Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

12 вересня 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищевказаною позовною заявою, інтереси яких представляє законний представник [PERSON]. На підтвердження позовних вимог посилаються на те, що після смерті їхнього діда [PERSON] вікрилася спадщина, зокрема на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] за життя заповіту не склав. Законний представник малолітніх позивачів [PERSON] у встановленому законом порядку прийняв спадщину в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно йому було відмовлено, по причині відсутності правовстановлюючого документу на право власності на квартиру. [PERSON] та [PERSON] просять суд ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності по ? частці за кожним на квартиру [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON]. Законний представник неповнолітніх позивачів [PERSON], в судове засідання не зявилася, надав суду заяву в якій розгляд справи просив провести без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача, Миргородської міської ради Полтавської області, [PERSON], яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності в судове засідання не зявилася, надала заяву в якій виклала прохання провести судове засідання без її участі, проти задоволення позову не заперечувала. Представник житлового кооперативу "Мрія" в судове засідання не зявився. Голова кооперативу надав заяву в якій виклав прохання провести судове засідання без участі представника житлового кооперативу, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що [PERSON] помер 12 грудня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.11). Внаслідок його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру [ADDRESS]. [PERSON] за життя заповіту не склав. Законний представник неповнолітніх позивачів [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до Приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON] із заяваю про видачу свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено по причині відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на право власності на вказану квартиру (а.с.13). Відповідно до довідки ДКП «Миргородтехінвентаризація», право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на підставі довідки № 52 від 01.08.1991 виданої житлово-будівельним кооперативом «Мрія» (а.с.17). Оригінал вказаної довідки не зберігся. В матеріалах справи міститься копія довідки, з якої вбачається, що [PERSON] з 01 травня 1987 по 01 квітня 1989 повністю було виплачено пайові внески за спірну квартиру (а.с.10). Згідно із ст. 128 Цивільного кодексу УРСР 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. На підставі ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв до вступу в законну силу ЦК 2004, передбачалось, що член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Вказані норми дублюються у ст. 384 ЦК 2004, де зазначено, що в разі викупу квартири член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири. У п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону «Про власність» набувають права власності на квартиру. З п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Згідно із п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства. На підставі дослідження перелічених письмових доказів суд вважає, що в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] правомірно набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Згідно з повідомленням Приватного нотаріуса Миргородського міського нотаріального округу [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняли його малолітні онуки: [PERSON] та [PERSON], від імені яких заяву про прийняття спадщини подав законний представник [PERSON]. Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст.ст. 1268, 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За таких обставин, права позивачів [PERSON] та [PERSON], як спадкоємців за законом, є порушеними і підлягають судовому захисту шляхом визнання таких права.

Outcome: approved