Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У липні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) через представника звернулось до суду з позовом до відповідача [PERSON] , у якому просить стягнути на свою користь грошові кошти у розмірі понесених витрат у сумі 21 878,42 грн та судовий збір. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, 15.02.2019 водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Опель» державний номер [NUMBER] по вул. Єреванській, 23 в м. Києві, здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем марки «Хюндай», державний номер [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] внаслідок чого автомобіль «Хюндай», було пошкоджено і завдано шкоду його власнику [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серія АМ/8552565, терміном дії з 11.02.2019 по 10.02.2020. Постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року у справі №760/5447/19 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено штраф у розмірі 340 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача на момент вчинення ДТП не була застрахована, то МТ СБУ здійснило виплату страхового відшкодування потерпілому у сумі 21 878,42 грн, і до нього як до особи, яка відшкодувала шкоду, завдану відповідачем, перейшло право вимоги до відповідача - водія, винуватого в заподіянні шкоди. У добровільному порядку відповідач відмовився відшкодовувати витрати позивача на виплату страхового відшкодування потерпілій особі, тому просили позов задовольнити. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. від 1 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 48). Справа, призначена на 09.03.2021 не розглядалася у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у порядку, передбаченому правилами частини 11 статті 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до правил ст. ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 квітня 2019 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. За даними зазначеної постанови, [PERSON] 15.02.2019 о 15.15, керуючи автомобілем «Опель», д.н.з. [NUMBER] по вул. Єреванській, 23 у м. Києві, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив наїзд на припаркований автомобіль «Хюндай», д.н.з [NUMBER] , чим порушив вимоги п.п 2.3 б), 13.1 ПДР (а.с. 19). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Солом`янського районного суду м. Києва від 28.07.2017 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 15.02.2019 року, був пошкоджений автомобіль «Хюндай», д.н.з [NUMBER] , що належить [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 17). Цивільно-правова відповідальність водія вказаного автомобіля була застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» на підставі полісу цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів № серія АМ/8552565 від 09.02.2019 (а.с. 18). Відповідно до відповіді НПУ на час скоєння даної ДТП, відповідач [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 11-16). Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження пошкодження автомобіля «Хюндай», д.н.з [NUMBER] позивачем був наданий акт № 1488 огляду транспортного засобу від 22.02.2019 року, підписаний оцінювачем [PERSON] (а.с. 36-37), звіт № 1488_56814 про оцінку вартості (розміру) майнової шкоди, завданої власнику КТЗ від 25.02.2019 (а.с. 21-35). Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо - транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно - правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. До Моторного (транспортного) страхового бюро України від потерпілого [PERSON] , водія «Хюндай», д.н.з [NUMBER] , надійшло повідомлення від 18.02.2019 року про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 9-10) та заява [PERSON] від 19.02.2019 року про відшкодування оціненої шкоди заподіяної в результаті ДТП, що сталася 15.02.2019 року (а.с. 39). Відповідно до положень ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з положеннями частини 3 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна є обов`язковим у випадках визначення збитків або розміру відшкодування, під час вирішення спорів. Зі змісту Звіту, наданого позивачем, встановлено, що на замовлення МТСБУ СОД ФО-П [PERSON] проведено оціночні процедури з визначення ринкової вартості майна у матеріальній формі - автомобіль легковий «Хюндай», д.н.з [NUMBER] у відповідності до умов договору на оцінку, та розмір майнової шкоди, завданої власнику внаслідок пошкодження об`єкта оцінки. Початковий етап, а саме технічних огляд об`єкта оцінки проводив фахівець [PERSON] 22.02.2019. На підставі виконаних досліджень зроблений висновок, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу, а отже і вартість матеріального збитку завдана власнику КТЗ становить 23 540,85 грн (а.с. 21-35). В обґрунтування страхової суми позивачем надана суду довідка № 1 від 14.05.2019 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с. 41). Відповідно до Наказу МТСБУ № 5200 від 29.05.2019 року [PERSON] , власниці «Хюндай», д.н.з [NUMBER] була виплачена сума відшкодування у розмірі 21 878,42 грн, що підтверджується платіжним дорученням №938587 від 30.05.2019 року (а.с 40, 42). Таким чином, МТСБУ виконало покладений на нього Законом обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до п.22.1 ст 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик або МТСБУ відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст.29 вказаного Закону, передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованому в порядку, встановленому законодавством. Судом встановлено, що у зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст.41 цього Закону, позивач здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 21 878,42 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до п. 40.3 ст. 40 Закону України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ має право залучити аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом, для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, зазначених у статті 41 цього Закону. Разом з тим, необхідність застосування до відповідача виключень, передбачених п. 13.1 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», матеріалами справи не підтверджується. Статтею 1166 ЦК України передбачає обов`язок особи, винної у заподіянні шкоди, відшкодувати її в повному обсязі. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З метою досудового врегулювання спору позивачем 30.05.2019 було направлено на адресу відповідача претензію про регресні вимоги за вих. № 3.1-05/17037 на суму 21 878,42 грн (а.с. 32, 33). Оскільки відповідач не відшкодував шкоду, тому згідно з положеннями ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» позивач отримав право вимоги на таке відшкодування. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved