Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Державного підприємства "Волиньвугілля" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював електрослюсарем підземним у ВП "Шахтоуправління Нововолинське" ДП "Волиньвугілля". 30 вересня 2014 року був звільнений з вищевказаного підприємства за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію з виплатою одноразової допомоги в розмірі двомісячного середнього заробітку. При звільненні з роботи йому належало до виплати 16890,40 грн., які йому оплатило підприємство лише протягом періоду з 01 жовтня по 01 грудня 2014 року. Оскільки ДП "Волиньвугілля" на момент звільнення не провело з ним повного розрахунку, тому сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на його користь за час затримки розрахунку при звільненні складає 11422,52 грн. Просить стягнути з відповідача в свою користь 11422,52 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.10.2014 року по 28.11.2014 року включно ( останній робочий день, що передує дню виплати заборгованості повністю). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задоволити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився без поважних причин, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення. З копії трудової книжки [PERSON] вбачається, що він працював у ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" на посаді електрослюсаря підземного, 30.09.2014 року звільнений з роботи за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України у зв'язку з виходом на пенсію (а.с.3). Із довідки ДП "Волиньвугілля" від 04.12.2014 року №1760/14 слідує, що середньоденна заробітна плата [PERSON] становила 265,64 грн. (а.с.4). Судом встановлено, що при звільненні з роботи позивачу [PERSON] до виплати належало 16890,40 грн., які він отримав частинами протягом жовтня-грудня 2014 року, остання виплата проведена 01 грудня 2014 року в сумі 514,80 грн. Відомості, зазначені в довідці ДП "Волиньвугілля" від 04.12.2014 року (а.с.5), що на день звільнення 30.09.2014 року заборгованості з виплати заробітної плати [PERSON] не було, спростовуються випискою з рахунків від 10.12.2014 року за період з 30.09.2014 року по 10.12.2014 року про зарахування коштів на поточний рахунок [PERSON] від відокремленого підрозділу "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" у виді заробітної плати, де остання сума - 514,80 грн. розрахункових коштів була виплачена 01.12.2014 року (а.с.6). Факт затримки розрахунку при звільненні підтверджується також дослідженими копіями платіжних доручень №183 від 05.11.2014 року, №186 від 05.11.2014 року, №208 від 18.11.2014 року, №222 від 21.11.2014 року, №236 від 01.12.2014 року, №251 від 01.12.2014 року про зарахування коштів платником - ВП "Шахтоуправління "Нововолинське" ДП "Волиньвугілля" одержувачу - ВАТ "Державний ощадний банк України", наданими позивачем і його представником в судовому засіданні. Згідно наданої в судовому засіданні копії листа Міністерства соціальної політики України від 04.09.2013 року №9884/0/14-13 визначена норма тривалості робочого часу на 2014 рік. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року "Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати" нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Таким чином, через не проведення відповідачем розрахунку з [PERSON] у день звільнення належить виплатити йому середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме з 01 жовтня 2014 року (наступного дня після звільнення) по 28 листопада 2014 року (останній день, що передує дню виплати заборгованості по заробітній платі повністю) виходячи із розрахунку: 265,64 (середньоденна заробітна плата) x 43 (робочих дні затримки розрахунку) = 11422,52 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача Державного підприємства "Волиньвугілля" в користь [PERSON] 11422,52 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 01 жовтня 2014 року по 28 листопада 2014 року включно. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з ДП "Волиньвугілля" в дохід держави 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved