Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] "Страхова група "ТАС" про стягнення з [PERSON] та [PERSON] "Страхова група "ТАС" 6423,00 грн. майнової шкоди, стягнення 10000,00 грн. моральної шкоди. Мотивуючи вимоги тим, що 05.07.2016 року о 12 год. 50 хв. на автодорозі Сосниця-Вільшани сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів [PERSON] д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON]. Дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті того, що автомобіль [PERSON] під керуванням [PERSON] на великій швидкості із-за повороту виїхав на зустрічну смугу руху та зіткнувся з автомобілем "ЗІЛ" під керуванням [PERSON]. [PERSON] свою вину визнав, що було відображено у складеному водіями повідомленні про ДТП від 05.07.2016 року. Під час вказаної ДТП позивач знаходилася на пасажирському сидінні автомобіля [NUMBER]. В результаті ДТП від 05.07.2016 року позивачу були завдані тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забою м'яких тканин лобної ділянки голови, забійної-рваної рани правого колінного суглобу. Щодо отримання позивачем вищевказаних тілесних ушкоджень Менською місцевою прокуратурою 13.07.2016 року було зареєстровано кримінальне провадження № 42016271170000078 за ч.1 ст. 286 КК України. За результатами досудового розслідування, що проводилося в ході кримінального провадження № 42016271170000078, позивача було визнано потерпілою від ДТП, а також встановлено, що за ступенем тяжкості спричинені позивачу в результаті ДТП від 05.07.2016 року тілесні ушкодження відносяться до категорії легких. У зв'язку з цим кримінальне провадження № 42016271170000078, що було зареєстровано за ч.1 ст. 286 КК України було закрито та роз'яснено право потерпілій [PERSON] права по відшкодуванню заподіяної в результаті ДТП майнової та моральної шкоди в порядку Цивільного кодексу України. В результаті ДТП від 05.07.2016 року позивачу були завдані матеріальні збитки, понесені у зв'язку з лікуванням внаслідок ДТП, сума яких склала 6423,00 грн.. З метою відшкодування вищевказаних матеріальних збитків позивач зверталася до [PERSON] та [PERSON] "Страхова група "ТАС" , в якій станом на час ДТП була застрахована цивільно-правова відповідальність [PERSON], проте [PERSON] відмовив позивачу у відшкодуванні понесених на лікування витрат, від [PERSON] "Страхова група "ТАС" до теперішнього часу жодної відповіді позивачу не надійшло, матеріальні збитки не відшкодувалися, тому позивач змушена звернутися до суду з даним позовом Окрім майнової шкоди, внаслідок ДТП від 05.07.2016 року позивачу була завдана моральна шкода, яка на даний час є невідшкодованою та полягає у фізичних стражданнях, розладі здоров'я, отриманні психологічного стресу та порушенні нормальних життєвих стосунків. Під час ДТП позивач перенесла нервовий стрес, перенесла фізичний біль, пов'язаний з отриманням травм при ДТП, зверненням у звязку з цим за медичною допомогою та перенесенням лікування. Окрім того, позивач ще не знає всіх негативних наслідків від завданих тілесних ушкоджень. Вищевказану моральну шкоду позивач оцінює в 10000 грн. і просить стягнути на її користь з відповідачів. 31.10.2017 року позивач подала до суду заяву в порядку ст. 31 ЦПК України, в якій просить стягнути з [PERSON] акціонерного товариства "Страхова Компанія "ТАС" майнову шкоду витрати на лікування в розмірі 6423,00 грн., та 321,15 грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди, стягнути з [PERSON] у відшкодування моральної шкоди 19678,85 грн., стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Пояснила, що 05.07.2016 року вона, [PERSON], його син їхали в село Вільшани. На повороті, у зустрічному напрямку їхав автомобіль з великою швидкістю, під керуванням [PERSON] і сталася аварія. Позивач нічого не памятає, у неї була розрізана нога, боліла голова, просила викликати швидку, оскільки було дуже погано. Через 5 хвилин їхав автомобіль, віз газові балони, водій надавав медичну допомогу. Водій іншого автомобіля відвіз позивача в село Вільшане до фельдшера, де була надана медична допомога, зроблені уколи і повідомлено про необхідність звернення до лікарні. Позивача відвезли знайомі до Менської ЦРЛ. [PERSON] просив травму записати як таку, що позивач впала з велосипеда. Потім [PERSON] та [PERSON] приходили в лікарню. Міліція до лікарні не приходила, тому писали заяву про порушення кримінального провадження. Лікування проходило з 05.07.2016 року по 10.11.2016 року, то стаціонарно, то амбулаторно, припинила лікування в зв'язку з відсутністю коштів. [PERSON] ногу зашивали, після МРТ виявили дві грижі післятравматичні. Шия та голова болять і на даний час. Пасками безпеки позивач пристебнута не була. Майнова шкода придбання ліків, моральна шкода заподіяна ушкодженням здоров'я, з урахуванням проведеного лікування та необхідності продовження лікування. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Визнав факт дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 05.07.2016 року біля с. Вільшани за участю автомобіля [PERSON] під його керуванням та автомобіля ЗІЛ, що саме він є винним у дані дорожньо-транспортній пригоді. Не заперечував факт перебування [PERSON] в автомобілі ЗІЛ на момент дорожньо-транспортної пригоди. Заперечував отримання позивачем тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і понесення витрат у розмірі пред'явленого позову. На час приїзду поліції на місце дорожньо-транспортної пригоди, жінки вже не було, люди казали, що поїхала у село. В якому стані вона перебувала не знав. На місці дорожньо-транспортної пригоди було прийнято рішення про складання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, так як водій ЗІЛа і його син почувалися нормально. Про наявність потерпілої, яка перебувала у лікарні, страхову компанію не повідомляв. В лікарню до позивача заходив, так як [PERSON] просив з нею поговорити, грошові кошти не передавав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що всі відомості про отримання травми лише зі слів [PERSON], з постанови про закриття кримінального провадження вбачається, що було ще двоє потерпілих, а тому зазначену постанову не можна приймати до уваги. Вважає, що позивачем було порушено п.5.4 Правил Дорожнього Руху України, оскільки вона залишила місце ДТП та не була пристебнута пасками безпеки. Представник відповідача [PERSON] "Страхова група "ТАС" в судове засідання не з'явився, надійшли заперечення. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог до АТ "СГ "ТАС" (приватне) у повному обсязі за безпідставністю та необґрунтованістю. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він 05.07.2016 року їхав по роботі і прибув на місце дорожньо-транспортної, яке було на повороті в село Вільшане між автомобілями ЗІЛ і [PERSON]. На узбіччі сиділа жінка - Валя, у неї була рана на голові і на коліні, йшла кров. Свідок приніс аптечку, надав медичну допомогу, питав у інших учасників про необхідність допомоги. Перебував на місці дорожньо-транспортної пригоди до моменту звільнення проїзної частини дороги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що 05.07.2016 року керував автомобілем ЗІЛ, їхав в с. Вільшане, в автомобілі була [PERSON] і його син. Не доїжджаючи до села, крутий поворот, з села їхав автомобіль [PERSON] під керуванням відповідача [PERSON] і вдарив в ліве колесо. Внаслідок удару [PERSON] ударилася в лобове скло і розбила трішки, дитина впала на підлогу не постраждала. [PERSON] була спочатку на місці аварії, а потім її забрали в село - займатися своїми справами на прийом огірків. Швидку допомогу викликали, але вона не приїхала. [PERSON] постраждала більше всіх. Ременів безпеки в автомобілі ЗІЛ немає і не передбачено заводом виробника. У всіх на той час був шоковий стан. На місці дорожньо-транспортної пригоди всі наполягали на оформленні повідомленні, і [PERSON] зі своїми друзями, і працівники поліції. [PERSON] знав, що постраждала [PERSON]. З [PERSON] свідок приходив в лікарню до [PERSON], через свідка [PERSON] передавав гроші в районі 1000 грн., але позивач відмовилася, оскільки на лікування потрібно було більше коштів. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено і не оспорюється сторонами у справі, що 05.07.2016 року о 12 год. 50 хв. поблизу с. Вільшани, Сосницького району, Чернігівської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Skoda Octavia р. н. СВ0965ВС, під керуванням [PERSON] та транспортного засобу ЗІЛ 5301 р. н. СВ3657АН під керуванням [PERSON]. На момент дорожньо-транспортної пригоди в автомобілі [NUMBER] перебувала позивач [PERSON]. Винним у дорожньо-транспортній пригоди є [PERSON], що також підтверджується повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду ( а. с. 7). Постановою т. в. о. начальника СВ Сосницького відділення поліції Менського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області лейтенантом поліції [PERSON] від 16 листопада 2016 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 42016271170000078 з кримінально правовою кваліфікацією, передбаченою ч.1 ст. 286 КК України закрито у звязку з відсутністю кримінального правопорушення. В обґрунтування постанови зазначено, що проведено експертизу яка вказує на легкі тілесні ушкодження, що не підлягають під кваліфікацію даної статті кримінального кодексу (а.с.9). Копіями фіскальних чеків на суму 6020 грн. 14 коп. підтверджено придбання позивачем лікарських засобів, засобів лікування (а. с. 10-20). Судом не приймаються, як доказ заподіяння майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди квитанція на суму 200 грн. 00 коп. із визначенням платежу благодійний внесок ( а. с. 12), фіскальний чек на суму 53 грн. 00 коп., оскільки він не містить реквізитів оплати за послуги чи ліки (а.с.16) та направлення на УЗД від 19.07.2016 на суму 150 грн., оскільки це ні є документом підтвердження оплати ( а. с. 18). 04.01.2017 року [PERSON] направила до [PERSON] "Страхова Група "ТАС" та Чернігівської філії [PERSON] "Страхова Група "ТАС" заяву про відшкодування шкоди (а.с.25-26). Згідно копії страхового акту № 13739р/2017 від 26.06.2017 року [PERSON] "Страхова Група "ТАС" відмовила у страховій виплаті за договором страхування, поліс серії АЕ № 3944337 від 20.08.2015 року на транспортний засіб "SKODA OKTAVIA" р.н. [NUMBER] (а. с. 55). Згідно повідомлення [PERSON] "Страхова Група "ТАС" від 26.06.2017 року вих. № 4642 згідно складеного водіями обох транспортних засобів Європротоколу потерпілі у даній ДТП відсутні. У АТ "СГ "ТАС" (приватне) прийнято рішення про відмову у страховій виплаті по даному випадку у повному обсязі (а. с. 55 зворот). Медичною документацією [PERSON] підтверджується встановлені діагнози, період лікування і обсяг призначеного лікування ( а. с. 81-94). Згідно висновку експерта № 147 у [PERSON] мають місце тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми струсу головного мозку, забою м'яких тканин лобної ділянки голови, забійної рваної рани правого колінного суглобу, що могли утворитися при взаємодії з тупими предметами відповідно до п. 2.3.Іа, 2.3.2а, 2.3.3.4.6.6 "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень" Наказу МОЗ України № 6 від 17.01.9 "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що потягло за собою короткочасний розлад здоров'я. Тілесні ушкодження, виявлені у [PERSON] могли утворитися в час та за обставин вказаних в постанові. Не виключена можливість утворення даних тілесних ушкоджень при само падінні чи падінні з наданням стороннього прискорення потерпілій з висоти власного зросту на тверду поверхню. У потерпілої [PERSON] наявне захворювання остеохондроз шийного відділу хребта з між хребцевою грижею на рівні С5-С6. Його загострення після причинення тілесних ушкоджень згідно п.4.7 "Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до уваги не приймався. З дослідницької частини вбачається, що із оригіналу історії хвороби № 3268 гр. [PERSON], [INFO], видно, що 05.07.2016 року в 18.45 поступила до хірургічного відділення Менської ЦРЛ зі скаргами на болі в голові та в ділянці правого колінного суглобу. Травму отримала під час ДТП близько 14 години близько с. Вільшани Сосницького району. Об'єктивно: загальний стан задовільний, шкірні покриви блідо-рожеві, в лобній ділянці голови відмічається припухлість та гіперемія, з роту запаху алкоголю немає (а. с. 99-103). Згідно ч. 2, ч.5 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України позивачем не надано належних та допустимих доказів, що шкода завдана здоров'ю позивача внаслідок непереборної сили або умислу потерпілої, з показів свідків допитаних в судовому засіданні та медичної документації [PERSON] дослідженої в судовому засіданні вбачається, що позивач перебувала у транспортному засобі, якій був учасником дорожньо-транспортної пригоди 05.07.2016 року і винним у якій був відповідач [PERSON], отримала тілесні ушкодження і понесла витрати на лікування в сумі 6020 грн. 00 коп.. Згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають з обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обовязкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон № 1961-IV). Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 2231, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Завдання потерпілому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобовязання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обовязком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик. При цьому потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування. З встановлених обставин, досліджених в судовому засіданні доказів, вищенаведених норм вбачається, що позивач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди з відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Страхова група "ТАС". Посилання відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на оформлення дорожньо-транспортної пригоди повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка не передбачає наявність потерпілих і учасником якої позивач не являлася, судом не приймається, як доказ відсутності підстав виконання зобов'язань. Оскільки позивачем вчинялися дії з порушення відносно винного у дорожньо-транспортній пригоді кримінального провадження та складання протоколу про адміністративне правопорушення, але дані дії не були виконані з підстав, що не залежали від потерпілої і не звільняє відповідачів від цивільної відповідальності. З наданих суду доказів вбачається, що позивачем понесена майнова шкода на суму 6020 грн. 00 коп., яка відповідно до положень ст. ст. 999, 1187 ЦК України, ст. ст. 6, 9, 2231, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" підлягає стягненню в судовому порядку з [PERSON] "СГ "ТАС", оскільки зазначений відповідач відмовив у виплаті страхового відшкодування у добровільному порядку. Не повідомлення учасниками дорожньо-транспортної пригоди про особу, яка потерпіли внаслідок цієї події, оформлення факту дорожньо-транспортної пригоди не у встановленому порядку, не звільняє відповідачів від обов'язку відшкодування, як майнової та і моральної шкоди. Враховуючи характер правопорушення внаслідок якого позивач зазнала моральні страждання, які полягають у фізичному болю та стражданнях у зв'язку з ушкодження здоров'я, глибини фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілої внаслідок ушкодження здоров'я, ступеня вини [PERSON], тривалості часу лікування і відношення [PERSON] до стану здоров'я [PERSON], а також враховуючи вимоги розумності і справедливості, суд визнає розмір моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (05.07.2016 року) в сумі 8000 грн.. Відповідно до ст. 23 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Згідно ст. 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" відшкодовується потерпілому фізичній особі, який зазнав ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. З урахуванням встановленого розміру майнової шкоди в сумі 6020 грн. 00 коп. і обґрунтування позивачем вимог відшкодування моральної шкоди внаслідок ушкодження здоров'я, суд відповідно до ст. ст. 23, 26-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" стягує з відповідача [PERSON] акціонерного товариства "Страхова група "ТАС" на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди 301 грн. 00 коп. ( 6020 грн.*5%/100=301 грн. 00 коп.) Згідно положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 7699 грн. 00 коп. ( 8000 грн. 301 грн.=7699 грн.). Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені і документально підтверджені (квитанція а. с. 115) судові витрати витрати на правову допомогу, пропорційно до задоволеної частини позову в сумі 940 грн. 00 коп. з [PERSON] "Страхова Група "ТАС" та 390 грн. 00 коп. з [PERSON] У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідачів підлягає стягненню судовий збір на спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір 1600 грн. 00 коп. з ПРАТ "Страхова Група "ТАС" та 640 грн. 00 коп. з [PERSON]

Outcome: partial