Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-30 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 04.01.2016 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок з господарським будівлями та спорудами, земельну ділянку по вул. П.Воронька, 17 в с. Чернеччина Охтирського району Сумської області. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку виявилося неможливим, в звязку з тим, що за життя померлим не був отриманий державний акт на право приватної власності на земельні ділянки площею 0,0500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,1750 га для ведення особистого підсобного господарства по вул. П.Воронька, 17 в с. Чернеччина Охтирського району Сумської області. В звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно (земельну ділянку), приватним нотаріусом [PERSON] 15.07.2016 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки. Тому просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 04.01.2016 року, на земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0500 та для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1750 га по вул. П. Воронька,17, с. Чернеччина Охтирського району Сумської області. Позивач в [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив їх задовольнити. Представник Черничанської сільської ради Охтирського району Сумської області в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просять справу слухати у відсутності представника сільської ради. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є дружиною [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.7). Згідно договору дарування, посвідченого 10.12.2003 року приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON], [PERSON] отримав у власність, земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0500 га, земельну ділянку для ведення особистого підсобного господарства площею 0,1750 га (а.с.12). 04 січня 2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 252535 виданим 05.01.2016 року виконкомом Чернеччинської сільської ради Охтирського району Сумської області (а.с.6). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказані земельні ділянки. Відповідно до довідки, виданої 11.07.2016 року Чернеччинською сільською радою Охтирського району, дружина [PERSON] на момент смерті чоловіка [PERSON], проживала та була зареєстрована разом із ним у спадковому будинку, який знаходиться за адресою: с. Чернеччина, вул. П. Воронька, 17, Охтирського району Сумської області (а.с. 31 на звороті). Згідно\~статті 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За час життя [PERSON] заповіту не склав, тому має місце спадкування за законом. В порядку\~статті 1261 Цивільного кодексу України, до спадкоємців першої черги за законом входять діти померлого, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON], яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину після смерті чоловіка. А саме, [PERSON] відповідно до\~статті 1269 Цивільного кодексу України\~особисто подала до Охтирської нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, на підставі якої приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON] відкрито спадкову справу №14/2016, яку зареєстровано в спадковому реєстрі за № 58668817. Інших спадкоємців, які звернулися із заявами про прийняття спадщини чи відмову від спадщини до нотаріальної контори, немає (а.с. 26-41). Частиною 1\~статті 1297 Цивільного Кодексу України\~визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про спадщину. 15 липня 2016 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з будівлями та спорудами, що знаходяться в с. Чернеччина, вул. П. Воронька, 17, Охтирський район, Сумська область, після смерті чоловіка [PERSON] який помер 04.01.2016 року, посвідчене приватним нотаріусом Охтирського районного нотаріального округу [PERSON] (а.с.15). Як вбачається із постанови приватного нотаріуса Охтирського районного нотаріального округу [PERSON] від 15.07.2016 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по вул. П. Воронька, 17, с. Чернеччина Охтирського району Сумської області, так як відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно (земельну ділянку), який зареєстрований згідно норм діючого законодавства (а.с. 41 на звороті). Згідно інформації, наданої Управлінням Держгеокадастру в Охтирському районі Сумської області від 18.08.2016 року, за [PERSON] зареєстровано державні акти на право власності на земельну ділянку серії СМ №184528, СМ №184529, загальною площею 0,2738 га, цільове призначення земельної ділянки: для особистого підсобного господарства, загальною площею 0,0500 га, цільове призначення земельної ділянки: для індивідуального житлового будівництва, реєстраційні номера 65, 64 (а.с.23). Відповідно до п. «а» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-III, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; Згідно ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Частиною 1 статті 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 року №1088 «Про створення єдиної системи державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру», яка була чинна на момент укладення договору дарування, до створення Державного реєстру прав на землю та нерухоме майно Державне підприємство "Центр державного земельного кадастру" проводить реєстрацію земельних ділянок та прав на них шляхом внесення записів про реєстрацію земельних ділянок та прав на них до бази даних державного реєстру земель. Відповідно до п. 1.13. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.99 року за N 43 , яка діяла на момент укладення договору дарування, складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановчих документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією. Відтак, новий власник майна зобовязаний був зареєструвати право власності на земельні ділянки в порядку, встановленому чинним на той час законодавством. З матеріалів справи вбачається, що померлий [PERSON] за час свого життя не зареєстрував перехід права власності з попереднього власника та не виготовив на себе державний акт. На сьогодні усунути це неможливо, оскільки власник земельних ділянок помер. Пунктом 10 Постанови пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», розяснено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. «а», «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України та ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Частиною 5 статті 1268 Цивільного кодексу України передбачено, що спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття, незалежно від часу прийняття спадщини. Таким чином, судом було встановлено, що земельні ділянки розташовані на території Черниччинської сільської ради Охтирського району, належали на праві приватної власності покійному [PERSON], набуті ним на законних підставах, єдиним спадкоємцем якого є позивач у справі, а тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки. На підставі викладеного,

Outcome: approved