Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 березня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 червня 2017 року Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 644. \~ \~ \~ \~Крім того, [PERSON] (з урахуванням уточнених позовних вимог) просить стягнути з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини - [PERSON] в розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивувала фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння, зазначила, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання їхнього спільного сина, а також те, що вона особисто, перебуваючи у відпустці по догляду за дитиною, не має змоги працювати та потребуває матеріальної допомоги. \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 02.04.2019 відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. Відповідачу було вказано на можливість подання відзиву на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив у випадку надходження останньої. \~ \~ \~ \~11.05.2019 відповідач надав відзив, в якому частково заперечував проти позову, посилається зокрема на тяжке матеріальне становище, зазначаючи, що офіційно працевлаштований, однак має на утриманні неповнолітню дитину від попереднього шлюбу, яка також потребує матеріальної допомоги. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач уточнений позов підтримала в повному обсязі. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~В свою чергу, відповідач та представник відповідача уточнені позовні вимоги визнали, відповідач погодився сплачувати на користь неповнолітнього сина у розмірі 1/6 частини від його заробітку (доходу) починаючи стягнення з 13.03.2019 та до досягнення дитиною повноліття. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, заслухавши думки сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 02.06.2017 року. Вказана обставина встановлена на підставі свідоцтва про шлюб, виданого Оболонським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 644 від 02 червня 2017 року /а.с.6/ Від шлюбу мають неповнолітню дитину. \~ \~ \~ \~Зокрема, судом, на підставі дослідження змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , який дану обставину не заперечує /а.с. 7/. Відповідно до ч.1 ст.24 Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року №2947-ІІІ (далі СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з нормою ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. При цьому, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч.2 ст.112 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Беручи до уваги те, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення. З урахуванням викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову в цій частині не суперечить вимогам закону (у тому числі і нормі ч. 2 ст. 110 СК України) та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення вимог про розірвання шлюбу між сторонами. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитин, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, з урахуванням положень ст. 182 СК України. При цьому, за нормою ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Враховуючи те, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а відповідач є особою працездатного віку і спроможний надати матеріальну допомогу, а також з урахуванням інших обставин, визначених ч.1 ст. 182 СК України, суд вважає, що визнання відповідачем позову і в цій частині вимог не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 768 грн. 40 коп. \~ \~ \~ \~Враховуючи вищевикладене, ст. 24, 105, 110, 112, 180-183, 191 СК України, ст. 4, 5, 12, 76-81,83, 206, 223, 258, 259, 263-268 ЦПК України,

Outcome: approved