Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-15 00:00:00

03.04.2019 року до Мар`їнського районного суду Донецької області надійшов цивільний позов заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних водним живим ресурсам в порядку ст. 131-1 Конституції України, ст. 56 ЦПК України, ст. 23 Закону України "Про прокуратуру". В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив наступне. Красноармійською місцевою прокуратурою систематично вивчаються судові рішення у справах про адміністративні правопорушення з метою встановлення підстав для представництва інтересів держави в суді. В ході такого вивчення Красноармійською місцевою прокуратурою було з`ясовано, що постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області у справі 220/2215/18 [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн., без конфіскації незаконно добутих водних ресурсів. Вказане рішення не оскаржувалось та набрало законної сили 08.11.2018 року. Однак, судом при розгляді справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] за ч. 4 ст. 85 КУпАП питання щодо відшкодування ним шкоди, завданої рибному господарству України не вирішено. Ухвалою суду від 04.04.2019 року було відкрито провадження по справі. У судове засідання позивачі та відповідач не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на викладене, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів відповідно ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Постановою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 29.10.2018 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП. Встановлено, що 14.09.2017 року о 21 годині 40 хвилин державним інспектором «Рибоохоронного патруля» Прохоровим Б. О. на річці Вовча поблизу с. Багатир Великоновосілківського району Донецької області був виявлений факт незаконного лову раків [PERSON] в заборонений період під час линьки раків у темний час доби за допомогою ліхтаря і з застосуванням підсвічування. [PERSON] впіймав раки у кількості 141 шт. загальною вагою 5,5 кг. На [PERSON] накладено штраф у розмірі 340,00 грн. Здобуті живі ресурси залишено в розпорядженні [PERSON] . Згідно протоколу про адміністративне правопорушення № 001491 [PERSON] 29 жовтня 2018 року приблизно о 21 годині 40 хвилин на річці Вовча поблизу с. Багатир Великоновосілківського району Донецької області здійснював вилов раків за допомогою ліхтаря із застосуванням підсвічення. З розрахунку матеріальної шкоди, що є додатком до протоколу № 001491, складеного державним інспектором ВОВБР «Рибоохоронний патруль» Прохоровим Богданом Олеговичем вбачається, що [PERSON] внаслідок незаконного вилову річких раків заподіяв шкоду у розмірі 3 595,50 грн. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення є обов`язковою для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 40 КУпАП, питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Таким чином, на виконання приписів ч. 3 ст. 40 КУпАП судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення стосовно [PERSON] питання щодо відшкодування ним шкоди, завданої рибному господарству України не вирішено. Згідно з ч. 4, 5 ст. 68, ч. 1 ст. 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» - шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. При цьому, у пункті 3.15.1 Правил любительського і спортивного рибальства зазначено, що забороняється лов водних живих ресурсів із застосуванням вибухових і отруйних речовин, електроструму, колючих знарядь лову, вогнепальної та пневматичної зброї (за винятком гарпунних рушниць для підводного полювання), промислових та інших знарядь лову, виготовлених із сіткоснастевих чи інших матеріалів усіх видів і найменувань, а також способом багріння, спорудження гаток, запруд та спускання води з рибогосподарських водойм. Статтею 13 Конституції України передбачено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної і морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах визначених цією Конституцією. Відповідно до вимог ст. 15 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до повноважень і компетенції місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища відноситься забезпечення реалізації екологічної політики України, здійснення контролю за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Згідно зі ст. 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», для фінансування заходів щодо охорони навколишнього природного середовища утворюються фонди охорони навколишнього природного середовища. Ці фонди утворюються у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок, у тому числі, грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища. Ці кошти направляються на охорону та відтворення об`єктів тваринного світу згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1147 від 17.09.1996. Відповідно до ст. 3 ЗУ «Про тваринний світ» об`єкти тваринного світу є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популярному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи неволі. Відповідно до ст. 10 ЗУ «Про тваринний світ» зазначено, що громадяни зобов`язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об`єктів тваринного світу, використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу, в порядку та розмірах, встановлених законодавством. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги заступника керівника Красноармійської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Управління державного агентства рибного господарства у Донецькій області, Багатирської сільської ради до [PERSON] про відшкодування збитків, заподіяних водним ресурсам є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 69-1 Бюджетного кодексу України грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності зараховується до спеціального фонду в складі місцевого бюджету, тобто до місцевого природоохоронного фонду за місцем нанесення шкоди довкіллю. Враховуючи те, що незаконний вилов риби здійснювався на водоймі, що розташована на території Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, кошти, на відшкодування завданих збитків слід стягнути на рахунок бюджету Багатирської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області. За таких обставин з відповідача, враховуючи «Такси для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів», затверджених постановою Кабінету Міністрів України за №1209 від 21 листопада 2011 року, підлягає стягненню шкода в розмірі 3 595 (три тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 50 копійок, заподіяна незаконним добуванням (збиранням) цінних видів водних біоресурсів. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності зі ст. 141 ЦПК України у розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривні. На підставі викладеного, ст.ст. 69, 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», ст.63 Закону України «Про тваринний світ», ст. 1166 ЦК України,

Outcome: approved