Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з даною позовною заявою до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON] юстиції України, [PERSON] банку України, Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» про стягнення пені за неналежне виконання зобовязань. На обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2014 року було задоволено його позовні вимоги стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на його користь 9722,01 доларів США. Рішення набрало законної сили, виконавчий лист знаходиться на примусовому виконанні у Відділі ДВС Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві. В силу незаконних, протиправних дій голови [PERSON] Банку України, постановою НБУ № 7343 від 20.11.2014 року «Про затвердження віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, примусове стягнення коштів та майна банку. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб 21 листопада 2014 року в зазначеному банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу. 20.02.2015 року через ПАТ КБ «Приватбанк» він ([PERSON]В.) одержав 146615,74 грн. нібито від ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Виплата грошових коштів була здійснена йому за безготівковим курсом долара до гривні: 1 долар США по 26,50-27,50 грн. За таких обставин, йому не виплачено 4189,35 доларів США (146615,74 грн. : 26,5 долар США = 5532,66 доларів США; 9722,01 5532,66 = 4189,35 дол. США). Відповідно до ст.ст. 525, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору у вказаний у зобовязанні строк (термін) його виконання. Відповідно до рішення суду від 13.10.2014 року борг відповідачів перед ним становить 9722,01 долар США, розмір пені за кожен день прострочки 3 %, або 291,66 дол. США. Всього прострочка становить 455 днів, що дорівнює 132705,43 дол. США. Просить суд стягнути солідарно на його користь з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON] юстиції України, [PERSON] банку України, Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» пеню в розмірі 132705,43 дол. США. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 травня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог, предявлених [PERSON] до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, було закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві. Крім того, представник позивача суду пояснив, що свої позовні вимоги про стягнення пені позивач обґрунтовує положеннями ЦК України про зобов»язувальне право. Так, відповідач [PERSON] банк України повинен сплатити на користь позивача пеню, оскільки такий обовязок на НБУ покладено нормами Закону України «Про [PERSON] України». Обовязок [PERSON] юстиції України сплатити на користь позивача пеню випливає із неналежного виконання органами державної виконавчої служби своїх зобовязань по виконанню рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2014 року. Що стосується обов»язку сплатити пеню ПАТ КБ «ПриватБанк», то вказана фінансова установа є одержувачем коштів, належних позивачу, і повинна була виплатити позивачу суму за договором банківського вкладу за офіційним курсом НБУ долара США по відношенню до гривні, чого не зробила. Також, представник позивача суду пояснив, що постанова НБУ № 7343 від 20.11.2014 року «Про затвердження віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних» в судовому порядку позивачем не оскаржувалася, обґрунтувати, чому він вважає дану постанову незаконною та протиправною, не може. Позивач заявлені позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] юстиції України позов не визнав, суду пояснив, що між [PERSON] юстиції України та позивачем ніяких зобовязань, у розумінні положень ЦК України, не склалося, [PERSON] юстиції України не має обовязку сплачувати на користь позивача пеню за несвоєчасне отримання ним грошових коштів за договором банківського вкладу. Зі скаргою на дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби позивач не звертався. Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача [PERSON] банку України в судове засідання не зявився, надав письмові заперечення проти позову, в яких також просив розглянути справу за його відсутності. Так, у своїх заперечення [PERSON] банк України зазначив, що відповідно до Закону України «Про [PERSON] банк України» та Закону України «Про банки та банківську діяльність», банки є економічно незалежними та самостійними, [PERSON] банк України не відповідає за зобовязаннями банків, а банки не відповідають за зобовязаннями [PERSON] банку України, якщо інше не передбачено законом або договором. Таким чином, [PERSON] банк України не несе відповідальності за діяльність ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк». Просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце слухання справи був повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи є відповідне поштове повідомлення, заперечення проти позову, заяву про розгляд справи за його відсутності, суду не надав. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2014 року, ухваленому за позовом [PERSON] до ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» про стягнення заборгованості за договором банківського вкладу в іноземній валюті, позовні вимоги [PERSON] були задоволені - стягнуто з ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на його користь кошти згідно Договору банківського вкладу «Марафон лояльності_Подвійний дохід» № 812244/2014 від 20.06.2014 року в розмірі 9679,05 доларів США та № 5 річних за час прострочення виконання зобовязань за вказаним договором сумі 42,96 доларів США (а.с. 5-6). Дане рішення суду набрало законної сили і є чинним. 19.12.2014 року на підставі рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2014 року судом було видано виконавчий лист (а.с. 8), який знаходився на примусовому виконанні у Відділі державної виконавчої служби Шевченківського районного суду м. Києва. Постановою Правління [PERSON] банку України від 20.11.2014 № 733 "Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних», Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. 20.11.2014 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 "Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ "ВіЕйБі Банк", згідно з яким з 21.11.2014 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» строком на три місяці з 21.11.2014 року по 20.02.2015 року. Ні підставі постанови Правління [PERSON] банку України від 19.03.2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та призначення уповноваженої особи банку» розпочато процедуру ліквідації ПАТ "ВіЕйБі Банк". 20.02.2015 року позивач [PERSON] отримав у ПАТ КБ «ПриваатБанк» 146615,74 грн. від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб гарантовану суму відшкодування (а.с. 7) Вказані обставини сторонами визнаються і не оспорюються. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії,а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обовязки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обовязків може бути настання чи ненастання певної події. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог та заперечень… Докази надаються сторонами та іншими особами, що приймають участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для прийняття рішення по справі і за якими у сторін та інших осіб, які приймають участь у справі, виникає спір. Позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що між позивачем [PERSON], як кредитором, та [PERSON] банком України, [PERSON] юстиції України, як боржниками, виникли зобовязання, у розумінні положень Цивільного кодексу України виникли. Так, відповідно до ст. 2 Закону України «Про [PERSON] банк України» [PERSON] банк України (далі - [PERSON] банк) є центральним банком України, особливим центральним органом державного управління, юридичний статус, завдання, функції, повноваження і принципи організації якого визначаються\~Конституцією України, цим Законом та іншими законами України. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про [PERSON] банк України та ст. 5 Закону України «Про банки та банківську діяльність» [PERSON] банк не відповідає за зобов'язаннями інших банків, а інші банки не відповідають за зобов'язаннями [PERSON] банку, крім випадків, коли вони добровільно беруть на себе такі зобов'язання. Положеннями статті 76 Закону України «Про банки та банківську діяльність» визначено, що [PERSON] банк України не здійснює банківський нагляд за банком, у якому запроваджено тимчасову адміністрацію, здійснюється ліквідація, крім отримання звітності в установленому [PERSON] банком України порядку. Позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження того, що між [PERSON] та [PERSON] банком України виникли будь-які правовідносини, в цих правовідносинах права позивача НБУ були порушені. У звязку з викладеним, суд вважає, що правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] банк України на користь позивача [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобовязань немає. Відповідно до Положення про [PERSON] юстиції України, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 02 липня 2014 року № 228 [PERSON] юстиції України (Мінюст) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Мінюст є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну правову політику, зокрема, з організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб). Зі ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» вбачається, що Державна виконавча служба входить до системи органів [PERSON] юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Правовідносини, що виникли між позивачем [PERSON], як стягувачем, та Державною виконавчою службою, як органом системи [PERSON] юстиції України, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження». Одним з засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є можливість оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень. Будь-які рішення, дії чи бездіяльність органів Державної виконавчої служби [PERSON] юстиції України, його посадових або службових осіб, позивачем не оскаржувалися та не оскаржують ся. Позивачем та його представником не надано жодних доказів на підтвердження виникнення між [PERSON] та відповідачем [PERSON] юстиції України інших правовідносин, ніж ті, що виникли щодо примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13.10.2014 року. У звязку з викладеним суд вважає, що правових підстав для стягнення з відповідача [PERSON] юстиції України на користь позивача [PERSON] пені за несвоєчасне виконання зобовязань немає. Правовідносини, що виникли між позивачем [PERSON] та Публічним акціонерним товариством [PERSON] «ПриватБанк» врегульовані Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Відповідно до ст. 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виконавча дирекція Фонду затверджує порядок визначення банків-агентів та на підставі цього порядку визначає банків-агентів. Згідно з вимогами ст. 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх уповноваженим представникам чи спадкоємцям у національній валюті України з наступного робочого дня після затвердження виконавчою дирекцією Фонду реєстру вкладників для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Фонд здійснює виплату гарантованих сум відшкодування через банки-агенти. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб визначив перелік своїх банків-агентів на 20145-2015 роки, про що Виконавчою дирекцію Фонду було прийнято відповідне рішення, зокрема, ПАТ КБ «Приватбанк» був визначений банком-агентом для здійснення виплат гарантованої суми відшкодування. Виплативши 20.02.2015 року на користь позивача [PERSON], грошові кошти, відповідач ПАТ КБ «ПриватБанк» діяв як банк-агент Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, за його дорученням та в межах наданих йому повноважень. Позивачем та його представником не надано належних та припустимих доказів на підтвердження того, що ПАТ «ПриватБанк» несвоєчасно, або не в повному обсязі, виконав доручення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виплати [PERSON] гарантованої суми відшкодування. За таких обставин суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] юстиції України, [PERSON] банку України, Публічного акціонерного товариства [PERSON] банк «Приватбанк» про стягнення пені за неналежне виконання зобовязань слід відмовити за необгрунтованістю. На підставі ст.ст. 11, 509, 526 ЦК України, Закону Укрнаїни «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»,

Outcome: dismissed