Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

позивач звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дітей, стягнення додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини та стягнення додаткових витрат на лікування [PERSON] наперед. Позов мотивований тим, що згідно рішення Канівського міськрайонного суду від 10.07.2013 року відповідач повинен сплачувати аліменти на її користь на утримання двох дочок : [PERSON] [INFO] та [PERSON] -[INFO] щомісячно і до повноліття в твердій грошовій сумі 400 грн. на кожну. Однак, відповідач своєчасно не сплачує аліменти на утримання дітей, хоча, займається трудовою діяльністю, працює на будівельних роботах та щомісяця має дохід біля 10 тисяч гривень. Крім того, донька сторін - [PERSON], хворіє, в зв'язку з чим, з 2013 року неодноразово проходила обстеження в Канівській районній лікарні та Черкаській об'ласній дитячій лікарні, зокрема, 8 жовтня 2013 року, 16 жовтня 2013 року, 05 листопада 2013 року, 29 листопада 2013 року, 13 лютого 2014 року та 24 березня 2014 року, що підтверджується відповідними документами: на обстеження, харчування , на проїзд транспортними засобами до м. Канева, м.Черкаси та на зворотній шлях до с.Бобриця Канівського району Згальна сума витрат, понесених нею особисто на обстеження, лікування, харчування доньки [PERSON], витрати на одежу та предмети туалету, придбані для неї, за період 2013 - 2014 роки, становить 9888 гривень. Вважає, що відповідач зобов'язаний відшкодувати половину витрат, понесених нею на догляд та лікування хворої доньки [PERSON], а саме: 4944 гривні. А в подальшому, оскільки дитину необхідно лікувати постійно, просить авансом стягувати з відповідача на її користь щомісяця по 600 гривень додаткових витрат на лікування дитини. Змінити розмір аліментів на утримання дітей, визначений рішенням суду, збільшивши щомісячний розмір аліментів в твердій грошовій сумі, по одній тисячі гривень на кожну дитину, а саме на [PERSON] і на [PERSON], до досягнення ними повноліття та стягнення додаткових витрат на лікування дочки [PERSON] наперед по 600 грн. щомісячно. 07.07.2014р. представник позивача - адвокат [PERSON] подала до суду клопотання про зменшення позовних вимог в порядку ст.. ст.. 27,31 ЦПК України, а смае : просить стягнути з відповідача на користь позивача додаткові витрати на лікування доньки [PERSON] в сумі 2 836грн. При цьому, просить врахувати, що згідно квитанції на перерахування аліментів на дітей, [PERSON] не сплатив аліменти у листопаді 2013 року, у січні та лютому 2014 року.Зменшуючи позовні вимоги про стягнення уже понесених додаткових витрат в зв'язку з хворобою [PERSON], [PERSON] не зменшує позовних вимог щодо збільшення щомісячного розміру аліментів на кожну дитину до досягнення ними повноліття, про стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, авансом та стягнення з відповідача всіх судових витрат та сплату наперед додаткових витрат на лікування [PERSON] по 6000 грн. щомісячно.. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвоката [PERSON], позовні вимоги підтримала та пояснила, що позивач звернулася в суд з позовом про збільшення розміру аліментів на утримання дітей та стягнення додаткових витрат на лікування неповнолітньої дитини. Позивач просила стягнути з відповідача додаткові витрати , понесені нею на обстеження, лікування, харчування доньки [PERSON], придбання для неї одежі та предметів туалету в сумі 4944грн. , поскільки [PERSON] визнала, що у вищевказані суми витрат помилково включила вартість продуктів харчування, які на протязі 2013 року закупляла для всієї сім'ї, а тому погоджується виключити їх вартість з загальної суми позову.Додаткові витрати, понесені [PERSON] за 2013 - 2014 роки, в зв'язку з необхідністю поїздок разом з дитиною для обстеження її в Черкаському лікувальному Центрі, витрати на ліки, на одяг та харчування в дні поїздок, становлять 5672,17 гривень, тому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати в сумі 2 836грн. Необхідність подальшого , згідно ст. 185 СК України, додаткові витрати на лікування повинні фінансуватися наперед, оскільки заробітної плати матері [PERSON] та мінімальних аліментів на утримання дитини недостатньо для регулярного обстеження та постійного лікування дитини.При цьому просить врахувати, що згідно квитанції на перерахування аліментів на дітей, [PERSON] не сплатив аліментів у листопаді 2013 року, у січні та лютому 2014 року.Зменшуючи позовні вимоги про стягнення уже понесених додаткових зитрат в зв'язку з хворобою [PERSON], [PERSON] не зменшує позовних зимог щодо збільшення щомісячного розміру аліментів на кожну дитину до досягнення ними повноліття, про стягнення додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням дитини, авансом в розмірі 600 грн. щомісячно та стягнення з відповідача всіх судових витрат. Позивач позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] - адвокат [PERSON], позов не визнав в повному обсязі та пояснив, що позов [PERSON] не визнає в повному обсязі, так як з часу винесення рішення судом про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дочок ніяких змін матеріального чи сімейного стану у сторін не сталося. Надані позивачем медичні документи про наявність захворювань у дочки [PERSON] не дають підстав для збільшення судом розміру аліментів на її утримання, так як зазначені захворювання не є хронічними чи тяжкими. Медичні довідки носять консультативний характер, а витрати позивача на її лікування є незначними і покриваються сумою аліментів, які сплачує відповідач. Заборгованості по сплаті аліментів на даний час не мається. Крім суми аліментів відповідач добровільно надає по можливості додаткові кошти на утримання дітей та залишив позивачці та дочкам для проживання свй власний будинок. Сам же відповідач не є пенсіонером, в зв»язку з поганим станом здоров»я постійної роботи не має, перебивається тимчасовими заробітками, має тяжкий матеріальний стан. Також заперечував проти задоволення вимог позивача щодо фінансування наперед додаткових витрат на лікування дочки [PERSON], так як позивачем не надано доказів та даних про тривалість такого лікування та суми необхідних витрат, але не заперечує проти їх оплати в добровільному порядку після надання позивачем доказів про понесення нею таких витрат. Відповідач в судове заісдання не з"явився . Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши та надавши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.10 ч.3 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітніх : [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] ( а.с.11, 13) , що крім пояснень сторін підтверджується копію свідоцтва про встановлення батьківства на [PERSON] Серії [NUMBER] від 30.11.2000 року ( а.с.14) та свідоцтвом про народження на [PERSON] серії [NUMBER] від 25.09.1998 р. ( а.с.13) виданих виконавчим комітетом Видричанської сільської ради Рахівського р-ну Закарпатсьаої області. Сторони проживають окремо, неповнолітні діти: [PERSON] - 1997р.н. та [PERSON] - 1998 р.н. проживають разом і позивачкою та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою Бобрицької сільської ради № 449 від 21.11.2013р. ( а.с.27). Стаття 51 Конституції України та ст.ст.150 і 180 СК України встановлюють для батьків обов'язок виховувати та утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття. У статті 19 та ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобов'язання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи інших осіб. При цьому, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини при ухиленні батьків від обов'язку її утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання. Так, згідно зі ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів або в твердій грошовій сумі. У зв'язку з цим, рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 10.07.2013 року з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуті грошові кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх : [PERSON] [INFO] та [PERSON] - [INFO] в твердій грошовій сумі по 400 грн. на кожну щомісячно і до повноліття починаючи з 25.06.2013року ( а.с.4). Відповідно до ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено чи зменшено за позовом платника чи одержувача аліментів у разі зміни їх матеріального або сімейного стану, покращення чи погіршення стану їх здоров'я. Вказана норма містить вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду, зокрема: а) зміна матеріального стану платника чи одержувача аліментів; б) зміна їх сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров'я когось з них (саме платника чи отримувача аліментів). У вказаній статті передбачена можливість, а не обов'язковість задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів. Суд, виходячи з конкретних обставин справи, може задовольнити позов про зміну розміру аліментів (повністю, частково) або відмовити в його задоволенні. За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 185 СК України - той з батьків , з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами ( розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з врахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення на її користь з відповідача додаткових витрат на лікування дочки [PERSON] підлягають до часткового задоволення на суму 592 грн.76 коп. згідно наданих доказів - квитанцій, що знаходяться в матеріалах справи ( а.с. 20-на суму 303грн.53коп.,а.с.23- на суму 485 грн. оплати за проведення медичного дослідження [PERSON], а.с. 25 - на суму 100 грн. оплати консультаційного висновку спеціаліста по [PERSON], а.с. 46 - на суму 100 грн. оплати огляду [PERSON] в медико-генетичному центрі, а.с.50- на суму 303 грн.53 коп на придбання ліків, які рекомендовані для лікування [PERSON] медичним закладом (а.с. 7, 90, 91 ) на суму 1185 грн.53 коп. підлягає стягнення з відповідача 50%, а саме 592 грн.76 коп., так як згідно ч.1ст.180 СК України-обов»язок утримувати дитину є рівною мірою обов»зку як матері, так і батька). Решта позовних вимог позивача до задоволення не підлягають, а саме - вимоги про збільшення розміру аліментів на утримання дочок до 1000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття, так як змін з часу винесення судом рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них не сталося, що було б підставою для застосування ст..192 СКУкраїни, та доказів про це позивачем в судовому засіданні не надано. Також не підлягають до задоволення вимоги позивача про фінансування наперед додаткових витрат позивача на лікування дочки [PERSON], так як ст..185 СК України хоч і передбачено можливість фінансування додаткових витрат на лікування дитини, але лише в разі якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою, наприклад, тяжка хвороба або каліцтво. Позвачем же не надано суду доказів того, що захворювання дочки [PERSON] є тяжким чи тривалим та викликало каліцтво чи інвалідність, а відповідач в судовому засіданні не заперечував проти добровільного відшкодування ним додаткових витрат на лікування дочки [PERSON] при умові надання позивачем підтверджень зазначених витрат, тоб-то, спір по цих вимогах у сторін відсутній. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають до задоволення позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат , а саме : судового збору в сумі 244 грн. підлягає до задоволення. На підставі ст.ст.1, 2 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.180, 181, 182, 184, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed