Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У грудні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 08.08.2012 року він уклав договір з приватним підприємством «Грандфінресурс» (далі - ПП «Грандфінресурс») про надання послуг з метою отримання грошової позики у розмірі 40 000 грн. на умовах діяльності програми «Альянс Україна», за якою сплатив вступний внесок у розмірі 2800 грн. та щомісячні платежі в загальному розмірі 3866 грн. 64 коп. Вказував, що діяльність ПП «Грандфінресурс» містить ознаки пірамідальної схеми і вводить споживачів в оману, укладений правочин здійснений відповідачем з використанням нечесної підприємницької практики і відповідно до ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» є недійсним (нікчемним), тому просив стягнути з відповідача на його користь 6666 грн. 64 коп. сплачених ним коштів за нікчемним правочином. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, відповідно до наданих до суду заперечень просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, зазначивши, що договір укладений між сторонами, є діючим та таким, що укладений на підставі вільного волевиявлення кожної сторони з дотриманням вимог законодавства. Вивчивши матеріали справи, надавши оцінки доказам по справі, встановивши юридичну природу спірних правовідносин, суд приходить до наступного. Так, матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень та протиправних посягань. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Стаття 213 ЦПК України вимагає від суду повно та всебічно з'ясувати обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідити всі докази в їх сукупності. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом установлено, що 08.08.2013 року [PERSON] уклав договір з ПП «Грандфінресурс» про надання послуг з метою отримання грошової позики у розмірі 40000 грн. на умовах діяльності програми «Альянс Україна», за якою сплатив вступний внесок у розмірі 2800 грн.. та щомісячні платежі в загальному розмірі 3866 грн. 64 коп. Пунктом 1.1. ст. 1 договору передбачено, що відповідач за згодою позивача зобов'язується вчинити від його імені та за його рахунок певні юридичні дії, спрямовані на придбання грошової суми у позику, зазначеної у додатку №1 до даного договору, на умовах діяльності програми «Альянс Україна», що міститься в додатку №2, який є невід'ємною частиною цього договору, в тому числі: сформувати реєстр учасників, забезпечити його адміністрування; організовувати та проводити захід по розподілу грошового фонду, надати учаснику відповідну суму у позику; надавати інші послуги і здійснювати інші правочини, погоджені сторонами, у порядку та в строки, передбачені цим договором та додатками до нього. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару. Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак. Відсутність вищевказаних ознак виключає можливість визнання схеми як «пірамідальної», тобто такої, що порушує норми чинного законодавства України. Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року № 6-40цс13, яка згідно з ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для суддів. Законом України від 2 червня 2011 року «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання ринків фінансових послуг» (введено в дію з 9 січня 2012 року) внесено зміни до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг» та доповнено її п. 111 , яким до фінансових послуг віднесено послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. В судовому засіданні позивач пояснив, що вважає, що був введений в оману тим, що під час укладання та виконання договору з ним спілкувалися різні особи, а відповідач, на його думку, не мав наміру виконувати обов'язки за договором. Але будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин позивач суду не надав. У зв'язку з вищенаведеним суд не вбачає наявності обману та ознак «пірамідальної схеми» у діях ПП «Грандфінресурс» під час укладення договору, оскільки це не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з нормами Закону України «Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг», тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Outcome: dismissed