Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

14.01.2019 року позивачка звернулась до Київського районного суду м. Одеси до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що на її земельній ділянці знаходиться частина будівлі гаражу відповідача, що порушує її права як власника вказаної земельної ділянки. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 17.01.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по вказаній цивільній справі. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 12.03.2019 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав заяву про слухання справи за його відсутності, підтримав позовну заяву, просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з`явились, позивач надав заяву про відкладення розгляду справи, представник про поважність ним пропуску судового засідання суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який між нами розірвано в 2005 році. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.10.2010 року між нами було поділено наше спільне подружнє майно, а саме: житловий будинок з надвірними спорудами, а також земельну ділянку площею 0,0674 га по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , що складається з приміщень у будинку літ.»А» 1-4,2-1,2-2,2-3,2-4,2-5, загальною площею 70 кв.м., в тому числі житловою -47,9 кв.м., з надвірних споруд- водопровідна шахта ІІІ, Ѕ частина огорож та мостіння. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину земельної і ділянки по [ADDRESS] , що складає 0,0337 га за цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Виділено з домоволодіння [ADDRESS] в самостійний об`єкт нерухомості Ѕ частину, належну [PERSON] , що складається з приміщень у будинку літ.»А» 1-1,1-2,1-5,1-6,1-7,1-8,1-9, погрібу, загальною площею 79,2 кв.м.,- в тому числі житловою -38,2 кв.м., з надвірних споруд гараж літ.»Д», Ѕ частину огорож, мостіння, і що розташовані на земельній ділянці площею 0,0337 га. Визнано за [PERSON] право власності на житловий будинок загальною площею 79,2 кв.м., в тому числі житловою, 38,2 кв.м., з надвірними спорудами у вигляді гаражу літ.»Д», огорож, мостіння, що розташовані на земельній ділянці площею 0,0337 га ) по [ADDRESS] . Припинено право спільної часткової власності [PERSON] і [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] і на земельну ділянку площею 0,0674 га по [ADDRESS] . Зобов`язано виконати будівельні роботи у будинку [ADDRESS] після отримання відповідного дозволу від органів місцевого самоврядування: [PERSON] - розібрати дверні блоки між приміщеннями 1-4,1-9,1-6, закласти пройоми в стінах та перегородках, встановити перемички, обладнати вхідні двері; [PERSON] - зробити пройоми в стінах та обладнати вхідні та внутрішні двері у приміщеннях 1-2-1-9, встановити перемички, закласти пройом. В ході проведення кадастрової зйомки ТОВ «ІНАГРО ГРУПП» за замовленням [PERSON] , під час виконання топографо-геодезичних робіт встановлено, що на частині належної їй земельної ділянки площею 0,0005 га знаходиться частина будівлі гаражу літ. Д відповідача - [PERSON] Ф. Вказане підтверджуються також, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.02.2019 № 6-ДК/56/АП/09/01/-19 проведеного Управлінням з контрою за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Зокрема, державним інспектором за результатами обстеження земельної ділянки, дослідження правовстановлюючих документів, рішення суду від 06.10.2010, висновку експерта від 18.12.2008 № 7567/7568, технічного звіту з кадастрової зйомки земельної ділянки [PERSON] та технічного звіту з кадастрової зйомки земельної ділянки [PERSON] , наданої відповідачем в ході перевірки тощо, встановлено, що [PERSON] використовує земельну ділянку [PERSON] площею 0,0005 га без правовстановлюючих документів. Факт використання [PERSON] частини земельної ділянки [PERSON] площею 0,0005 га встановлено, окрім іншого, й технічним звітом з кадастрової зйомки земельної ділянки [PERSON] складеного ПП «Терра Інжиніринг» в 2010 році за замовленням [PERSON] 10.09.2019 року відповідачем було долучено до матеріалів справи технічний звіт виготовлений ТОВ «Земельне кадастрове бюро» у лютому 2019 року. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані сторонами технічні звіти, суд дійшов висновку, що за доцільне буде прийняти до уваги технічний звіт ТОВ «ІНАГРО ГРУПП», оскільки дані звіту підтверджуються актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 18.02.2019 № 6-ДК/56/АП/09/01/-19 проведеного Управлінням з контрою за використанням та охороною земель Головного управління Держгеокадастру в Одеській області. Відповідно до\~статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною першої\~\~статті 316 ЦК України\~\~встановлено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1\~\~ст. 317 ЦК України). При цьому згідно\~\~статті 346 ЦК України\~\~право власності припиняється, зокрема, в разі відчуження власником свого майна. Конституцією України\~\~(ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до\~\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до\~\~Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.\~\~316,\~\~317,\~\~319,\~\~321 ЦК України). Право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 1, ч. 2\~ст. 78 Земельного Кодексу України). Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За приписами\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до вимог п. 7 ч. 1\~ст. 91 ЗК України\~власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Статтею 152 ЗК України\~передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до вимог\~ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до вимог\~ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої\~статті 13 цього Кодексу. Так, відповідно до ч.2-3\~ст. 13 ЦК України, при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Реалізуючи передбачене\~ст.. 64 Конституції\~право на судовий захист, звертаючись до суду особа в позові вказує власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Вирішуючи спір, суд повинен надати об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. Оглянувши та перевіривши усі надані позивачем в обґрунтування його позовних вимог докази, судом встановлено, що набуте у визначений чинним законодавством спосіб право власності [PERSON] на земельну ділянку порушується власником сусіднього житлового будинку, [PERSON] , який має у користуванні суміжну земельну ділянку. Порушення з боку суміжного землекористувача вбачаються з наданих доказів, а саме дійсно позивач не має доступу до належної їй вздовж будівлі гаражу земельної ділянки площею 0,0005 га. З огляду на вищевикладене, враховуючи те, що чинним законодавством захищаються права землевласника /землекористувача/ від будь-яких порушень на його земельну ділянку, прийнявши до уваги законність набуття права власності [PERSON] на земельну ділянку, площею 0,0337 га га в межах згідно з планом, розташовану по [ADDRESS] , проте наявність перешкод у її користуванні, що чиняться з боку суміжного землекористувача та власника сусіднього житлового будинку, то вказані порушення підлягають усуненню шляхом усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, а отже позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, доведеними та підлягаючими задоволенню. У відповідності до ч.1\~ст. 133 ЦПК України\~, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача підлягають також стягненню з відповідача на його користь витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі\~\~768,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved