Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

02.02.2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Болградської міської ради Одеської області, [PERSON] та уточнивши свої позовні вимоги просить виділити в окремий об`єкт нерухомого майна для присвоєння окремої поштової адреси і здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером нежитлову будівлю, розташовану за адресою: [ADDRESS] , а саме: нежитлову будівлю літ. «А» прим.№1 - 22,3 кв.м.; №2 - 6,7 кв.м., приміщення підвалу № 1 - 31,9 кв.м.; загальна площа - 60,9 кв.м. Позивач посилається на те, що він є власником 45/1000 частин цегляних приміщень загальною площею 32,2 кв.м., розташованих за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування, посвідченого 01 серпня 2002 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б., а також 6/100 частин цегляного складу, а саме: підвалу літ.А-1, загальною площею 40,9 кв.м. за цією ж адресою - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 03 вересня 2002 року державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б. Співвласницею цієї будівлі є [PERSON] , якій належить 47/200 частин, а інші співвласники [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вже виділилися в окремі одиниці, отримали нові поштові адреси та свідоцтва про право власності. У зв`язку з цім він, як власник частини нежитлової будівлі не має можливості скористатися правом вільно розпоряджатися своїм майном, так як інші співвласники виділили свої частки у спільному майні. Позивач звертався до міської ради для надання йому в оренду земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка розташована під належними йому приміщеннями, але йому було роз`яснено що такий договір буде укладений після виділу його частки в натурі та оформлення права власності, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Болградської міської ради Одеської області Арнаутов М.І., який діє на підставі довіреності, до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Зі ст. 81 ЦПК України вбачається, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається зі змісту ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з положеннями ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі захисту права спільної часткової власності. Правовий режим спільної часткової власності визначається главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Судом встановлено, що на підставі договору дарування приміщень від 01.08.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської державної нотаріальної контори Станєвою В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1717, [PERSON] належать 45/1000 частин цегляних приміщень, загальною площею 32,2 кв.м., розташованих в [ADDRESS] . Право власності зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації 01.08.2002 року (а.с.8). Також [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу приміщень від 03.09.2002 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної державної нотаріальної контори Станєвою В.Б., зареєстрований в реєстрі за № 2546, придбав (купив) 6/100 частин цегляного складу, а саме підвал літ. "а-1", загальною площею 40,9 кв.м., розташований за тією ж самою адресою. Право власності зареєстроване в Бюро технічної інвентаризації 10.09.2002 року (а.с.9). Право власності на нежитлову будівлю, розташовану за вищезазначеною адресою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна зареєстроване 13.04.2007 року за [PERSON] у частці 15/100, за реєстровим номером 16472660, що підтверджується інформаційною довідкою № 239969306 сформованою 11.01.2021 року. На замовлення [PERSON] 17.12.2019 року працівниками КП «Болградське бюро технічної інвентаризації» було виготовлено технічний паспорт, відповідно до якого частка [PERSON] в нежитловій будівлі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , складається з нежитлової будівлі А-2н, яка в свою чергу складається з приміщення №1- площею 22,3 кв.м. та приміщення №2 - площею 6,7 кв.м., а також підвального приміщення площею 31,9 кв.м., разом 60,9 кв.м (а.с.10-12). Як вбачається з висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна №17, зробленого 09.11.2020 року спеціалістами КП «Болградське БТІ», з врахуванням технічного стану, поділ нежитлової будівлі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , можливий, а саме: [PERSON] - 95/200 частин (договір дарування № 4171 від 30.12.2009 року та договір дарування № 4177 від 30.12.2009 року. 21.10.2010 року при виділенні в окрему поштову адресу, видано свідоцтво про право власності - 1, за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] - 47/200 частини (свідоцтво про право на спадщину № 4989 від 20.04.2007 року); [PERSON] - 14/200 частин (договір дарування № 1719 від 01.08.2002 року, при виділенні в окрему поштову адресу, видано свідоцтво про право власності - 1, за адресою, [ADDRESS] ; [PERSON] - 14/200 частин (договір дарування № 1780 від 05.08.2002 року, при виділенні в окрему поштову адресу, видано свідоцтво про право власності - 1, за адресою: [ADDRESS] ); [PERSON] - 30/200 частин (договір дарування №1717 від 01.08.2002 року та договір купівлі-продажу № 2546 від 03.09.2002 року). При цьому технічна характеристика новоутвореного об`єкту належного [PERSON] складається з нежитлової будівлі, а саме: нежитлова будівля літ. «А» прим.№1 - 22,3 кв.м.; №2 - 6,7 кв.м., приміщення підвалу №1 - 31,9 кв.м., загальна площа - 60,9 кв.м.( а.с.18). Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Частиною 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Згідно п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст. 16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права. Так, [PERSON] у 2018 році звернувся до Болградської міської ради для укладання договору оренди строком на 49 років земельної ділянки, розташованої по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування будівлі торгівлі, але листом вих.№0-764 від 01.08.2018 року йому було роз`яснено, що такий договір може бути укладений тільки після затвердження проектної документації по землеустрою, тому йому необхідно виділити свою частку у спільній частковій власності в окремий об`єкт нерухомості (а.с.19). Враховуючи те, що поділ нежитлової будівлі [ADDRESS] є можливим, інші співвласники [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вже відокремили свої частки, отримали окремі адреси своїм частки та зареєструвала за собою право власності на ці частки, як на окрему одиницю, а також те, що відповідачі [PERSON] , яка теж поки що не виділила свою частку в окрему одиницю, та Болградська міська рада позовні вимоги визнали, визнання позову не суперечить закону та не порушує інтересів інших осіб, суд вважає за необхідне задовольнити позов [PERSON] та провести виділ належної йому частки у нежитловий будівлі [ADDRESS] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved