Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У березні 2015 року, позивач ТОВ «Кредекс Фінанс» звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] щодо: звернення стягнення на предмет застави - автомобіль: тип ТЗ - легковий універсал; марка - КІА; модель - СЕЕD SW; рік випуску - 2007; номер кузова - [NUMBER]; держ. реєстр. номер - [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору куплі-продажу №842 від 21.11.2017 року (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 22.11.2007 року), шляхом продажу вказаного автомобіля - укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», ЄДРПОУ 36799749, від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, витребувавши вказаний автомобіль у [PERSON] та передавши його Товариству з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», ЄДРПОУ 36799749, з наданням останньому права вчиняти від імені [PERSON] усі дії, необхідні для вказаного продажу, в тому числі, зняття вказаного автомобіля з обліку за місцем звернення у одному з Центрів надання послуг у відповідності до Порядку, затвердженого Постановою КМУ від 07 вересня 1998 року №1388; а також щодо надання (визнання) права підписувати від імені відповідача договір купівлі-продажу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] були укладені договори про заставу транспортного засобу та про надання споживчого кредиту №11263563000, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в сумі 24059 доларів США для придбання автомобіля за умови його повернення та сплати обумовлених в договорі річних відсотків щомісячними платежами, з терміном повернення кредиту не пізніше 05 грудня 2014 року. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідач передав у заставу автомобіль: тип ТЗ - легковий універсал; марка - КІА; модель - СЕЕD SW; рік випуску - 2007; номер кузова - [NUMBER]; держ. реєстр. номер - [NUMBER], який належить [PERSON] на праві власності на підставі Договору куплі-продажу №842 від 21.11.2017 року (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 22.11.2007 року). Відповідач не виконав належним чином зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту №11263563000 від 05 грудня 2007 року та договором застави транспортного засобу від 05 грудня 2007 року, станом на 16.02.2015 року має заборгованість в розмірі 190886 грн. 80 коп., у зв'язку із чим, позивач набув право звернення стягнення на вказаний предмет застави. Відповідно до положень ч.1 ст.157 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи вказаної категорії не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі, а відповідно до положень ст.1 ЦПК України - завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» був повідомлений про судовий розгляд цієї справи 22 червня 2015 року на 11 год. 30 хв., при цьому, в матеріалах справи відсутні дані щодо відповідної явки представника позивача до Дарницького районного суду м. Києва. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» також не з"явився і у дане судове засідання, яке було призначено та відбулося 20 березня 2017 року (і це не перша неявка сторони позивача, проте не поспіль (щодо ознак повторності), оскільки представник позивача, зокрема був присутній у судовому засіданні щодо даної справи, яке відбулося 05.04.2016 року а.с.143-145). Відповідно до положень ст.77 ЦПК України: сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться; сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Проте, з поштового відправлення вбачається, що позивач належним чином повідомлявся про судовий розгляд цієї справи Дарницьким районним судом м. Києва поштою - рекомендованим листом із повідомленням за адресою, яка саме позивачем зазначена як адреса для листування - м. Київ, вул. В.Хвойки, 21, оф.615, при цьому, з відповідного поштового відправлення з повідомленням судом позивача щодо даного судового розгляду справи (яке було повернуто поштовим відділенням до суду) вбачається відсутність останнього за вказаною адресою - вказане поштове відправлення було повернуто у зв"язку з тим, що позивач «Не знаходиться» за вказаною адресою. При цьому, з положень ч.5 ст.74 ЦПК України вбачається, що у разі відсутності юридичної особи, яка бере участь у справі за вказаною адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. При цьому судом враховано, що стороною позивача не заявлено клопотань про відмову від вказаного позову або про залишення його без розгляду (а навпаки стороною позивача надані клопотання саме щодо розгляду справи (прискорення) з посиланням на п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - щодо дійсного волевиявлення позивача а.с.183-198), при цьому, не надано заперечень щодо розгляду справи у заочному порядку, а тому, враховуючи викладене, вищенаведені імперативні вимоги ст.157 ЦПК України та вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд вважає за належне встановити заочний розгляд справи. Відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК України - особи, які беруть участь у справі, зобов"язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права. Відповідач неодноразово оскаржував ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 30 березня 2015 року про відкриття провадження у справі, проте у відкритті апеляційного провадження неодноразово було відмовлено Апеляційним судом м. Києва (ухвала Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року а.с.102, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 29 жовтня 2015 року а.с.115, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 11 грудня 2015 року а.с.126, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 10 лютого 2016 року а.с.138, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 16 червня 2016 а.с.163, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2016 року а.с.165, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 30 листопада 2016 року а.с.179, ухвала Апеляційного суду м. Києва від 09 лютого 2017 року а.с.211). Після чого, згідно з автоматичним розподілом від 24.02.2017 року справу було передано в провадження судді Вовка Є.І. При цьому, судом враховано, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень ст.60 ЦПК України: кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.61 ЦПК України: обставини, визнані судом загальновідомими не потребують доказування; обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial