Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

10 листопада 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. 21.11.2013 р. вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юстиції, актовий запис № 146. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем не підтримують з квітня 2017 року, мешкають окремо один від одного. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, тому просила стягувати з нього алі- менти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожит- кового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття.. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач тричі до суду за викликом не зявився, тому суд вважає за можливе розглянути сп- раву у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення, у відповідності до ст.ст.280-282 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотан- ня про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не зді- йснюється. За загальним правилом суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які во- на посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. З копії свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 195256 (а.с.5) видно, що 21.11.2013 р. відділом реє- страції актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського районного управління юсти- ції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 146. Згідно з копією свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 384708 (а.с.6), у сторін по справі є дитина - [PERSON], [INFO]. Довідкою Струмківської сільської ради від 21.08.2017 р. (а.с.6) підтверджується, що на утри- манні [PERSON] знаходиться діти, у тому числі і [PERSON], [INFO]. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою ро- звитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчан- ня, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, го- тувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші осо- би, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібнос- тей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) при- суджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з бать- ків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для за- безпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд по- винен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх до- чки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітню дитину, яка зна- ходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утри- мання. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожит- кового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 10.11.2012 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704,80 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved