Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

У липні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON] , в якому просила: розірвати договір від 16 березня 2020 року, укладений між нею і ФОП [PERSON] та стягнути з останньої грошові кошти у розмірі 53 540 грн., з яких: 17 700 грн. - вартість оплачених меблів, 25 000 грн. - завдана моральна шкода, 10 000 грн. - витрати на оплату послуг адвоката, 840,80 грн. - судовий збір. Позов мотивований тим, що 16 березня 2020 року між нею та відповідачем був укладений договір поставлення меблів, який оформлений замовленням №1/25.01.20 по поставці м`якого ліжка з матрацом, загальною вартістю 17 700 грн. Згідно Договору, строк поставки меблів складав 3 тижні з моменту оплати. До умов поставки входять також монтаж меблів та доставка меблів, вартість яких згідно Договору 450 грн. та 400 грн. відповідно. Передплата в повному обсязі була здійснена 16.03.2020 року, тому поставка меблів повинна була бути здійснена до 06.04.2020 року. Станом на момент пред`явлення позову, поставка меблів не здійснена. Позивач вважає, шо існують підстави для розірвання договору поставки. У зв`язку з розірванням договору поставки у Позивача виникає право на відшкодування збитків, завданих істотним порушенням умов договору у розмірі 7 000 грн., сплачених за меблі. У зв`язку з припиненням прав Позивача на отримання меблів останній переживав та в нього погіршився нормальний спосіб життя, адже позивач купував їх для себе, щоб щоденно використовувати їх. Моральну шкоду Позивач оцінює в 25 000 грн. 28.07.2020 року ухвалою судді Шевченківського районного суду міста Києва Мальцева Д.О. відкрито провадження у справі, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Відповідач відзив не надіслав. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів. Судом встановлено, що 16 березня 2020 року між нею та відповідачем був укладений договір поставлення меблів, який оформлений замовленням №1/25.01.20 по поставці м`якого ліжка з матрацом, загальною вартістю 17 700 грн. Замовленням №1/25.01.20 передбачено, що строк поставки меблів складає 3 тижні з моменту оплати. Позивачем 16.03.2020 року сплачено 17 700 грн на користь відповідача через термінал S12107VC (а.c.9). Згідно ст. 526 ЦК Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ст. 527 ЦК боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК). Згідно ст. 610 ЦК порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Статтею 626 ЦК визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. За змістом ст. 627 ЦК відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629ЦК). Відповідно до ст. 631 ЦК строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. Сторони можуть встановити, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Згідно ст. 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. За змістом ст. 651 ЦК зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У відповідності до ст. 10 ЗУ "Про захист прав споживачів споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Встановлено, що відповідач не виконав договір і прострочив його виконання на достатньо тривалий строк, який до того ж не пояснюється дійсно поважними причинами, при відсутності підстав для продовження строку виконання договору чи для звільнення виконавця від його виконання. Будь-яких конкретних правових доказів про повне або часткове спростування позовних вимог, відповідач суду не надав і судом таких доказів не здобуто. Згідно зі ст. 693 ЦК України, 1. Якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. 2. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. Враховуючи обумовлений договором строк виконання замовлення і те, що ні в визначений договором строк, ні пізніше протягом достатнього часу для того, щоб дійти висновку, що замовлення однозначно не виконане в строк і не виконане з пропущенням строку, визначеного договором у інший розумний, пов`язаний з поважними причинами строк, то суд вважає, що у замовника (позивача) дійсно були і є всі підстави для того, щоб вимагати розірвання договору через невиконання виконавцем умов договору. Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2 ст.23 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначала, що у зв`язку з припиненням її прав на отримання меблів переживала і в неї погіршився нормальний спосіб життя, адже купувало меблі для себе, щоб щоденно використовувати їх і оцінила моральну шкоду в 25 000 грн. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України " Про судову практику в справах про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди ", суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин. Зобов`язання відшкодувати моральну шкоду настає лише за умови, що вказана шкода є безпосереднім наслідком протиправної дії (бездіяльності). Обов`язок доводи наявність моральної шкоди покладено на позивача (ст.81 ЦПК України ). Разом з тим, позивач не наводить доказів в підтвердження того, що саме: внаслідок протиправних дій ( бездіяльності ) відповідача, у нього погіршилось самопочуття, стан здоров`я. Таких доказів не встановлено і під час розгляду справи. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позивач не довів наявність моральної шкоди, заподіяння її внаслідок дій (бездіяльності) відповідача, відсутній причинно-наслідковий зв`язок, а тому її вимоги в частині стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню. За п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, нале-жать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допо-могою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підля-гають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, вклю-чаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помі-чника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і вико-наних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необ-хідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами дого-вору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтве-рджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомо-ги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом ви-рішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотан-ням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Позивачем на підтвердження понесення ним витрат правничу допомогу надано копію договору про надання правової допомоги від 13.07.2020 року, дублікат квитанції №0.0.1765113928.1 від 13.07.2020 року на суму 10 000 грн; Тобто, позивачем підтверджено понесення нею витрат на правничу допомогу на суму 10 000 грн. Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публіч-ний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський доку-мент, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правову допомогу, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (на-приклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад, тощо). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що в матеріалах наявні документи, які підтверджують понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 10 000 грн, суд приходить висновку про стягнення з відповідачів на користь позивача вказаної суми.

Outcome: partial