Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

Представник КП «ХТМ» звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача вартість використаної теплової енергії у розмірі 32 959,92 грн. за період з 01.10.2012 року по 30.04.2013 року, та стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги мотивовані наступним. Відповідачу на праві власності належать приміщення на підставі договорів купівлі-продажу від 15.08.2006 року належать приміщення, розташовані за адресою в [ADDRESS] ,30-33,33 а,33 6,34,35,38,39,49,50 загальною площею 150, 5 кв.м в літері «А-5» у житловому будинку з централізованою системою теплопостачання, яке здійснює КП "Харківські теплові мережі". Відповідач [PERSON] користується тепловою енергією, яку подає у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «Харківські теплові мережі». За період користування тепловою енергією з 01.10.2012 р. по 30.04.2013 р., відповідачем спожито теплової енергії на суму 32959, 92 грн. За кожен розрахунковий період відповідачу направлялися рахунки фактури про сплату за спожиту теплову енергію, що до цього часу не сплачені.13.06.2013 р. КП ''Харківські теплові мережі" направлено лист- вимогу щодо обов`язку сплати заборгованості за використану теплову енергію. 18.11.2013 р. представниками КП «Харківські теплові мережі» складено акт переддоговірного користування тепловою енергією, згідно якого встановлено, що система теплопостачання єдина із системою теплопостачання житлового будинку, в який вбудовано нежитлове приміщення споживача теплової енергії, а також предписано укласти договір купівлі- продажу теплової енергії, що проігноровано відповідачем. 20.06.2013 року КП «Харківські теплові мережі» зверталося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості використаної теплової енергії за період з 01.10.2012 по 30.04.2013 року в сумі 32959, 92 грн. 18.07.2013 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/9234/13- ц провадження 2/638/4032/13 було повернуто вказану вище позовну заяву позивачу, але ухвалу не було направлено сторонам. На неодноразові звернення до суду щодо видачі будь-якого рішення суду по вказаній справі, його своєчасно не було видано позивачу. Ухвалу суду від 18.07.2013 року було видано позивачу лише 07.05.2018 року( про що є відмітка про отримання ухвали представника позивача в матеріалах цивільної справи № 638/9234/13-ц). У зв`язку з цим, позивач вважає, що строк позовної давності пропущено позивачем з поважних, незалежних від нього причин, а отже строк позовної давності за даним позовом підлягає поновленню судом. Представник позивача Пономаренко Н.В. в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила по справі прийняти рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзиву на позовну заяву не надав. Крім того, відповідач неодноразово повідомлявся про дату та час судового засідання на офіційному сайті суду. Виходячи з викладеного, а також враховуючи положення ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду справи, отже суд, з урахуванням положень ст. 280 ЦПК України, розглядає справу в заочному порядку. Під час судового засідання встановлено наступне. Відповідач на підставі договору купівлі-продажу від 15.08.2006 року належать приміщення, розташовані за адресою в [ADDRESS] ,30-33,33 а,33 6,34,35,38,39,49,50 загальною площею 150, 5 кв.м в літері «А-5», що підтверджується копією договору купівлі-продажу №2701 від 15.08.2006, копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №11785697 від 08.09.2006 та копією Витягу з Державного реєстру правочинів №2761875 від 15.08.2006. Судом встановлено, що відповідач користувався тепловою енергією, яку подавав у нежитлове приміщення, а в цілому в централізовану систему теплопостачання всього будинку КП «ХТМ», що підтверджується актами про підключення №173/14848 від 22.10.2012 та відключення №173/20129 від 15.04.2013опалення в житловому будинку по [ADDRESS] . За період користування тепловою енергією з 01.10.2012 року по 30.04.2013 року, відповідачем спожито теплової енергії на суму 32 959,92 грн., та не сплачені останнім. 18.11.2013 року представником КП «ХТМ» складено акт обстеження системи теплоспоживання, згідно якого встановлено, що система теплопостачання єдина із системою теплопостачання житлового будинку, в який вбудовано нежитлове приміщення споживача теплової енергії, а також вказано про необхідність сплати за використану енергію. Таким чином, у період з 01.10.2012 року по 30.04.2013 року відповідач за рахунок позивача користувався тепловою енергією, у зв`язку з чим було спожито теплової енергії на суму 32 959,92 грн., що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом. Відповідно до Закону України «Про теплопостачання» теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу; споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору. Тобто регулювання відносин здійснюється щодо постачання теплової енергії, яка призначена для купівлі - продажу. Основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Згідно п. 3 Правила користування тепловою енергією споживач теплової енергії є фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. За положеннями частини першої статті 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Згідно зі статтею 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Таким чином, судом встановлено, що відповідач дійсно користувався тепловою енергією за період з 01.10.2012 по 30.04.2013, та повинен був сплачувати її вартість позивачу, однак її не сплатив, що є порушенням прав останнього. Відповідно до частини першої статті 256 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) позовною давністю є строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з частиною першою статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 261 ЦК України передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення рішення (стаття 267 ЦК України). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (§ 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Stubbings and Others v. the United Kingdom»; § 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»). Відповідно до ч.5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що на ім`я відповідача було відкрито лицьовий рахунок 17300-2070 (а.с. 5-6), визначалось споживання гкал за місяць, нараховувалась відповідна плата, яка повинна була сплачуватись щомісячно відповідачем. Крім того, позивачем здійснювалась перевірка відповідного обладнання при підключенні та відключенні опалення в житловому будинку по [ADDRESS] . 20.06.2013 року КП «Харківські теплові мережі» зверталося до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до [PERSON] про стягнення вартості використаної теплової енергії за період з 01.10.2012 по 30.04.2013 року в сумі 32959, 92 грн. 18.07.2013 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі № 638/9234/13- ц провадження 2/638/4032/13 було повернуто вказану вище позовну заяву позивачу. Як зазначає позивач, ухвалу суду від 18.07.2013 року було видано позивачу лише 07.05.2018 року. Відповідно до ч. 3, 4, 5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, позивач ставить вимоги про стягнення заборгованості за період з 01.10.2012 по 30.04.2013 у розмірі 32959,92 грн. Між тим, дана сума стягнення заявлена з порушенням встановленого законом трьохрічного строку позовної давності. З вказаним позовом позивач звернувся лише 24 червня 2020 року, тобто з пропуском строку позовної давності. Доказів пропуску строку позовної давності з поважних причин позивач суду не надав, тому суд вважає причини пропуску не поважною, а відтак підстав для поновлення строків позовної давності у суду не існує. У відповідності до ст. 141 ч.1 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок самого позивача.

Outcome: dismissed