Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

07 транвя 2020 рокуАкціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі за текстом - АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 12987 грн. 20 коп., а також понесені АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що заявою № б/н від 12.07.2018 року відповідач отримала у АТ КБ «Приватбанк» кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 15.04.2020 має заборгованість у розмірі 12987 грн. 20 коп., яка складається з 7739,10 грн. - заборгованість за кредитом; 3638,43 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 515,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений крелит згідно ст. 625 ЦК України; 500 грн. - штраф (фіксована сума); 594,63 грн. - штраф (процентна складова). Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12.05.2020 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 05.06.2020 року представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти позовних вимог, та просив у задоволенні позовних вимог відмовити. При цьому посилався на те, що дійсно відповідач отримала у 2018 році банківську картку та певний період нею користувалася. Остання транзакцію відповідачем було здійснено 27.05.2019 року. Щодо платежу від 13.06.2019 року у розмірі 7436 грн., то відповідач заперечує здійснення вказаної транзакції, та зазначає, що списання було здійснено шахрайським шляхом невідомими особами. Про вказаний платіж вона дізналась лише у лютому 2020 року після повідомлення з АТ КБ «Приватбанку». Усі намагання з`ясувати інформацію по вказаному платежу результату не дали, тому вона була змушена звернутися до правоохоронного органу. Відповідач вказує, що вона не здійснювала вказаний платіж, нікому не передавала ПІН -код відповідної картки, смс-кодів підтвердження проведення відповідної операції на її телефон не надходило. Тому відповідач вважає, що вона не повинна нести відповідальності за здійснення цих операцій. Крім того, представник відповідача посилається на те, що позивачем при укладенні договору не було дотримано вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. 26.06.2020 року представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якому наполягав на задоволенні позовних вимог. При цьому посилався на те, що при укладенні договору, сторонами було узгоджено умови кредитування. Протягом тривалого часу відповідач користувалася карткою, та не зверталася до банку з приводу невірного нарахування відсотків. Вказує, що матеріали справи містять розрахунок заборгованості та виписку по рахунку, з яких вбачається факт користування клієнтом кредитними коштами по рахунку, здійснення як витрат, так і поповнень карткового рахунку. Відповідачу також було надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Наданий розрахунок заборгованості відповідачем не спростований. Щодо посилань відповідача на можливі шахрайські дії з боку невідомих осіб, то представник позивача зазначає, що клієнт несе відповідальність за всі операції, що супроводжується авторизацією, до моменту письмової заяви про блокування коштів на картрахунку і за всі операції, які не супроводжувалися авторизацією, до моменту постановки картки до стоп-листа Платіжної системи. Про втрату картки відповідач не повідомляла, грошові кошти знімалися за допомогою банкомату відповідно особа (або ж сам відповідач) яка знімала кошти мала в наявності картку та знала ПІН-код властивий даній карті. Оскільки відсутні докази звернення відповідача до Банку із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень відповідача про втрату картки, заперечення відповідача вважають необгрунтованими та безпідставними. 10.08.2020 року представник відповідача подав заперечення у яких фактично викладені ті ж доводи що і у відзиві, а також зазначено, що відповідач здійснила всі заходи (звернулась до правоохоронного органу, неодноразово зверталася до працівника банку з повідомленням, що з її картки були перераховані шахрайським шляхом способом на іншу картку кошти), які передбачені в даному випадку щодо доведеності своєї невинуватості у здійсненні платіжної операції, а отже не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо спеціальний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем або електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, крім випадків, коли доведено, що користувач своїми діями та бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Відповідач вважає, що втрата коштів сталася саме з вини позивача. Вона не надавала згоди на проведення такої операції. Також зазначено, що Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані та не визнавались позичальником, а також умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо нею підписана. 14.09.2020 року від представника позивача подані письмові пояснення, які містять аналогічні доводи тим що викладені у позові та відповіді на відзив. Також зауважено, що доведена у встановленому Законом порядку (тобто за вироком суду, який набрав законної сили) вина іншої особи у заволодінні грошовими коштами відповідача надає останньому право на відшкодування за рахунок такої особи завданих злочином збитків, а не звільняє відповідача від зобов`язань за кредитним договором. Представник позивача у судові засідання не з`явився, розгляд справи просив проводити за його відсутності. Представник відповідача будучи у судовому засідання проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав зазначених у письмових заявах, у останнє судове засідання не з`явився, надав заяву про проведення судового засідання за його відсутності, та просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12.07.2018 року [PERSON] було підписано анкету- заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», за яким відповідач отримав кредит у вигляді поновлювального кредитного ліміту на картковий рахунок з використанням платіжної картки Кредитка «Універсальна». В анкеті-заяві позичальник своїм підписом засвідчила, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, та зобов`язалася виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на вказаному сайті ПриватБанку. 20.11.2018 року [PERSON] було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Універсальна" та "Універсальна ГОЛД", в якій сторонами погоджено умови кредитування (а.с. 27-28), та у якій зазначено: тип кредиту - відновлювальна кредитна лінія; розмір процентної ставки за користування кредитом: пільгова процентна ставка - 0,00001 % річних (діє за умови сплати заборгованості до 25 числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості), річна процентна ставка за умови здійснення розрахунків з використанням платіжної картки та користування коштами в межах пільгового періоду для картки "Універсальна" - 0 %, для картки "Універсальна ГОЛД" - 1,56 %; річна процентна ставка за умови отримання готівкових коштів з використанням платіжної картки та користування коштами поза межами пільгового періоду і погашенню кредита мінімальними платежами для картки "Універсальна" - 52,84 %, для картки "Універсальна ГОЛД" - 53,36 %; процентна ставка за межами пільгового періоду для картки "Універсальна" - 43,2 % річних, для картки "Універсальна ГОЛД" - 42 % річних; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту - для картки "Універсальна" - 86,4 %, для картки "Універсальна ГОЛД" - 84 %. Розмір штрафів при порушенні термінів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів: 500 грн. + 5 процентів від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії). При укладенні договору відповідач погодилася на запропоновані банком умови кредитування, підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Універсальна" та "Універсальна ГОЛД", які відповідають вимогам статей 1055, 207 ЦК України щодо обов`язкової письмової форми кредитного договору, та не спростовані відповідачем. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Згідно частини першої статті 1056-1 ЦК України у редакції, що діяла на час укладення спірного кредитного договору, розмір процентівта порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику,наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Встановлено, що при укладенні кредитного договору сторони у належній письмовій формі погодили розмір базової процентної ставки за кредитом, тому позивач має право на одержання від позичальника процентів за користування кредитом. Відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Разом з тим, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі). З правового аналізу зазначених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними в постановах від 04.12.2019 по справі № 750/6058/17 та від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18. Як вбачається з довідки між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був підписаний кредитний договір, за яким надано кредитні картки 20.11.2018 року за № [NUMBER] з терміном дії до 09/22, та 23.11.2018 року за № [NUMBER] з терміном дії до 10/22. У спірних правовідносинах строк кредитування визначається строком дії кредитної картки, що не закінчився, отже право банку нараховувати передбачені договором проценти за кредитом тривав. З наданих доказів убачається, що відповідач протягом тривалого часу користувалася кредитною карткою, здійснювала платежі з кредитної картки, також здійснювала поповнення рахунку як готівкою через термінали самообслуговування, так і поповнюючи рахунок переказами з інших джерел. Зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконувала. За наданим розрахунком позивача станом на 15.04.2020 відповідач має заборгованість у розмірі 12987 грн. 20 коп., яка складається з 7739,10 грн. - заборгованість за кредитом; 3638,43 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 515,04 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений крелит згідно ст. 625 ЦК України; 500 грн. - штраф (фіксована сума); 594,63 грн. - штраф (процентна складова). Суд вважає, що розмір заборгованості відповідає розрахунку Банку, наданого суду та не спростовується наявними в матеріалах справи доказами. За таких обставин, зазначена суму заборгованості у розмірі 38464,40 грн підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. З наданих доказів убачається, що відповідач протягом тривалого часу користувалася кредитними картками, здійснювала платежі з кредитної картки, також здійснювала поповнення рахунку як готівкою через термінали самообслуговування, так і поповнюючи рахунок переказами з інших джерел. Відповідачем заперечується здійснення нею транзакції 13.06.2019 року на суму 7436 грн. 04.06.2020 року [PERSON] звернулася до Холодногірського ВП ГУНП в Харківській області з заявою щодо неправомірних дій невідомих, які шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами 13.06.2019 року. Вказану заяву зареєстровано в журналі ЄО № 10694. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України Про банки і банківську діяльність відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються, зокрема, Законом України Про банки і банківську діяльність , Законом України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні , Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах затвердженою Постановою Національного банку від 12.11.2003, № 492, Положенням про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженим постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 (далі - Положення №705) та Положенням про діяльність в Україні внутрішньодержавних і міжнародних платіжних систем затвердженим постановою Правління Національного банку України від 25.09.2007 року № 348. Згідно з п.п. 37.2 ст. 37 Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні у разі ініціації належного переказу з рахунка неналежного платника, з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню в розмірі 0,1% суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно з вимогами п. 1.8 Інструкції НБУ № 492 банки відкривають своїм клієнтам поточні рахунки за договором банківського рахунку. Цим же пунктом Інструкції встановлено, що до поточних рахунків також належать карткові рахунки, що відкриваються для обліку операцій за платіжними картками відповідно до вимог цієї Інструкції. Операції за цими рахунками здійснюються з урахуванням особливостей, визначених цією Інструкцією, Положенням НБУ №223 та відповідними нормативно-правовими актами Національного банку. Пункти 6.7, 6.8 Положення НБУ № 223 встановлюють, що емітент у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної операції, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які були виконані некоректно, негайно відшкодовує платнику суму такої операції та, за необхідності, відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Згідно з пунктом 14.12. статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» та пунктом 1 розділу VI Положення №705 користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Пунктами 2, 5 розділу VI Положення № 705 встановлено, що користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.7 розділу Х Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. За змістом п.6 розділу VI Положення № 705 та п.14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 13.05.2015 у справі №6-71цс15, яка була підтримана Верховним Судом у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 127/23496/15-ц. Верховний Суд у постановах від 17 липня 2019 року у справі № 564/678/15-ц (касаційне провадження № 61-13643св18), від 14 серпня 2019 року у справі № 317/2745/16-ц (касаційне провадження № 61-16611св18), від 18 вересня 2019 року у справі № 564/2153/16-ц (касаційне провадження № 61-30804св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 545/3918/16-ц (касаційне провадження № 61-28615св18) зазначений правовий висновок підтримав. Користувач зобов`язаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем. Відповідно до п.7 розділу Х Положення № 705 контроль за рухом і цільовим використанням коштів за рахунками користувачів з використанням електронних платіжних засобів здійснюється власниками цих рахунків. За змістом п. 6 розділу VI Положення № 705 та п. 14.6. ст.14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та/або платіжних операцій, які він не виконував, зобов`язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. У зв`язку з відсутністю доказів звернення Відповідача в Банк із заявою про внесення картки в стоп-лист платіжної системи, а також будь-яких звернень Відповідача про втрату карти, заперечення Відповідача не можуть прийматися судом до уваги оскільки являються необґрунтованими. Як убачається з виписки по рахунку відповідача, за рахунок кредитних коштів відповідачем було виконано досить багато операцій, в тому числі зняття коштів, розрахунок карткою, особисте поповнення карткового рахунку як до проведення спірної транзакції, так і проводились операції і після неї. Відповідачем суду не було надано доказів, які б свідчили про відсутність підстав для стягнення з неї вказаної суми заборгованості. Відповідно до ч. 1, ч. 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved