Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача акціонерного товариства "Універсал Банк" (далі - АТ "Універсал Банк") про скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 02 листопада 2019 року вона працювала директором Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк". 01 липня 2020 року [PERSON] була звільнена з роботи у зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. Своє звільнення позивач вважала незаконним та зазначила, що у наказі про звільнення не зазначено час скоєння нею дисциплінарного проступку, не зазначено у чому він полягає та ким скоєний. [PERSON] вказувала на те, що роботодавець перед застосуванням дисциплінарного стягнення зобов`язаний був відібрати у неї пояснення, проте цього не зробив. На думку позивача, вона не порушувала трудових обов`язків. Також [PERSON] стверджувала, що наказ про її звільнення підписаний не повноважними особами. У зв`язку з допущеними роботодавцем при звільненні [PERSON] порушеннями трудового законодавства позивач просила суд скасувати наказ про звільнення її з роботи на поновити її на роботі на посаді директора Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк". Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою правову позицію АТ "Універсал Банк" мотивувало тим, що 01-02 червня 2020 року в Київському відділенні № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" було проведено ревізію готівкових коштів та інших цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі відділення та обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, у ході якої виявлено недостачу готівки у сумі 1435748,00 грн. У зв`язку з цим було проведено службове розслідування, яким встановлено, що протягом робочого дня 01 червня 2020 року з 13 год 23 хв до 17 год 43 хв внаслідок шахрайських дій невстановленої особи та неправомірних дій, вчинених з грубим порушенням посадової інструкції та внутрішніх нормативних документів банку директором Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" [PERSON] та старшим касиром-операціоністом [PERSON] , було проведено тридцять некоректних операцій з поповнення карткових рахунків клієнтів Monobank, що спричинило збитки АТ "Універсал Банк" у сумі 1435748,00 грн. За результатами проведеного службового розслідування було складено акт та ухвалено рішення про застосування до позивача дисциплінарного стягнення у виді звільнення за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України. [PERSON] відмовилась від підписання акта за результатами проведеного службового розслідування від 30 червня 2020 року. Відповідач стверджував, що наказ про звільнення [PERSON] з посади відповідає вимогам чинного законодавства та підписаний уповноваженими особами АТ "Універсал Банк". З цих підстав відповідач просив суд відмовити [PERSON] у задоволенні її позовних вимог. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував з мотивів, наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши вступні слова позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. 02 жовтня 2019 року [PERSON] була призначена в порядку переведення на посаду директора Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" (а. с. 25-28). Наказом АТ "Універсал Банк" від 01 липня 2020 року № 1214-к [PERSON] було звільнено з роботи у зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а. с. 24). Вирішуючи питання про правомірність дій роботодавця при звільненні працівника [PERSON] , суд виходить з такого. Положеннями ст. 43 Конституції України передбачено, що громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Трудовий договір може бути розірваний лише з підстав і в порядку, передбачених трудовим законодавством України. Підстави розірвання трудового договору з ініціативи власника передбачені у ст.ст. 40, 41 КЗпП України. П. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України визначено, що трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у випадку одноразового грубого порушення трудових обов`язків одноразового грубого порушення трудових обов`язків керівником підприємства, установи, організації всіх форм власності (філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу), його заступниками, головним бухгалтером підприємства, установи, організації, його заступниками, а також службовими особами податкових та митних органів, яким присвоєно спеціальні звання, і службовими особами центральних органів виконавчої влади, що реалізують державну політику у сферах державного фінансового контролю та контролю за цінами. Таким чином, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за одноразове грубе порушення трудових обов`язків трудовий договір може бути розірвано, зокрема з керівником підприємства, установи, організації (їх філіалу, представництва, відділення та іншого відокремленого підрозділу). Важливим елементом застосування п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України є звільнення керівника за порушення, яке має ознаку одноразовості. Так, і рішення компетентного органу, власника підприємства, і наказ про звільнення мають містити чітко сформульоване одноразове порушення, яке стало підставою звільнення керівника. За своїм змістом наказ про звільнення не повинен містити цілу систему порушень, за які був звільнений позивач, а лише одноразове грубе порушення конкретних трудових обов`язків (постанова Верховного Суду від 29 січня 2020 року у справі № 759/1122/19). Вирішуючи питання про те, чи є порушення трудових обов`язків грубим, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду (постанови Верховного Суду від 16 січня 2018 року у справі № 343/596/16-ц, від 24 квітня 2019 року у справі № 296/576/17). Обов`язковою умовою визнання діянь працівника як порушення трудових обов`язків є протиправність цих діянь, наявність вини, незалежно від її форми та причинного зв`язку між порушенням і його наслідками (постанова Верховного Суду від 13 листопада 2019 року у справі № 759/9006/18). Згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Аналіз указаної законодавчої норми дає можливість зробити висновок про те, що визначення ступеня тяжкості дисциплінарного проступку та вибору заходу дисциплінарного стягнення належить до компетенції посадових осіб, які уповноважені призначати і звільняти працівників. Судом з`ясовано, що 01-02 червня 2020 року в Київському відділенні № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" було проведено ревізію готівкових коштів та інших цінностей, які знаходяться в операційній касі, сховищі відділення та обліковуються на балансових і позабалансових рахунках, у ході якої виявлено недостачу готівки у сумі 1435748,00 грн. За цим фактом на підставі розпорядження голови правління АТ "Універсал Банк" від 02 червня 2020 року № 15-Р комісією АТ "Універсал Банк" було проведено службове розслідування, яким виявлено, що протягом робочого дня 01 червня 2020 року з 13 год 23 хв до 17 год 43 хв внаслідок шахрайських дій невстановленої особи та неправомірних дій, вчинених з грубим порушенням посадової інструкції та внутрішніх нормативних документів банку директором Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" [PERSON] та старшим касиром-операціоністом [PERSON] , було проведено тридцять некоректних операцій з поповнення карткових рахунків клієнтів Monobank, що спричинило збитки АТ "Універсал Банк" у сумі 1435748,00 грн. За результатами проведеного службового розслідування було складено акт від 30 червня 2020 року, в якому рекомендовано звільнити [PERSON] з посади директора Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" у зв`язку з одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків за п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України (а. с. 54-58). Ст. 139 КЗпП України визначено основні обов`язки працівників, відповідно до якої працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Під порушенням трудових обов`язків розуміється невиконання чи неналежне їх виконання. До трудових віднесені обов`язки працівника, визначені трудовим договором (контрактом), посадовою інструкцією, іншим локальним нормативним актом та законодавством про працю. Згідно з п. 2 посадової інструкції директора Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" на позивача було покладено обов`язки, зокрема щодо: виявлення та попередження операцій, що мають або можуть мати ознаки шахрайських дій, та негайного повідомлення про них відповідних працівників банку; у разі виникнення нестандартних ситуацій (не описаних у внутрішніх нормативних документах банку) повинен проінформувати безпосереднього керівника та працівників банку, що курують проведення даної операції; організації роботи та забезпечення подальшого контролю: за обґрунтованістю та правильністю здійсненням операцій з компетенції підпорядкованого відділення; відповідності документів установленим формам і вимогам щодо їх оформлення; відповідності виконуваних працівниками обов`язків їх посадовим інструкціям; виявлення причин порушень і недоліків та визначення заходів щодо їх усунення. Судом з`ясовано, що директор Київського відділення № 5 центрального міжрегіонального управління АТ "Універсал Банк" [PERSON] усупереч п. 2 посадової інструкції не здійснила контроль за виконанням посадових обов`язків старшим касиром-операціоністом [PERSON] , за додержанням останньою внутрішніх нормативних документів банку, відповідністю виконуваних [PERSON] обов`язків її посадовій інструкції, яка начебто здійснювала тестування програмного забезпечення на робочому місці, що не входить до кола її функціональних обов`язків, а також провела банківські операції без ідентифікації клієнтів та їх відсутності. Також позивач не проінформувала безпосереднього керівника та працівників головного офісу про ситуацію, яка трапилась, не призупинила проведення операцій з поповнення тридцяти карткових рахунків клієнтів Monobank на загальну суму 1435748,00 грн. Наведені порушення позивачем трудових обов`язків описані в акті за результатами службового розслідування від 30 червня 2020 року, посилання на який міститься у наказі про звільнення [PERSON] (а. с. 24, 54-58). Під разовим порушенням необхідно розуміти таку протиправну поведінку, що є обмеженою в часі та вчиненою саме разово (одну дію або бездіяльність). Не є одноразовим грубим порушенням трудових обов`язків тривале, неналежне "керування" роботою установи, ослаблення контролю за роботою підлеглих тощо (постанова Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 309/3460/16-ц). Допущена [PERSON] бездіяльність мала одноразовий характер та призвела до суттєвих негативних наслідків для роботодавця, а саме - збитків у сумі 1435748,00 грн, а отже, підпадає під ознаки одноразового грубого порушення трудових обов`язків, що вчинене керівником відділення підприємства. Звільнення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 41 КЗпП України за своєю природою є дисциплінарним, а тому воно має здійснюватись з дотриманням порядку і строків, викладених у ст. ст. 147, 1471, 148, 149 КЗпП України. Так, ст. 1471 КЗпП України передбачено, що дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Наказ АТ "Універсал Банк" від 01 липня 2020 року № 1214-к про звільнення [PERSON] підписаний головою правління банку, яка є особою, до сфери повноважень якої входить прийняття рішення про припинення трудових відносин з позивачем. Положення ст. 149 КЗпП України зобов`язують до прийняття рішення про звільнення керівника за одноразове грубе порушення трудових обов`язків витребувати у нього письмові пояснення. Не можна звільнити за порушення, яке вже потягнуло застосовування інших видів дисциплінарних стягнень. Водночас саме по собі невиконання власником або уповноваженим ним органом обов`язку зажадати письмове пояснення від працівника та неодержання такого пояснення не є підставою для скасування дисциплінарного стягнення, якщо факт порушення трудової дисципліни підтверджений представленими суду доказами (постанови Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі № 359/5124/17, від 19 жовтня 2020 року у справі № 341/102/18). Роботодавцем АТ "Універсал Банк" виконано вимоги ст. 149 КЗпП України та витребувано у [PERSON] письмові пояснення (а. с. 59-60). Відповідно до ст. 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Також встановлено, що дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Обчислення місячного строку для застосування дисциплінарного стягнення здійснюється з дня виявлення не лише факту (події), а саме проступку. Виявлення проступку означає не лише виявлення факту (події), а й визначення працівника, що порушив трудові обов`язки, характеру порушення, шкідливих наслідків правопорушення, причинного зв`язку між правопорушенням і шкідливими наслідками, вини працівника. Як правило, місячний строк обчислюється з дня закінчення службового розслідування, проведення перевірки тощо. В той же час роботодавець наділений правом застосувати дисциплінарне стягнення до працівника не пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (постанови Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 718/801/17, від 09 грудня 2020 року у справі № 390/1374/19). Дисциплінарний проступок вчинено [PERSON] 01 червня 2020 року, а дисциплінарне стягнення накладено на неї 01 липня 2020 року, тобто у межах місячного строку, встановленого ст. 148 КЗпП України. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні її позову.

Outcome: dismissed