Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

11 січня 2020 року позивач звернулася до суду з відповідним позовом до відповідача у якому зазначила, що з [PERSON] перебуває у шлюбі з 26.12.2007 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 78. Від шлюбу мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя в сторін не склалося, шлюбні стосунки припинені, з 2019 року сторони проживають окремо. Позивач важає, що сім`ю зберегти неможливо, оскільки примирення між ними бути не може. В зв`язку з викладеним просила розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище " [PERSON] ", стягнути з відповідача на свою користь судові витрати. Позивач в судове засідання надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала, а справу просила розглянути без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.15). Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не направив (а.с.14). Судом, у відповідності до ст.280 ЦПК України, за згоди позивача, ухвалено про заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] слідує, що сторони уклали шлюб 26 грудня 2007 року, який зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 78 (а.с.3). В шлюбі в них народилася донька, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] актовий запис № 44, яке видане у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області (а.с.4). Через несумісність характерів та різних поглядів на життя сторони припинили сумісне проживання з вересня 2019 року. Позивач вважає, що їх шлюб має формальний характер і сім`ю зберегти неможливо, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам дитини, на примирення не згодна. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.109 СК України шлюб між подружжям, яке має дітей, розривається лише в судовому порядку. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Стаття 113 СК України передбачає, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114, ч.3 ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved