Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зазначеним позовом до [PERSON], в якому з урахуванням уточнень просили: встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], шляхом виділення в користування [PERSON] кімнати, що позначена на технічному паспорті під №6 - жилою площею 17,4 кв.м. з прилеглим балконом - площею 0,86 кв.м., [PERSON] кімнати під №7 - жилою площею 10,5 кв.м., а [PERSON] кімнати під №5 - жилою площею 17,4 кв.м.; залишити у спільному користуванні: кухню - площею 5,3 кв.м., коридор - площею 7,8 кв.м., ванну кімнату - площею 2,0 кв.м. та туалет - площею 1,1 кв.м. Позовні вимоги мотивувалися тим, сторони є співвласниками квартири [ADDRESS], 2/3 частини якої належать позивачам, а 1/3 відповідачу. Посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем є неможливим, оскільки відповідач знущається, наносить постійно тілесні ушкодження позивачу [PERSON] за фактом чого на даний час проводиться досудове розслідування, а також чинить перешкоди в користуванні спірним житлом, просили в судовому порядку встановити порядок спільного користування квартирою. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили встановити порядок користування спірною квартирою. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, посилаючись на те, що спірна квартира була надана йому в результаті роботи начальником комунальної установи, та не визнаючи будь-які права на спірну квартиру за позивачами, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін по справі, розглянувши документи, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне. З наявного в матеріалах справи свідоцтва про право власності [NUMBER] від 22.01.2007 року вбачається, що власниками квартири [ADDRESS] є [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних долях по 1/3 (а.с. 7). Відповідно до технічного паспорта на квартиру [ADDRESS], остання складається із трьох кімнат загальною житловою площею 62,37 кв.м., а саме: жилої кімнати №6 - площею 17,4 кв.м. з прилеглим балконом - площею 0,87 кв.м., жилої кімнати №5 - площею 17,4 кв.м., жилої кімнати №7 - 10,5 кв.м., коридору - площею 7,8 кв.м., кухні - площею 5,3 кв.м., ванної кімнати - площею 2,0 кв.м. та вбиральні - площею 1,1 кв.м. (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Частиною 1 ст. 356 ЦК України передбачено, що власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. З роз'яснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності" вбачається, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов. За положенням ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Виходячи з цих положень, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі. У справі, яка є предметом розгляду позивачами заявлено вимогу саме про встановлення порядку користування вказаною квартирою, тому, оскільки ЦК не містить окремої правової норми, яка б регулювала зазначені правовідносини, суд керується загальними нормами статтями 319, 358 ЦК. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 2, 3 статті 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов'язковим. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв'язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на час проживання позивачів разом з відповідачем у спірній квартирі за останніми фактично склався наступний порядок користування квартирою, а саме: позивач [PERSON] користувалася кімнатою №6, площею 17,4 кв.м. з прилеглим балконом, позивач [PERSON] - кімнатою №7, площею 10,5 кв.м., а відповідач [PERSON] - кімнатою №5, площею 17,4 кв.м. Допитані в судовому засіданні у якості свідків діти [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] засвідчили, що відповідач [PERSON] знущається над їх матір"ю [PERSON], наносить сильні побої, не допускає в спірну квартиру, та остання вимушена проживати у них по черзі, вказували, що відповідачу пропонувалося продати та поділити спільну квартиру, однак останній згоди на це не надає, на будь-які перемовини не йде. З огляду на викладене, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає, що справедливим буде встановлення порядку користування квартири з виділенням у користування [PERSON] кімнати, що позначена на технічному паспорті під №6 - жилою площею 17,4 кв.м. з прилеглим балконом - площею 0,86 кв.м., [PERSON] кімнати під №7 - жилою площею 10,5 кв.м., а [PERSON] кімнати під №5 - жилою площею 17,4 кв.м. При цьому, службові приміщення у спірній квартирі: кухню - площею 5,3 кв.м., коридор - площею 7,8 кв.м., ванну кімнату - площею 2,0 кв.м. та туалет - площею 1,1 кв.м. підлягають залишенню у спільному користуванні співвласників. Крім того, згідно вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягнення витрати по сплаті судового збору у сумі по 275 грн. 60 коп. на користь кожного з позивачів .

Outcome: approved