Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

У серпні 2020 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] , за участю третіх осіб: [PERSON] та [PERSON] в особі законного представника [PERSON] , про визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позовна заява мотивована тим, що позивачі є власниками житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстровані позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] , а таокж треті особи - [PERSON] та малолітній [PERSON] . Відповідач, який являється племінником позивача [PERSON] , не проживає та ніколи не проживав за адресою спірного житла з моменту своєї реєстрації у 2012 році. На даний час його місце проживання невідоме. Факт непроживання підтверджується нотаріально посвідченою заявою, яка підписана позивачем та трьома сусідами. Реєстрації відповідача у будинку позбавляє позивачів, як власників, можливості здійснювати право користування та розпорядження майном у повному обсязі. Крім того, позивачі змушені нести витрати щодо сплати комунальних послуг з розрахунку на всіх зареєстрованих у спірному будинку осіб, включаючи і відповідача. Враховуючи той факт, що відповідач не є членом сім"ї позивачів, він не має жодних підстав користуватися спірним житлом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 12.10.2020 року відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. У судове засідання позивачі не прибули, подали до суду заяву про розгляд справи у їхню відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, справу просили розглядати на підставі наявних доказів. Відповідач також не прибув у судове засідання, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації проживання та шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України, однак про причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав, тому суд ухвалив розглядати справу у його відсутність на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Треті особи також у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду спраи повідомлені належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Конституція України у ст. 47 закріплює, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України,власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 383 Цивільного кодексу України та статтею 150 Житлового кодексу України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є власниками будинку [ADDRESS] , що підтверджується копіями договорів дарування та купівлі-продажу частин вказаного будинку (а. с. 10 - 11, 32 - 33, 34). Відповідно до інформації електронного реєстру територіальної громади м. Києва "ГІОЦ/КМДА", в зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] (а. с. 23). Факт непроживання [PERSON] у будинку [ADDRESS] підтверджується нотаріально посвідченою заявою, яка підписана позивачем [PERSON] та трьома сусідами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 17). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved