Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

12 травня 2015 року заявниця [PERSON] звернулася до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення та внесення змін до актових записів. В подальшому заявниця уточнила свою заяву, в обґрунтування якої зазначила що, вона - [PERSON] народилась 18 листопада 1949 року в с. Росішки Петропавлівського району Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження виданим Лозивською сільрадою Петропавлівського району Дніпропетровської області 31 січня 1950 року. В свідоцтві про її народження національність кожного з батьків зазначено: «[PERSON] за національністю є українець» та «[PERSON] за національністю є українець». Але як зазначає заявниця, це не відповідає дійсності, так як і мати і батько були за походженням євреями. Крім того, за життя батька [PERSON], з його слів і зі слів його односельців і родичів, заявниці стало відомо про те що під час Другої Світової Війни були знищені документи, які посвідчували особу матері батька і його особисто. А тому довести що батько був народженим в єврейській сімї і названим «Комаревським Гершем Абрамовичем» не виявилось можливим в ті часи. Також під час Великої Вітчизняної Війни та за радянських часів євреїв постійно принижували, тиснули, знищували цілі родини, висилали з країни, а тому батьки її батька і матері, і інші члени їх родин ретельно приховували своє походження, оскільки це могло призвести до репресій і знищення родини, а тому з урахуванням реальної дійсності були знищені документи. На підставі чого, мати і батько заявниці в усіх документах навмисно зазначали національність українці. Про що, свідчить запис в свідоцтві про народження [PERSON]. Крім того, заявниця зазначила, що зі слів членів її родини їй стало відомо, що фактично вона народилась 20 серпня 1949 року, а її свідоцтво про народження видано набагато пізніше самого її народження. Коли постало питання отримувати паспорт, її батьки дали нове свідоцтво про народження. Враховуючи вищевикладене заявниця просила встановити юридичний факт щодо приналежності її до національності «єврейка». В судове засідання заявниця не зявилася, повідомлена належним чином, через свого представника [PERSON], яка представляє її інтереси відповідно до довіреності від 10.02.2014 р., надала довідку, підписаної директором ПП «ДОТ «Аврора» [PERSON], відповідно до якої, вона працює головним лікарем приватного підприємства заміського закладу оздоровлення та відпочинку «Дитячий оздоровчий табір «Аврора». Оздоровчий сезон в ДОТ «Аврора» триває з 28 травня до 30 серпня, а відповідно до положення про дитячі оздоровчі табори головний лікар не має право покидати територію здравниці в період оздоровчого сезону. В судовому засіданні представник заявниці [PERSON] - [PERSON] вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення аналогічним викладеним у заяві, в подальшому надала заяву, в якій просила при постановленні рішення врахувати додаткові письмові докази та справу розглядати за її відсутності. Представник заінтересованої особи Бабушкінського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності. Свідок [PERSON], була допитана в судовому засіданні, пояснила, що заявниця є її подругою, знає її приблизно 45 років, разом працювали, підтвердила, що батьки заявниці за життя дотримувались та виховували [PERSON] відповідно до єврейських традицій, оскільки вважали себе євреями, але так як в радянські часи євреїв принижували, батьки заявниці вимушені були приховувати свою та дочки національність. Свідок [PERSON], була допитана в судовому засіданні, пояснила, що заявниця являється їй подругою та сусідкою, знайомі 35 років, а також працювали разом, підтвердила, що заявниця відвідує синагогу, та дотримується єврейських традицій, крім того зазначила, що родина [PERSON] жили, та строїли свій побут виключно до єврейських традицій, оскільки вона сама єврейка за національністю. Крім того. Вона чітко памятає ставлення до євреїв в СРСР, і це стосується і батьків заявниці. Які вимушені були приховувати за життя своє національне походження. Суд, дослідивши й оцінивши докази в справі в їхній сукупності, дійшов до наступного висновку. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами\~\~є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до роз'яснень, викладених у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 р. № 5 (із змінами) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. \~Відповідно до матеріалів справи, вбачається, що [PERSON], [INFO], є уродженкою [INFO], та є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження ЯЯ № 301358 (а.с. 5) [PERSON] померла 16 серпня 1994 року, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть №33 від 16.08.1994 року. [PERSON] помер 20 березня 1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть І-КИ №296769 (а.с.7). В паспорті ХІV-КИ №664007 громадянки [PERSON] радянських соціалістичних республік [PERSON], зазначено: [INFO], місце народження с. Росішкі, Петропавлівського району Дніпропетровської області, національність українка, виданий відділом внутрішніх справ Петропавлівського райвиконк. Дніпропетровської області 04.05.1983 р. В судовому засіданні встановлено, що сімя Камаревських жили по єврейським традиціям, що підтверджуються показаннями свідків [PERSON], [PERSON] Крім того в судовому засіданні встановлено, що батьки [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] були вимушені зазначити себе «українець» в графі національність у свідоцтві про народження заявниці, приховати своє істинне коріння за єврейським походженням. Відповідно до листа наданого Державним архівом Дніпропетровської області від 30.04.2015 р. за №17-122-15, на імя [PERSON], зазначено, що надати довідку про народження [PERSON] у 1924 році в с. Росішки Лозівської сільради Петропавлівського району Дніпропетровського округу (нині Дніпропетровської області) неможливо через відсутність на зберіганні книг запису актів цивільного стану по Лозівській сільраді (а.с.10). Також відповідно до листа наданого Державним архівом Дніпропетровської області від 30.04.2015 року за № П-123-15 на імя [PERSON], зазначено, що надати довідку про народження [PERSON] у 1928 році в с. Росішки Лозівської сільради Петропавлівського району Дніпропетровського округу (нині Дніпропетровської області) неможливо через відсутність на зберіганні книг запису актів цивільного стану по Лозівській сільраді (а.с.11). Як вбачається з характеристики виданої директором ПП «ДОТ «Аврора» [PERSON] [PERSON] являється активним членом благодійної суспільної єврейської організації «Шіурей [PERSON]» (а.с. 29-30). Відповідно до довідки виданої директором ПП «ДОТ «Аврора» [PERSON] та віцепрезидентом благодійного фонду «Шіурей [PERSON]» [PERSON] [PERSON] працює головним лікарем приватного підприємства заміського закладу оздоровлення та відпочинку «Дитячий оздоровчий табір «Аврора» з 2006 року по теперішній час. Дитячий оздоровчий табір «Аврора» створений під патронатом Дніпропетровської єврейської общини для відпочинку і оздоровлення єврейських дітей на побережжі Чорного моря. Єврейська община високо цінує працю головного лікаря на благо здоровя єврейських дітей, які знаходяться на відпочинку в ДОТ «Аврора». За роки роботи [PERSON] була неодноразово нагороджена грамотами, цінними подарунками. Представник заявниці [PERSON] - [PERSON] надала суду та просила долучити до матеріалів справи письмові пояснення свідка [PERSON], яка підтвердила, що добре знає [PERSON] ([PERSON], Іполітову) [PERSON] приблизно з 1972 р. Вони разом працювали в 1-й міській лікарні м. Дніпропетровська і знаходилися в дружніх стосунках. Їй достовірно відомо, що фактично вона і її батьки євреї. Зазначила також, що вона добре знайома не тільки з [PERSON], але і з її батьками, оскільки вони спілкувались і навідувались до них у гості. Крім того їй відомо, що в цій сімї дотримувались єврейських традицій і святкували єврейські свята (а.с.36). В судовому засіданні встановлено, що батьки [PERSON]Г [PERSON] та [PERSON] були євреями, жили за єврейськими традиціями, вимушені враховуючи ставлення за радянські часи, змінити своє імя, а саме імя батька з «Герша» на «Григорій», а імя матері «Ханна» на «Ганна», а в графі «національність» вказати «українець». Однак їх родина продовжувала сповідати іудаїзм, строїти свій побут та дотримуватись єврейських традицій. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за національністю є єврейкою, працює головним лікарем приватного підприємства заміського закладу оздоровлення та відпочинку «Дитячий оздоровчий табір «Аврора», являється активним членом благодійної суспільної єврейської організації, була неодноразово нагороджена подяками і цінними подарунками єврейської общини міста Дніпропетровська, за допомогу в соціалізації дітей - підлітків, їх залученню до традицій єврейського народу. Крім того в судовому засіданні встановлено, що у заявниці [PERSON] виникла необхідність підтвердити своє єврейське походження з можливістю в подальшому реалізувати свої права в суспільстві. Відповідно до ст.11 Конституції України Держава сприяє консолідації та розвитку української нації, її історичної свідомості, традиції і культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх корінних народів і національних меншин України. Статтею 300 ЦК України встановлено, що фізична особа має право на індивідуальність і має право на збереження своєї національної культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.11 Закону України «Про національні меншини в Україні» громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Та відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зважаючи на вищенаведене, суд дійшов висновку, що [PERSON], [INFO], належала до національності «єврейка», [PERSON], [INFO] належав до національності «єврей», а оскільки вони згідно свідоцтва про народження [PERSON] є її батьками, тому суд вважає [PERSON] належну до національності «єврейка». Таким чином не зважаючи на навмисне зазначення батьками в свідоцтві заявниці про народження національності «українець», продовжували дотримуватись традицій єврейського народу, [PERSON] виховували згідно правил єврейських традицій, і як наслідок сама [PERSON] виховує свою дочку та онуку відповідно до єврейських традицій. При таких обставинах, суд вважає, що встановлення факту дасть можливість відновити національність заявниці [PERSON], встановити національну приналежність та підтвердити єврейське походження, а тому заява [PERSON] є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved