Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

07.02.2019 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій позивач просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за № 1250 від 03.05.2011 Клерком відділу з питань сім`ї Суду Першої Інстанції м. Таза Міністерства Юстиції Королівства Марокко. Позов позивач мотивує тим, що 03.05.2011 позивач уклав шлюб із [PERSON] , який був засвідчений на території та за законами Королівства Марокко, а саме зареєстрований за № 1250 від 03.05.2011 Клерком відділом з питань сім`ї Суду Першої Інстанції м. Таза Міністерства Юстиції Королівства Марокко. Позивач зазначає, що свідоцтво про шлюб видане відділом з питань сімейного законодавства судом Першої інстанції м. Таза Міністерства Юстиції Королівства Марокко легалізоване на території України, про що свідчить печатка та штамп Посольства України в Королівстві Марокко, які проставлені на свідоцтві про шлюб викладеного англійською мовою. Під час шлюбу з відповідачем у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] . Фактично відразу після народження дитини подружжя припинило сімейні відносини, оскільки позивач разом з дитиною переїхала на постійне місце проживання до своїх батьків у м. Звенигородка Черкаської області, а [PERSON] залишився проживати у м. Харків. Таким чином подружжя майже шість років проживає окремо один від одного, спільного господарства не веде, тому шлюб носить лише формальний характер, більше того починаючи з 2015 року позивач проживає однією сім`єю без укладення шлюбу з іншим чоловіком - [PERSON] . За таких обставин позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. Позивач на примирення не згідний та бажає розірвати шлюб в найкоротший строк. Спір про поділ майна у сторін відсутній. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, надав до суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 05.03.2019 було відкрито провадження по цивільній справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 23.04.2019 було закрито провадження по цивільній справі та призначено справу до розгляду по суті. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03.05.2011 уклали шлюб, який був зареєстрований за № 1250 Клерком відділу з питань сім`ї Суду Першої Інстанції м. Таза Міністерства Юстиції Королівства Марокко, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб з перекладом, завіреною приватним нотаріусом Ватутінського міського нотаріального округу Черкаської області Побілянською Н.Б., запис в реєстрі №5979 (а.с. 7-9). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 15.03.2013, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Звенигородського районного управління юстиції у Черкаській області, [PERSON] народилася [INFO] в м. Звенигородка, Звенигородсь кого району, Черкаської області, актовий запис №33. Батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 10). Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за адресою: [ADDRESS] до складу сім`ї/ зареєстрованих входять: власник Ѕ - [PERSON] , дружина - [PERSON] , донька [PERSON] (а.с. 11). Подальше спільне життя та збереження сім`ї неможливе. Час на примирення сторонам не потрібен. Спір про поділ майна у сторін відсутній. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право» шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умови додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ч. 1ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Оскільки, судом встановлено, що позивач та відповідач спільно проживали на території України, крім того, вони й на даний час проживають в Україні, однак порізно, до даних правовідносин підлягають застосування норми Сімейного кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ст. 27 СК України державна реєстрацію шлюбу засвідчується Свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Згідно ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право» документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Документом, який встановлює безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного закордоном Наказ Міністерства юстиції України №52/5 від 18.10.2000 року Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні із змінами та доповненнями. Тобто, щоб держава Україна визнала шлюб, укладений в іншій країні, з усіма правовими наслідками, цей шлюб необхідно легалізувати. За загальним правилом, легалізація це процедура приведення документів у ту форму, яка відповідає законодавству іноземної держави і визнається державними органами цієї держави. Процедура легалізації в Україні таких документів, як: свідоцтво про укладення шлюбу або розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, скоєних за кордоном, відбувається на підставі Інструкції про порядок консульської легалізації офіційних документів в Україні і за кордоном, затвердженої Наказом Міністерства закордонних справ України №113 від 04.06.2002. Так, відповідно до п. 1.2, 1.3 вищевказаної Інструкції консульська легалізація офіційних документів - це процедура підтвердження дійсності оригіналів офіційних документів або засвідчення справжності підписів посадових осіб, уповноважених засвідчувати підписи на документах, а також дійсності відбитків штампів, печаток, якими скріплено документ. При цьому консул не несе відповідальності за зміст документа. Легалізація в установленому порядку документа надає йому право на існування в міжнародному обігу. Отже, оскільки згідно матеріалів, що містяться в справі судом встановлено, що свідоцтво про шлюб, зареєстрований за № 1250 від 03.05.2011 Клерком відділу з питань сім`ї Суду Першої Інстанції м. Таза Мінстерства Юстиції Королівства Марокко, містить посвідчувальний напис при легалізації державними органами України, крім того наявний офіційний переклад документа (свідоцтва про шлюб), що дозволяє користування ним нарівні з документами, що видаються в Україні, Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, в даній справі відсутні обставини, які передбачені ч. 2 ст. 110 СК України, суд приходить до висновку, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивача. На підставі ст.ст. 58, 60, 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 104, 105, 110, 112, ч.2 ст. 114, 115 СК України,

Outcome: approved