Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У листопаді 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до НБУ про спростування недостовірної інформації, поширеної на офіційному сайті Національного Банку України, та просить, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, ганьблять ділову репутацію позивача, відомості, що розміщені [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» у прес- реяізі з назвою «[INFO]»; зобов'язати відповідача спростувати відомості, розміщені [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» у прес- релізі з назвою «[INFO]» шляхом публікації офіційного вибачення перед позивачем за те, що відповідачем поширена " недостовірна, така, що не відповідає дійсності, порушує права та ганьбить честь позивача - [PERSON], інформація, яка міститься в назві та змісті прес-релізу «[INFO]» шляхом розміщення у розділі «Новини» на офіційному сайті НБУ www.bank.gov.ua та на сторінці НБУ у РасеЬоок інформації наступного змісту не пізніше наступного дня з дня набрання рішення суду за даним позовом законної сили: «На офіційному інтернет-представництві Національного банку України та сторінці НБУ у БасеЬоок було опубліковано недостовірну інформацію щодо [PERSON] з назвою «[INFO]». Приносимо свої вибачення [PERSON] в зв'язку з розміщенням недостовірної та неправдивої інформації щодо нього, яка була доведена до суспільства, дискредитувала [PERSON], штучно створила негативне відношення суспільства до [PERSON]. Ми розуміємо, що в зв'язку з розміщенням на офіційному Інтернет-предствництві НБУ недостовірної інформації щодо [PERSON] нами було порушено його особисті немайнові права на повагу до гідності, честі та ділової репутації, та зобов язуємося не р^повсюджувати недостовірну інформацію та не вчннятн неправомірних дій, які можуть негативно вплинути на ділову репутацію [PERSON]». Також позивач просить стягнути на його користь моральну шкоду в розмірі 1,00 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.benk.gov.ua у розділі «Новини» та сторінці НБУ у FacеЬоок ([INFO]) було опубліковано прес-реліз з назвою «[INFO]» з розміщенням скріншотів з системи документообігу НБУ про реєстрацію листів, яке в подальшому було «підхоплено» іншими інтернет- ресурсами та розповсюджено в мережі Інтернет. Зокрема, у зазначеному прес-релізі вказано, що [INFO] в програмі «[INFO]» телеканалу «1 + 1» власник банку «Михайлівський» [PERSON] заявив, що продав банк «Михайлівський» до визнання його неплатоспроможним Національним банком України, а тому, начебто не має жодного відношення до шахрайських дій, які було здійснено в «Михайлівському» 19-20 травня 2016 року. Крім того, [PERSON] заявив, що угода з продажу банку була погоджена Національним банком. Ця інформація не відповідає дійсності та є маніпуляцією з боку пана [PERSON], намаганням уникнути кримінальної відповідальності за доведення банку до банкрутства. Згідно з законом власник банку повинен завчасно повідомити Національний банк про намір відчужити належну йому істотну участь. Таке повідомлення Національний банк отримав від пана [PERSON] лише 23 травня 2016 року, про що свідчить відмітка канцелярії регулятора. При цьому саме таке повідомлення датоване 6 травня, тому у НБУ є підстави вважати, що воно було датовано «заднім» числом, інакше важко пояснити, чому воно надійшло до НБУ лише через два тижні після підписання. Нагадаємо, що саме 23 травня НБУ відніс банк до категорії неплатоспроможних, а шахрайські операції відбулись у банку напередодні, ще 20 травня. Крім того, оновлену структуру власності з відображення «продажу» банк Михайлівський надіслав до НБУ також лише 23 травня (в електронному вигляді) та 24 травня (у паперовому вигляді) - на той час в банку вже працювала тимчасова адміністрація. Це все також підтверджується даними електронних систем обліку документів НБУ та відмітками канцелярії. [PERSON], начебто, продав свої частки у ТОВ «Екосіпан» (компанія, через яку він володів банком) 11 фізичним особам («футбольній команді»). Ці особи ніколи не подавали документів в НБУ для спільного набуття істотної участі. Частки кожного з «покупців» - менше 9,9%. Всі договори датовані 19 травня 2016 року. Договори купівлі-продажу надійшли до Нацбанку лише через три дні після віднесення банку до категорії неплатоспроможних - 26 травня 2016 року. Це одинадцять однакових договорів на дві сторінки кожен, укладені з покупцями - фізичними особами, жодною інформацією про яких