Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що на початку листопада до неї та її чоловіка звернувся відповідач, який в той час працював водієм таксі та повідомив, що він на своєму автомобілі вчинив ДТП внаслідок чого автомобіль знаходиться на арешт майданчику, а тому попросив її продати йому автомобіль Мерседес Віто, щоб мати змогу продовжувати таксувати. 15 листопада 2016 року вона передала відповідачу належний їй автомобіль «Мерседес Віто» з домовленістю, що відповідач купує вказаний автомобіль за 5000 доларів США, які він частинами щомісячно буде виплачувати. Щомісяця [PERSON] сплачував їй по 150-200 доларів США, а в березні 2017 року повідомив, що йому в роботі не зручний вказаний автомобіль і він хоче його обміняти на автомобіль «Мерседес Бенц». Вона погодилася на вказаний обмін та зняла з обліку автомобіль марки «Мерседес Віто», зареєструвавши на себе новопридбаний відповідачем автомобіль «Мерседес Бенц». В червні 2017 року відповідач здійснив останню проплату та всього відповідач виплатив їй 1050 доларів США, до сплати залишилось 3 950 доларів США. Коли відповідач припинив виплачувати їй гроші, вона неодноразово зверталася, щоб він виконав своє зобов`язання, на що відповідач повідомив, що не працює, автомобіль «Мерседес Бенц» продав, а тому поверне гроші, коли заробить та що немає наміру ухилятися від виконання свого зобов`язання та буде в майбутньому сплачувати борг частинами. Оскільки, відповідач борг не повертав вона звернулася із заявою в Коломийський ВП ГУНП, однак 11 червня 2018 року слідчим було винесено постанову про закриття кримінального провадження у зв`язку з відсутністю ознак кримінального правопорушення в діях [PERSON] передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а між нею та відповідачем існують цивільно-правові відносини. 18 січня 2018 року відповідач надав їй розписку, як борговий документ та зобов`язався повернути борг до 01 вересня 2018 року. Однак відповідач так і не повернув борг. Сума боргу в національній валюті складає 99015 гривень, тому просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь 99015 гривень боргу та 1640 грн. судових витрат. В судове засідання позивачка подала письмову заяву,в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, справу просить розглянути у її відсутність,не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився без поважної причини, про день,час та місце розгляду справи був належдним чином повідомлений шляхом публікації оголошення на сайті «Судова влада». Суд, дослідивши матеріали справи та письмове клопотання позивачки, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що у листопаді 2016 року позивачка [PERSON] передала відповідачу [PERSON] автомобіль марки «Мерседес Віто» за ціною 5 000 доларів США, домовившись, що відповідач вказану суму буде повертати частинами. Однак, оскільки відповідач борг повністю не повернув, позивач звернулася із заявою до відділу поліції та постановою слідчого СВ Коломийського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області від 11.06.2018 року кримінальне провадження закрито, оскільки у діях відповідача відсутні ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, а між сторонами мають місце виключно цивільно-правові відносини, які вирішуються в порядку цивільного судочинства (а.с.10-11) Як вбачається з розписки від 18.01.2018 р. відповідач [PERSON] взяв в борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 3950 доларів США, зобов`язавшись до 01.09.2018 р. повернути позивачу вказаний у розписці борг (а.с.8) Відповідач [PERSON] до вказаної в розписці дати, а саме до 01.09.2018 р., борг не повернув. У ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, того самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач свої зодов"язання не виконав, в зв"язку з чим виникла заборгованість в розмірі суми позики. Відповідачем не спростовано жодним чином наведені позивачем розрахунки, а тому вимоги позову підлягають до задоволення. Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається (ч.1 ст.81 ЦПК України), в судовому засіданні досліджено кожний доказ, що міститься в матеріалах цивільної справи і відповідає вимогам належності, допустимості і достовірності. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. В правовій позиції ВСУ у справі за № 6-996цс17 зазначено,що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить обов`язок повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей.Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. В правовій позиції ВСУ у справі № 6-1967цс15 від 11 листопада 2015 року зазначено,що відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Згідно ст.411 ЦПК України правова позиція касаційної інстанції є обов`язковою для судів першої інстанції. У розписці відповідача встановлений строк виконання зобов`язання за договором позики - 01.09.2018 р., у цей строк останній зобов`язаний був повністю повернути позивачці [PERSON] грошові кошти в сумі 3950 дол. США. Офіційний курс Національного банку України станом на 29.10.2019 р. становив: 100,00 доларів США=2506,7144грн., що підтверджується довідкою ТВБВ № 10008/0129 філії - Івано-Франківського обласного управління АТ «Ощадбанк» від 29.10.2019 р. №108.067-10/438, наявною в матеріалах справи (а.с.9). Оскільки відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за розпискою про позику грошових коштів, він не повернув позивачці [PERSON] суму боргу у строк, зазначений в розписці, а тому позовні вимоги, заявлені позивачем підлягають задоволенню.

Outcome: approved