Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-22 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди, визнання права власності та стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2013 р. Голосіївським районним судом м.Києва було постановлено рішення, яким визнано в ідеальних частках по Ѕ за [PERSON] і [PERSON] право власності на автомобіль «Suzuki Grand Vitara", 2006 р. випуску та звернуто стягнення на даний автомобіль в сумі 51069,18 гривень. Підставою для укладення даної мирової угоди було рішення Голосіївського районного суду м.Києва про стягнення суми боргу в розмірі 48829,16 гривень з [PERSON] 27.08.2015 р. Голосіївським районним судом м.Києва постановлена ухвала про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення, відповідно до якої автомобіль «Suzuki Grand Vitara", 2006 р. випуску є власністю [PERSON] з моменту затвердження мирової угоди. Однак, відповідачі жодних дій з метою виконання умов мирової угоди не вчинили. Крім того, позивач посилається на те, що з моменту ухвалення рішення про звернення стягнення на майно з метою погашення суми боргу минув істотний проміжок часу, однак борг так і не був погашений. На підставі положень ст.625 ЦПК України позивач просить стягнути з відповідачів суму 3% річних та інфляційні втрати в загальній сумі 56909,15 гривень в зв`язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов`язання. В ході підготовчого провадження позивач подала заяву про зміну предмета позову та просила визнати її власником автомобіля «Suzuki Grand Vitara", 2006 р. випуску і зобов`язати відповідачів передати їй автомобіль, а також стягнути з відповідачів суму трьох відсотків річних та інфляційних втрат в розмірі 90141,29 гривень. Представником відповідача [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позову, обґрунтовуючи свої заперечення тим, що [PERSON] не було відомо про існування заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 01.04.2013 р. та він не підписував мирову угоду. Крім того, в обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на відсутність доказів на підтвердження невиконання мирової угоди та відсутність правових підстав для застосування положень ст. 625 ЦК України до правовідносин,що виникли між сторонами. В ході судового розгляду представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, оскільки відповідачі не виконали свої зобов`зання щодо повернення суми боргу та не передали на виконання мирової угоди транспортний засіб. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи на необізнаність відповідача з наявністю заочного рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 01.04.2014 р. та існування мирової угоди. Вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню часткоково з наступних підстав. Судом встановлено, що 20.01.2012 р. Голосіївським районним судом м.Києва ухвалено рішення, відповідно до якого з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто борг в розмірі 47732,16 гривні, судовий збір в розмірі 977 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення, а всього 48829,16 гривень. 01.04.2013 р. Голосіївським районним судом м.Києва задоволено позов [PERSON] , визначено в ідеальних частках по 182 частина за [PERSON] та [PERSON] право власності на автомобіль «Suzuki Grand Vitara", 2006 р. випуску, [NUMBER] , звернувши стягнення суми боргу перед [PERSON] в розмірі 48829,16 гривень на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20.01.2012 р., трьох відсотків річних в розмірі 1749,82 гривні, та інфляційних втрат в розмірі 490,20 гривень, а всього 51069 гривень 18 копійок - на частку [PERSON] у праві власності на автомобіль «Suzuki Grand Vitara", 2006 р. випуску, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] суму судового збору. В серпні 2015 р. державний виконавець відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Московенко М.С. надіслав до Голосіївського районного суду м.Києва заяву [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про затвердження мирової угоди на стадії виконання рішення суду у справі № 2601/20954/12. 27.08.2015 р. Голосіївським районним судом м.Києва затверджено умови мирової угоди, укладеної між [PERSON] , [PERSON] на стадії виконання виконавчого листа № 261/20954/12,виданого Голосіївським районним судом м.Києва 16.09.2013 р. Відповідно до укладеної сторонами мирової угоди, сторони погодили, що з метою погашення боргу перед Стягувачем, Боржники передають належний їм на праві власності автомобіль «Suzuki Grand Vitara» 2006 р.в., номер кузову [NUMBER] , д.н. [NUMBER] - у власність Стягувачу; передання Стягувачу автомобіля «Suzuki Grand Vitara» 2006 р.в., номер кузову [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , здійснюється одночасно із переданням технічного паспорту та 2-х комплектів ключів і інших приналежностей автомобіля (брелок сигналізації і т.п.) за відповідним Актом; автомобіль «Suzuki Grand Vitara» 2006 р.в., номер кузову [NUMBER] , д.н. [NUMBER] , є власністю Стягувача з моменту затвердження Мирової угоди Голосіївським районним судом м. Києва. Крім того, сторони погодили, що вартість автомобіля складає 159 069,18 грн., і стягувач компенсує (сплачує) Боржникам різницю в розмірі 108 000,00 грн. між погодженою вартістю автомобіля та встановленою судовим Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2601/20954/12 заборгованістю перед Стягувачем - протягом 15 днів з моменту реєстрації автомобіля «Suzuki Grand Vitara» 2006 р.в., номер кузову [NUMBER] , д.н. [NUMBER] підрозділами ДАІ за Стягувачем. З моменту реєстрації автомобіля «Suzuki Grand Vitara» 2006 р.в., номер кузову [NUMBER] , д.н. [NUMBER] підрозділами ДАІ за Стягувачем та сплати Стягувачем різниці в розмірі 108 000,00 грн. між погодженою вартістю автомобіля та встановленою судовим Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2601/20954/12 заборгованістю перед Стягувачем - зобов`язання перед Стягувачем, встановлене Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 2601/20954/12, вважається погашеним. Суд не може прийняти до уваги посилання представника відповідача - [PERSON] не те, що останній не підписував мирову угоду, оскільки будь-які належні та достатні докази на підтвердження зазначених обставин суду не надано. Згідно із статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язується вчинити на користь другої сторони певну дію або утриматись від певної дії, а друга сторона має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться й одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускаються. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до постанови Верховного Суду від 14 червня 2018 року у справі №442/7436/15 мирова угода за своєю правовою природою - це договір, який укладається сторонами з метою припинення спору, на умовах погоджених сторонами та є завершенням судового провадження, свідчить про врегулювання судового спору між сторонами. Визнанням мирової угоди суд засвідчує відповідність умов цієї угоди вимогам закону та дотримання балансу законних прав та інтересів сторін, дотримання вимог (принципу) справедливості судового рішення у спосіб, визначений в умовах мирової угоди. Укладення сторонами мирової угоди означає, що сторони остаточно вирішили припинити спір, що свідчить не лише про завершення процедури судового розгляду спору, а і про вирішення та узгодження між ними усіх спірних питань. Верховний Суд України у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-274цс15 висловив правовий висновок, відповідно до якого у разі невиконання однією зі сторін зобов`язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Це означає, що у разі ухилення однієї із сторін від виконання мирової угоди, інша сторона має право звернутись до суду на загальних підставах з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Відповідно до положень статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 06.08.2020 р. головним державним виконавцем Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Мотельчуком С.В. винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачу, а саме виконавчого листа № 2-388/12, виданого Голосіївським районним судом м.Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] коштів в розмірі 48829,16 гривень на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 20.01.2012 р. в зв`язку з сплатою боргу на підставі заяви стягувача від 05.08.2020 р. В ході розгляду справи представник позивача заперечував сплату відповідачами будь-якого боргу за рішенням суду, а також заперечував факт підписання [PERSON] заяви про повернення виконавчого документа. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ст.81ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК України). В порушення зазначених вимог представником позивача не надано доказів, які б підтверджували заперечення позивача факту підписання заяви про повернення виконавчого документа. Враховуючи викладені обставини в їх сукупності, з врахуванням наявності постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа в зв`язку з погашенням [PERSON] суми боргу в розмірі 48829,16 гривень, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за нею права власності на автомобіль «Suzuki Grand Vitara", 2006 р. випуску і зобов`язання відповідачів передати їй автомобіль не можуть бути задоволені, оскільки це призведе до подвійного стягнення суми боргу. Однак, з огляду на встановлені судом обставини, борг був погашений відповідачами 05.08.2020 р. Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. В силу положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Звертаючись до суду позивач просить стягнути з відповідача 3% річних та інфляційні втрати в зв`язку з несвоєчасним виконанням рішенняГолосіївського районного суду м.Києва від 01.04.2013 р., в зв`язку з існуванням між сторонами грошових зобов`язань, які не були виконані відповідачами. Однак, в даному випадку грошові зобов`язання виникли між позивачем та [PERSON] , що було встановлено рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 20.01.2012 р., а отже саме він є боржником а даними зобов`язаннями і повинен нести відповідальність за їх несвоєчасне виконання. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат, проведений позивачем, відповідає вимогами закону, не спростований відповідачами, а отже може бути взятий судом до уваги. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з [PERSON] грошових коштів на підставі положень ст.625 ЦК України. 'Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України в зв`язку з чим з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача витрати, понесені на сплату судового збору при зверненні до суду, пропорційно до задоволених вимог. 'Крім того, на користь позивача підлягають стягненню з відповідача витрати на правничу допомогу, в розмірі, пропорційному до задоволених вимог, та розрахованому з врахуванням фактично наданих послуг, у т.ч. участі адвоката в судових засіданнях за часом проведення таких засідань. Представник позивача у наведеному розрахунку виду наданих послуг та часу, витраченого на надання таких послуг, зазначає, що ним приймалась участь в 10 судових засіданнях тривалістю 20 год. Однак, суд при розрахунку витрат на правничу допомогу бере до уваги фактичну участь адвоката в судових засідань та їх тривалість.

Outcome: partial