Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

09.08.2017р. позивач звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що є власником житлового будинку по вул. Залужська, 45 в с. Залужжя Городоцького району Львівської області, що стверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 16.03.2007р. (а.с.4). Право власності на вказаний житловий будинок позивачем набуте на підставі договору купівлі продажу житлового будинку та земельної ділянки від 13.03.2007р. (а.с.5). Житловий будинок складається з трьох кімнат, однієї кухні, а також господарських і надвірних споруд два сараї, колодязь, огорожа. Загальна площа будинку складає 68,7 кв.м. У даному будинку зареєстрована, але не проживає з червня 2016 року колишня дружина позивача [PERSON]. Згідно запису в будинковій книзі та відповіді з АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області, відповідач зареєстрована в житловому будинку по вул. Залужська, 45 в с. Залужжя Городоцького району Львівської області, з 16.04.2013 року. (а.с.11-13, 31). [PERSON] з червня 2016 року після вибуття з житла не несе жодних витрат по утриманню будинку, в т.ч. по оплаті комунальних послуг, лише формально зареєстрована у помешканні, втратила будь-який зв'язок із спірним житлом. Прописка відповідача у вищевказаному будинку обмежує права позивача як власника, оскільки він не може оформити субсидію на комунальні послуги, змушений їх переплачувати, а тому позивач не бажає, щоб [PERSON] була зареєстрована чи проживала в належному йому житловому будинку в с. Залужжя Городоцького району Львівської області. Окрім цього, відповідач більше не є членом сім»ї позивача, втратила будь-який зв»язок із родиною та спірним житлом. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серія І-СГ №091088 від 22.04.2015р., шлюб між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] розірвано 22.04.2015р., про що складено відповідний актовий запис №08 (а.с.7). Просив суд постановити рішення, яким визнати [PERSON], такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Залужська, 45 в с. Залужжя Городоцького району Львівської області. Позовні вимоги позивачем підтримано в судовому засіданні. Однак після оголошеної судом перерви 27.11.2017р. [PERSON] подав заяву про продовження розгляду справи у його відсутності (а.с.41). Відповідач в судове засідання не з»явилася, хоч була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи через засоби масової інформації, а саме газету «Урядовий кур»єр» (а.с. 37). Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~\~ \~\~ За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, за відсутності заперечень позивача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню\~ з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], позивач у справі, є власником житлового будинку по вул. Залужська, 45 в с. Залужжя Городоцького району Львівської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13901582 від 16.03.2007р., Витягом з Державного реєстру правочинів №3675670 від 13.03.2007р. (а.с.4,6). Відповідно до довідки Виконавчого комітету Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області від 09.08.2017р. №1535, вказано, що зареєстрованими у житловому будинку по вул. Залужська, 45 в с. Залужжя Городоцького району Львівської області є: [PERSON]В.(позивач), [PERSON] (дружина) (а.с.15). Актами обстеження Виконавчого комітету Повітненської сільської ради Городоцького району Львівської області вищевказаного будинку від 30.05.2017р., 08.06.2017р. та 17.07.2017р., встановлено, що в житловому будинку зареєстрована, але фактично не проживає відповідач [PERSON] (а.с.8-10). Статтею 137 Конституції України гарантується право на житло. Згідно ч.3 цієї статті ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.383 ЦК України встановлено право власника житлового будинку, квартири використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно роз'яснень постанови Пленуму\~ Верховного суду України № 2 від 12.04.1985р. "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Оскільки відповідач [PERSON] понад рік у спірному будинковолодінні, яке належить позивачу не проживає, вибула з будинку,\~ речей особистого вжитку та її документів у спірному житлі немає, фактично проживає в іншому житлі, суд приходить до висновку, що відповідача слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved