Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-24 00:00:00

08.04.2020 позивач звернулась до суду з позовом, в якому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позову покликаються на те, що вона є власником вказаної квартири, в якій окрім неї числиться зареєстрованим її колишній чоловік [PERSON] . Зазначає, що шлюб між ними розірвано згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2019. Окрім того, 19.09.2019 на момент подання нею позовної заяви про розірвання шлюбу відповідач [PERSON] вже більше року проживав окремо. На даний час відповідач продовжує проживати за іншою адресою, має іншу сім`ю та її прохання добровільно знятись з реєстрації місця проживання у належній їй квартирі ігнорує. Враховуючи те, що факт реєстрації відповідача в її будинку створює їй перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, витраті додаткових коштів на оплату комунальних послуг, а тому змушена звернутись з даним позовом до суду. 08.04.2020 направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача [PERSON] , що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 07.05.2020. Ухвалою від 08.04.2020 в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з викликом сторін в судове засідання на 07.05.2020 року. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву та пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 07.05.2020 розгляд даної справи відкладено на 25.05.2020, у зв`язку з неотриманням відповідачем ухвали про відкриття провадження. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач [PERSON] подала суду заяву, у якій відзначила, що просить розгляд даної справи проводити у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечивши проти ухвалення заочного рішення, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] двічі був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а.с. 26, 34. Крім того, відповідачу [PERSON] двічі повідомлявся про слухання справи шляхом надсилання судових повісток за адресою фактичного місця проживання зазначеною у позовній заяві - [ADDRESS] , однак поштові конверти були повернені до суду з відмітками «за закінченням встановленого строку зберігання (адресат відсутній за вказаною адресю)» а.с. 22, 36. Також, відповідача [PERSON] було повідомлено про дату, час і місце судового засідання шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду, а.с. 21, 37. Однак, на розгляд справи не з`явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав. При таких обставинах суд визнав його неявку неповажною та розглянув справу у його відсутності, ухваливши про заочний розгляд справи. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явились, а відтак відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ст. ст. 13,81 ЦПК Українивизначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок) від 26.12.1996 та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії [NUMBER] від 18.03.2003 а.с. 5, 7. Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 10.12.2019 зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а.с. 10. Відповідно до розділу IV «Прописка», будинкової книги на квартиру [ADDRESS] та довідки виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS]» за № 198 від 18.09.2019 вбачається, що в такій числиться зареєстрованим відповідач [PERSON] а.с. 8, 9, 11. Згідно зі ст. 317 ЦКУкраїни власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Частиною 1 ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Як роз`яснив Верховний Суд України, право члена сім`ї власника жилого будинку (квартири), який не є співвласником, на користування цим будинком (квартирою) згідно зі ст. 156 ЖК України обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у даному будинку (квартирі). Виходячи з цього особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням у належному власникові жилому будинку (квартирі), якщо вона вийшла зі складу сім`ї останнього і перейшла проживати в інше місце. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Відповідно до акту від 15.10.2019, виданого Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку « [ADDRESS] » вбачається, що на день перевірки в квартирі [ADDRESS] встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в даній квартирі з 2018 року по день обстеження, а.с. 12. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності відповідача [PERSON] у квартирі, що належить на праві приватної власності позивачу. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд приходить до переконання, що оскільки відповідач [PERSON] не проживає у житлі позивача понад встановлені законом строки, добровільно це житло залишив, не користується ним, не несе витрат по його утриманню, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути 840,80 грн. понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved