Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-27 00:00:00

13 березня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, в якій позивач просить суд: - позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та встановити над ними опіку, призначивши опікуном - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Позивач [PERSON] у підготовче судове засідання призначене на 28.05.2020 року не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак надав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче судове засідання 28.05.2020 року не з`явилась, про дату, час і місце проведення якого повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву в якій позовні вимоги визнала, не заперечує проти позбавлення її батьківських прав стосовно її малолітніх дітей та просить розгляд справи провести за її відсутності. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради у підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно з ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з поданням сторонами по справі заяв про розгляд справи за їх відсутності та визнанням відповідачем позову, судом було ухвалено провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності сторін по справі. Дослідивши та вивчивши документи наявні в матеріалах справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 квітня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис №296. Під час реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] народилась [PERSON] , про що 07 вересня 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м. Одеси складено актовий запис №1313, в якому в графі відомості про матір зазначено інформацію про [PERSON] , в графі відомості про батька зазначений - [PERSON] . [INFO] народився [PERSON] , про що 18 листопада 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції складено актовий запис №11811, в якому в графі відомості про матір зазначено інформацію про [PERSON] , в графі відомості про батька зазначений - [PERSON] . Отже, [PERSON] та відповідачка [PERSON] , перебували у зареєстрованому шлюбі з 28.04.2006 року та мають двох спільних малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Батько малолітніх дітей - [PERSON] у віці 36 років помер [INFO] , про що Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області складено відповідний актовий запис №10984, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 24 травня 2017 року за №277, малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, терміном дії до 27.05.2017 року, у зв`язку із тим, що мати - [PERSON] , [INFO] , обвинувачувалась у скоєні злочину відповідно до ч.2 ст.15, ч.2 ст.186 Кримінального кодексу України, та відповідно до ухвали Київського районного суду м. Одеси від 28.03.2017 року по справа №520/1145/17, утримувалась в Державній установі «Одеська установа виконання покарань (№21)» Південного міжрегіонального управління з питань виконання покарань та пробації Міністерства юстиції України, строком тримання під вартою до 27.05.2017 року. 29 серпня 2017 року розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради №438 було продовжено термін дії розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.05.2017 року №277 «Про надання малолітній [PERSON] , [INFO] статусу дитини, позбавленої батьківського піклування», терміном дії до закінчення строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою або відбування покарання в місцях позбавлення волі матері дитини - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 08 вересня 2017 року №457, малолітньому [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, терміном дії - до закінчення строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою або відбування покарання в місцях позбавлення волі матері дитини - [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 27 жовтня 2017 року №549, [PERSON] , [INFO] , призначено опікуном малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , терміном дії - до закінчення строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою або відбування покарання в місцях позбавлення волі матері дітей - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до вироку Овідіопольського районного суду Одеської області від 07 лютого 2019 року по справі №509/208/16-к, [PERSON] , [INFO] , звільнено з-під варти у залі суду від відбування покарання на підставі ст.1 п.»в» Закону України «Про амністію у 2016 році». Матір малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до характеристики, представленої начальником дільниці №1 КП «ЖКС «Чорноморський» від 04.11.2019 року зазначено, що [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] проживає періодично, а під час проживання поводиться з сусідами не коректно і квартиру відвідують невідомі люди. За комунальні послуги у [PERSON] наявна заборгованість у значному розмірі, який вона не сплачує. Відповідно до характеристики на [PERSON] , [INFO] , представленої ДОП СП Таїровського ВП Київського ВП в м.Одесі ГУ НП в Одеській області від 17.10.2019 року зазначено, що означена громадянка за місцем мешкання характеризується задовільно, офіційно не працевлаштована. Також зазначено, що [PERSON] схильна до зловживання спиртних та наркотичних речовин. Згідно акту обстеження умов проживання [PERSON] , [INFO] , складеного 06.09.2019 року спеціалістами територіального відділу служби у справах дітей Одеської міської ради у Київському районі, зазначено, що житло розташовано на 1-у поверсі 16-ти поверхового будинку. Зазначена квартира потребує косметичного ремонту. Відповідно до інформаційної довідки від 09 грудня 2019 року за №01-03/803, наданої адміністрацією Комунального некомерційного підприємства «Дитяча міська поліклініка №6» Департаменту охорони здоров`я Одеської міської ради, повідомлено, що декларація на медичне обслуговування підписана [PERSON] , ані матір`ю дітей - [PERSON] Одеською загальноосвітньою школою №89 І-ІІІ ступенів Одеської міської ради Одеської області надано інформацію у листі від 16.01.2020р. за №01-08/04, в якому зазначено, що [PERSON] , участі у вихованні [PERSON] , [INFO] , не приймає, жодного разу її в школі не було та ніхто її не бачив, по телефону також не спілкувалась. Повна відповідальність, за життя і здоров`я [PERSON] лежить на бабусі [PERSON] та на дідусеві [PERSON] , який є опікуном дівчинки. На батьківські збори завжди приходять бабуся та дідусь. Постійно спілкуються з класним керівником та цікавляться шкільним життям онуки. Відповідно до інформації, представленої Таїровським відділенням поліції Київського відділу поліції в місті Одесі Головного Управління Національної поліції в Одеській області у листі від 25.09.2019 року за №37/1-4350 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , притягувалась до адміністративної відповідальності за ст.ст. 175-1 ч.1 КУпАП , ст. 178 ч.1 КУпАП, ст.51 ч.1 КУпАП дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки. Також дана особа раніше засуджена за ст.309 ч.1 КК України - споживала наркотичні речовини. Станом на теперішній у Київському районному суді м. Одеси перебуває кримінальне провадження, яке внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань №12019161480000550, від 03.03.2019 року за обвинуваченням [PERSON] у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року (далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Відповідно до ст. 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в п. п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб , які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 19 СК України передбачено, зокрема у ч.4,5, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. На виконання зазначеної норми СК України, Київською районною адміністрацією Одеської міської ради 02.03.2020 року було надано висновок за вих. №332/01-11, винесений за наслідком розгляду заяви [PERSON] . Відповідно до вказаного висновку, Київська районна адміністрація Одеської міської ради, як орган опіки та піклування вважає за доцільним зокрема позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , стосовно малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З вказаного висновку також вбачається, що в ході проведення засідань комісії з питань захисту прав дітей Київської районної адміністрації Одеської міської ради, яка відбулось 13.02.2020 року, була присутньою мати дітей - [PERSON] , [INFO] , яка надала згоду на позбавлення батьківських права відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . На засіданні також був присутній дідусь малолітніх - [PERSON] , [INFO] , який зазначив, що повертати дітей на виховання матері неможливо, тому що вона веде аморальний спосіб життя, судима за крадіжки, не працює. Дідусь дітей звернув увагу, що мати приходить до дітей і він не заперечує їх спілкуванню та побаченням. На підставі викладеного вбачається, що малолітні діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , року народження, знаходиться під наглядом та на повному утриманні дідуся - [PERSON] , [INFO] . При вищевикладених обставинах, враховуючи все вищевикладене, суд вважає встановленим, що [PERSON] саме ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків у відношенні малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , не бере будь-якої участі у житті дітей, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, не забезпечує належний догляд, утримання та виховання, веде асоціальний спосіб життя, на підставі чого судом встановлена наявність підстав для позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей. Одночасно судом враховується, що відповідачка [PERSON] особисто надала до суду заяву про визнання позову та позбавлення її батьківських прав стосовно малолітніх дітей. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так як визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, враховуючи все вищевикладене, суд вважає в частині вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітніх дітей позов обґрунтованим та підлягаючим до задоволення. Відповідно до вказаного висновку Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 02.03.2020 року за вих. №332/01-11, орган опіки та піклування вважає за доцільне встановити опіку над малолітніми та призначити [PERSON] опікуном: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст.3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (набрала чинності для України 27.09.1991 року), дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дідусем малолітніх, що підтверджується свідоцтвом про народження померлого батька дітей - [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , відповідно до якого [PERSON] є батьком останнього. Також судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , якою на ім`я в.о. начальника служби у справах дітей Одеської міської ради було надано письмове пояснення, в якому зазначено, що вона не заперечує стосовно призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З наданих до суду документів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , знаходиться на обліку в Центральному об`єднаному УПФУ в м. Одесі в Одеській області та отримує пенсію в разі втрати годувальника. За місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, житлом забезпечений. До кримінальної відповідальності не притягувався. Протипоказань за станом здоров`я щодо призначення його опікуном не має. Створив всі умови, необхідні для проживання, повноцінного виховання та утримання малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . З правами та обов`язками опікуна ознайомлений. Відповідно до довідки від 10.02.2020 року №05/1410/2, служба у справах дітей Одеської міської ради проінформувала, що відповідно до п.43 постанови Кабінету Міністрів України від 24.09.2008р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини», було проведено бесіду з малолітньою [PERSON] , [INFO] , стосовно призначення [PERSON] , [INFO] , опікуном відносно неї, за результатами якої [PERSON] надала згоду. Відповідно до довідки від 10 лютого 2020 року №05/1410/1, служба у справах дітей Одеської міської ради проінформувала, що також було проведено спостереження за малолітнім [PERSON] , [INFO] , та встановлено, що між кандидатом в опікуни [PERSON] , [INFO] , та малолітньою дитиною склалися дуже теплі та довірливі стосунки. Відповідно до довідок служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.02.2020 року №05/1410/5, 05/1410/5 повідомлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , та малолітній [PERSON] , [INFO] , є між собою рідними сестрою та братом. Відповідно до довідки служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.02.2020р. №05/1410/3 повідомлено, що малолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та має право користування майном за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до довідки служби у справах дітей Одеської міської ради від 10.02.2020р. №05/1410/4 повідомлено, що інформація про наявність житла, майна у малолітнього [PERSON] , [INFO] , на праві власності або користуванні відсутня. Згідно ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ч.1 ст.58 ЦК України, опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ст. 243 СК України, опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Так, згідно ч. 3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа, при призначенні якої органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Згідно з ч. 2, 3, 4 ст.63 ЦК України, опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою; опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника; при призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Позивач за станом свого здоров`я та матеріальним становищем може виконувати обов`язки опікуна, має можливість і бажає ретельно виконувати обов`язки опікуна, а тому враховуючи висновки органу опіки та піклування, суд вважає заявлені позовні вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з чим слід призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над малолітніми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Суд зазначає, що згідно з вищевказаними встановленими обставинами вбачається, що відповідачка не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Згідно зі ст. 180, ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно з ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, з урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення відповідачки батьківських прав стосовно малолітніх дітей, якою в свою чергу не надається матеріальна допомога на їх утримання, враховуючи положення ст. 166, 180, 183СК України, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на малолітніх: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з цим позовом - 13.03.2020 року та до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON] повноліття, а саме по [INFO] , надалі стягувати у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення [PERSON] повноліття, а саме до [INFO] . Згідно з ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.79 рішення Європейського суду з прав людини (справа «Білуха проти України» від 09.11.2006 р. (Заява №33949/02), відповідно до прецедентної практики Суду заявник має право на відшкодування витрат, тільки якщо буде доведено, що вони були необхідні та фактично понесені, а також є обґрунтованими за розміром. З урахуванням задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення батьківських прав, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по сплаті останнім судового збору в сумі 840 гривень 80 копійок.

Outcome: approved