Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» 24 листопада 2014 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що 30.03.2012 року між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 5300,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання виконав, кредит надав, але відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконав, допустивши прострочення повернення кредиту, внаслідок чого за ним станом на 31.10.2014 року утворилась заборгованість перед позивачем в розмірі 13367,73 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 5292,10 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5632,70 грн.,заборгованість з комісії за користуванням кредитом у розмірі 1330,18грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 612,75 грн. Оскільки, відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, позивач змушений був звернутися до суду і просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості в розмірі 13367,73 грн., та судові витрати . В судове засідання представник позивача за довіреністю [PERSON] не зявився, про день місце та час проведення судового засідання сповіщений належним чином. Письмово просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] не зявилися. Про день місце та час розгляду справи сповіщені належним чином. Від представника [PERSON] [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутність, позовні вимоги не визнав та просив відмовити. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Як на підставу заявлених вимог, позивач посилався на те, що між ним та відповідачем [PERSON] виникли зобов'язальні правовідносини на підставі кредитного договору №б/н від 30.03.2012 року укладеного між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] У зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за кредитним договором, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 13\~367,73 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом у розмірі 5292,10 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 5632,70 грн.,заборгованість з комісії за користуванням кредитом у розмірі 1330,18грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 612,75 грн. Згідно із ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.ч.1,2\~ст.207 ЦК України, у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні заперечував факт укладення кредитного договору між позивачем та [PERSON] та звернувся до суду з клопотанням про витребування у позивача оригіналу анкети заяви [PERSON]. Ухвалою суду від 17 березня 2016 року клопотання представника відповідача [PERSON] було задоволено та витребувано у Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Приватбанк"\~\~оригінал анкети-заяви [PERSON] від 30.03.2012 року. Ухвалу суду про витребування оригіналу анкети-заяви [PERSON] позивачем не було виконано, посилаючись на те, що оригінал анкети заяви про приєднання до умов та правил банківських послуг від 30.03.2012 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було загублено в архівах банку./а.с.84/ Згідно зі ст. ст.\~11,\~58 - 60 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом\~ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Позивачем не надано оригіналу анкети-заяви [PERSON], без якого експертизу підпису відповідача неможливо провести, позбавляє суд можливості встановити факт укладення кредитного договору з [PERSON]. Оскільки факт укладення кредитного договору у судовому засіданні не знайшов свого підтвердження, суд позбавлений можливості встановити факт виникнення у відповідача зобов'язань за кредитним договором. При цьому, надані суду позивачем копії анкети-заяви [PERSON] та паспорту відповідача не приймаються судом як належний доказ укладення кредитного договору між сторонами та отримання коштів відповідачем, оскільки оригінал анкети-заяви [PERSON] з підписом відповідача, який заперечується останнім, суду не надано. За таких обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю, оскільки допустимих доказів у підтвердження факту укладення кредитного договору суду не надано. Відповідно до ст.. 80 ЦПК судові витрати не відшкодовуються позивачеві.

Outcome: dismissed