регулятор не володіє, окрім паспортних даних та місця проживання. З 11 незрозумілих покупців привертає увагу один - [PERSON] (раніше йому належало 3,9% акцій банку, він збільшив свою частку до 9,01%). Таким чином, голова правління банку, призначений власником - [PERSON] - виступає покупцем частки у цьому ж банку. Аналіз договорів, їх змісту може свідчити про відсутність реального економічного змісту та фіктивність цих правочинів. Наприклад, ціна купівлі часток в 9-15 разів (залежно від договору) нижча від номінальної вартості. Більше того, у регулятора відсутні відомості про реальні розрахунки за такими договорами та джерела походження коштів у покупців для оплати часток. Наголошуємо, що після набуття [PERSON] істотної участі в банку навесні 2015 року жоден інвестор більше не подавав документи на набуття істотної участі в банку «Михайлівський».Таким чином, НБУ наголошує, що заяви пана [PERSON] не відповідають дійсності та є лише намаганням уникнути відповідальності за доведення банку до банкрутства. Через обмеження у зв'язку з банківською таємницею та конфіденційною інформацією, Національний банк не може опублікувати скан-копії самих листів та договорів. Водночас, регулятор у будь-який момент готовий надати всі документи правоохоронним органам для розслідування справи банку «Михайлівський». Натомість, розміщуємо витяги з системи документообігу НБУ, які підтверджують наведені вище факти : Скріншот з системи документообігу НБУ про реєстрацію листа банку «Михайлівський» з відомостями про структуру власності банку, Скріншот з системи документообігу НБУ про реєстрацію листа, яким було надіслано копії договорів про купівлю-продаж часток ТОВ "Екосіпан". На думку позивача, інформація, викладена в даному прес-релізі стосується виключно позивача, є дата повідомлення позивачем Національного банку про продаж належної йому істотної участі в ПАТ «Банк Михайлівський», проте дана інформація містить недостовірні дані, які полягають в наступному. Позивачем до Національного банку України було надано повідомлення щодо зменшення участі в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» 20 травня 2016 року, про що свідчить відмітка про отримання даної заяви, проставлена канцелярією Національного банку України на копії заяви щодо зменшення участі в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», що подавалася до Національного банку України, а саме відмітка штампу. На підтвердження викладеної в прес-релізі інформації Відповідачем розміщено скріншоти з системи документообігу НБУ про реєстрацію листа [PERSON] про намір зменшити істотну участь. З відповідного скріншоту вбачається, що працівником канцелярії Відповідача інформація щодо листа була внесена до системи документообігу НБУ 23.05.2016 року 09:54:50. Віповідачем до прес-релізу долучено скріншот з системи документообігу НБУ щодо реєстрації заяви, що надійшла поштою (Вид доставки: Пошта …) Таким чином, відповідач, повідомляючи недостовірні відомості щодо дати подачі повідомлення аозивачем свідомо долучив до прес-релізу скріншот документобігу НБУ щодо реєстрації виключно тієї заяви, що надійшла на адресу Національного банку України поштою пізніше, а саме 23 травня 2016 року, повідомляючи про те, що дане повідомлення було отримано першим. Відповідач при розміщенні прес-релізу використовує назву «[INFO]», посилаючись на інтерв'ю Позивача, яке було надано програмі «[INFO]» телеканалу «1+1» та вийшло в телевізійний ефір [INFO], а саме в розміщеній інформації зазначено, що «[INFO] в програмі «[INFO]» телеканалу «1 + 1» власник банку «Михайлівський» [PERSON] заявив, що продав банк «Михайлівський» до визнання його неплатоспроможним Національним банком України, а тому, начебто не має жодного відношення до шахрайських дій, які було здійснено в «Михайлівському» 19-20 травня 2016 року. Крім того, [PERSON] заявив, що угода з продажу банку була погоджена Національним банком.». Позивач зазнчає, що для спростування інформації, що закладена відповідачем у назві та тексті прес-релізу на офіційному сайті відповідача, надається дослівна роздруківка телевізійного інтерв'ю в програмі «[INFO]» телеканалу «1+1», трансляція якого здійснювалася [INFO]. Таким чином, на думку позивача, було підтверджено продаж банку та повідомлено про подачу повідомлень до Національного банку України, та не було сказано жодного слова з приводу того, що погоджував та/або не погоджував Національний банк продаж банку, не обговорювалися питання щодо шахрайських дій, а тому використання відповідачем на своєму офіційному сайті назви прес-релізу «[INFO]», з викладенням при цьому недостовірних відомостей щодо позивача невизначеному колу осіб, вважає усвідомленими та спланованими діями відповідача, які спрямовані на опорочення честі, гідності і ділової репутації позивача, переконання значної кількості людей в тому, що позивач в чомусь винний, «замішаний» в якихось шахрайських діях (як про це зазначено на початку прес-релізу при відсутності у відповідача на те законних підстав). Це завдає шкоди його діловій репутації, оскільки справляє негативне враження на суспільство щодо позивача, переконуючи його в тому, що позивач чинить аморально та зневажає закон та людей. Моральну шкоду позивач обґрунтовує ти, що негативна інформація, яка поширена відносно нього суттєво принижує честь та ділову репутацію позивача серед широкого кола осіб, тому відповідачем має бути відшкодована моральна шкода у розмірі 1,00 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Національного Банку України в судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення, які містяться в матеріалах справи. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). Разом із цим, Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). За правилами ст.ст. 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації, а також право на спростування недостовірної інформації та право на відповідь. Водночас, згідно зі ст. 1 Закону України «Про інформацію» під інформацією слід розуміти будь-які відомості та/або дані, які можуть бути збережені на матеріальних носіях або відображені в електронному вигляді. Відповідно до положень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» та сторінці НБУ у Facebook ([INFO]) було опубліковано прес-реліз з назвою «[INFO]» з розміщенням скріншотів з системи документообігу НБУ про реєстрацію листів. У зазначеному прес-релізі вказано, що [INFO] в програмі «[INFO]» телеканалу «1 + 1» власник банку «Михайлівський» [PERSON] заявив, що продав банк «Михайлівський» до визнання його неплатоспроможним Національним банком України, а тому, начебто не має жодного відношення до шахрайських дій, які було здійснено в «Михайлівському» 19-20 травня 2016 року. Крім того, [PERSON] заявив, що угода з продажу банку була погоджена Національним банком. Ця інформація не відповідає дійсності та є маніпуляцією з боку пана [PERSON], намаганням уникнути кримінальної відповідальності за доведення банку до банкрутства. Згідно з законом власник банку повинен завчасно повідомити Національний банк про намір відчужити належну йому істотну участь. Таке повідомлення Національний банк отримав від пана [PERSON] лише 23 травня 2016 року, про що свідчить відмітка канцелярії регулятора. При цьому саме таке повідомлення датоване 6 травня, тому у НБУ є підстави вважати, що воно було датовано «заднім» числом, інакше важко пояснити, чому воно надійшло до НБУ лише через два тижні після підписання. Нагадаємо, що саме 23 травня НБУ відніс банк до категорії неплатоспроможних, а шахрайські операції відбулись у банку напередодні, ще 20 травня. Крім того, оновлену структуру власності з відображення «продажу» банк Михайлівський надіслав до НБУ також лише 23 травня (в електронному вигляді) та 24 травня (у паперовому вигляді) - на той час в банку вже працювала тимчасова адміністрація. Це все також підтверджується даними електронних систем обліку документів НБУ та відмітками канцелярії. [PERSON], начебто, продав свої частки у ТОВ «Екосіпан» (компанія, через яку він володів банком) 11 фізичним особам («футбольній команді»). Ці особи ніколи не подавали документів в НБУ для спільного набуття істотної участі. Частки кожного з «покупців» - менше 9,9%. Всі договори датовані 19 травня 2016 року. Договори купівлі-продажу надійшли до Нацбанку лише через три дні після віднесення банку до категорії неплатоспроможних - 26 травня 2016 року. Це одинадцять однакових договорів на дві сторінки кожен, укладені з покупцями - фізичними особами, жодною інформацією про яких регулятор не володіє, окрім паспортних даних та місця проживання. З 11 незрозумілих покупців привертає увагу один - [PERSON] (раніше йому належало 3,9% акцій банку, він збільшив свою частку до 9,01%). Таким чином, голова правління банку, призначений власником - [PERSON] - виступає покупцем частки у цьому ж банку. Аналіз договорів, їх змісту може свідчити про відсутність реального економічного змісту та фіктивність цих правочинів. Наприклад, ціна купівлі часток в 9-15 разів (залежно від договору) нижча від номінальної вартості. Більше того, у регулятора відсутні відомості про реальні розрахунки за такими договорами та джерела походження коштів у покупців для оплати часток. Наголошуємо, що після набуття [PERSON] істотної участі в банку навесні 2015 року жоден інвестор більше не подавав документи на набуття істотної участі в банку «Михайлівський».Таким чином, НБУ наголошує, що заяви пана [PERSON] не відповідають дійсності та є лише намаганням уникнути відповідальності за доведення банку до банкрутства. Через обмеження у зв'язку з банківською таємницею та конфіденційною інформацією, Національний банк не може опублікувати скан-копії самих листів та договорів. Водночас, регулятор у будь-який момент готовий надати всі документи правоохоронним органам для розслідування справи банку «Михайлівський». Натомість, розміщуємо витяги з системи документообігу НБУ, які підтверджують наведені вище факти : Скріншот з системи документообігу НБУ про реєстрацію листа банку «Михайлівський» з відомостями про структуру власності банку, Скріншот з системи документообігу НБУ про реєстрацію листа, яким було надіслано копії договорів про купівлю-продаж часток ТОВ «Екосіпан». Позивачем до Національного банку України було надано повідомлення щодо зменшення участі в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ» 20 травня 2016 року, про що свідчить відмітка про отримання даної заяви, проставлена канцелярією Національного банку України на копії заяви щодо зменшення участі в ПАТ «БАНК МИХАЙЛІВСЬКИЙ», що подавалася до Національного банку України, а саме відмітка штампу, тобто повідомлення було подано 20 травня 2016 року, а не як зазначено в прес-релізі «Таке повідомлення Національний банк отримав від пана [PERSON] лише 23 травня 2016 року, про що свідчить відмітка канцелярії регулятора». Таким чином, викладений відповідачем прес-реліз містить недостовірні відомості, які вводять в оману читачів даної інформації щодо дій позивача, що негативно впливає на ділову репутацію останнього. На підтвердження викладеної в прес-релізі інформації відповідачем розміщено скріншоти з системи документообігу НБУ про реєстрацію листа [PERSON] про намір зменшити істотну участь. З відповідного скріншоту вбачається, що працівником канцелярії відповідача інформація щодо листа була внесена до системи документообігу НБУ 23.05.2016 року 09:54:50. До прес-релізу долучено скріншот з системи документообігу НБУ щодо реєстрації заяви, що надійшла поштою (Вид доставки: Пошта …). Таким чином, відповідач, повідомляючи недостовірні відомості щодо дати подачі повідомлення позивачем свідомо долучив до прес-релізу скріншот документобігу НБУ щодо реєстрації виключно тієї заяви, що надійшла на адресу Національного банку України поштою пізніше, а саме 23 травня 2016 року, повідомляючи про те, що дане повідомлення було отримано першим. Також встановлено, що відповідач при розміщенні прес-релізу використовує назву «[INFO]», посилаючись на інтерв'ю позивача, яке було надано програмі «[INFO]» телеканалу «1+1» та вийшло в телевізійний ефір [INFO], а саме в розміщеній інформації зазначено: «[INFO] в програмі «[INFO]» телеканалу «1 + 1» власник банку «Михайлівський» [PERSON] заявив, що продав банк «Михайлівський» до визнання його неплатоспроможним Національним банком України, а тому, начебто не має жодного відношення до шахрайських дій, які було здійснено в «Михайлівському» 19-20 травня 2016 року. Крім того, [PERSON] заявив, що угода з продажу банку була погоджена Національним банком». Відповідно до дослівної роздруківки телевізійного інтерв'ю в програмі «[INFO]» телеканалу «1+1», трансляція якого здійснювалася [INFO], наданої позивачем: «[PERSON] ([PERSON]): На мой вигляд сотрудники НБУ хотят снять свою вину. Сюжет, пов'язаний з банківською системою України. Після сюжету знову інтерв'ю [PERSON] ([PERSON]): в данный момент в СИЗО находится [PERSON], и Киевская прокуратура обвиняет его в хищении 700 миллионов гривен, в том числе денег вкладчиков. Эта операция проходила в конце мая сего года. Вы на тот момент, когда все эти действия происходили, были в составе акционеров банка? [PERSON]: На утро девятнадцатого числа сего года в составе Банка Михайловский не было меня. [PERSON]: Вы его продали? [PERSON]: Я Банк Михайловский продал господину [PERSON], собственнику Банка Платинум. [PERSON]: НБУ заявляет, что не были осведомлены ни о смене состава сбственников, ни об операциях сомнительного характера, которые происходили в банке после смены акционеров. Аааааа…Это соответсвует действительности? [PERSON]: Нет, абсолютно, мы все письма подали в Национальный банк о том, что о выходе из учредителей - это раз. Во-вторых, у нас в банке был куратор до 20 числа с Национального банка. [PERSON]: Тоесть куратор видит все операции, которые происходят? [PERSON]: Да, абсолютно. В марте месяце, в начале марта на меня вышел [PERSON] с предложением о покупке Банка Михайловский. Мы абсолютно прописали в этом меморандуме о том, что деньги, которые я получаю от Бакна Платинум, их достаточно для того, чтобы я погасил свои кредиты в Банке Михайловском. [PERSON]: Как Вы считаете, глава [PERSON] должна была знать о этой сделке? [PERSON]: На мой взгляд, госпожа [PERSON] ничего не знала об этом. Вот, собственно говоря, вот мой ответ». Враховуючи вищевикладене, позивачем було підтверджено продаж банку та повідомлено про подачу повідомлень до Національного банку України, не було сказано жодного слова з приводу того, що погоджував та/або не погоджував Національний банк продаж банку, не обговорювалися питання щодо шахрайських дій, а тому використання відповідачем на своєму офіційному сайті назви прес-релізу «[INFO]», з викладенням при цьому недостовірних відомостей щодо позивача невизначеному колу осіб, порушує права та інтереси позивача, оскільки переконання значної кількості людей в тому, що позивач в чомусь винний, «замішаний» в якихось шахрайських діях (як про це зазначено на початку прес-релізу), завдає шкоди його діловій репутації, так як справляє негативне враження на суспільство щодо позивача, переконуючи його в тому, що позивач чинить аморально та зневажає закон та людей. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 вказаної Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що інформація, розміщена [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» у прес- релізі з назвою «[INFO]» у вказаних листах є фактичним твердженням, оскільки таку інформацію можна перевірити на предмет її відповідності дійсності (перевірку істинності фактів) і спростувати. А тому, вона не відноситься до оціночних суджень на підставі ст. 30 Закону України «Про інформацію». Враховуючи те, що відповідач під час судового розгляду не довів того, що інформація, викладена [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» у прес- релізі з назвою «[INFO]» є достовірною, то така інформація судом визнається недостовірною на підставі ст. 277 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення, включаючи публікацію його тексту. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що слід: зобов'язати відповідача, не пізніши семи днів з дня набрання чиноості рішенням суду, спростувати відомості, що розміщені [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» та сторінці Національного банку України www.bank.gov.ua у Facebook, шляхом публікації на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» та сторінці Національного банку України www.bank.gov.ua у Facebook повідомлення про те, що відомості, розміщенні [INFO] на офіційному сайті Національного банку України www.bank.gov.ua у розділі «Новини» та сторінці Національного банку України www.bank.gov.ua у Facebook у прес-релізі з назвою «[INFO]», є недостовірними та такими, що не відповідають дійсності. Що стосується позовних вимог про зобов'язання Національний банк України спростувати недостовірну інформацію шляхом розміщення вибачення, то суд не вправі зобов'язувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК України (абз. 2 п. 26 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року). Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, котру зазнав позивач через розповсюдження про нього недостовірної інформації, то суд, з урахуванням глибини, тривалості душевних страждань, принципу розумності та справедливості, дійшов висновку, що моральна шкода, завдана позивачу, підлягає відшкодуванню відповідачем у розмірі 1,00 грн. відповідно до положень ст. 280 ЦК України. Відповідно до ст. 11 ЦПК України розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то з урахуванням положень ст. 88 ЦПК України, ч. 2 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з з відповідача Національного банку України на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 1102 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial