overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

11.12.2015 року ТзОВ «Мікрокредит» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6301 грн. 34 коп. В обґрунтування позову вказують, що 04.04.2014 року між ТзОВ «Мікрокредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 13538 за яким вона отримала кредит у розмірі 2000 грн. і зобов"язалася повернути його у строк до 04.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування 174.00 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,48 % на добу. Розмір платежу згідно договору становить 361 грн. 12 коп. на тиждень. [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 26.11.2015 року складає 6301 грн. 34 коп. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином. Рекомендований лист повернено суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 04.04.2014 року між ТзОВ «Мікрокредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 13538 за яким остання отримала кошти у розмірі 2000 грн., при цьому зобов"язалася повернути їх у строк до 04.04.2015 року, зі сплатою процентів за користування 174.00 % річних від суми кредиту, у розрахунку 0,48 % на добу. Розмір платежу згідно договору становить 361 грн. 12 коп. на тиждень. [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 26.11.2015 року складає 6301 грн. 34 коп., в тому числі: тіло кредиту - 1754 грн. 22 коп.; проценти за користування кредитом за період з 04.04.2014 р. по 04.04.2015 р. 1393 грн. 22 коп.; проценти за користування кредитом за період з 05.04.2015 р. по 26.11.2015 р. 1987 грн. 18 коп.; сума пені 1166 грн. 72 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання. Згідно ст. 611 даної норми права у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того , даним кредитним договором обумовлено, що у разі порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним відповідачка зобовязана сплачувати кредитору пеню у розмірі, що не повинен перевищувати 50 % процентів суми процентів за користування кредитом. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідачки . Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

11.12.2018 р [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14 лютого 2011 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 23, так як сімейне життя не склалось через різні погляди на життя, на відносини між чоловіком та жінкою, вона втратила до відповідача почуття любові. З травня 2016 року вони припинили спільне проживання, шлюбних відносин не підтримують. Просить позов задовольнити та шлюб розірвати. В підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить розірвати тшлюб. Відповідач [PERSON]позовні вимоги визнав, про що подав письмову заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснив сторонам наслідки відповідних процесуальних дій . Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб, тому визнання позову відповідачем слід прийняти та задовольнити позов. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закорну України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при поданні позову сплатила 704 грн 80 коп мсудового збору. А тому їй слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

11.12.2018 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 14.11.2017 року уклала шлюб з відповідачем, в шлюбі дітей у них немає. За час спільного проживання вони не змогли створити міцної та дружної сім'ї, оскільки виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя, відповідач зловживав спиртним, інтересами сім"ї не цікавився. Намагання зберегти сім'ю не дало позитивного результату, з серпня 2018 року вони припинили спільне проживання, а тому вона прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо. В звязку з наведеним, просить суд постановити рішення, яким розірвати їхній шлюб, залишивши їй дошлюбне прізвище та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та пояснила, що відповідач для реєстрації розірвання шлюбу в органи РАЦСУ наміру з"являтись не висловлював, а тому змушена була звернутись до суду з даним позовом. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] щодо розірвання шлюбу не заперечили, вказали, що пропозиції від оповідачки щодо розірвання шлюбу в органах РАЦСу не надходило, а тому заперечують в позові щодо стягнення судових витрат. Наслідки визнання позову відповідачу в частині розірвання шлюбу розяснені і зрозумілі. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, оскільки спільне проживання сторонами припинено з серпня 2018 року, дітей у подружжя немає, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого їхній шлюб слід розірвати, змінивши після розірвання шлюбу прізвище позивачки на дошлюбне. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Так, у своїй позовній заяві позивач просить стягнути на її користь витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 704,80 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. Відповідач позову в зазначеній частині не визнає, оскільки вказує, що позивач не пропонувала йому звернутись до органів РАЦСу для розірвання шлюбу. Позивач вказані доводи заперечує. Проте, жодні доводи сторін щодо явки до органів РАЦСу не підтверджені належними та допустимими доказами. При таких обставинах, суд, на підставі вимог ст. 141 ЦПК України та враховуючи, що вимоги позивача відповідачем задоволені після предявлення позову, вважає, що судові витрати повязані з розглядом зазначеної справи сторони повинні понести в рівних частках, а відтак, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає половина понесених судових витрат в сумі 602,40 грн. (704,80 грн. + 500 грн. =1204,80 грн. / 2 = 602,40 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-11 00:00:00

11.12.2019р. [PERSON] звернулася з вищеназваним позовом , мотивуючи його тим, що відповідач є її батьком, а вона на даний час навчається і потребує матеріальної допомоги. В зв'язку з цим позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1\\4 частки всіх видів доходу (заробітку) відповідача щомісячно, починаючи з часу подачі позову до суду і до закінчення навчання. В суд сторони не з'явились, подали до суду заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка - позовні вимоги підтримує, а відповідач - визнає повністю. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З копії свідоцтва про народження вбачається, що батьком позивачки [PERSON], яка народилась 28.11.2000 року та, відповідно 28.11.2018 року досягла повноліття, є відповідач - [PERSON] (а.с.9). З довідки Національного університету водного господарства та природокористування від 02.12.2018р. за № 554 вбачається, що позивачка на даний час навчається на денній формі навчання у вказаному ВУЗі на 2 курсі, на платній формі навчання, стипендію не отримує, і час її навчання у вказаному університеті закінчується 30.06.2021 року (а.с.11). Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобов'язанні утримувати до досягнення двадцяти трьох років своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Вказане право на утримання припиняється у разі припинення навчання. З вищевказаних документів вбачається, що [PERSON] на даний час навчається на денному відділенні ВУЗу, на повному державному утриманні не перебуває, несе витрати на оплату навчання, проживання в гуртожитку, оплату проїзду. 2 Крім того, вона як дівчина у молодому віці має загальновідомі щоденні потреби в їжі, одязі, фізичному та духовному розвитку, які теж вимагають значних витрат. І тому, на думку суду, вона, будучи повнолітньою і продовжуючи навчання у ВУЗі, потребує матеріальної допомоги. Судоми встановлено, що відповідач повністю визнав позовні вимоги, а тому, з вказаного вбачається, що він має матеріальну спроможність надавати утримання дорослій доньці, яка потребує його допомоги. З врахуванням викладеного, а також положень ст. 206 ЦПК України відповідно до яких у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для цього законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, суд позовні вимоги задовольняє повністю. . Оскільки відповідач по початку розгляду справи по суті визнав позовні вимоги повністю, а позивачка при подачі позову до суду відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" була звільнена від сплати судового збору, тому суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-16 00:00:00

11.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб зареєстрований 27.11.2000 року у Андріївській селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 41. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сім`я існує формально, сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 27.11.2000 року у Андріївській селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 41 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають двох дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 8-9). Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-09 00:00:00

11.12.2019 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 30117,67 грн. Позов обґрунтовує тим, що 25.02.2014 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 9447,95 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у неї виникла заборгованість станом на 13.11.2019 року у розмірі 30117,67 грн., з яких 8766,68 грн. - заборгованість за кредитом ; 9018,22 грн.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 12332,77 - заборгованість за пенею; 0,00 грн.- заборгованість за комісією. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак вона її не погасила. 02.01.2020 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла відповідь на запит про місце проживання ( перебування) та реєстрації відповідача. 02.01.2020 року відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) в судове засідання сторін. Крім того, відповідачу у справі було надано п`ятнадцятиденний строк, який обчислюється з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подачі відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що [PERSON] у встановлений законом строк відзиву до суду не подано, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи із наступного. Сторони 25.02.2014 року уклали кредитний договір б/н., згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 9447,95 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач була ознайомлена з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснювала. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 30117,67 гривень. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов`язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 гривень в користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

11 березня 2014 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області суду надійшла заява комунальної лікувально-профілактичної установи міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя про примусову госпіталізацію до психіатричної лікарні [PERSON], [INFO], у якого виявлено ознаки, що свідчать про необхідність його примусової госпіталізації до психіатричної лікарні з посиланням на те, що він перебуває на обліку у психіатра з 1980 року з приводу шизофренії. Є інвалідом ІІ групи безстроково. Раніше перебував на примусовому лікуванні. Неодноразово лікувався стаціонарно. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 04.04.1988 року визнаний недієздатним, опікуна на даний момент не має. Тому просить госпіталізувати хворого до психіатричної лікарні. Представник міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя Ларіонова Л.В., що діє на підставі довіреності, підтримала доводи заяви. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважає, що хворого необхідно примусово госпіталізувати до психіатричної лікарні, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно акту комісійного огляду № 111 від 07 березня 2014 року лікарів-психіатрів міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя у [PERSON] виявляються ознаки психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної безперервної, в зв'язку з чим він не може дати усвідомлену згоду на лікування в умовах психіатричної лікарні і при ненаданні йому такої медичної допомоги може становити реальну небезпеку як для себе, так і для оточуючих і тому він підлягає примусовій госпіталізації до психіатричної лікарні. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON], [INFO] та задоволення заяви міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя. На підставі ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

11 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути аліменти на її утримання, оскільки має на утриманні дитину - сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, у зв'язку з чим не працює, власного заробітку не має. Сторони шлюбні стосунки не підтримують. Відповідач на утримання її та дитини матеріальної допомоги не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Відповідач працює в ТОВ "SST" та має постійний заробіток, тому позивач просить стягнути з нього на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно, в зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Сторони з 10 вересня 2013 року перебувають в шлюбі, який зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис за № 383 (а.с.2). Під час шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO], батьком якої зазначений відповідач (а.с.3). Дитина проживає разом із позивачем, перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Грейгівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області від 10 лютого 2014 року (а.с.5). Згідно витягу з наказу №13-к від 23 січня 2014 року позивачу [PERSON] надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 27 січня 2014 року по 23 листопада 2016 року (а.с.6). Як встановлюють ч.2, ч.4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. У відповідності до ч.1 ст.80 СК аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1 ст.79 СК аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Враховуючи матеріальне становище позивача та платника аліментів, суд доходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дати звернення з позовом до суду до досягнення дитиною трьох років, в зв'язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved