Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-20 00:00:00

09 серпня 2021 року представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 24.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрований в реєстрі за №4813 про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №006-22015-101213 від 10 грудня 2013 року на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» в загальній сумі 47382,45 грн. та стягнути судові витрати зі плати судового збору в розмірі 908 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000 грн.. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що згідно постанови державного виконавця відкрито виконавче провадження №66362583, на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за №4813 про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №006-22015-101213 від 10 грудня 2013 року за період з 08.02.2018 по 23.01.2020 на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» в загальній сумі 47382,45 грн. (яка складається з: 33439 грн. 54 коп. простроченої заборгованості за тілом кредиту; 13792 грн. 91 коп. заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, а також 150 грн. за вчинення виконавчого напису). Вказаний кредитний договір було укладено [PERSON] з ПАТ «Дельта Банк», на підставі договору про відступнення права вимоги правонаступником банку стало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», яке, в свою чергу, на підставі договору про відступлення права вимоги відступило право вимоги до [PERSON] відповідачу. Зазначає, що про існування спірного виконавчого напису та відкриття виконавчого провадження позивачка дізналась в серпні 2021 року, коли отримала постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження №66362583. Ні ТОВ «Фінансова компанія управління активами», ані приватний нотаріус будь-яких документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис, у тому числі вимоги про сплату суми боргу, позивачці не направляли. Предстаник позивачки вважає, що виконавчий напис №4813 вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, при винесенні виконавчого напису, нотаріус не встановив факт безспірності вимог відповідача, а тому вказаний виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою судді від 11 серпня 2021 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження. Позивачка та представник позивачки в судове засідання не з`явились, однак представник позивачки подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позовних вимог, в якій визнає позовні вимоги [PERSON] щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору в розмірі 454 грн., щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу заперечив. Інші учасники судового провадження в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялисьу встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, судом у відповідності до ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, що мають істотне значення для її розгляду і вирішення по суті, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4813 про стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №006-22015-101213 від 10 грудня 2013 року на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами», яка складається з: 33439 грн. 54 коп. простроченої заборгованості за тілом кредиту; 13792 грн. 91 коп. заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами та комісією за період з 08.02.2018 по 23.01.2020. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат" отримано плату із стягувача в розмірі 150 грн., яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника, яким є [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія управління активами»,складає 47382,45 грн. Як вбачається з виконавчого напису, заборгованість виникла за кредитним договором №006-22015-101213 від 10 грудня 2013 року, у відповідності до якого ПАТ «Дельта Банк», надав позивачці кредитні кошти та в подальшому відступив ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі Договору про відступлення права вимоги від 09.02.2018 №195/к, яке в подальшому відступило відповідачу - ТзОВ «Фінансова компанія управління активами» право вимоги до позивача за вказаним кредитним договором відповідно до Договору відступлення прав вимоги 20/01/20-1/1 від 20.01.2020. Державним виконавцем Драган К.В. відкрито виконавче провадження №6636258 за означеним виконавчим написом, про що свідчить постанова про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2021. Вважаючи вказаний напис таким, що не підлягає виконанню, позивачка звернулась до суду з вказаним позовом. При виборі норма права до спірних правовідносин, судом враховується наступне. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Так, згідно зі\~ст.,\~ст.88\~87\~Закону України\~«Про нотаріат» встановлено, що \~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок) регулює механізм вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати та бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і неправильність вимог боржника. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Верховний Суд у своїй постанові від 10.10.2021 у справі N 758/14854/20 дійшов висновку про те, що відсутність доказів направлення позичальником листа-вимоги\~про повернення боргу та отримання боржником такого листа, свідчить про те, що встановлена законом процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики на підставі виконавчого напису нотаріуса не була дотримана (виконана), а саме боржник не був повідомлений про вимогу повернути заборгованість, що є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Саме до цього зводяться висновки Верховного Суду викладені у постанові від 10.10.2018 справа N 61-10285св18.Крім того, Верховним Судом у постанові від 29 січня 2019 року, у справі № 910/13233/17 зазначено, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не лише кредитора, а й самого боржника, або ж безумовно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. Нормами\~ст. 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В матеріалах справи відсутні докази, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус отримував від стягувача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання, докази надіслання боржнику повідомлення - письмової вимоги про усунення порушень, докази, що кредитний договір, щодо якого виникла заборгованість був нотаріально посвідчений, а тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком є безспірними. З врахуванням наведеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні підтвердилась та обставина, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема\~ст. 87 Закону України «Про нотаріат», оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними, доказів зворотнього суду не надано, зважаючи на те, що відповідач позов визнає. На підставі\~ст.\~141\~ЦПК України позивачка\~просить\~стягнути з\~відповідача на\~її \~користь судові\~витрати. Враховуючи визнання відповідачем ТОВ «Фінансова компанія управління активами» позову до початку розгляду справи по суті, суд вважає, що позивачці [PERSON] із державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в розмірі 454 грн., така ж сума судового збору підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved