Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

11.09.2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, в якому просять визнати за кожним з них право власності, а саме по 1/2 ідеальній частині житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 40,1 кв. м., житловою площею 11,4 кв. м., в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що [INFO] помер їх батько, якому належав вищевказаний будинок та після смерті якого за залишилось спадкове майно. Зазначає, що після смерті батька звернувшись до приватного нотаріуса з метою оформлення свої спадкових прав після смерті батька, їм було відмовлено, у зв`язку з відсутністю у них правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. На даний час, вони є єдиними спадкоємцями, у зв`язку з чим, просять постановити рішення, яким визнати за ними право власності на спірне спадкове майно. Ухвалою судді від 12.09.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 03.10.2019 року. 03.10.2019 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.10.2019 року. В судове засідання представник позивача адвокат Щерба О.С. подала заяву про розгляд справи у її відсутності позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області В.О. сільського голови Настьошин Р. в судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без представника сільської ради. Відповідно до вимог ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , відповідно до свідоцтва про смерть останнього серії [NUMBER] від 02.04.1999 року, виданого в Лішнянській сільській раді Дрогобицького району Львівської області (а.с. 19). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] діяв\~Цивільний Кодекс УРСР\~(в редакції 1963 року), який слід застосовувати до правовідносин спадкування належного їй майна. Згідно довідки № 1670 від 03.09.2019 року, виданої КП Львівської обласної ради «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» вбачається, що [PERSON] на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою Лішнянської сільської ради Дрогобицького району Львівської області № 186 від 08.08.2019 року (а.с. 17, 18). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 17.04.1992 року, виданого в Лішнянській сільській раді Дрогобицького району Львівської області вбачається, що батьком останньої був [PERSON] (а.с. 20). Натомість, відповідно до постанови приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кекіс Г.С. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 01/02-31 від 22.08.2019 року вбачається, що приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , у звязку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Статтею 524 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) визначено підстави спадкоємства, зокрема спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У відповідності до вимог\~ст.\~534\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року) вбачається, що кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до\~статті 549\~ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 66-69ЗУ "Про нотаріат", п.4.15 Глави 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна після смерті батька, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на вказане майно, позивачі являються єдиними спадкоємцями, які фактично прийняли спадщину, інші спадкоємців немає, а відтак підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved