Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

позивач звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства "Банк "Київська Русь" про визнання недійсним Кредитного договору від 02 серпня 2013 року №227/08-13 та Договору банківського рахунку від 02 серпня 2013 року. Позов мотивує тим, що Кредитний договір містить несправедливі умови договору, порушує його права як споживача, при укладенні оспорюваного Кредитного договору мав місце його обман (щодо річної процентної ставки), а Договір банківського рахунку був відкритий всупереч необхідності відкриття такого. Ухвалою суду від 05.02.2018 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 15.08.2018 суд ухвалив закрити підготовче провадження по справі та призначити справу до судового розгляду. Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, подав 02.03.2018 відзив на позовну заяву, в якому повідомив, що сторонами досягнуто домовленості щодо всіх істотних умов договору, несправедливих умов для споживача немає. Крім того, подав окрему заяву про пропуск позивачем загального трьохрічного строку позовної давності, у звязку з чим також просить застосувати наслідки спливу такого строку. Позивачем подано відповідь на відзив, в якому він не погодився з доводами відповідача. Додатково подано заперечення на заяву про застосування позовної давності, відповідно до якої вважає, що початком перебігу строку позовної давності є 24.11.2016 р. коли він ознайомився з Правовою позицією Верховного суду України по справі №6-1746цс16 і довідався про порушення його прав відповідачем. Відповідачем подано заяву від 11.06.2018 в якій просить замінити Відповідача з ПАТ «Банк «Київська Русь» на ТЗОВ «Росвен Інвест Україна» на підставі Договору №UA-EA-2018-03-30-000010-a/42 від 22.05.2018 р. про відступлення права вимоги за кредитними договорами. Позивач у Клопотанні від 02.08.2018 просив залучити ТЗОВ «Росвен Інвест Україна» в якості третьої особи. Ухвалою суду від 12.11.2018 постановленою без виходу до нарадчої кімнати, враховуючи клопотання позивача, до участі в справі залучено третю особу ТЗОВ «Росвен Інвест Україна». В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив позов задоволити. Представник відповідача в судове засідання не прибув, однак скерував на адресу суду відзив, в якому просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи ТЗОВ «Росвен Інвест Україна» у судове засідання не прибув, пояснень третьої особи до суду не надав, причин неприбуття не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані докази та ухвалюючи рішення у відповідності до вимог ст. 264 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] укладено Договір №48-Ш купівлі-продажу автомобіля з використанням банківського кредиту від 22.07.2013 р. з ДП «Автотрейдінг-Львів». Відповідно до п. 3.3.2 вид розрахунків безготівковий, оплата 100% після укладення з банком-кредитором кредитного договору. 02 серпня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено Кредитний договір №227/08-13, відповідно до якого кредитодавець зобовязується надати позичальнику кредит в сумі 62980,00 грн строком з 02.08.2013 р. по 01.08.2018 р. на придбання транспортного засобу за договором купівлі-продажу №48-Ш від 23.07.2013 р., а саме: Scoda Fabia, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], 2013 року випуску, а позичальник зобовязується погашати кредит, сплачувати проценти за користування кредитом, щомісячну фіксовану плату за користування кредитом та можливі штрафні санкції. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору Позичальник зобовязується сплатити супутні послуги, які наведені в Додатку №1 та фіксовану плату за надання кредиту в розмірі 1,69% від суми кредиту. Процентна ставка по кредиту встановлена у розмірі 12,5% річних (п. 1.3. Кредитного договору). Щомісячна фіксована ставка за користування кредитом встановлена у розмірі 0,39% від суми кредиту. 02 серпня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Київська Русь» укладено Договір банківського рахунку №3245-00 в національній валюті. Платіжним дорученням №1 від 02.08.2013 [PERSON] проведено оплату у розмірі 32\~980,00 грн за автомобіль на користь ДП «Аатотрейдінг-Львів». За положеннями статей 626-628\~ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 638\~ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 1054\~ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до положень статей 1048-1052\~ЦК України істотними умовами є мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов'язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, порядок зміни і припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Зі змісту статті 11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору) вбачається, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: сума кредиту, детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача, дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту, право дострокового повернення кредиту, річна відсоткова ставка за кредитом, інші умови, визначені законодавством. Споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин. Перебіг цього строку розпочинається з моменту передачі споживачеві примірника укладеного договору. Частинами пятою та восьмою статті 18\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору) передбачено, що якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. Відповідно до частини першої статті 19\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (у редакції, чинній на момент укладення договору) нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Згідно ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до розяснень, наданих в п. 20 Постанови Пленуму\~ВСУ №\~9\~від 06.11.2009р.\~«Про судову\~практику розгляду\~цивільних справ\~про визнання\~правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Натомість, як вбачається зі змісту оспорюваного договору, сторонами досягнуто домовленості щодо всіх умов договору, де чітко визначено всі умови кредитування, зокрема: розмір наданого кредиту, строк, на який наданий кредит, порядок його надання та повернення, розмір плати за користування кредитними коштами, права та обовязки позикодавця і позичальника, відповідальність сторін, тоді як позивач не долучив жодного доказу на підтвердження мотивів позову про те, що відповідач підписуючи оспорюваний договір ввів його в оману. Крім того, на думку суду безпідставним є посилання на ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якою забороняється нечесна підприємницька практика, оскільки умови кредитного договору про порядок та строки повернення кредиту, права та обов'язки як позичальника, так і банку не суперечать положенням Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» та не свідчать про їх несправедливість чи про нечесну підприємницьку діяльність банку в розумінні ст. 19 цього Закону. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору.\~ Відповідно до матеріалів справи вбачається, що Позивачу при укладенні Кредитного договору надано інформацію про умови отримання кредиту, типові процентні ставки тощо, з такою інформацією Позивач мав можливість ознайомитись належним чином Що ж стосується мотивів позову про оплату позивачем супутніх послуг (щомісячної фіксованої плати та одноразової комісії за надання кредиту), то на думку суду така обставина жодним чином не може вказувати на наявність обману або нечесної підприємницької практики, оскільки такі платежі передбачені п. 1.2 та 1.4 кредитного договору, які самі по собі не є підставою для визнання недійсним кредитного договору в цілому. Тому, укладений між сторонами кредитний договір відповідає вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України, ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів» (в редакції, чинній на момент укладення кредитного договору), що свідчить про безпідставність позовної вимоги про визнання його недійсним і виключає можливість її задоволення. Щодо вимоги визнати недійсним Договір банківського рахунку від 02.08.2013 року №3245-00, то Позивачем не наведено жодних мотивів його незаконності та підстав визнання його недійсним. Відповідно до умов даного Договору банк відкрив клієнту поточний рахунок та здійснював його розрахунково-касове обслуговування. Тому і дана позовна вимога не підлягає до задоволення. Інші доводи позивача також не свідчать про наявність підстав для визнання договорів недійсними. Отже, дослідивши в сукупності всі надані учасниками процесу докази, суд приходить до переконання, що позов є безпідставний, у задоволенні якого необхідно відмовити. У відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача. На підставі ст. 229, 230, 326-328, 1048-1052 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: dismissed