Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-07 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «АльфаБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором № 419 від 17 березня 2008 року. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 17 березня 2008 року між Акціонерним комерційним промислово-інвестиційним банком, правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] укладено договір кредиту за №419. Згідно якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 10645 доларів США, зі сплатою 11,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 16 березня 2015 року. За умовами даного кредиту відповідач зобов'язався своєчасно сплачувати сам кредит та відповідні відсотки за користування кредитом. Однак, незважаючи на вказане вище та умови договору [PERSON] свої зобов'язання по кредитному договору в частині погашення заборгованості за кредитом не виконав, тому заборгованість станом на лютий 2015 року становить 32200 грн. 75 коп., яка складається з наступного: заборгованості за кредитом - 1672,32 долари США, що за курсом НБУ становить 27021 грн. 04 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом - 111,84 долари США, що за курсом НБУ становить 1807 грн. 09 коп.; пені - 208,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 3372 грн. 62 коп. Просять стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість за договором кредиту в розмірі 32200 грн. 75 коп. та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з'явився, останній подав заяву, про розгляд справи в їх відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечив проти постановлення рішення в заочному розгляді справи. Оскільки, відповідач, який повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через належним чином, тому зі згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. За таких обставин, на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного. Судом належними доказами встановлено, що [PERSON] на підставі кредитного договору за № 419 від 17 березня 2008 року отримав кредит в розмірі 10645 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 16 березня 2017 року. 17 грудня 2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ПАТ «Акціонерний комерційний промисло-інвестиційний банк» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого 2 із 3 ПАТ ПАТ «Акціонерний комерційний промисло-інвестиційний банк» відпустило ПАТ «Альфа-банк» права вимоги по кредитним договорам, укладеним між ПАТ ПАТ «Акціонерний комерційний промисло-інвестиційний банк» та фізичними особами. Станом на лютий 2015 року заборгованість відповідача 32200 грн. 75 коп., яка складається з наступного: - заборгованості за кредитом - 1672,32 долари США, що за курсом НБУ становить 27021 грн. 04 коп.; - заборгованості по процентам за користування кредитом - 111,84 долари США, що за курсом НБУ становить 1807 грн. 09 коп.; - пені - 208,73 доларів США, що за курсом НБУ становить 3372 грн. 62 коп. Відповідно до п.1 4.2 ст.47 Закону України "Про банки і банківську діяльність", на підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Окрім того, положення ч. З ст. 533 ЦК України допускають можливість виконання зобов'язань у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за забов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як зазначалося вище, такі випадки, порядок та умови визначені Законом України «Про банки і банківську діяльність». Отже, можливість надання і погашення кредитів в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Таким, чином, кредитний договір в іноземній валюті відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач в порушення вимог вищевказаного договору свої зобов'язання, в частині погашення заборгованості за кредитом згідно графіку, не виконував, що значно порушує права позивача та вимоги ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 610, 611, 612 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язаня. У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належним йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Вимогами ст. 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Беручи до уваги встановлені судом факти та відповідні правовідносини суд приходить до переконання, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, судові витрати слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved