Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до суду та свої вимоги мотивує тим, що з 11.07.2012 р. по 11.01.2016 р. працювала у ТОВ «Вітражна студія «Вікторія» на посаді майстра вітражника 5-го розряду на дільниці з виготовлення вітражної продукції. На день звільнення у відповідача була заборгованість по заробітній платі за жовтень 2015 р. в розмірі 800 грн., листопад 2015 р. 2445,38 грн., грудень 2015 р. 300 грн. Однак, при звільненні зазначена заборгованість не була виплачена відповідачем, попри неодноразові усні звернення. Також у звязку з затримкою розрахунків підприємства перед нею виникла заборгованість в розмірі середнього заробітку в сумі 3660 грн. У звязку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3600 грн., а також заборгованість за час затримки виплат в розмірі 3660 грн. Представник відповідача - ТОВ "Вітражна студія "Вікторія", в судове засідання не зявився. Приписами ст.43 Конституції України,- встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.116 КЗпП України,- при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що з 11.07.2012 р. по 11.01.2016 р. [PERSON] працювала в ТОВ «Вітражна студія «Вікторія» майстром вітражника 5 розряду дільниці з виготовлення вітражної продукції (а.с.8). Наказом № 03-к від 11.01.2016 р. [PERSON] було звільнено з посади відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін (а.с. 7). Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені належні суми заробітної плати, що є підставою для стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачеві сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р.,- при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до п.8 Постанови КМУ №100 від 08.02.1995 р. з наступними змінами,- нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. [PERSON] зазначила у позові, що на момент її звільнення заборгованість по зарплаті становила: за жовтень 2015 року 800 грн., за листопад 2015 року 2445 грн. 38 коп., за грудень 2015 року 300 грн. Загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем по заробітній платі становить 3545 грн. 38 коп. (800+2445,38+300=3545,38). Відповідач з моменту подачі позову до суду й до цього часу не надав суду доказів на спростування факту того, що існує заборгованість по зарплаті перед позивачем і в якому саме розмірі, а тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача вищезазначену суму заборгованості по зарплаті в розмірі 3545 грн. 38 коп. Згідно довідки про доходи від 25.02.2016 р. заробітна плата позивача за останні два місяця роботи, що передували дню звільнення, становить: листопад 2015 р. - 3040 грн., грудень 2015 р. 1200,19 грн. (а.с.22). Відпрацьовано позивачем в ці місяці 21 та 23 робочі дні. Середньоденна заробітна плата позивача буде становити: (3040 грн. + 1200,19 грн.) : (21+23) = 96,37 грн. Оскільки, до цього часу з позивачем не проведено розрахунку, то суд вважає необхідним в межах заявлених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача 3660 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Отже, вимоги позивача стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з жовтня 2015 р. по грудень 2015 р. підлягають задоволенню - з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути заборгованість по заробітній платі в сумі 3545,38 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3660 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial