Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

У грудні 2018 року МТСБУ звернулось до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з [PERSON] на користь МТСБУсплачене страхове відшкодування в розмірі 8577,90 грн. та судовий збір в розмірі 1762 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що12 жовтня 2016 року [PERSON] рухаючись в місті Василькові, керуючи транспортним засобом ВАЗ, державний номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості для руху, в результаті здійснив зіткнення з автомобілем «Чери», державний номерний знак [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Васильківського міськрайонного суду від 08.11.2016 року. В результаті зазначеного ДТП був пошкоджений автомобіль «Чери», державний номерний знак [NUMBER] , що належить [PERSON] Власник автомобіля «Чери» звернулась до МТСБУ з відповідною заявою до якої було додано копію посвідчення УБД серії [NUMBER] . Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу, відповідно до висновка до звіту №1339 про оцінку автомобіля «Чери», державний номерний знак [NUMBER] складає 9633, 48 грн. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської областівід 28 лютого 2019 року було відкрито провадження в справі. Наказом №05-к від 11 квітня 2019 року суддю Крорнієнка С.В. було відсторонено від здійснення правосуддя та передано справу на повторний авторозподіл (а.с.30). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від24 квітня 2019 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін в судове засідання (а.с. 34-35). Представник позивача в судове засідання не з`явився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи без участі їхнього представника, у випадку існування підстав для винесення заочного рішення, не заперечує проти винесення такого рішення (а.с. 43). Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 42), не скористався своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 80 ЦПК України визначає, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 08.11.2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу, в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень (а.с. 5). Відповідно положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Власником автомобіля марки «Чери», державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Відповідно до звіту №1339 про оцінку автомобіля «CheryAmulet» 1/6i,державний номерний знак [NUMBER] від 20 жовтня 2016 року про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вартість матеріального збитку, заподіяного власнику [PERSON] з урахуванням фізичного зносу, складає 9633, 48 грн. (а.с. 9-15). Згідно до Наказу Моторно (транспортним) страховим бюро України «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] від 09.12.2016 року №9817 фінансовим управлінням сплачено на рахунок [PERSON] 8027,90 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 8). Згідно платіжного доручення №9817/рв від 13грудня 2016 року МТСБУ сплатило [PERSON] 8027,90 грн. (а.с.7). Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Це передбачено також ч.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до якої при настанні страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до вимог ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, що врегульовано ч.1 ст.1188 ЦК України. Пленум Верховного Суду України у своїй постанові «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.92, зокрема у її п. 2, роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до п.п. "а" п. 41.1 ст. 41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов`язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно із положенням ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до п.п. 38.2. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він пошкодив автомобіль гр. [PERSON] ,«CheryAmulet»,державний номерний знак [NUMBER] , якій в свою чергу отримав страхове відшкодування від МТСБУ за пошкоджений автомобіль, до якого перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1762 гривень судового збору.

Outcome: approved