Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

09.07.2020 року позивач звернувся до Корабельного районного суду міста Миколаєва із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачем по справі, зареєстрований 05.10.2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 471. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини із відповідачем припинені, в зв`язку з тим, що подружжя має різні погляди на життя, тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї неможливо у зв`язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із батьком, позивачем по справі. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені з березня 2016 року. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надав до суду заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив розірвати шлюб з відповідачем. Відповідач надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Судом встановлено, що 05.10.2010 року між сторонами укладено шлюб, який зареєстровано Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 471. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина - [PERSON] , [INFO] . Спору щодо утримання, місця проживання та виховання дитини не має, спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Дитина залишається проживати разом із батьком, позивачем по справі. Шлюбні відносини між сторонами по справі припинені з березня 2016 року. Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач виявила бажання залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved