Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, Черкаська міська рада, Приватний нотаріус Черкаського районного округу [PERSON] про визнання правочину частково недійсним, про відновлення становища, яке існувало до порушення, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, вказуючи, що вони є співвласниками будинку [ADDRESS]. Позивачі мають частку у домоволодінні в розмірі 4/25, отриману внаслідок приватизації житла, а позивач [PERSON] має на праві приватної власності частку у розмірі 4/25 отриману внаслідок спадкування після смерті [PERSON]. Загалом частка позивачів у будинку [ADDRESS] становить 16/25. Будинковолодіння [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 807,14 кв.м., яка виділена в постійне користування позивачам, [PERSON], [PERSON], [PERSON] для обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 632 від 26.06.2000 року. Частина земельної ділянки площею 402,4 кв.м. була приватизована [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що їм було видано державний акт про право приватної власності на землю від 15.11.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2823. Інші 404,74 кв.м. земельної ділянки залишилися у спільному користуванні. Частка у розмірі 9/25 будинку належать на праві приватної власності [PERSON], з яких : 3/25 вона отримала на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою державною нотаріальної конторою від 03.07.2009 р. та 6/25 на підставі договору міни від 20.10.2011 року. У свідоцтві про право на спадщину не говориться про прибудови а5 та а6, тому позивачі його не оспорюють. В договорі міни, укладеному між гр. [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вказано, що житловий будинок [ADDRESS], який відчужується за договором міни, позначений на технічному плані літ. «А-І, а, а', А'-І, а5, а6», а також вказано, що до гр..[PERSON] переходить право на земельну ділянку площею 384.0 кв.м. Разом з цим в договорі міни також вказано, що об'єктом міни є огорожа №5. Ця огорожа не була включена в склад майна під час приватизації, встановлена самовільно, без згоди позивачів. Відчуження бетонного паркану у вигляді об'єкта нерухомості порушує права позивачів. Рішенням Соснівського районного суду від 06 лютого 2006 року було визнано право власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на прибудови літ. а5. а6. Рішенням Апеляційного суду Черкаської області від 6 червня 2012 року, рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 06 лютого 2006 року скасовано, [PERSON], [PERSON], [PERSON] в позові до Черкаського міськвиконкому про визнання права на самочинне будівництво було відмовлено. Прибудови а5, а6 були збудовані незаконно, на місці незаконно знесемих приміщень 1-1, 1-5.1-6, II без погодження позивачів. На момент незаконного будівництва виділ часток із майна, що було у спільній частковій власності, не відбувся, тому все домоволодіння було у частковій власності співвласників. Площа прибудов а5 та а6 суттєво більша знесених приміщень 1-1, 1-5, 1-6, II, чим порушено право позивачів на користування всією земельною ділянкою та всім будинком. Земельна ділянка 384,0 кв.м. ні у власності [PERSON] та [PERSON], ні у користуванні не була. У встановленому правилами ст. 141 Земельного кодексу України порядку позивачам право користування всією земельною ділянкою не припинялося, а тому вважають, що договір міни від 20 жовтня 2011 року є недійсним. Згідно до ст.377 ЦК України, позивачі, які набули право власності на 16/25 будинку [ADDRESS], мають право користування всією земельною ділянкою площею 807,14 кв.м за вказаною адресою. Особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває власності на нього, своєї згоди як користувачі земельної ділянки, позивачі не давали, затвердженого проекту будівництва не було. У 2008 році над 9/25 частин будинку, а саме над приміщеннями 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-5, 1-6, 1-7 (при цьому приміщення 1-2, 1-6, 1-7 також на плані земельної ділянки називаються а5. приміщення 1-1 називається а-6) якими зараз користується [PERSON], без згоди позивачів, без проекту та без дозволу компетентних органів колишніми співвласниками було проведено надбудову покрівлі із залишенням старого каркасу, що спричинило перенавантаження на стіни від перекриття та покриття будинку. Внаслідок збільшення у вазі, площі та в об'ємі каркасу даху покриття будинку з'явилися тріщини у цегляній кладці несучої стіни головного фасаду будинку з боку вулиці, відставання шпалер у внутрішніх приміщеннях будинку, що належать позивачам, відбулася деформація стіни, яка відокремлює приміщення, які належать позивачам від приміщень, які належать [PERSON] 16.05.2013 р. факт порушення чинного законодавства при здійсненні реконструкції покрівлі було встановлено під час перевірки інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області, за результатами якої [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1. ст.96 КУпАП та накладено штраф в сумі 170 грн. та скеровано вимогу до [PERSON] привести реконструкцію до вимог чинного законодавства в термін до 13 серпня 2013 року. Позивачі пропонували здійснити проектування посилення несучої здатності будівлі відповідно до ваги, площі та об'єму каркасу даху покриття будинку, на які [PERSON] відповіла відмовою. Згідно до висновку №285/513-БТ судової будівельно-технічної експертизи від 10.06.2010 року, проведеної експертом Черкаського відділення КНДІСЄ [PERSON], встановлено, що після реконструкції даху над квартирою №1 через збільшення навантаження на каркас будівлі у 2.5-3,0 рази по відношенню до проектного розрахункового навантаження утворилась загроза аварійного стану будівлі. [PERSON] звернулися до експерта з технічного обстежень будівель і споруд [PERSON], та згідно до звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта, затвердженого 29.01.2014 року встановлено, що необхідно розробити та виконати проектну документацію по підсиленню несучих конструкцій будівлі. Попередній співвласник домоволодіння [PERSON] поряд з декоративним парканом незаконно, без згоди позивачів і без дозволів Черкаської міської ради та Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області побудував незаконну споруду - суцільний бетонний паркан висотою 2 метри. Таким чином, позивачі не можуть користуватися всію земельною ділянкою. Просять визнати частково недійсним договір міни від 20 жовтня 2011 року,укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в частині вказівки про існування до обміну у [PERSON], [PERSON] як у власників 6/25 часток у праві власності на житловий будинок № 4 з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд права власності на прибудови літ.а5,а6, і на огорожу № 5, а також в частині виникнення права власності на прибудови лі.а5,літ.а6 до житлового будинку та на огорожу №5 у [PERSON], як власника 6/25 часток у праві власності на житловий будинок № 4 з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд після здійснення обміну, визнати частково недійсним правочин - договір міни від 20.10.2011 року в частині вказівки « в зв»язку з переходом права власності на зазначені вище частки в праві власності на житловий будинок з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд до [PERSON] переходить право на земельну ділянку площею 384,0 кв.м. щодо якої сформовано кадастровий номер. Зобов'язати [PERSON], [PERSON], [PERSON] відновити становище, яке існувало до порушення шляхом демонтажу прибудов літ. а5, аб та відновлення приміщень 1-1 площею 5,9 кв.м, 1-5 площею 1.5 кв.м, 1-6 площею 1,в кв.м, II площею 3,1 кв.м в житловому будинку [ADDRESS]. Усунути позивачам перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] виконати роботи згідно «Проектних пропозицій, щодо повернення конструкцій житлового будинку до попереднього стану по [ADDRESS]» від 20.02.2014 року автора інженера- проектувальщика [PERSON] Усунути позивачам перешкоди в здійсненні права користування всією земельною ділянкою площею 807,14 кв.м по [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] знести суцільний бетонний паркан. Стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] та адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Позивач [PERSON] надав суду клопотання про слухання справи в його відсутність. Представники відповідачки [PERSON]- [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явились, причин неявки суду не повідомили, хоч належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. Представник третьої особи Черкаської міської ради в судове засідання не з?явився, причини неявки суду не повідомив, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Представник Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області в судове засідання не з?явився, причин неявки суду не повідомив, про час день та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Приватний нотаріус Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не з?явився, надав суду клопотання про розгляд справи в його відсутність. Заслухавши сторони, думку адвоката, експертів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить 16/25 будинковолодіння по [ADDRESS], в частках: 4/25 належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 15.01.1998 року; 4/25 належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 15.01.1998 року; 4/25 належить [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 15.01.1998 року та 4/25 -на підставі свідоцтва про право на спадщину виданого держнотконторою 05.01.2000 року № 1-23. Інша частка в розмірі 9/25 цього будинку належать на праві приватної власності [PERSON], з них: частка 3/25 на підставі свідоцтва про право на спадщину, частка 6/25 -на підставі договору міни від 20.10.2011 року. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до договору міни від 20.10.2011 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], остання набула у власність 6/25 частин житлового будинку [ADDRESS] з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2006 року визнано право власності за [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на прибудови літ. а5, літ.а6 (21 кв.м), розташовані на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS]. 06.06.2012року рішенням Апеляційного суду Черкаської області, рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 06.02.2006 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Черкаського міськвиконкому про визнання права власності на самочинне будівництво скасовано та відмовлено [PERSON], [PERSON], [PERSON] в позові до Черкаського міськвиконкому про визнання права власності на самочинне будівництво. Разом з тим, судом встановлено, що позивачі звертались до суду з позовом про визнання правочинів частково недійсними в зв»язку з тим, що прибудови лі.5,а6. збудовані незаконно, без відповідного дозволу і рішення суду про визнання за ними права власності на дані прибудови скасовані. В позові позивачам стосовно визнання недійсним частково правочину відмовлено. Рішенням Соснівського районного суду від 28.11.2012 року зазначено, що відповідно до наказу Мінрегіонбуду від 09.08.2012 року № 404 Про внесення змін до "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об"єктів нерухомого майна", нежитлові прибудови а5 та а6 до будинку в будинковолодінні [ADDRESS] не належать до самочинного будівництва. Дане рішення не скасоване і є чинним . Крім того, рішенням апеляційного суду Черкаської області від 05 травня 2014 року [PERSON] виділено внатурі в житловому будинку А-1 по [ADDRESS] прибудови а5,а6. Відповідно до ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно листа приватного нотаріуса Черкаського районного нотаріального округу [PERSON] вбачається, що договір конкретного користування житловим будинком [ADDRESS] між співвласниками не заключався. Тому в договорі міни вказувалась тільки конкретна частина будинку, яка відчужувалась. Опис всього відчужуваного об»єкта був вказаний у витязі з Реєстру прав власності на нерухоме майно № 31422928, виданого КП ЧООБТІ від 24.09.2011 року в якому була відсутня інформація стосовно будь-яких самовільних забудов. Відповідно до реєстру праві власності на нерухоме майно, огорожа № 5 також не являється самочинною забудовою. Тому договорі міни зазначена і огорожа № 5. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1-3,5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави i суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним i відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, враховуючи, що прибудови літ. а5, а6, не відносяться до самочинних споруд , суд вважає, що відсутні будь-які порушення прав та інтересів позивачів з боку відповідачів шляхом укладення договору міни та вважає, вимоги позивачів в частині визнання договору міни від 20.10.2011 року в зв»язку з існуванням до обміну права у [PERSON], [PERSON] як у власників 6/25 частин з прибудовами літ.а.5,літ.а6 і на огорожу № 5 та зобов»язання відповідачів відновити становище, яке існувало до порушення шляхом демонтажу прибудов літ. а5,а6 та відновлення приміщень 1-1, 1-5,1-6 не підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 4 та ч. 5 ст. 376 ЦК України якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельної ділянки, або якщо це порушує права інших oci6, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній якщо це не порушує права інших oci6. Не підлягають до задоволення і вимоги позивачів в частині визнання частково недійсним правочину - договору міни від 20.10.2011 року в частині вказівки « в зв»язку з переходом права власності на зазначені вище частки в праві власності на житловий будинок з прибудовами та відповідною частиною надвірних споруд до [PERSON] переходить право на земельну ділянку площею 384,0 кв.м. щодо якої сформовано кадастровий номер. Як зазначив приватний нотаріус [PERSON] в листі від 25.06.2014 року № 141/01-16, за вищевказаним договором міни відчуження земельної ділянки не відбувалось, оскільки власники частини житлового будинку [ADDRESS] не були власниками земельної ділянки, а право користування земельною ділянкою перейшло до [PERSON] на підставі ст.. 377 ЦК України. Інформація про кадастровий номер , розмір земельної ділянки була надана Міськрайонним управлінням Держкомзему у м.Черкаси. Судом встановлено, що будинковолодіння [ADDRESS] знаходиться на земельній ділянці площею 807,14 кв.м., яка виділена в постійне користування позивачам, [PERSON], [PERSON], [PERSON] для обслуговування житлового будинку , господарських будівель і споруд рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 632 від 26.06.2000 року. Частина земельної ділянки площею 402,4 кв.м. була приватизована [PERSON], [PERSON] та [PERSON], про що їм було видано державний акт про право приватної власності на землю від 15.11.2000 року, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2823. Інша частина земельної ділянки, на момент подачі позову до суду не була приватизована, тобто перебувала у власності Черкаської міської ради і власником та розпорядником даної частини земельної ділянки є саме міська рада. Відповідно до ст.. 377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю, або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах встановлених для попереднього землевласника чи землекористувача. Постільки позивачами була приватизована земельна ділянка площею 402, 4 кв.м, відповідно до їх ідеальної части, тому частина земельної ділянки перейшла до [PERSON], [PERSON] в користування, а згодом до [PERSON] Права в даному випадку позивачів ніяким чином не порушені. Посилання позивачів на рішення Черкаської міської ради від 26.06.2000 року № 632 яким земельні ділянки надані в користування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] площею 807, 14 кв.м. для обслуговування існуючого житлового будинку та споруд є недоречним, так як позивачі частину земельної ділянки,згідно ідеальної їх частки, приватизували. Відповідно до ч. 2 ст. 116 ЗК України, набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідно до ч. 4 ст. 116 ЗК України, передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Позивачі використали своє право, приватизувавши земельну ділянку площею 402,4 кв.м. Крім того, рішенням Черкаської міської ради від 27.12.2012 року № 3-1527 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку. Під час розгляду справи судом встановлено, що рішенням Черкаської міської ради від 04.11.2014 року «Про передачу громадянам земельних ділянок безоплатно у власність № 2-325, [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,0384 га по [ADDRESS] безоплатно у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. В судовому засіданні був допитаний в якості експерта [PERSON], який робив висновок стосовно встановлення паркану між частинами домоволодінь. Експерт зазначив, що при встановленні даного паркану інсоляція на території земельної ділянки та відповідної частини будинку, що належить [PERSON], [PERSON]., [PERSON] не порушується і не вплинуло на конфігурацію меж між співвласниками. Даний висновок наданий до суду та приєднаний до матеріалів справи. Таким чином вимоги позивачів в частині усунення перешкод в здійсненні права користування всією земельною ділянкою площею 807,14 кв.м. шляхом зобов»язання знести суцільний бетонний паркан не підлягають до задоволення. Не знайшли свого підтвердження і вимоги позивачів в частині усунення перешкоди в здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком [ADDRESS] шляхом зобов'язання [PERSON] виконати роботи згідно «Проектних пропозицій, щодо повернення конструкцій житлового будинку до попереднього стану по [ADDRESS]» від 20.02.2014 року автора інженера- проектувальщика [PERSON] Позивачами надано звіт експерта з технічного обстеження будівель і споруд [PERSON] Експертом було запропоновано розробити та виконати проектну документацію по підсиленню несучих конструкцій будівлі. Інженер-проектувальник [PERSON] розробив проектні пропозиції щодо проведення робіт, зокрема демонтаж самовільної добудови, демонтаж покрівлі та влаштування її по старій стропильній системі. Укріплення стін будинку від розсування. Відповідачі в судове засідання надали висновок експертів за результатами проведення повторної судової будівельно-технічної експертизи від 28.02.2013 року, звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об»єкта розроблений ПП «Колор», технічний звіт ПП «ПІФ і К» по обстеженню конструкцій житлового будинку. Для з»ясування всіх обставин та дачі пояснень, судом були допитані експерти в судовому засіданні. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що через облаштування нової покрівлі збільшилось навантаження на стіни та фундамент, а тому це навантаження дало тріщини по цеглі будинку. При цьому зазначив, що знос будинку становить 70%. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що вони розробляли свої пропозиції на підставі висновку зробленого [PERSON] При цьому зазначив, що якщо вікна позивачів замінювались на збільшені і змінились їх геометричні розміри, відсутні перемички, то в даному випадку причиною тріщин на стіні і можуть бути саме вказані факти. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що на підставі ухвали суду Соснівського району нею та експертом [PERSON] проведена повторна судова будівельно-технічна експертиза експертиза. Обстеження проводилось в присутності сторін. В технічному паспорті зазначено, що будинок дерев»яний, очеретяний, облицьований цеглою. Ними не встановлено ніяких пошкоджень на фундаменті. Є дрібні тріщини в штукатурці фундаменту. Експертами були досліджені частини домоволодінь. Тріщин на стінах, стелі, шпалерах в частині домоволодіння позивачів не виявлено. Враховуючи термін експлуатації цегляного мурування, яким більше 50 років, ремонт даху на квартиру № 1 яка належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] - не вплинув. Відповідно до ст.147 ЦПК України, висновок експерта для суду не є обов»язковим і оцінюється судом за правилами ст.. 212 ЦПК України. Суд заслухавши всіх осіб, які були допитані в судовому засіданні в якості експерта, вважає, що висновок експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 28.02.2013 року № 6755/6756/12-43 є найбільш повним та з чітко мотивованими відповідями на поставлені запитання в ухвалі Соснівського районного суду. Даним висновком зазначено, що враховуючи термін експлуатації цегляного мурування , яким облицьовані фасади будинку ( понад 50 років), що перевищує тривалість ефективної експлуатації та схему несучих елементів каркасного будинку, перекриття над приміщеннями, дах і покрівля спираються на каркас стіни, ремонт даху на стан частини будинку яка належить позивачам не вплинув. Пошкодження спостерігаються над віконними прорізами лівого і правого фасаду будинку, стіни яких не є несучими, тобто на них не виконано спирання конструктивних елементів. Облаштування конструкції даху відповідають вимогам нормативних документів. Згідно звіту ПП «Колор» про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж , реконструкція частини житлового будинку садибного типу по [ADDRESS] літ А з добудовою нежитлових прибудов літ. а5, літ.а 6 до житлового будинку садибного типу літ А-1, встановлено його відповідність вимогам надійності і безпечної експлуатації і можливість його безпечної експлуатації. Згідно технічного звіту ПП «ПІФ і К» по обстеженню конструкцій житлової будівлі зазначено, що нова система крокв опирається на несучі зовнішні стіни і на сусіднє домоволодіння не впливає. Ремонт покрівлі відповідає державним будівельним нормам. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що всі ці обставини свідчать про недоведеність позивачем своїх позовних вимог в судовому засіданні, а тому вимоги позивачів не знайшли свого підтвердження і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed