Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

09 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на утримання дитини, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 11 листопада 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, тому подальше спільне життя стало суперечити її інтересам та інтересам доньки. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі розміром 600,00 гривень щомісячно, починаючи стягувати з дня подання заяви. В судовому засіданні позивачка [PERSON] змінила позовні вимоги в частині стягнення аліментів, просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягувати з дня подання заяви. Суду пояснила, що вона зареєструвала шлюб з [PERSON] 11 листопада 2003 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], яка перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з непорозуміннями та частими сварками. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява, в якій він не заперечує щодо розірвання шлюбу та згоден сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки від його заробітку. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони одружились 11 листопада 2003 року, шлюб зареєстровано у відділі реєстрації актів громадянського стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено запис за № 40 та видано свідоцтво про одруження серії 1-ФП № 077750 (а.с. 4). З матеріалів справи вбачається, що від шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ФП № 086151 (а.с -5). Спільне життя подружжя не склалося через різницю в поглядах на сімейне життя, між сторонами відсутня повага та взаєморозуміння, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, сторони не проживають однією сім'єю з 27 січня 2015 року, позивач з дочкою проживають [INFO], а відповідач проживає за адресою: [INFO]. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя та доньці сторін, а тому є підстави для задоволення позову. Позивачка [PERSON] працює в централізованій бухгалтерії відділу освіти Веселинівської районної державної адміністрації Миколаївської області та отримує заробітну плату в середньому 2158 грн.65 коп., що підтверджується довідкою відділу освіти Веселинівської РДА № 911-01-10 від 08.09.2015 року (а.с. 7). Відповідач [PERSON] працює водієм у фізичної особи - підприємця [PERSON] та отримує заробітну плату в розмірі 1380 грн. щомісячно, що підтверджується трудовим договором між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 01.10.2015 року. Відповідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою і що розірвання шлюбу між батьками та проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Згідно з положеннями ст.182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне з врахуванням положень ст.ст.180, 181, 182, 183 СК України стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, починаючи стягувати із 09 вересня 2015 року, - до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач в судовому засіданні просила суд стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір, то суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 487 гривень 20 копійок судового збору, розмір якого підтверджено квитанцією про сплату судового збору. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. Враховуючи, що позивач відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору у справі про стягнення аліментів, то суд вважавє за необхідне стягнути з відповідача на користь держави 487 грн.20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved