Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначає, що він є власником житлового будинку №46, розташованого по вул.. Комарова в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області. У житловому будинку позивача окрім нього та його дружини зареєстрований відповідач по справі, який є його сином. Разом з тим, як вказує позивач, з 2013 року відповідач змінив місце свого проживання та на протязі тривалого часу не користується цим житловим приміщенням, хоча продовжує бути зареєстрованим за вказаною адресою. Вказує, що реєстрація відповідача за місцем його проживання у належному йому будинку порушує права позивача як власника нерухомого майна та тягне за собою матеріальну шкоду. В судовому засіданні позивач, вимоги заявлені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у ньому. Додатково пояснив, що її син та відповідач по справі [PERSON] з 2013 року проживає в м. Генічеськ де винаймає житло та з вказаного часу за місцем реєстрації не проживає. Вказує, що оскільки останній понад рік не проживає у належному йому будинку, то з урахуванням ст.ст. 71, 72 ЖК України є такою особою що втратила право користування жилим приміщенням. Вважає, що відповідачем порушується його право на вільне користування власністю, тому просить суд усунути перешкоди в користуванні власністю шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №46, розташованого по вул.. Комарова в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, про причини неявки в суд не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою позивача по справі та їй відомо, що [PERSON], будучи сином позивача на протязі останніх чотирьох років за вказаною адресою не проживає, оскільки проживає в м. Генічеськ. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши надані докази по справі вважає, що позов підлягає задоволенню. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований в житловому будинку №46, який розташований по вул.. Комарова в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області та який на праві приватної власності належить [PERSON], але фактично в будинку не проживає з 2013 року з причин зміни міста проживання. Перешкод відповідачу в користуванні будинком з боку позивача не відбувалося. Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ними (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власність на свій розсуд : продавати, дарувати, заповідати, здавати і оренду, обмінювати, закладати, укладати та інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що відповідач без поважних на то причин в зазначеному будинку не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, і відповідно не реалізував своє право на проживання в будинку протягом встановленого законом строку, а тому згідно ст. 405 ЦК України втратив право користування будинком №46, який розташований по вул.. Комарова в с. Щасливцево Генічеського району Херсонської області. Також судом визнається, що реєстрація відповідача в зазначеному будинку, створює перешкоди в користуванні позивачем власністю. Враховуючи викладене, суд вважає необхідним визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком позивача.

Outcome: approved