Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом посилається на те, що 08 вересня 2014 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народилися діти : [PERSON], [INFO] та [PERSON], 13 липня 2016 року. Як під час перебування в шлюбі, так і після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач не надає належної матеріальної допомоги та ухиляється від утримання дітей. Вона самостійно займається їх вихованням та намагається здійснювати повне матеріальне забезпечення, однак її доходів не вистачає, оскільки не може працевлаштуватися, так як доглядає за дітьми. Відповідач, фізично здоровий, працездатний, постійно працює в Польщі, де має відповідну карту побуту і по її даних отримує заробітну плату у розмірі приблизно 14\~000 грн. на місяць. Просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення ними повноліття та на її утримання аліменти у розмірі 500 грн. щомісяця до досягнення [PERSON], 13 липня 2016 року трирічного віку. В судовому засіданні позивачка зменшила позовні вимоги просить стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей по 1200 грн. на кожну дитину та на її утримання по 300 грн. Також вказала, що на її думку відповідач уже виїхав за кордон на роботу. Стосовно утримання ним матері на що посилається адвокат, то вважає, що у матері є достатня пенсія більше 2000 грн. і крім того у неї є і інші діти, які можуть надавати їй необхідну підтримку і допомогу. Відповідач у судове засідання не з»явився. Його представник адвокат [PERSON] пояснив, що довіритель згідний сплачувати аліменти на утримання дітей проте у меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме по 1000 грн. на кожну дитину та 500 грн. на утримання дружини, оскільки на даний час у нього складне матеріальне становище, так як ніде не працює та утримує хвору матір, якій також надає допомогу. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільні малолітні діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], 13 липня 2016 року, які проживають із матір»ю, позивачкою по справі. Відповідач, який є батьком дитини, добровільно належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, а в силу закону робити це зобовязаний і таку можливість має, оскільки є працездатною та фізично здоровою особою. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . У відповідності до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно вимог ч. 4 ст. 84 СК України, таке право дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд виходить із того, що неповнолітні діти сторін проживають окремо від батька і перебувають на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є працездатним чоловіком, має нерегулярний дохід та задовільний стан здоров»я, постійно працює за кордоном у Польщі, оскільки має карту побуту на території Польщі до 31 грудня 2019 року, суд вважає, що за даних обставин він спроможний сплачувати аліменти на користь позивачки у розмірі зазначеному нею у судовому засіданні. Посилання адвоката відповідача на неможливість здійснення відповідачем аліментних платежів у сумі, яку просить позивачка, із-за надання матеріальної допомоги матері, суд не вважає належним аргументом, який дає підставу для зменшення виплат. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 84, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial