Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

01.07.2021р. до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя (а.с.№3-7). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 06.07.2021р. відкрито провадження по справі, розгляд призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В обґрунтування позовних вимог, позивачка в позовній заяві посилалася на те, що вона з 05.09.1969р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 28.09.1989р. за договором купівлі-продажу подружжям був придбаний житловий будинок з прибудовою, огорожею, мостінням, розташований за адресою: [ADDRESS] , однак покупцем в договорі зазначений відповідач. Під час шлюбу сторони в домоволодінні здійснили добудову приміщень 1 поверху, а також добудовано 2-й поверх та споруди. Вказані переобладнання та добудови було введено в експлуатацію рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.11.2010р. № 4105 та замість дубліката договору купівлі-продажу від 03.03.1990р. відповідачу видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. 17.06.1998р. відповідачу на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 21.05.1998р. № 895 був виданий Державний акт про право приватної власності на землю серії ДП Д* №010518 69122030, згідно якого передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0545га, розташовану на території [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Позивачка бажає розпорядитися належним їй на праві спільної сумісної власності майном, але відповідач не визнає її право на Ѕ частину домоволодіння та земельної ділянки. Просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з будівлями та спорудами та на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,0545га, кадастрой номер № 1210100000:03:185:0052, що розташована за адресою: [ADDRESS] . 06.12.2021р. в заяві до суду позивачка та її представник - адвокат Іванова О.М. (діє на підставі довіреності від 01.07.2021р. - а.с.№40), позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили задовольнити та розглянути справу за їх відсутності (а.с.№45). 06.12.2021р. відповідач в заяві до суду 06.12.2021р. просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодаства. Підтвердив, що домоволодіння було придбано під час шлюбу з позивачкою, а пізніше було оформлено право власності на земельну ділянку. І договір купівлі-продажу, і державний акт про право власності на земелю були формально оформлені на ім,я відповідача, хоча майно було придбано в період шлюбу. Просив ухвалити рішення в судовому засіданні за його відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с.№50). Враховуючи надані сторонами заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст. 223, ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи в судовому засіданні 06.12.2021р. проводився без фіксації процесу технічними засобами. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши оцінку доказам у справі за принципами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з положеннями законодавчих актів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч.1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1. ст.13 ЦПК України). Оскільки спірне майно було придбане подружжям до 01.01.2004р. (до набрання законної сили Сімейним Кодексом України), порядок набуття спільного майна та його правовий режим визначаються КпШС України (Закон України № 2006-VII, Кодекс втратив чинність з 01.01.2004р.). Поділ спільного майна подружжя буде відбуватися згідно положень Сімейного Кодексу України (Закон України № 2947-III з урахуванням внесених змін та доповнень на день розгляду справи). Відповідно до ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Саттею 24 КпШС України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 05.09.1969р., який зареєстрований у Будинку Щастя м. Дніпропетровська від 05.09.1969р., актовий запис № 2444, що пдтверджується копією свідоцтвя про реєстрацію шлюбу (а.с.№10). 28.09.1989р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу, посвідчений заступником старшого державного нотаріуса Першої ДДНК Устиновою Т.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1-30-1-1030. Предметом договору був житловий будинок зі спорудами, огородженням № 1-4, мостінням І, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією дублікату договору купвлі-продажу від 03.03.1990р., який зареєстрований в КП «ДМБТІ» 10.03.1990р. (а.с.№11-12). Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 22.11.2010р. № 4105 замість дубліката договору купівлі-продажу від 03.03.1990р. [PERSON] 09.12.2010р. було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно: домоволодіння, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке згідно опису об`єкта складається з: житловий будинок літ.А-1, А'-1, А"-1, А"'-1, житловою площею 88,4 кв.м., загальною площею 240,2 кв.м., ганок з навісом літ.а, душ літ.Г, погріб з шийкою літ.Д. 17.06.1998р. [PERSON] на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Ради народних депутатів від 21.05.1998р. № 895 був виданий Державний акт про право приватної власності на землю серії ДП Д* №010518 69122030, згідно якого передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0545га, розташовану на території [ADDRESS] для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Акт зареєстрований в Книзі записів державних актів про право приватної власності на землю, за № 010518 від 17.06.1998р (а.с.№24). Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 1547895606 від 01.02.2019р., земельній ділянці площею 0,0545га присвоєно кадастровий номер 1210100000:03:185:0052, номер запису про право власності 30110391 (а.с.№25). Оскільки домовлодіння [ADDRESS] було придбане під час шлюбу сторін, та відповідачем не заперечується цей факт, то в силу положень ст. 22 КпШС України, домовлодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя і частки подружжя в цьому домоволодінні є рівними та дорівнюють Ѕ частину. Отже, за позивачкою слід визнати право власності на Ѕ частину домоволодіння з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 30 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин, 22.06.1993р.) при переході права власності на будівлю і споруди разом з цими об`єктами переходить і право власності на земельну ділянку без зміни її цільового призначення. Таким чином, у разі будівництва подружжям на земельній ділянці будівель і споруд право власності на земельну ділянку відповідно виникає й в учасників спільної власності на ці будівлі та споруди. Аналогічне право в учасників спільної власності на будівлі і споруди виникає при приватизації земельних ділянок, на яких останні знаходяться (аналогічне зазначено в постанові Верховного Суду України від 11.06.2012р. у справі № 6-66-ц11). Відповідно до редакції ст. 120 ЗК України (чинній на момент розгляду справи) у разі набуття окремої частки у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва, що перебував у приватній власності її попереднього власника, право власності на земельну ділянку, на якій розміщений такий об`єкт, одночасно переходить до набувача пропорційно до його частки у праві спільної власності на такий об`єкт, крім випадку, коли попередньому власнику належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі. Якщо попередньому власнику у праві спільної власності на об`єкт нерухомого майна (жилий будинок (крім багатоквартирного), іншу будівлю або споруду), об`єкт незавершеного будівництва належала частка у праві спільної власності на земельну ділянку в іншому розмірі, право власності переходить у такому розмірі. Оскільки домоволодіння [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя, та цим рішенням суду за позивачкою визнано право власності на Ѕ частину домоволодіння, з урахуванням приписів ст. 30 ЗК України (в редакції 22.06.1993р.) та ст. 120 ЗК України (чинній на момент розгляду справи), суд вважає необхідним визнати за позивачкою право власності на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки відповідачем визнані позовні вимоги, при ухваленні рішення судом застосовуються положення ч. 1 ст. 82 ЦПК Україниви. Підводячи підсумок викладеному, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. В порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на Ѕ частину домоволодіння з будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,0545га, кадастровий номер № 1210100000:03:185:0052, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141 ЦПК України, з урахуванням того, що позивачка та її представник не наполягали на стягненні судового збору з відповідача на користь позивачки, судові витрати у справі покладаються на позивачку. На підставі викладеного,

Outcome: approved