Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

14.06.2017 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Расавська сільська рада Кагарлицького району Київської області про скасування рішення, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, та скасування його державної реєстрації, в якій позивачка просила суд винести рішення, на підставі якого: - визнати незаконним та скасувати рішення Расавської сільської ради про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення та передачу у власність земельної ділянки [PERSON] площею 0,2397 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]); - визнати недійсним свідоцтво про право власності на земельну ділянку видане [PERSON] на земельну ділянку площею 0,2397 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]), скасувавши державну реєстрацію права власності. 14.06.2017 року автоматизованою системою документообігу суду на підставі ч. 3 ст. 11 - 1 ЦПК України для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В. 26.06.2017 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 122, 127 ЦПК України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання. В судове засідання, яке відбулося 26.10.2017 року, позивачка [PERSON] не з»явилася, хоча повідомлялася судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 26.10.2017 року, представник позивачки, - [PERSON] не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява представника позивачки, в якій він просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання, яке відбулося 26.10.2017 року, відповідач [PERSON] не з»яввися, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи. В судове засідання, яке відбулося 26.10.2017 року, представник відповідача, - Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області не з»явився, проте, на адресу Кагарлицького районного суду надійшла письмова заява від сільської ради, в якій відповідач просить суд слухати справу без участі його представника, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та позовні вимоги задовольнити, шляхом винесення заочного рішеня, обґрунтовуючи своє рішення наступним. Що стосується винесення заочного рішення, то, відповідно, враховуючи вищевикладені обставини судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі Глави 8 ЦПК - «Заочний розгляд справи». Так, в ст.. 224 ЦПК України зазначено, що в разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 225 ЦПК України про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Згідно ч. 2 ст. 225 ЦПК України розгляд справи та ухвалення рішення проводяться за загальними правилами з винятками і доповненнями, встановлених цією главою. Згідно ст.. 226 ЦПК України за формою та змістом заочне рішення повинно відповідати вимогам, встановленим ст. ст. 213, 215 ЦПК України і, крім цього, у ньому має бути зазначено строк і порядок подання заяви про його перегляд. Підсудність. Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред»являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Так, предметом спору в даній справі є нерухоме майно у виді земельної ділянки, яка розташована на території Кагарлицького району Київської області, відповідно, дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області, як суду загальної юрисдикції першої інстанції. Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права. Позивачка [PERSON] успадковує після [PERSON] земельну ділянку площею 0,6860 га, з яких 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,4360 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташовані на території Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області. З метою внесення відомостей про земельну ділянку до Державного земельного кадастру та присвоєння кадастрового номеру, позивачка [PERSON] звернулась до Управління Держземагентства у Кагарлицькому районі Київської області. Після розгляду Управлінням Держгеокадастру у Кагарлицькому районі заяви державним кадастровим реєстратором Управління було прийнято рішення № РВ- 3200494432017 від 28.02.2017 р. про відмову у внесенні відомостей до Державного земельного кадастру з підстав знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини. На запит адвоката Управлінням Держгеокадастру у Кагарлицькому районі було повідомлено, що на земельну ділянку, яку успадкує позивачка [PERSON] частково накладається земельна ділянка відповідача по справі, - [PERSON], площею 0,2397 га, цільове призначення земельної ділянки, - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: 09260, [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]). Окрім того, на запит адвоката Управлінням Держземагентства у Кагарлицькому районі було надано копію проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки відповідача [PERSON] Відповідно, в зв'язку з тим, що земельна ділянка відповідача [PERSON] частково накладається на земельну ділянку, яку успадкує позивачка [PERSON], порушується право позивачки [PERSON] на вказану земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка відповідача [PERSON] накладається на земельну ділянку позивачи [PERSON], якою вона фактично користується та якою користувався спадкодавець, - [PERSON], як власник. Враховуючи вищевказані обставини, передача у власність земельної ділянки відповідачу [PERSON] та видача йому свідоцтва про право власності є незаконними та порушує права позивачки [PERSON], як спадкоємця. Згідно ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Згідно ч. 6 ст. 