрахунок пені є безпідставним, необґрунтованим, та таким, що до задоволення не підлягає. 13.05.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 79-0191002/Zфпор-08, згідно з умовами якого [PERSON] поручилась перед кредитором за виконання зобовязань по Кредитному договору. Поручитель та боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Відповідно до ст.553,554 ЦК України з а договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи наведені норми законодавства, оскільки правові підстави стягнення боргу з позичальника відсутні, суд також не вбачає можливості солідарного стягнення з поручителя [PERSON] на користь позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволені позовних вимог ПАТ «Дельта Банк»» слід відмовити. Судові витрати згідно ст.88 ЦПК України стягненню на користь позивача не підлягають. \~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: dismissed