Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

Позивач звернувся до Центрального районного суду міста Миколаєва з позовом до відповідача в якому просив визнати нечинним пункту 3 наказу №42 о/с від 23.06.2017 року Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України та скасувати його; визнати нечинним наказ №83о/с від 25.10.2017р. Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України «Про звільнення [PERSON] » та його скасувати; поновити [PERSON] в Миколаївському науково-дослідному експертно-криміналістичному центрі МВС України на посаді заступника завідувача відділу завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (далі посада заступника завідувача відділу); стягнути з Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу; стягнути з Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 23.06.2017 року по 26.10.2017 року займав посаду завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України. Позивач зазначає, що його було поновлено на вказаній посаді згідно постанови Миколаївського окружного адміністративного суду від 31.05.2017 року як незаконно звільненого. Позивач зазначає, що пунктом 3 наказу № 42 о/с від 23.06.2017 року його було попереджено про наступне вивільнення в зв`язку з організаційно-штатними змінами на підставі наказу МВС України від 22.03.2017р. Позивач вказує, що 25.10.2017 року його було звільнено за ч.1 ст.40 КЗпП, а саме у зв`язку із скороченням чисельності штату. Позивач вважає дане звільнення незаконним, оскільки йому було не запропоновано всіх наявних в установі посад та оскільки фактично скорочення чисельності штату не відбулося, а було лише змінено назву посади, тобто скорочена одна посада, а введена друга з іншою назвою та з аналогічними функціями.Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задоволити позов в повному обсязі. Відповідач позов не визнав. Представник відповідача просив відмовити в задоволенні позову з підстав вказаних у відзиві на позов. Представник відповідача зазначив, зокрема, що позивачу було запропоновано інші вакантні посади. Зокрема представник відповідача зазначив, що штатною структурою НДЕКЦ визначена одна посада завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують, яку займав позивач, а тому у відповідача не було підстав враховувати переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки переважне право на залишення на роботі має визначатись у випадку скорочення чисельності чи штату працівників, які займають однакові посади. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом досліджено наказ МВС України №253 від 22.03.2017р. "Про організаційно штатні зміни у МВС" згідно якого затверджено перелік змін у штатах МВС, зокрема у секторі криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують Миколаївського НДЕКЦ скорочено посаду завідувача сектору. Судом досліджено наказ № 42-С від 23.06.2017р. Миколаївського НДЕКЦ МВС України згідно якого скасовано наказ Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України від 11.11.2016р. про звільнення з посади завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів, реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих видів досліджень та оціночної діяльності Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України [PERSON] Олександра Сергійовича та попереджено [PERSON] про наступне вивільнення відповідно до п.1ст.40 КЗпП України у зв`язку з організаційно-штатними змінами на підставі наказу МВС України від 22.03.2017 року № 253. Судом досліджено наказ Миколаївського НДЕКЦ МВС України №83 о/с від 25.10.2017р. згідно якого [PERSON] звільнено з роботи з 26 жовтня 2017 року у зв`язку з скороченням штату, за п.1ст.40 КЗпП України. Судом досліджено лист Миколаївського обласного центру зайнятості від 09.11.2017 року згідно якого повідомлено, що Миколаївським НДЕКЦ МВС України за період з 01.08.2017 року по 07.11.2017 року було подано інформацію про попит на робочу силу щодо вакантних посад у кількості 10 одиниць. Судом досліджено посадову інструкцію завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності Миколаївського наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ВеличкоО. [PERSON] затверджену директором Миколаївського НДЕКЦ МВС України 07.11.2015р. згідно якої до обов`язків [PERSON] належить проведення огляду транспортних засобів та їх реєстраційних документів під час реєстрації, перереєстрації і знятті з обліку; підготовка висновку експерту; контроль за роботою сектору; облік ідентифікаційних позначень транспортних засобів та реквізитів документів; внесення на розгляд керівництва НДЕКЦ пропозиції щодо удосконалення методик експертних досліджень, технічних засобів пошуку, виявлення і фіксація об`єктів дослідження, поліпшення умов праці, забезпечення виконання правил техніки безпеки під час роботи на місці події та при проведенні судових експертиз тощо. Судом досліджено посадову інструкцію завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності Миколаївського наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України затверджену директором Миколаївського НДЕКЦ МВС України 12.06.2017 року згідно якої до його обов`язків належить організація виконання працівниками відділу завдань, отриманих від керівництва НДЕКЦ, у межах компетенції забезпечення підготовки керівництву доповідних записок, проектів службових листів, доручень; аналіз судово-експертної практики за напрямом сектору, координація та контроль складання в межах компетенції статистичної звітності у встановленому порядку; організація у відділі заходів з підготовки, перепідготовки, спеціалізації та підвищення кваліфікації працівників тощо. Судом досліджено посадову інструкцію завідувача сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів, що їх супроводжують відділу інженерних, економічних, товарознавчих досліджень та оціночної діяльності Миколаївського наукового-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України ВеличкоО. [PERSON] затверджену директором Миколаївського НДЕКЦ МВС України 24.07.2017 року згідно якої до обов`язків [PERSON] належить узагальнення та доповідь керівництву центру інформацію про роботу за тиждень, що минув, виконану працівниками сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів; щотижневе узагальнення інформації про факти виявлення працівниками сектору криміналістичного дослідження транспортних засобів і реєстраційних документів що їх супроводжують транспортних засобів зі зміненими, знищеними ідентифікаційними номерами та (або) підробленими реєстраційними документами; підготовка матеріалів, за очолюваним напрямом роботи, для їх розгляду на нарадах керівництва НДЕКЦ тощо. Судом досліджено звітність про попит на робочу силу надану Миколаївським НДЕКЦ МВС України згідно якої станом на 27 лютого 2017 року наявна вакансія - прибиральник службових приміщень; станом на 13 березня 2017 року наявні вакансії судового експерта 2 посади, водій автотранспортних засобів 1 посада; станом на 28 березня 2017 року наявна вакансій судового експерта 1 посада; станом на 14 квітня 2017 року наявна вакансія фахівця 1 посада; станом на 20 червня 2017 року наявна вакансія фахівця 2 посади; станом на 03 липня 2017 року наявна вакансії водія автотранспортних засобів 1 посада; станом на 07 липня 2017 року наявна вакансія судового експерта 2 посади; станом на 19 липня 2017 року наявна вакансія судового експерта 2 посади; станом на 09 серпня 2017 року наявна вакансія судового експерта 2 посади; станом на 08 серпня 2017 року наявна вакансія юрисконсульта 1 посада; станом на 05 жовтня 2017 року наявна вакансія судового експерта 1 посада; станом на 24 жовтня 2017 року наявна вакансія судового експерта 1 посада, провідного бухгалтера 1 посада, фахівця 1 посада; станом на 31 жовтня 2017 року наявна вакансій судового експерта 2 посади; станом на 01 листопада 2017 року наявна вакансія судового експерта 1 посада. Судом досліджено попередження від 10.07.2017р. згідно якого керівник відповідача попередив позивача про наступне його вивільнення у зв?язку з скорочення чисельності штату за п.1ст.40 КЗпП України, позивачу запропоновано три посади судового експерта. Відповідно до ч.3 ст.49? Кодексу законів про працю України одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом.При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Аналіз наявних у відповідача вакантних посад, та попередження позивача від 10.07.2017р. про наступне вивільнення, призводить суд до висновку, що при звільненні позивача всі наявні на час звільнення останнього посади в установі відповідача всупереч ч.3 ст.49? КЗпП України позивачу не пропонувалися. Окрім цього судом встановлено, що обсяг повноважень, функціональні обов`язки за посадою з якої відповідача було звільнено, тобто з тієї яка була скорочена та тієї що була введена, - є аналогічною посадою за кваліфікаційним характеристиками, зокрема за назвою, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу НДКЦ (відповідача). А тому суд приходить до висновку, що в установі відповідача фактичного скорочення посади, з якої позивач був звільнений, - не відбулося, оскільки натомість скороченій посаді була введена посада з аналогічними кваліфікаційними характеристиками, тобто з аналогічним обсягом прав та обов`язків, функціональністю та організаційним рівнем підрозділу у структурі органу МВС.Фактично відбулося заміна однієї посади іншою посадою з іншою, дещо відмінною назвою посади. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач був звільнений незаконно, а тому його слід поновити на роботі. Щодо вимоги про скасування пункту 3 наказу №42о/с від 23.06.2017р. яким позивача попереджено про наступне вивільнення відповідно до п.1ст.40 КЗпП України, то суд встановив наступні обставини. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці.Судом встановлено, що згідно наказу МВС №253 выд 22.03.2017р. в штатному розписі відповідача було введено зміни, скорочено посаду завідувача сектору, згідно наказу відповідача №83о/с від 25.10.2017р. позивача звільнено з роботи за п.1ст.40 КЗпП, тобто у зв?язку з скороченням чисельності штату. Отже, відповідач як роботодавець позивача, який мав намір на вивільнення працівника у зв?язку із скороченням чисельності штату, - зобов?язаний попередити працівника про наступне вивільнення, що і було здійснено відповідачем.Отже, оскаржуваний наказ відповідає вимогам закону, тобто є правомірним. За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Відповідно до ч.2 ст.235 Кодексу законів про працю України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Відповідно до п. 8 розділу ІV «Порядку обчислення середньої заробітної плати» (затвердженого\~Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№100\~від 08.02.1995р.) Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного(годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. В судовому засіданні позивач вказав, що 09.09.2019 року він працевлаштувався. А за такого період його вимушеного прогулу складає період з 26.10.2017 року по 09.09.2019 року, що складає 465 днів. Судом досліджено розрахунковий лист [PERSON] згідно якого йому було нараховано за жовтень 2017 року за 8 робочих днів посадовий оклад в розмірі 2285,71 грн. та надбавка за високі досягнення 1142,86грн. Судом досліджено табель обліку використання робочого часу від 04.10.2017 року з якого вбачається, що за вересень 2017 року кількість відпрацьованих днів [PERSON] складає 0 днів. Судом досліджено табель обліку використання робочого часу від 24.10.2017р. з якого вбачається, що за жовтень 2017 року кількість відпрацьованих днів [PERSON] складає 8 днів. За такого, середня заробітна плата за час вимушеного прогулу складає: 2285,71+1142,86 = 3428,57 / 8 = 428,57грн. х 465 днів = 199285,05грн. Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, то Пленуму Верховного Суду України в постанові №4 від 31.03.1995р. «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" роз?яснив, що обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо). Позивач, проте, не надав суду доказів в підтвердження обставин завдання йому моральної шкоди, а за такого в цій частині вимог слід відмовити. Суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо тієї обставини, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом свої прав оскільки [PERSON] звертався до Миколаївського окружного адміністративного суду з вимогою про визнання нечинними наказів про його звільнення 24.11.2017р., справа провадженням була закрита 20.12.2017р., та 11.01.2018р. звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва, а тому суд приходить до висновку, що такий строк переривався та не є пропущеним. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 11400грн., що підтверджується квитанцією та розрахунком суми гонорару адвоката за надання правової допомоги. Позивачем надано договір про надання правової допомоги та квитанцію про оплату витрат на правову допомогу в розмірі 11400 грн. За такого згідно\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в розмірі 11400 грн.

Outcome: approved