Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

\~ \~ \~ \~13.04.2021 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Товарна біржа "Нерухомість-Південь", в якій позивачка просить суд визнати дійсним договір №431 від 28.01.1997 купівлі-продажу 2/25 частки домоволодіння з відповідною часткою побутових приміщень за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони, зареєстрований на Товарній біржа "Нерухомість-Південь" та в МБТІ 24.02.1997 року за реєстровим №3703. \~ \~ \~ \~В обґрунтування вимог посилається на те, що згідно договору купівлі-продажу нерухомого майна за №431, зареєстрованого на Товарній біржа\~"Нерухомість-Південь"\~28\~січня\~1997\~року,\~ [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 2/25 частки домоволодіння, жилою площею 17,1 кв.м., з відповідною часткою побутових приміщень за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Право власності на квартиру було зареєстровано в МБТІ 24.02.1997 року за реєстровим №3703. \~ \~ \~ \~На теперішній час, їй стало відомо про недійсність біржової угоди і необхідності підтвердження її дійсності в судовому порядку, оскільки при укладанні договору купівлі-продажу домоволодіння не були виконані вимоги статті 220 ЦК України в частині нотаріального оформлення вказаної угоди. \~Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Миколаєва Коваленко І.В. від 22.04.2021 року передано матеріали цивільної справи за вищезазначеним позовом за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва. \~ \~ \~ \~24.05.2021 року матеріали справи надійшли до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва. \~ \~ \~ \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2021 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Саламатіна О.В. \~ \~ \~ \~26.05.2021 року матеріали справи передано на розгляд судді. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Саламатіна О.В. від 31.05.2021 року прийнято до свого провадження цивільну справу за вказаним позовом та відкрито провадження у справі. \~ \~ \~ \~Представниця позивачки [PERSON] - адвокат Дідух К.О. надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги позову підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити. \~ \~ \~ \~ Відповідач в судове засідання не з`явився, 01.11.2021 року на адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. \~ \~ \~ \~У відповідност і до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~ \~Згідно договору купівлі-продажу за №431, зареєстрованого на Товарній біржа\~"Нерухомість-Південь"\~28\~січня\~1997\~року,\~ [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 2/25 частки домоволодіння, жилою площею 17,1 кв.м., з відповідною часткою побутових приміщень за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Право власності на квартиру було зареєстровано в ММБТІ 24.02.1997 року за реєстровим №3703, підтвердженням чого є відповідне реєстраційне посвідчення. \~ \~ \~ \~Право власності підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08.04.2021 року за №251805946, реєстраційний номер майна №10145548, тип майна - домоволодіння. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. встановлено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Згідно зі ст. 153 ЦК України (в редакції 1963 року), який діяв на момент укладення правочину та підлягає застосуванню до спірних правовідносин, договір є укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди за всіма істотними умовами. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 224 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР 1963 року, що діяв на час укладення договору купівлі-продажу від 28.01.1997 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Відповідно до ст. 47 УРСР (в редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. У пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз`яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Зі змісту пункту 11 договору №431 від 28.01.1997\~року вбачається, що даний договір укладений у відповідності до вимог ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», зареєстрований на Товарній Біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягає. У відповідності до вимог ст. 227 ЦК України підлягає реєстрації в БТІ за місцем знаходження нерухомості. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» в редакції, що діяла на час укладення договору купівлі-продажу, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Зміст біржової угоди (за винятком найменування товару, кількості, ціни, місця і строку виконання) не підлягає розголошенню. Цю інформацію може бути надано тільки на письмову вимогу судам, органам прокуратури, служби безпеки, внутрішніх справ, арбітражному суду та аудиторським організаціям у випадках, передбачених законодавством України. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Договір купівлі-продажу №431, було складено та зареєстровано 28.01.1997\~року на Товарній біржі "Нерухомість-Південь". При цьому, здійснивши державну реєстрацію в КП «ММБТІ» право власності на вказану частку домоволодіння за №3703 від 24.02.1997 р., держава цим самим визнала право власності позивачки на спірну квартиру, як таке, що виникло на не заборонених законом підставах. Закон України «Про товарну біржу» в редакції, діючий на час укладення договору купівлі-продажу, дозволяв членам біржі проводити біржову операцію з купівлі-продажу товарів, допущених до обігу на товарній біржі, якщо її учасниками є члени біржи та якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. В такому випадку біржовий договір подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав, проте набувача нерухомості це не звільняло від здійснення реєстрації договору, за яким набуто право власності на нерухоме майно в органах БТІ, що на той час виконували функції органу державної реєстрації об`єктів нерухомості. При цьому чіткої регламентації механізму допуску товарів до обігу на товарній біржі на той час не існувало. Необхідні зміни до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що дозволяли відмежувати об`єкти нерухомості від біржових операцій були внесені лише у 2003 році. У редакції Закону України «Про товарну біржу», що діяла на час укладення договору купівлі-продажу спірної квартири у 1997 році, не передбачалися правові наслідки у вигляді недійсності договору, укладеного та зареєстрованого на біржі, у разі порушення вимог, встановлених ст. 15 цього Закону до біржової операції, як щодо допуску товарів до обігу на біржі, так і щодо прийняття у члени біржи. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам. Тому в цьому контексті немає підстав для визнання нікчемним договору купівлі-продажу №431, складеному та зареєстрованому 28.01.1997\~року на Товарній біржі "Нерухомість-Південь", за яким [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 2/25 частки домоволодіння, жилою площею 17,1 кв.м., з відповідною часткою побутових приміщень за адресою: [ADDRESS] . Водночас зазначений договір купівлі-продажу у встановленому законом порядку недійсним, як оспорюваний, в частині невідповідності вимогам Закону України «Про товарну біржу», не визнавався. Крім того згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору купівлі-продажу та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», є підстави для визнання договору купівлі продажу №431 від 28.01.1997 року, складеного та зареєстрованого на Товарній біржі "Нерухомість-Південь", за яким [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 2/25 частки домоволодіння, жилою площею 17,1 кв.м., з відповідною часткою побутових приміщень за адресою: [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При цьому, частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved