Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулася до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини, яка проживає з позивачем та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідач - батько дитини, ухиляється від її утримання, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Позивач [PERSON] в судовому засідання подала заяву, в якій уточнила вимоги позову та просила стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Окрім того, позивач просила стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу. Позивач та її представник в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти задоволення уточнених позовних вимог в розміру ? частки його заробітку на дитину щомісячно, однак просив врахувати, що на його утриманні перебуває батько - інвалід першої групи, за яким він здійснює догляд. Також вказав, що мати дитини використала кошти державної допомоги при народженні дитини не за цільовим призначенням. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, згідно наступних підстав. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30.11.2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. Від даного шлюбу у подружжя є малолітня дочка - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], яка проживає разом із матір'ю за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Департаменту освіти та науки Хмельницької міської ради від 18.05.2017 року вих. № 317, [PERSON] дійсно працює в Департаменті освіти та науки Хмельницької міської ради на посаді прибиральниці з 23.12.2014 року, і її загальна сума доходу становить за період з 01.04.2017 року по 30.04.2017 року 3374,40 грн. Як вбачається із довідки, виданої ДПІ у м. Хмельницькому від 20.07.2017 року вих. № 7871 [PERSON] працює в Хмельницькому обласному центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф та в період з 01.10.2016 року по 31.03.2017 року його загальна сума доходу становила 21 701,85 грн. А відповідно до довідки про доходи від 25.07.2017 року вих. № 113, [PERSON] працює на посаді санітара в Хмельницькому обласному центрі екстреної медичної допомоги та медицини катастроф і його загальна сума доходу за період з 01.12.2016 року по 31.05.2017 року становить 24 572,48 грн. Окрім того, відповідач посилається на те, що на утриманні відповідача перебуває батько - інвалід 1-ї групи та долучив до матеріалів справи копію довідки до акту огляду медико-соціальною комісією серія АВ 0940465 про те, що [PERSON], [INFO] безтерміново встановлено першу групу інвалідності. Однак, доказів перебування на утриманні відповідача його батька суду не надано. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У п. 17 постанови Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З врахуванням обставин справи, положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини пов'язані зі сплатою аліментів, обов'язку відповідача утримувати малолітню дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст. 180-183 СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не меншому ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 червня 2017 року і до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON], [INFO], зобов'язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. При цьому, суд враховує те, що обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, враховуючи ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», а також з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При призначенні аліментів також враховується стан здоров'я, матеріальне, сімейне становище відповідача та позивача. При цьому, посилання відповідача на те що в нього на утриманні є батько, і що він здійснює за ним догляд, і несе відповідні витрати, суд відхиляє, оскільки доказів його утримання суду не надано. До того ж, останній може отримувати допомогу у держави, у передбачених законом випадках. А цільове використання коштів на дитину перевіряє орган опіки та піклування. Окрім того, при вирішенні вимог в частині стягнення витрат на оплату правової допомоги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з ч.1, п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відповідно до договору про надання правової допомоги № 7 при судовому розгляді даної справи укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON], визначено обсяг юридичних послуг, що надаються адвокатом і згідно яких адвокат взяв на себе зобов'язання надавати такі послуги, що передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дані обставини підтверджуються матеріалами справи. Так, позивачем були понесені витрати, пов'язані з розглядом даної судової справи - витрати на правову допомогу в сумі 1539,92 грн., які підтверджується копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 7 від 12.07.2017 р. та в сумі 600 грн. (копія квитанції до прибуткового касового ордеру № 17 від 06.09.2017 р) З журналів судового засідання та звітів № 1 про виконання договору № 7 від 21.04.2017 року та № 3 від 06.09.2017 року, вбачається, що представник позивача приймав участь безпосередньо у судовому засіданні протягом 1 години 09 хвилин. Крім того, згідно з наданим в судовому засіданні представником позивача звіту № 3 від 06.06.2017 року - час витрачений на надання правової допомоги складає 3 години (1 год. підготовка та надсилання адвокатських запитів - вартість послуги 350 грн., 2 год. - формування проекту позовної заяви - вартість послуги 500 грн.) та фактичні витрати (послуги по відправленню запиту - 20,92 грн., формування додатків та виготовлення копій - 69 грн.), що є достатньою для опрацювання таких матеріалів, а тому має бути компенсовано у відповідності до приписів цивільного процесуального законодавства, що не перевищує граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, передбачених Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах"(1624 грн.* 0,4 * 4 год 9 хв.). Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved