Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

11.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]про позбавлення батьківських прав у відношенні її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що [PERSON] являється матір'ю неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], відомості про батька в свідоцтво про народження дитини внесені згідно ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. В червні 2015 року [PERSON] відправила дитину на відпочинок до родичів в м. Сочі, звідки так і не забрала її. З жовтня 2015 року [PERSON] мешкає з бабусею - [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні. [PERSON] за весь час проживання дитини з позивачем жодного разу не поцікавилась здоров'ям, навчанням дочки. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради за вих. № 01/21-1539 від 28.11.2018 року, визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. У судовому засіданні представник служби у справах дітей Ізмаїльської міської ради Одеської областіпозовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за його відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку. За змістом ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] являється матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджено актовим записом про народження №517 від 05.09.2003 року, складеним відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області. Відомості про батька дитини - [PERSON] у актовому записі про народження [PERSON], [INFO], внесені згідно з ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відповідно до п.п.1, 2, 4 ч.1 ст. 164 СК України мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Пленум Верховного Суду України у п.п.15, 16 постанови «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» за №3 від 30 березня 2007 року роз'яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно характеристики, наданої загальноосвітньою школою №10 І-ІІІ ступенів міста Ізмаїл Одеської області, відносно [PERSON], [INFO], учениці 9-Б класу, встановлено, що [PERSON] навчається у даній школі з 7 класу, утриманням [PERSON] займається бабуся - [PERSON], батько та мати за час навчання жодного разу не поцікавились навчанням доньки. Згідно висновку органу опіки та піклування виконкому Ізмаїльської міської ради за вих. № 01/21-1539 від 28.11.2018 року, визнано за доцільне та в інтересах дитини позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], у відношенні її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Встановлено, що мати дитини не проживає з донькою з жовтня 2015 року. [PERSON] - біологічна бабуся, з якою постійно проживає неповнолітня та перебуває на її повному забезпеченні. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання неповнолітньої [PERSON], за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини, а саме свідомо нехтує своїми обов'язками, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, а тому з урахуванням захисту прав та інтересів дитини повинна бути позбавлена батьківських прав. Відповідно до ст.141 ЦПК України та згідно ст.9 Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 704 гривні 80 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved