Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивач у листопаді 2013 року звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № E/v07988 від 26.04.2007 року у розмірі 358330,58 доларів США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 2863061,3 грн.; із ПАТ «Акцент - банк», [PERSON] солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 10000 грн., із [PERSON] стягнути витрати на юридичну допомогу у розмірі 3200 грн. та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до № E/v07988 від 26.04.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 170000 доларів США зі сплатою за користування ним відсотків 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.04.2017 року. Проте, в порушення умов договору відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим вони є солідарними відповідачами за пред'явленим до стягнення боргом. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ "Акцент-Банк", [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Не погодившись із рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом норм матеріального права, а саме щодо безпідставної відмови у задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором. Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення суду необхідно скасувати із наступних підстав. Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд виходив із того, що відповідно до кредитного договору № E/v07988 від 26.04.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 170000 доларів США зі сплатою за користування ним відсотків 14,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 24.04.2017 року. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказував, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору №E/v07988 від 26.04.2007 року заборгованість за ним станом на 04.09.2013 року склала 359582,14 доларів США (1 долар США = 7,99 грн.), в тому числі: 157552,43 доларів США - заборгованість за кредитом; 133089,56 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, 68940,15 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки №167, відповідно до якого останній поручався за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором в сумі 10000 грн. Згідно з п.9 договору поруки від 20 жовтня 2010 року №167 сторони дійшли згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлюється в п'ять років. До вказаних правовідносин суд застосував положення ч.1 ст.509, ст.ст.554, 1054 ЦК України. Суд вважав, що на підтвердження заявлених позовних вимог, позивачем не надано жодного доказу, яким би було підтверджено факт видачі кредитних коштів в розмірі 170000 доларів США, а саме меморіального ордеру (п.2.2.6 кредитного договору), не надано належного розрахунку заборгованості. Крім того, позивачем не надано належних доказів повідомлення відповідача [PERSON] про наявність заборгованості та вимоги достроково погасити кредит, таких як корінець рекомендованого листа або довідка підтвердження посильного, з матеріалів справи вбачається, що адреса фактичного проживання відповідача [PERSON]: [ADDRESS], про що є відповідна відмітка у кредитному договорі, проте позивачем вимога надсилалася за адресою: Вінницька обл., Могилів-Подільський р-н., с. Яришів. Посилаючись на вимоги ч.3 ст.10 , ч.1 ст.58, ч.2 ст.59, ч.1 ст.60 ЦПК України, та оцінивши докази в їх сукупності суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не знайшли свого підтвердження, не обґрунтовані та задоволенню не підлягають. Але із такими висновками суду погодитись не можна, оскільки вони зроблені без врахування всіх обставин у справі та вимог законодавства. Відповідно до ст. 549 ЦК України та умов кредитного договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами кредитного договору, відповідач зобов'язаний повернути позивачу неустойку(штраф, пеня). Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до кредитного договору № E/v07988 від 26.04.2007 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 170000 доларів США зі сплатою за користування ним відсотків 14 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення 24.04.2017 року, відповідно до графіку погашення зобов'язань (а.с.10-15). У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] умов договору №E/v07988 від 26.04.2007 року заборгованість за ним станом на 04.09.2013 року склала 359582,14 доларів США (1 долар США = 7,99 грн.), в тому числі: 157552,43 доларів США - заборгованість за кредитом; 133089,56 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 68940,15 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. 20 жовтня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ «Акцент-Банк» було укладено договір поруки №167, відповідно до якого останній поручався за виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором в сумі 10 000 грн. Згідно із п.9 договору поруки від 20 жовтня 2010 року №167 сторони дійшли згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором встановлюється в п'ять років. Як вбачається із наданого банком розрахунку по кредитному договору відповідач проводив часткове періодичне погашення суми боргу до 2009 року включно. Розмір заборгованості за договором станом на 04.09.2013 року склав 359582,14 доларів США, в тому числі: 157552,43 доларів США - заборгованість за кредитом; 133089,56 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 68940,15 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (а.с.5-6). Ці письмові докази не спростовані належними та достовірними доказами, відповідно до вимог ст.ст.57-60,64 ЦПК України. Відповідно до п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам терміни позовної давності сторонами узгоджені по всіх вимогах кредитного договору у п'ять років., Враховуючи вимоги ч.1 ст.11, п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України щодо заявлених вимог та ціни позову, у зв'язку із чим заборгованість необхідно стягнути із відповідача [PERSON] у наступному розмірі: 358 330,58 доларів США, в тому числі: 157552,43 доларів США - заборгованість за кредитом; 133089,56 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом, 68940,15 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором Крім того, із врахуванням вимог ст.ст.554 ЦК України, а також змісту договору поруки №167 від 20.10.2010 року необхідно стягнути солідарно із [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 10 000 грн. Не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення із відповідача витрат на юридичну допомогу у розмірі 3 200 грн., відповідно до вимог ст.ст.84,88 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази надання позивачу правової допомоги, а також фінансові документи про розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України із відповідачів пропорційно необхідно стягнути на користь позивача і понесені ним судові витрати, а саме із [PERSON] 3 326,30 гривень, а із ПАТ "Акцент-Банк" 114,70 гривень. Таким чином, апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

Outcome: partial