Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

В червні 2013 р. [PERSON], звернувся до суду з позовом до ПрАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнював вимоги позову та наполягав на їх задоволенні. В обґрунтування позовних вимог вказав, що наказом №64 від 01.09.2011 р. він був переведений на посаду фінансового директора ЗАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка" . 19.04.2013 р. його було звільнено зі займаної посади на підставі наказу №89 від 19.04.2013р. за п.1 ст.40 КЗпП України. В порушення ст.116 КЗпП України розрахунок на день звільнення відповідач по справі не зробив. Згідно з довідкою про заборгованість з виплати заробітної плати станом на 14.04.2013р. складає 40569,27 грн. Оскільки Відповідач неправомірно не виплачує нараховану йому заробітну плату в день звільнення, з відповідача на його користь підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку на загальну суму 88 652,52 грн., із розрахунку: 447,74 гр. середня заробітна плата, 198 днів затримка виплати заробітної плати. Крім того, порушенням трудового законодавства відповідач спричинив йому психічні страждання, вимушені зміни у житті, тобто завдав йому моральну шкоду, яку він оцінює в 15 000,00 грн. Позивач підтримав свої позовні вимоги, просив розглядати справу за його відсутністю, про що подав заяву, не заперечував проти заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в порядку ст.76 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про можливість заочного розгляду справи та постановлення рішення на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] до ПрАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка" про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку та відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково. Матеріалами справи встановлено, що позивач перебував в трудових правовідносинах з відповідачем - ПрАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка", що підтверджується трудовою книжкою. 19.04.2013 р. [PERSON] було звільнено зі займаної посади на підставі наказу №89 від 19.04.2013 р. за п.1 ст.40 КЗпП України Згідно з довідкою відповідача від 19 квітня 2013 року позивач дійсно працював на ЗАТ "Трест "Кривбасшахтопроходка" на посаді фінансового директора по 19.04.2013 р, на день звільнення заборгованість з виплати заробітної плати складала 40 569,27 грн. В порушення ст.116 КЗпП України розрахунок на день звільнення позивача відповідач по справі не зробив. Відповідно до ст..21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власникомпідприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці,необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором та угодою сторін. У відповідності до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник, або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, передбачені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений орган повинен сплатити зазначене у статті відшкодування в тому разі, коли спір є, але на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Оскільки відповідач неправомірно не виплатив нараховану позивачу заробітну плату в день звільнення, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки. Згідно довідки відповідача №24/117 від 19.04.2013 року середній заробіток позивача складав 447 гр.74 коп., кількість днів затримки виплати заробітної плати на день звернення до суду складає 198 днів, стягненню підлягає сума 88 652,52 грн. (40 569,27+(447,74*198). Відповідно до ст.237-1КзЗпПУкраїни, відшкодування власника або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. В матеріалах справи знайшло своє підтвердження посилання позивача на те, що він хвилюється і нервує з приводу невиплати йому заробітної плати, погіршились його відносини з близькими йому людьми, він вимушений був докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи характер моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні в частині стягнення моральної шкоди задовольнити частково, а саме в розмірі 2000 гр. На підставі ст. ст. 116,117, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 197, 212, 213-214, 224-232 ЦПК України, суд, -

Outcome: partial