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Слід також зазначити, що межі земельної ділянки відповідача [PERSON] згідно кадастрового плану не відповідають фактичним межам земельної ділянки відповідача [PERSON] на місцевості, та накладаються на земельну ділянку, яку успадковує позивачка [PERSON], що порушує права позивачки на земельну ділянку. Оскільки земельна ділянка відповідача [PERSON] накладається на земельну ділянку позивачки [PERSON], якою вона фактично користується, рішення Расавської сільської ради Кагарлицького району Київської області № 8/130 - 40 - V від 26.06.2014 року «Про погодження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та передачі у власність» в частині передачі у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, будівель і споруд - кадастровий номер [NUMBER] площею 0,2397, що розташована по [ADDRESS] відповідачу [PERSON] є незаконною. Відповідно, свідоцтво про право власності на вищевказану земельну ділянку серії [NUMBER] індексний номер: 25554832, яке видане 13.08.2014 року є похідним від вищевказаного рішення сесії, а тому також повинно бути визнане недійсним. Своє рішення суд обґрунтовує наступними нормами права. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 16.04.2004 р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» судам слід мати на увазі, що спори, пов'язані із земельними відносинами, розглядаються в позовному провадженні. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою статті 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (стаття 16 ЦК). Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 16.04.2004 р. розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність. Згідно ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ст. 393 Цивільного кодексу України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місгіевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Оскаржуване рішення Расавської сільської ради прийняте з порушенням ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України. Так, громадянин, зацікавлений у приватизації земельної оілянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Приймаючи рішення про передачу земельної ділянки, на підставі якого видане свідоцтво про право власності Відповідачу, Расавська сільська рада передала відповідачу [PERSON] частину земельної ділянки, яка не перебувала у його користуванні, як це передбачено ст. 118 Земельного кодексу України, оскільки частина земельної ділянки, яку отримав у власність відповідач знаходилась у власності та користуванні [PERSON], а знаходиться на даний час у користуванні позивачки [PERSON] Згідно ч. 9 ст. 118 Земельного кодексу України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. В порушення ч. 1 ст. 118, ч. 10 ст. 118 Земельного кодексу України при передачі у власність земельної ділянки відповідачу [PERSON] Расавська сільська рада Кагарлицького району Київської області не перевірила, чи відповідають межі земельної ділянки відповідача, що зазначені в проекті відведення, межам земельних ділянок на місцевості, якими позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] фактично користуються. Таким чином, рішення Расавської сільської ради про передачу у власність земельної ділянки Відповідачу повинне бути визнано незаконним та скасовано, оскільки таке рішення суперечить нормам матеріального права, вказаним вище, та порушує цивільні права та інтереси позивачки [PERSON] У зв'язку із незаконністю рішення Расавської сільської ради свідоцтво про право власності на земельну ділянку видане Відповідачу також є незаконним та повинно бути визнане недійсним. Згідно ст. 31 Конституції України право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Згідно ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Згідно п. б та п. г) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Згідно ч. 1 ст. 158 Земельного кодексу України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Згідно ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Згідно зі ст. 126 Земельного кодексу України (в редакції до 01.01.2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується, зокрема, державним актом. Згідно зі ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції до 01.01.2013 року) право власності на земельну ділянку, а також право поспішного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З 01.01.2013 р. вступив в дію Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон), згідно якого державна реєстрація речових прав на нерухоме майно проводиться органами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та нотаріусами, як спеціальними суб 'єктами, на яких покладено функції оержавного реєстратора прав. Згідно ч. 2 ст. 26 Закону встановлено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У зв'язку з визнання недійсним свідоцтва про право власності на земельну ділянку Відповідача, необхідно скасувати запис про державну реєстрацію права власності. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved