Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-09 00:00:00

08 квітня 2020 року заступниця керівника Миколаївської місцевої прокуратури №1 звернулася до суду в інтересах держави в особі Головного управління Держгеокадастру у Миколаївській області з позовною заявою, предметом якої є: визнання недійним державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим №4825183200:01:000:0592 серії ЯК №816868 від 03.01.2012р., виданого на ім`я [PERSON] та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку у власність держави (а.с. 2-13). Позовні вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] , будучи власником земельної ділянки площею 9 га, на підставі мирових угод, укладених під час розгляду цивільної справи за позовами [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів за договорами позики, відчужив останнім по 0,5 га належної йому земельної ділянки з цільовим призначенням для ведення фермерського господарства. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року, визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської райдержадміністрації від 21 березня 2005 року №67, від 24 грудня 2008 року №574 та від 04 лютого 2009 року №58, визнано недійсним державний акт серії ЯЗ номер 248577, виданий [PERSON] на право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 4825183200:01:000:0001 площею 9 га, а постановою апеляційного суду Миколаївської області від 25 квітня 2018 року скасовано ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 28 грудня 2009 року про затвердження мирової угоди у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. [INFO] [PERSON] помер, а спадкоємцем останнього є його син [PERSON] 15 вересня 2011 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області ухвалено рішення, яким, зокрема, за [PERSON] визнано право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2011 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким [PERSON] відмовлено в задоволенні позову в частині вимог про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку. Оскільки протягом 2011-2020 років рішення суду про визнання за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку було чинним, у 2012 році він отримав державний акт на землю. Посилаючись на те, що рішеннями судів встановлено незаконність розпорядження Очаківської райдержадміністрації від 04 лютого 2009 року №58, прокурор просить визнати недійсним виданий на ім`я [PERSON] державний акт серії ЯК №816868 від 03.01.2012р. та зобов`язати останнього повернути спірну земельну ділянку державі. В судовому засіданні прокурор позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила, що після скасування в судовому порядку розпорядження Очаківської РДА та відмови [PERSON] в позові про визнання за ним права власності на земельну ділянку, відсутні підстави вважати, що він має права власника щодо спірної земельної ділянки, а тому і державний акт, який посвідчує це право, має бути визнаний недійсним. Представник третьої особи в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Скориставшись правом надати пояснення, Головне управління Держгеокадастру у Миколаївській області зазначило, що спірна земельна ділянка належить до земель водного та природно-заповідного фонду і природоохоронного призначення, тоді як Головне управління розпоряджається землями сільськогосподарського призначення. У зв`язку з викладеним Головне управління заперечувало проти визначення його в якості позивача у даній справі та просило розглянути спір без участі його представника (а.с. 106-107). Заслухавши пояснення прокурора та представника третьої особи, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносин. Судом встановлено, і сторони не заперечують, що 09 лютого 2009 року [PERSON] на підставі розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року видано державний акт серії ЯЗ №248577 на земельну ділянку площею 9 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0001 в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області для ведення фермерського господарства (а.с. 33). З матеріалів справи вбачається, що рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року у справі №483/1107/15-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 жовтня 2017 року, цивільний позов Очаківського міжрайонного прокурора до Очаківської районної державної адміністрації, [PERSON] та [PERSON] про визнання незаконними та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та зобов`язання повернути їх у власність держави задоволено частково визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року, визнано недійсним виданий [PERSON] державний акт серії ЯЗ №248577 на право власності на земельну ділянку площею 9 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0001 в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області для ведення фермерського господарства (а.с. 14-32) Судами встановлено, що на підставі розпорядження голови Очаківської районної державної адміністрації № 67 від 21 березня 2005 року зі змінами, внесеними розпорядженням № 412 від 05 грудня 2005 року, голові фермерського господарства «Ларіч» [PERSON] було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо виготовлення державного акту на право власності на земельну ділянку загальною площею 9 га із земель державної власності в постійне користування для ведення фермерського господарства в межах території Покровської сільської ради. Рішенням господарського суду Миколаївської області від 25 листопада 2008 року задоволено позов фермерського господарства «Ларіч» до Очаківської районної державної адміністрації та зобов`язано відповідача прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 9 га у приватну власність відповідачеві [PERSON] та видати державний акт на вказану земельну ділянку. На виконання вказаного рішення суду 24 грудня 2008 року Очаківською районною державною адміністрацією винесено розпорядження №574 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність громадянину України [PERSON] (голові фермерського господарства «Ларіч») для ведення фермерського господарства із земель, які знаходяться в постійному користуванні фермерського господарства «Ларіч» в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області», яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 9 га у власність відповідачеві [PERSON] .. Розпорядженням Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року затверджено технічну документацію із землеустрою на ім`я [PERSON] та передано у власність зазначену земельну ділянку. На підставі вказаного розпорядження [PERSON] 09 лютого 2009 року отримав державний акт серії ЯЗ № 248577 на право власності на земельну ділянку площею 9 га за цільовим призначенням для ведення фермерського господарства, що розташована в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області. Судами також встановлено, що надана у приватну власність [PERSON] земельна ділянка площею 9 га розташована поблизу озер Чірніно та Черепашіно, на відстані 70 м від урізу води озер. Також зазначена земельна ділянка розташована на відстані 620 м від урізу води Чорного моря, тобто одночасно входить в законодавчо визначені межі прибережних захисних смуг озер та Чорного моря. У подальшому зазначену земельну ділянку [PERSON] було поділено на три окремі ділянки площами 8 га, 0,5 га та 0,5 га відповідно, при цьому дві останні передано у приватну власність іншим особам. З долучених до матеріалів справи доказів слідує, що 03 грудня 2009 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області постановлено ухвалу, якою затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , на підставі якої до останнього переходить право власності на земельну ділянку площею 0, 5 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ № 248577, виданого 09 лютого 2009 року Очаківською районною державною адміністрацією та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності за №010902100286 (а.