Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

Позивач ПТ „Платинум Банк" звернувся до суду із позовом до [PERSON], який дії в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району; Орджонікідзевський районний відділ у м. Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області про виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 04 лютого 2008 року між гр. [PERSON] (Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «Агробанк», правонаступником якого є ЗАТ „Хоум Кредит Банк", правонаступником якого є ВАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк» (ПАТ «ХК БАНК», Первісний Кредитор), було укладено Кредитний договір № 13.840.08.12 (Кредитний договір). 28.03.2011 р. між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20110328-Г, відповідно до п.1.1. якого Первісний кредитор (ПАТ «ХК БАНК») відступив Новому кредитору (ПАТ «ПтБ») всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у Додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за Кредитним договором. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору [PERSON] (Позичальник) видано кредит у сумі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США строком з 04.02.2008 року по 03.02.2018 року зі сплатою 15,5 (п'ятнадцять цілих п'ять десятих) процентів річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором між [PERSON] (Відповідач) та Первісним Кредитором було укладено Іпотечний договір № 13.840.08.12.1 від 04.02.2008 р. 28.03.2011 р. між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами №20110328/1-Г, згідно п.1.1. якого Первісний кредитор (ПАТ «ХК БАНК») відступив Новому кредитору (ПАТ «ПтБ») всі свої права вимоги до іпотекодавців (боржників) за іпотечними договорами згідно переліку, наведеному у Додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за Іпотечним договором № 13.840.08.12.1 від 04.02.2008 р. (далі - Договір іпотеки). Відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 44,04 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. (Предмет іпотеки, Квартира). У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним та Іпотечним договорами Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги судом було задоволено рішенням суду від 28.05.2012 року, і 04.04.2013 року Банк звернувся до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №0818/2716/2012 від 28.05.2012 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя (надалі - Виконавчий лист). Відповідачі не виходять на контакт з представниками Банку, тому 08.08.2013 року Банком на адресу проживання Відповідачів було надіслано письмові вимоги про виселення від 02.08.2013 року вих. №50-04-03/17595, вих. №50-04-03/17596, вих. №50-04-03/17598, вих. №50-04-03/17599 в порядку, передбаченому ст. 40 Закону про іпотеку. Письмові вимоги були отримані Відповідачами 14.08.2013 року особисто. Як вбачається з довідки Міського комунального підприємства «Основаніє» від 18.06.2013 р., яка була надана Орджонікідзевському відділу державної виконавчої служби Запорізького МУЮ в ході здійснення виконавчого провадження за Виконавчим листом, в Квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Станом на сьогодні Відповідачі проживають в Квартирі, чим створюють перешкоди у проведенні виконавчих дій. Крім того, проживання Відповідачів у Квартирі негативно впливатиме на попит на дане житлове приміщення під час проведення прилюдних торгів з реалізації даного нерухомого майна. На підставі викладеного просить суд, виселити [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], з квартири [ADDRESS]; визнати такими, що втратили право перебування на реєстраційному обліку в зазначеній квартирі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]; стягнути з Відповідачів на користь Позивача судовий збір у розмірі 114,70 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої підтримав заявлені позовні вимоги, проти заочного вирішення справи не заперечує та просить розглядати справу у його відсутність. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, заперечень до суду не надали, про день та час розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином. Представник органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився, будучи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Представник УДМС України в Запорізькій області у судове засідання не з'явився, надав заяву, згідно якої просить розглядати справу та прийняти рішення у його відсутність. З огляду на вищезазначене, суд, у відповідності до вимог статті 224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 лютого 2008 року між гр. [PERSON] (далі - Позичальник) та Закритим акціонерним товариством «Агробанк», правонаступником якого є ЗАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ВАТ «Хоум Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Хоум Кредит Банк» (далі - ПАТ «ХК БАНК», Первісний Кредитор), було укладено Кредитний договір № 13.840.08.12 (далі - Кредитний договір). 28.03.2011 року між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20110328-Г, відповідно до п.1.1. якого Первісний кредитор (ПАТ «ХК БАНК») відступив Новому кредитору (ПАТ «ПтБ») всі свої права вимоги за кредитними договорами згідно переліку, наведеному у Додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за Кредитним договором. Згідно ст.514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору [PERSON] (надалі - Позичальник) видано кредит у сумі 40 000,00 (сорок тисяч) доларів США строком з 04.02.2008 року по 03.02.2018 року зі сплатою 15,5 (п'ятнадцять цілих п'ять десятих) процентів річних за користування кредитом. Для забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним Договором між [PERSON] (надалі - Відповідач) та Первісним Кредитором було укладено Іпотечний договір № 13.840.08.12.1 від 04.02.2008 р. 28.03.2011 року між ПАТ «ХК БАНК» та ПАТ «ПтБ» було укладено договір відступлення прав вимоги за іпотечними договорами №20110328/1-Г, згідно п.1.1. якого Первісний кредитор (ПАТ «ХК БАНК») відступив Новому кредитору (ПАТ «ПтБ») всі свої права вимоги до іпотекодавців (боржників) за іпотечними договорами згідно переліку, наведеному у Додатку №1 до договору, зокрема право вимоги за Іпотечним договором № 13.840.08.12.1 від 04.02.2008 р. (далі - Договір іпотеки). Відповідно до п. 1.2. Договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира [ADDRESS], загальною площею 44,04 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. (далі - Предмет іпотеки, Квартира). Право власності гр. [PERSON] підтверджується свідоцтвом № 470 про право власності на житло, виданим Орджонікідзевською районною державною адміністрацією 07.05.1996 р.; Свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим 22.05.1998 р. за реєстровим № 2-1157 Третьою Запорізькою державною нотаріальною конторою. Право власності зареєстроване в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстраційним номером 13394134, що підтверджується Витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №17219601, виданим Орендним підприємством «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» 26.12.2007 року. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон про іпотеку) в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до частини третьої даної статті звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У зв'язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов'язань за Кредитним та Іпотечним договорами Позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Запоріжжя із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.05.2012 року позовні вимоги ПАТ „Платинум Банк" було задоволено; звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме на вищезазначену квартиру. Рішення набрало законної сили 29.10.2012 року. 04.04.2013 року Банк звернувся до Орджонікідзевського ВДВС Запорізького МУЮ із заявою про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №0818/2716/2012 від 28.03.2013 року, виданого Орджонікідзевським районним судом міста Запоріжжя. Постановою головного державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Запорізького міського управління юстиції від 18.04.2013 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом. Згідно зі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Житлового Кодексу України звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з частиною четвертою статті 9 Житлового кодексу України, статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки, за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення його мешканців. Також встановлено, що 08.08.2013 року Банком на адресу проживання Відповідачів було надіслано письмові вимоги про виселення від 02.08.2013 року (вих. №50-04-03/17595, вих. №50-04-03/17596, вих. №50-04-03/17598, вих. №50-04-03/17599) в порядку, передбаченому ст. 40 Закону про іпотеку. Письмові вимоги були отримані Відповідачами 14.08.2013 року особисто, що підтверджено копіями зворотних повідомлень у кількості відповідно до відправлених вимог про виселення. Як встановлено, в зазначеній Квартирі зареєстровані: [PERSON], [INFO] з 1998 року, [PERSON], [INFO] з 1998 року, [PERSON], [INFO] з 1998 року, [PERSON], [INFO] з 2009 року та [PERSON], [INFO] з 2009 року. Станом на сьогодні Відповідачі проживають в Квартирі, чим створюють перешкоди у проведенні виконавчих дій. Позичальник не виконує умов Іпотечного договору, порушує норми Закону про іпотеку та Житлового кодексу, чим порушує права Позивача. Одним із принципів цивільного законодавства відповідно до ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) є судовий захист цивільного права та інтересу. Згідно ст. 13 ЦК при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно ж до цієї статті одним із способів судового захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. Однією із зареєстрованих осіб у Квартирі є малолітній [PERSON], [INFO] При цьому встановлено, що на момент укладення Іпотечного договору 04.02.2008 року малолітній [PERSON], [INFO] не міг і не був зареєстрований у Квартирі. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, суд вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захистом прав іпотекодержателя. Таким чином, як зазначено вище, на час укладання договору іпотеки у квартирі [ADDRESS] були зареєстровані лише відповідачі: [PERSON], [PERSON], та [PERSON]; відповідач [PERSON] та малолітній [PERSON] були зареєстровані вже після укладення договору іпотеки без отримання на це згоди Банку, як це передбачено умовами іпотечного договору, що дає суду підстави вважати реєстрацію відповідачів у зазначеній квартирі з метою перешкоджанню права Банку на звернення стягнення на цю квартиру відповідно до умов договору. З урахуванням викладеного, враховуючи, що відповідачі мешкають у квартирі разом з малолітньою дитиною, на яку звернуто стягнення за рішенням суду, яке набрало законної сили, суд вважає позовні вимоги Банку про їх виселення з квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про зняття з реєстраційного обліку місця проживання відповідачів та малолітного [PERSON], суд виходить з наступного. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. З урахуванням викладеного, а також у зв'язку із задоволенням судом позовних вимог про виселення відповідачів та малолітньої дитини з Квартири, суд вважає обґрунтованими вимоги ПАТ «Платинум Банк» про зняття з реєстраційного обліку за зазначеною вище адресою. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені витрати.

Outcome: approved