Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

Товариство просить у порядку регресу стягнути з [PERSON] 2294 грн. 51 коп. виплаченого ним страхового відшкодування. Вимоги, з посиланням ст. 991 , ч.1 ст.1191 ЦК України, ст. 33 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), мотивовані тим, що з вини відповідача, було пошкоджено автомобіль третьої особи, проте відповідач у встановлені строки не повідомив страховика письмово про настання страхового випадку. Представник позивача у письмовому клопотанні позов підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідач та його представник заяву не визнали. Пояснили, що [PERSON].Г. виконав вимоги Закону і одразу усно за телефоном повідомив представника позивача [PERSON]Ф про транспортну пригоду у присутності свідка. Наполягали, що право подачі регресного позову страховиком настає лише у разі порушення страхувальником вимог п. 33.1.2 Закону, яким також не передбачене письмове повідомлення про пригоду. Дослідженим матеріалам справи відповідають цивільні правовідносини, пов"язані з правом зворотної вимоги (регресу). Суд розглядає справу у межах позову, на засадах змагальності та диспозитивності (ст.ст.10,11 ЦПК України) 16.01.2012 між сторонами укладено [PERSON] №АА/6223767 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за яким застраховано автомобіль [NUMBER] (а.с. 6). 06.12.2012 у м. Житомирі сталася ДТП за участю автомобіля [NUMBER], що належить [PERSON] та автомобілем відповідача. Постановою цього суду [PERSON] визнано винним у вчиненні наведеної ДТП (а.с. 9). Отже, вина відповідача у пошкодженні автомобіля [PERSON] є доведеною (ч.3 ст.61 ЦПК України). ТЗ останнього було застраховано по програмі КАСКО в СК «ПЗУ-Україна», потерпілий у встановленому порядку отримав від страхової компанії відшкодування в сумі 2294 грн. СК «ПЗУ-Україна» звернулася до позивача з вимогою про відшкодування виплачених [PERSON] коштів. Ці вимоги Товариством були задоволені, що підтверджується страховим актом №49569/1 та платіжним дорученням №11384 від 16.12.2013 (а.с. 22-23). Законом визначені обов'язки учасників ДТП (ст. 33), а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника (ст. 38). Так згідно із п.33.1.4 ст. 33 Закону (в редакції, чинній на момент укладення та дії полісу відповідача), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. За свідченням [PERSON], [PERSON], Владіславського, на момент пригоди вони перебували в автомобілі відповідача, який одразу після ДТП телефонував з мобільного до страхової компанії та домовився про зустріч зі страховим агентом. На думку суду, відповідачем не доведено, що він з поважних причин не мав змоги письмово повідомити позивача про настання страхового випадку у визначений Законом строк. Дзвінок по телефону не свідчить про виконання [PERSON] вимог п.33.1.4 Закону. Доводи відповідача, що у витягу з нормативного акту, що міститься на зворотній стороні його полісу не має вказівки про письмове повідомлення страховика, не звільняє останнього від виконання вимог Закону, оскільки такий витяг не може заміняти офіційний текст Закону. За правилами ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно з п.п. Ґ п.38.1.1 ст. 38 Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Посилання відповідача та його представника на розбіжності щодо нумерації пунктів Закону є неґрунтовними, оскільки згідно із п. п. 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 Закону (у редакції, чинній до 07 серпня 2011 року) у разі настання ДТП учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, та письмового повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Відповідно до абз. "ґ " п. 38.1.1. ст. 38 Закону (у редакції, чинній до 07 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він письмово не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п. 33.1.2 ст. 33 цього Закону. Однак, у звязку із прийняттям Закону України від 17 .02. 2011 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, письмового повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в п. 33.1.4. ст. 33 указаного Закону. Проте, відповідні зміни до абз. «ґ» п. 38.1.1. ст. 38 Закону», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст. 33 Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Виходячи із наведеного, суд дійшов висновку, що на час ДТП та дії [PERSON] відповідача була чинною норма Закону, щодо невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів та письмового повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. З огляду на правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року № 6-1цс14 неузгодженість нумерації підпунктів п. 33.1 ст. 33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 Закону, після внесених до них змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-VI, не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову. Указаний правовий висновок відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для судів України.

Outcome: approved