с. 32). З дослідженої судом довідки №01-17 від 23 вересня 2010 року, виданої відділом Держкомзему, слідує, що належним [PERSON] земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери: ділянці площею 8 га - 4825183200:01:000:0591, земельній ділянці площею 0, 5 га - 4825183200:01:000:0592 і ще одній земельній ділянці площею 0, 5 га - 4825183200:01:000:0593 (а.с. 38- зворотній бік). Судом також встановлено, що 28 вересня 2010 року на підставі того ж розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року [PERSON] видано державний акт серії ЯГ №856277 на земельну ділянку площею 0,5 га з кадастровим номером 4825183200:01:000:0592 для ведення фермерського господарства (а.с. 40). З матеріалів справи вбачається, що постановою апеляційного суду Миколаївської області від 23\~серпня 2018\~року ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області про затвердження мирової угоди скасовано, справу передано до суду першої інстанції для продовження розгляду в іншому складі суду (а.с. 46). 16 квітня 2019 року Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області постановив ухвалу, якою позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів залишив без розгляду (а.с. 49). Судом також встановлено, що [PERSON] помер [INFO] а його спадкоємцем є син [PERSON] .. Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 вересня 2011 року задоволено позов [PERSON] про визнання за ним права власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті батька (а.с. 55). На підставі зазначеного рішення суду відповідач [PERSON] отримав державний акт на земельну ділянку (а.с. 44) Постановою Миколаївського апеляційного суду від 19 лютого 2020 року рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області в частині визнання за відповідачем в порядку спадкування за законом права власності на спірну земельну ділянку скасовано та прийнято рішення про відмову в позові в цій частині вимог (а.с. 51-54). Вирішуючи цивільно-правовий спір, суд виходить з такого. Статтею 84 Земельного кодексу України встановлено заборону передавати у приватну власність землі державної та комунальної власності водного фонду. Прибережна захисна смуга може використовуватися лише відповідно до її цільового призначення з урахуванням законодавчих обмежень щодо ведення господарської діяльності, а землі, на яких розташована прибережна смуга, не підлягають відчуженню. Фактичний розмір і межі прибережної захисної смуги визначені нормами закону, а проект землеустрою щодо встановлення прибережної захисної смуги є лише документом, який містить графічні матеріали та відомості про обчислену площу в розмірі й межах, встановлених законодавством. Відсутність такого проекту та не визначення відповідними органами державної влади на території межі прибережної захисної смуги в натурі не може трактуватися як відсутність самої прибережної захисної смуги та правомірність передачі у приватну власність ділянки, розташованої у нормативно визначеній смузі від урізу води. Судовими рішеннями у цивільній справі №483/1107/15-ц встановлено, що спірна земельна ділянка належить до земель водного фонду та передана у власність [PERSON] з порушенням вищевикладених вимог закону. У зв`язку із цим рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 19 травня 2017 року визнано незаконним та скасовано розпорядження Очаківської районної державної адміністрації №58 від 04 лютого 2009 року про затвердження технічної документації із землеустрою на ім`я [PERSON] , на підставі якого останньому було видано державний акт на право власності на земельну ділянку площею 9 га в межах території Покровської сільської ради Очаківського району Миколаївської області (а.с. 33). З матеріалів справи вбачається, що державний акт на земельну ділянку на ім`я відповідача був виданий на підставі рішення суду про визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом. Вказане рішення було скасоване апеляційним судом, що свідчить про відсутність законної підстави бути власником спірної ділянки (а.с. 44, 51-54). Отже, у зв`язку з відмовою в судовому порядку відповідачу у визнанні за ним права власності на земельну ділянку, підлягає визнанню недійсним і документ, який посвідчує його право власника. Такий висновок суду узгоджується з роз`ясненнями, наданими у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, відповідно до яких свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв`язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК визнає незаконним і скасовує такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Вирішуючи спір в частині зобов`язання повернути земельну ділянку у власність держави, суд виходить з такого. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у пункті 71 постанови від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц, у пункті 96 постанови від 04 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц виклала висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, згідно з яким зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням статті 59\~ЗК України має розглядатися як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади.\~ У такому разі позовна вимога зобов`язати повернути земельну ділянку має розглядатися як негаторний позов, який може бути заявлений упродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду. Зважаючи на належність земельної ділянки до земель водного фонду, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову в частині зобов`язання [PERSON] повернути земельну ділянку у відповідності до вимог ст. 391 ЦК України. Оскільки рішення суду про визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку, на підставі якого відповідачу був виданий державний акт, скасовано судом апеляційної інстанції, такий державний акт підлягає визнанню недійсним. Розподіляючи судові витрати, суд звертає увагу на те, що прокурором сплачено 4204 грн 00 коп. (а.с. 1) в рахунок судового збору за звернення до суду із цим позовом, а також 1 051 грн 00 коп. (а.с. 64) в рахунок судового збору за подання заяви про забезпечення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог,\~а тому\~з відповідача\~на користь\~прокуратури Миколаївської\~області слід\~стягнути судові\~витрати у\~розмірі 5\~255 грн 00 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved