Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

Позивачка звернулась в суд з зазначеним позовом до відповідача. На обгрунтування своїх вимог вказала, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 10.09.2011 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею і перебуває на її утриманні. Через відсутність взаєморозуміння сімейне життя між сторонами не склалося і вони припинили спільне проживання. Відповідач у добровільному порядку кошти на утримання їх спільного сина та на її утримання не надає. У зв'язку з цим позивачка просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на утримання сина - [PERSON], [INFO], та аліменти на її утримання у розмірі 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. В судовому засіданні позивачка підтримала свої вимоги і пояснила, що відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, проте коштів на утримання дитини та на її утримання не надає, чим ставить її та неповнолітню дитину у вкрай скрутне матеріальне становище, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку і позбавлена можливості працювати. Відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю, а в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнав, посилаючись на фінансову неспроможність надавати такі кошти. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнав повністю. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та законних інтересів інших осіб, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем немає. Тому суд позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнає такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В частині стягнення аліментів на утримання позивачки суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.09.2011 року, проте, на даний час проживають окремо. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку і у зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату сукупний розмір якої за період з травня по жовтень 2014 року включно становить 20188, 53 грн. У судовому засіданні відповідач надав суду довідку ПАТ "Коменрційний банк "Приватбанк" від 13.11.2014 року №1914845 згідно якої він має заборгованість за кредитним договором у сумі 4787,04 грн. Відповідач також пояснив, що у зимовий період його заробітна плата є істотно меншою ніж зазначено у довідці з місця роботи і становить близько 1500 гривень. Доказів на підтвердження цього відповідач не надав. Відповідачем не надано також доказів про наявність на його утриманні інших непрацездатних осіб чи про наявність інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати позивачці матеріальну допомогу до досягнення дитиною трирічного віку та визнає позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання позивачки такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved