Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

13 жовтня 2020 року [PERSON] , в інтересах позивача [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про встановлення факту належності документу та визнання права власності на земельні ділянки у порядку спадкування. В позовній заяві зазначає, що [INFO] помер чоловік позивача та батько відповідачів [NUMBER] - [PERSON] . Після смерті спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ №13-136667 від 05.06.1997 року згідно якого [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку площею 2.05 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Вузлівської сільської ради. Вказаний Сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка, серії ЛВ №0189034 видавався на підставі списку громадян Вузлівської сільської ради Радехівського району, яким передаються земельні частки (паї) у власність (додаток до розпорядження голови Радехівської РДА №841 від 22.11.2005 року) з позиції №864 якого вбачається, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,7402 га, з них 0,5462 га - кормових угідь. 1,1940 га - ріллі. Однак, під час видачі Сертифікату нового зразка було допущено помилку в написанні імені власника замість « [PERSON] » вказано « [PERSON] ». Оскільки Сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка, серії ЛВ №0189034 позивачем втрачено (загублено), наведений факт підтверджується Витягом із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай) №29-13-0.30-69/114-20 від 02.03.2020 року з якого вбачається, що згідно Розпорядження Радехівської РДА №381 від 01.07.1998 року за [PERSON] жителем с. Вузлове Радехівського району Львівської області зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0189034 дата реєстрації 23.02.2006 року реєстраційний номер 9968 на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 2,05 га. Так як Сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка серії, ЛВ №0189034 дата реєстрації 23.02.2006 року реєстраційний номер 9968 виписувався в одному примірнику, який видавався громадянам на руки, і вказаний сертифікат було втрачено позивачем, виправити помилку в написанні імені власника Сертифікату в позасудовому порядку не вбачається можливим. Крім позивача, спадкоємцями за законом до майна померлого є також його діти: дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , дочка [PERSON] , син [PERSON] , які не прийняли спадщини, в нотаріальну контору вчасно не зверталися та мають намір в судовому порядку відмовитись від прийняття спадщини на вказані земельні ділянки. Маючи намір оформити спадщину після смерті чоловіка, позивач звернулася до приватного нотаріуса Юрченко О.В., яка відкрила спадкову справу, однак, в частині оформлення спадщини на вказані земельні ділянки нотаріусом було усно відмовлено в оформленні спадщини у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельні ділянки (оригіналу Сертифікату на право на земельну частку (пай)), а також тим, що вказаний Сертифікат видавався після смерті спадкодавця. Відсутність правовстановлюючих документів, унеможливлює реалізацію майнових прав позивача, як спадкоємця, у позасудовому порядку, а тому позивач вимушена звернутися з позовом до суду. Просить встановити факт належності Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0189034, дата реєстрації 23.02.2006 року реєстраційний номер 9968 виданого на ім`я [PERSON] - [PERSON] . Визнати за [PERSON] право власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка - [PERSON] , який помер [INFO] , що належала спадкодавцю на праві на земельну частку (пай) відповідно до Сертифіката на право на земельну частку (пай), серії ЛВ № 0189034, який виданий на підставі розпорядження Радехівської райдержадміністрації від 01.07.1998 року № 381, розміром - 2,05 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі. Просить судові витрати віднести на сторону позивача (а.с.4-9). У підготовче судове засідання представник позивача не з`явився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю та просить задоволити (а.с.61). Представник відповідача Радехівської міської ради Львівської області, скерував суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розгляд справи проводити без участі їх представника (а.с.57). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в підготовче судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають у повному обсязі та не заперечують проти задоволення позову (а.с.53-56). У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду встановленої сили. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд встановив, що [INFO] помер чоловік позивача та батько відповідачів - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії [NUMBER] , виданим Вузлівською сільською радою Радехівського району Львівської області 08 червня 2002 року (а.с.14). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 05.08.1989 року [PERSON] та [PERSON] , 05.08.1989 року уклали шлюб, після реєстрації якого дружині присвоєно прізвище « [PERSON] » (а.с.15). З свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 05.04.1990 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.16). Згідно свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] від 28.08.2010 року [PERSON] і [PERSON] , 28.08.2010 року зареєстрували шлюб, після реєстрації шлюбу дружина - [PERSON] змінила прізвище на " [PERSON] " (а.с.17). Відповідно до свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 22.07.1998 року, [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.18). З Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 22.07.1998 року вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.19). Згідно свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 10.12.1991 року, [PERSON] народився [INFO] . Батько - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.20). Після смерті спадкодавця, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Сертифікатом на право приватної власності на землю (середню земельну частку), серії ЛВ №13-136667 від 05.06.1997 року згідно якого [PERSON] передано в приватну власність земельну ділянку площею 2.05 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості, яка розташована на території Вузлівської сільської ради Радехівського району Львівської області (а.с.23). Згідно листа Відділу у Радехівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області №29-13-0.30-68/114-20 від 02.03.2020 року отриманого на адвокатський запит адвоката Боровця М.С., вбачається, що у 2006 році сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) старого зразка, серії ЛВ №13-136667 від 05 06.1997 року гр. [PERSON] був обміняний на сертифікат на право на земельну частку (пай) нового зразка, серії ЛВ №0189034 і отримала його [PERSON] (а.с.21). Відповідно до списку громадян Вузлівської сільської ради Радехівського району, яким передаються земельні частки (паї) у власність, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 1,7402 га, з них 0,5462 га - кормових угідь; 1,1940 га - ріллі (а.с.22). Відповідно до Витягу із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну часту (пай) №29-13-0.30-69/114-20 від 02.03.2020 року, згідно розпорядження Радехівської РДА №381 від 01.07.1998 року за [PERSON] , жителем с. Вузлове Радехівського району Львівської області, зареєстровано Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ЛВ №0189034, дата реєстрації 23.02.2006 року реєстраційний номер 9968 на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах 2,05 га (а.с.24). З Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] від 10.09.1968 року, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с.25). Відповідно до довідки №584 від 16.04.2019 року, виданої виконкомом Вузлівської сільської ради, [PERSON] дійсно проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На день його смерті за вищевказаною адресою були зареєстровані: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - дочка. Від імені померлого виконкомом Вузлівської сільської ради заповіт не посвідчувався (а.с.27). Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними. Нормами п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, передбачено, що Цивільний Кодекс застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, правила книги шостої ЦК України може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст.529-531 УРСР. Тобто, у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 525 ЦК УРСР, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. У відповідності до ст. 526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. За змістом ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв і прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він, окрім іншого, фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ч.1 ст.549 ЦК УРСР). Перешкодою в реалізації позивача її законних прав та інтересів, є те, що вона позбавлена у позасудовому порядку оформити спадщину, після смерті [PERSON] . Приймаючи до уваги вищенаведене, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими і, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved