Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

12 грудня 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП "Волиньвугілля" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював на підприємстві відповідача, ВП "Шахтоуправління" "Нововолинське". 30 вересня 2014 року був звільнений у зв'язку з скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Стверджує, що на день звільнення, відповідач не провів з ним повного розрахунку належних йому сум при звільненні. Остаточний розрахунок підприємство провело 02 грудня 2014 року. Вважає, що відповідач повинен виплатити йому 11054,56 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період за період з 01 жовтня 2014 року по 01 грудня 2014 року з розрахунку 251,24 грн. х 44 робочих дні. Просить суд стягнути з відповідача вказані кошти на його користь. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала повністю з підстав, наведених у позовній заяві, просила її задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що нарахування коштів на підприємстві проводить автоматизована система і тому вини підприємства у невчасній виплаті коштів немає. Крім того, пояснила, що ДП "Волиньвугілля" є державним підприємством і коштів на виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у бюджеті не передбачено. Просила в позові відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши наявні письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження жодним строком. З дослідженої судовому засіданні копії трудової книжки [PERSON].(а.с. 4-5) вбачається, що [PERSON] працював на ДП "Волиньвугілля" на посаді гірника підземного. 25 січня 2012 року - електрослюсарем на тому ж підприємстві. Звільнений 30 вересня 2014 року звільнений за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Як вбачається з витягу з наказу № 93-вк від 30 вересня 2014 року (а.с. 6), [PERSON] звільнено з посади електрослюсара підземного автоматики року на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату працівників з виплатою місячної вихідної допомоги. Згідно довідки ДП "Волиньвугілля № 1763/14 від 04 грудня 2014 року (а.с. 7), середньоденний заробіток [PERSON] становив 251,24 грн. Відповідно до довідки ДП "Волиньвугілля" № 1762/14 від 04 грудня 2014 року (а.с. 10), виплачена заробітна плата [PERSON] за період з дня працевлаштування по день звільнення становить 219417,79 грн. Як вбачається з виписки з основної платіжної картки [PERSON] за період з 30 вересня 2014 року по 15 грудня 2014 року (а.с. 8-9), підприємство провело повний розрахунок з з [PERSON] 02 грудня 2014 року, що в судовому засіданні не заперечила представник відповідача. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідачем не надано суду жодних доказів щодо правомірності невиплати [PERSON] вихідної допомоги при звільнені у строки, встановлені ст. 116 КЗпП України. Період затримки розрахунку розраховано з 01 жовтня 2014 року по 01 грудня 2014 року, середньоденний заробіток становить 251,24 грн. (а.с. 7), а саме: 44 робочих дні х 251,24 грн., тому до стягнення з відповідача на користь позивача належить 11054,56 грн. середнього заробітку на час затримання розрахунку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також до стягнення з відповідача ДП "Волиньвугілля" в дохід держави підлягають судові витрати: 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved