overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідачки, посилаючись що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на його утриманні, проживає з ним, відповідачка ухиляється від матеріального забезпечення дитини, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи повідомлена через засоби масової інформаці- оголошення в газеті "Рідне Прибужжя" Позивач проти винесення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частина 3 ст.181 та ст.183 СК України передбачають, що за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу їх матері або батька, або у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання дітей, визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України, суд врахувавши обставини, що мають істотне значення, прийшов до висновку про необхідність стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що з 03\~червня 2008 року перебуває з відповідачем в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Чигиринського районного управління юстиції Черкаської області, актовий запис № 17. Від цього шлюбу вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу позивач вказав, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Шлюбні відносини між ними припинилися близько року тому, і з того часу вони не проживають разом як чоловік та дружина, а також не підтримують шлюбних відносин. За таких обставин, позивач вважає, що збереження сім`ї, примирення та подальше спільне проживання між ними неможливе і просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. У судове засідання позивач не з"явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позовних вимог. Відповідач позов визнала та пояснила суду, що вона згідна з тими причинами розпаду сім`ї, на які вказав позивач, а також підтвердила, що дійсно протягом останнього року вони не проживають як подружжя, тому строк для примирення йому не потрібний. Проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, вислухавши, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні і вбачається з матеріалів справи, а саме із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2008 року, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03\~червня 2008 року. Як вбачається із копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 26.08.2009 року та серії [NUMBER] від 13.01.2015 року відповідно, від даного шлюбу сторони мають спільних неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та дочку [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу, а саме протягом року, не відновлюють сімейних відносин, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Згідно до ст.113 СК України, суд вважає можливим залишити відповідачу прізвище, яке вона отримала у зв`язку з реєстрацією даного шлюбу, тобто " [PERSON] ", за її проханням. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений позивачем судовий збір у розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1996 року. Від цього шлюбу мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Поскільки сторони з січня 2013 року припинили спільне проживання через виниклі непорозуміння, тому позивач в зв`язку з тим, що вони не проживають тривалий проміжок часу, і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з"явився, надіславши заяву згідно якої підтримав позовні вимоги та прохав розірвати шлюб між ним та відповідачкою, оскільки шлюбні відносини між ними припинено з січня 2013 року, вони проживають окремо, між собою не спілкуються і наміру відновлювати стосунки не мають, на примирення він не згідний. Дитина і надалі проживатиме разом з матір"ю і перебуватиме на її утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони з відповідачем близько шести років не проживають разом, на примирення вона не згідна. Суд, вислухавши відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ИД № 128017. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії І-ИД № 236354, від даного шлюбу сторони мають спільну малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем та перебуває на її утриманні. За таких обставин та враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу - близько шести років, не відновлюють сімейних відносин, подружжя не згідне на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Відповідачу, після розірвання шлюбу, залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. Малолітня дитина, після розірвання шлюбу, проживатиме разом з матір"ю. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 року. Від цього шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Поскільки сторони з травня 2013 року припинили спільне проживання через виниклі непорозуміння, тому позивач в зв`язку з тим, що вони не проживають тривалий проміжок часу, і не мають наміру відновлювати шлюбні відносини, просить шлюб розірвати. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та прохав розірвати шлюб між ним та відповідачкою, оскільки шлюбні відносини між ними припинено з травня 2013 року, вони проживають окремо, між собою не спілкуються і наміру відновлювати стосунки не мають, на примирення він не згідний. Дитина і надалі проживатиме разом з ним і перебуватиме на його утриманні. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, пояснивши, що не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки вони з відповідачем близько півтора року не проживають разом, вона має намір створити іншу сім"ю, на примирення вона не згідна. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], від даного шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. Крім того, в судовому засіданні також було встановлено, що відповідач тривалий час проживає в іншій сім"ї. За таких обставин та враховуючи, що сторони не проживають разом тривалий проміжок часу - з травня 2013 року, не відновлюють сімейних відносин, відповідач проживає в іншій сім"ї, подружжя не згідне на примирення, що свідчить про стійкий розлад подружніх стосунків та те, що шлюб існує формально і сім`ю зберегти неможливо, а тому позов можливо задовольнити. Відповідачу, після розірвання шлюбу, залишити теперішнє прізвище - [PERSON]. Малолітня дитина, після розірвання шлюбу, проживатиме разом з позивачем. На підставі викладеного, ст.105, 110,112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи тим, що з 29.02.2008 року він є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. З 26.08.1977 року у вказаному будинку також зареєстрований відповідач, який з 28.09.13 відбуває покарання згідно вироку Рокитнянського райсуду від 16.11.13ё але залишається зареєстрованим в будинку. Вважає, що відповідач втратив право на користування належним позивачу будинком, так як більше 6 місяців не проживає в ньому, не приймає участі в його утриманні та оплаті комунальних послуг. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В судове засідання позивач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце слухання справи, не з»явився, натомість подав заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі та просить слухати справу без його участі. Відповідачка позов не визнав та направив до суду заперечення позову. Представник третьої особи - Рокитнянського районного сектору Управління ДМС України в Київській області до суду не з»явився. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що позивач з 29.02.2008 року є власником житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. З 26.08.1977 року у вказаному будинку також зареєстрований відповідач, який з 28.09.13 відбуває покарання в місцях позбавлення волі згідно вироку Рокитнянського райсуду від 16.11.13ё але залишається зареєстрованим в будинку. Позивач вважає, що відповідач втратив право на користування належним позивачу будинком, так як 28.09.13 не проживає в ньому, не приймає участі в його утриманні та оплаті комунальних послуг. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. У відповідності до ст.156 ЖК члени сім"ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. За згодою власника будинку член його сім"ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім"ї. Так як відповідач не проживає тривалий час у будинку позивача, не приймає участі в його утриманні, суд вважає, що позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку, належного позивачу, необхідно задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 03.01.2008 року він під розписку надав позику [PERSON] в розмірі 230000,00грн., строком на вісім років з дня підписання розписки. Неодноразові звернення з проханням повернути борг відповідач ігнорує та ухиляється від виконання своїх договірних зобов"язань, в зв"язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в судовому порядку. Позивач у судове засідання не зявився на адресу суду надав заяву згідно якої підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити з підстав викладених у позові та розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не зявився, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що позивач 03.01.2008 року з [PERSON] уклали договір позики. Позивач надав відповідачу кошти у в розмірі 230000,00 грн., які позичальник зобов'язався повернути 01.01.2016 року, на підтвердження чого видав позивачу письмову розписку. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач не надав доказів повернення заборгованості, в зв"язку з чим сума боргу відповідача перед позивачем становить 230000,00 грн. Враховуючи викладене, суд на основі повного і всебічного зясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених ними доказами, які були досліджені в судовому засіданні, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що 12.03.2008 року між ПАТ "Дельта Банк" та відповідачем був укладений кредитний договір № 003-21083-120308 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, відповідно якому, останній на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності отримав кредитний ліміт у розмірі 30 000,00 грн. Після отримання грошових коштів, відповідач порушив договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. В зв'язку з цим позивач просить суд стягнути на свою користь кредитну заборгованість у розмірі 5803,00 грн. (п'ять тисяч вісімсот три гривні 00 копійок) та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його присутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував та пояснив, що не сплачував кредит, оскільки не мав коштів. Суд, заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Так, встановлено, що 12.03.2008 року між публічним акціонерним товариством „Дельта Банк" та [PERSON] був укладений договір №003-21083-120308, відповідно до умов якого, позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на загальну суму 30 000,00 грн. та на день укладення договору встановив ліміт у сумі 4 000 грн. Відповідач належним чином не виконав зобов'язання, кредитні кошти не сплачував, тому станом на 25.12.2013 року утворилась заборгованість на суму 5803,00 грн. (п'ять тисяч вісімсот три гривні 00 копійок), яка складається з: тіло кредиту - 2503,00 грн.; прострочене тіло кредиту - 0,00 грн. заборгованість за відсотками - 0,00 грн.; заборгованість за комісіями - 3300,00 грн., що підтверджується розрахунком наданим позивачем. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, так як відповідно до норм ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконував зобов'язання по погашенню заборгованості за кредитним договором і станом на 25.12.2012 року загальна кредитна заборгованість становить 5803,00 грн. (п'ять тисяч вісімсот три гривні 00 копійок), суд вважає необхідним стягнути зазначену кредитну заборгованість на користь позивача та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що він. працював у відповідача з 2007 р. по 20.05.2013р., на посаді начальника ткацького виробництва. На день звільнення ВАТ'ХБК" нарахувало їй заробітну плату в сумі 18083,01 грн., але виплатити відмовилось в зв'язку з відсутністю грошових коштів. На даний час підприємство з ним не розрахувалося. За таких обставин просить стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку в за період з 21.05.2013 р. по 21.04.2014 р. в сумі 25593,75 грн. В судовому засіданні позивач уточнив позовні вимоги та проси суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 18038,01 грн., та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 25593,75 грн. Представник відповідача в судове засідання не з'явився. Про час та місце судового Засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України . Вислухавши позивача, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно. Ці вимоги закону відповідачем не виконані. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплати всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Судом встановлено, що позивач з 2007 р. по 20.05.2013р., працював на підприємстві ВАТ «ХБК» начальником ткацького виробництва, що підтверджується копією трудової книжки [NUMBER] від 08.06.1967 р. Відповідно до запису в трудовій книжці [PERSON], звільнений 20.05.2013 року, на підставі ст.40 п.1 КЗпПУ у зв'язку з ліквідацією підприємства. Відповідно до довідки №4/34/25-5-653 від 20.05.2013р. заборгованість ВАТ "ХБК" по виплаті заробітної плати позивачці станом на 20.05.2013 року складає 18038,01 грн. Крім того, на день звільнення підприємство з позивачем не розрахувалося, тому повинно сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Кількість днів затримки складає 175 дні (з 21.05.2013 р. по 24.01.2014 день подачі заяви до суду). Середньомісячний заробіток за два місяці перед звільненням складає 3075,34+3067,18 =6142,52 грн., відповідно до довідки наданої адміністрацією ВАТ «ХБК. Виходячи з вищевикладеного середній заробіток за час затримки розрахунку буде складати 6142,52:42х 157 = 25593,75 грн. За таких обставин стягненню підлягає середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.05.2013 р. по 24.01.2014 р у сумі 25593 грн. Таким чином позовні вимоги [PERSON], суд вважає законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що між нею та [PERSON] 11.05.2016 року укладений договір позики б/н, згідно якого відповідач отримав у позивача грошові кошти в сумі 596775,00 грн., із зобов"язанням повернути суму позики до 31.05.2016 року. Після настання строку повернення позики відповідач кошти не повернув, в зв"язку з чим позивач просить в судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість. В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву у якій просив суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, подав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] Арсентіївною11.05.2016 року укладений договір позики, згідно якого [PERSON] надала [PERSON] суму позики в розмірі 596775,00 грн. із строком користування 20 днів, а [PERSON] зобов"язалась повернути зазначену в договорі суму грошових коштів визначену в еквіваленті до іноземної валюти, а саме долара США, за офіційним курсом НБУ на день платежу у строк до 31 травня 2016 року Факт отримання грошових коштів відповідачем підтверджується його підписом на договорі від 11.05.2016 року. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Отже, враховуючи вище наведене, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в сумі 596775,00 грн. Згідно зі ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджено судові витрати, які в даному випадку складаються 5967,75 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved