Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

Позивач у позовній заяві просить стягнути із [PERSON] (-далі відповідача) на користь ПАТ КБ "Приват Банк" ( далі-банк або позивач) заборгованість на загальну суму 26290,74 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 1218 грн., посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 16.08.2007 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином свої зобовязання за договором не виконала та станом на 30.09.2015 року має заборгованість в сумі 26290,74 грн., яка складається з 4997,53 грн. заборгованість за кредитом, 15279,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4285,62 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1228,13 грн. - штраф (процентна складова).\~ Сторони в судове засідання не з"явилися, представник позивача в позовній заяві зазначив, що позовні вимоги свого довірителя підтримує та просить суд справу розглянути у його відсутності.\~ Відповідач подала до суду заперечення в якому просить суд відмовити у позовній заяві про стягнення коштів так як існує строк позовної давності, який пройшов ще 16.06.2013 року від останнього платежу та просить справу розглянути у її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Між сторонами склалися цивільні правовідносини, урегульовані ст.ст. 526, 530, 1050, 1054 ЦК України у відповідності до вимог яких за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки за кредитним договором. Встановлено, що 16.08.2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином свої зобовязання за договором не виконала та станом на 30.09.2015 року має заборгованість в сумі 26290,74 грн. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, яка в силу ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. За приписами\~\~ ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. З розрахунку заборгованості за договором від 30.09.2015 року вбачається, що після 16.06.2010 року щомісячні платежі, спрямовані на погашення кредитної заборгованості, відповідачем\~\~ не вносились, отже позовна давність має обчислюватись з 16.06.2010 року. Позов про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором позивачем пред'явлено\~\~ 04.11.2015 року, тобто з пропущенням строку звернення до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідач до винесення рішення судом\~\~подала до суду заперечення про застосування\~\~ позовної давності, що є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, оскільки при зверненні позивачем до суду з вимогою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором було пропущено позовну давність, встановлену ст. 257 ЦК України.

Outcome: dismissed