Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" звернулось до суду з вищезазначеними позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 16 квітня 2018 року сталася дорожньо - транспортна пригода за участю автомобіля «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] , під час цієї пригоди було заподіяно матеріальну шкоду автомобілю марки «Renault», державний номерний знак [NUMBER] . На момент коли матеріальна шкода була спричинена, діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28 - 0197 - 00121 від 22 серпня 2017 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група», згідно якого Позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля марки Renault», державний номерний знак [NUMBER] , та позивачем було понесені збитки в розмірі 8734,38 гривень. 25.03.2021 року ухвалою суду з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні чи призначення судового засідання у спрощеному провадженні. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений вчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву та будь яких клопотань до суду від відповідача не надходило. У зв`язку з чим суд відповідно до положень ст. 178 ч.8 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі наявних у справі доказів, зі згоди представника позивача, прийнято рішення про заочний розгляд справи на підставі ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що постановою Печерського районного м. Києва від 22.08.2018 року [PERSON] визнано винним в ДТП, яка відбулася 16 квітня 2018 року участю автомобіля «Nissan» державний номерний знак [NUMBER] під керуванням громадянина [PERSON] , та автомобіля марки «Renault», державний номерний знак [NUMBER] . На момент ДТП, діяв договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно - правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті № 28 - 0197 - 00121 від 22 серпня 2017 року, укладеного Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі Позивач) згідно якого Позивач прийняв на себе ризики щодо автомобіля марки Renault», державний номерний знак [NUMBER] . На підставі акту огляду пошкодженого транспортного засобу від 16 квітня 2018 року, рахунку - фактури № СЧ - 0049831 від 04 травня 2018 року, ремонтної -калькуляції № ДККА - 60763 від 04 травня 2018 року, страхового акту № ДККА - 60763 від 15 травня 2018 року та розрахунку суми страхового відшкодування до нього, позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземних транспортних засобів, цивільно-правової відповідальності водія та від нещасного випадку з водієм та пасажирами на транспорті №280197-00121 від 22 серпня 2017 року, здійснив страхове відшкодування за пошкоджений автомобіль марки Renault», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 76 480,01 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 9822 від 15 травня 2018 року Позивач в обгрунтування суми відшкодування посилається на той факт, що Відповідач був застрахований відповідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власн наземних транспортних засобів» в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Провідна» за полісом №АК7723047, який покриває суму збитків Позивача в розмірі 67745,63 гривень, разом з тим будь-яких доказів отримання чи не отримання вказаної суми позивачем не надано. Згідно зі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підялгають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. ст. 76-77, 80, 83 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до сто вірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам, враховуючи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Провідна» за полісом №АК7723047, було сплачено суму збитків Позивачу в розмірі 67745,63 гривень, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими та в задоволенні позову слід відмовити. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed