Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою про відшкодування відповідачем моральної шкоди, завданої пошкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків. Позовні вимоги мотивовані тим, що починаючи з 1985 року він працює на підприємстві вугільної промисловості ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1». Загальний стаж праці в шкідливих умовах становить 28 років 1 місяць. Остані 24 роки 4 місяці позивач працював на підприємстві відповідача в якості гірничомонтажника підземного і на нього постійно діяли важкі гірничо-геологічні умови, фізичне перевантаження та шкідливі професійні фактори. Починаючи з кінця 2007 року став хворіти, отримував амбулаторне та стаціонарне лікування, але вони не дали бажаних наслідків. В листопаді 2013 року пройшов курс лікування в обласній клініці професійних захворювань м.Донецька, і йому вперше було встановлено професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним, м'язо-тонічним, правобоковим корінцевим синдромом, помірним статико-динамічним порушенням функції хребта. Відповідно до медичного висновку обласної клінічної лікарні професійних захворювань №2314/2161 від 19.11.2013 року його захворювання вперше визнано професійним, відповідно до висновку МСЕК від 28.11.2013року №234416, йому первинно встановлена стійка втрата професійної працездатності на 40 %, та ІІІ група інвалідності. Позивач просив суд стягнути з Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» моральну шкоду в сумі 20 000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі та просив суд задовольнити позовні вимоги. В судове засідання представник відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» не з'явився, надав письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі та письмові заперечення по справі. Суд, дослідивши докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідними документами встановлено, що позивач, з 1985 року працює на підприємстві вугільної промисловості Державному підприємстві «ШУ «Південнодонбаське № 1» з повним робочим днем у шахті (а.с. 7). Актом розслідування професійного захворювання від 27.11.2013 року ДП «ШУ «Південнодонбаське № 1" підтверджується вина підприємства у професійному захворюванні: хронічна вертеброгенна попереково-крижова радикулопатія з помірним, м'язо-тонічним, правобоковим корінцевим синдромом, помірним статико-динамічним порушенням функції хребта (а.с. 11) Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особо, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно до ч.1 ст.1168 ЦК України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. 28.11.2013 року рішенням Медико-соціальної експертної комісії, позивачу було первинно встановлено стійка втрата професійної працездатності на 40 %, та ІІІ група інвалідності (а.с.8) Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами. Згідно з роз'ясненнями, даними в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року), відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання пошкоджено здоров'я позивача, чим завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршення життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Викладене є підставою для відшкодування позивачеві моральної шкоди відповідачем у відповідності зі ст. 237-1 КЗпП . Згідно з п.4.1 Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004 моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. У випадку втрати потерпілим працездатності він зазнає значно більше моральної шкоди, ніж яка заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 20 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума є завищеною і не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності та групі інвалідності. Тому суд, враховуючи вимоги розумності, справедливості і домірності завданої моральної шкоди, з огляду на важкі безстрокові наслідки професійних захворювань, постійний характер негативних наслідків, обмеження життєдіяльності, порушення та зміну звичайного укладу життя і особистих зв'язків, вважає за можливе та необхідне стягнути з відповідача Державного підприємства «Шахтоуправління Південнодонбаське № 1» на користь позивача 12 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди, що буде цілком еквівалентним завданим моральним стражданням. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243 гривни 60 копійок на користь держави. На підставі викладеного, у відповідності до ст.ст. 1167, 1168, 268, 1202 ЦК України та ст. ст. 173, 237-1 КЗпП України, постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, ст. 34 Закону "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 р. №1-9 рп/2004, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», Законм України «Про судовий збір»

Outcome: partial