Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

11 червня 2020 року представник позивача звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 26 вересня 2016 року, на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У січні 2020 року їй стало відомо, що у вказаному будинку на момент укладення договору купівлі-продажу, залишились зареєстрованими але не проживають громадяни: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація відповідачів у будинку створює перешкоди в здійснені права користування і розпорядження належним позивачу нерухомим майном. Місце знаходження відповідачів встановити не вдалося, тому вирішити дане питання в позасудовому порядку не виявилось можливим. Ухвалою судді від 08 липня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі, призначено перше судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, представник позивача надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечують. (а.с.33) Відповідачі в судові засідання не з`явились про причини своєї неявки суду не повідомили, про дату, місце та час судових засідань були повідомлені в установленому законом порядку, що підтверджується поштовими конвертами, повернутими до суду з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою" (а.с.42, 43, 44). В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ухвали суду від 22 вересня 2020 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Судом досліджено докази, які містяться в матеріалах справи та встановлено наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу від 26 вересня 2016 року № 664, встановлено, що будинок [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с.6-7) Із довідки виданої Виконавчим комітетом Микільської сільської ради Світловодського району Кіровоградської області від 25 травня 2020 року № 02-29/421 встановлено, що за адресою: буд. [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , які з 23 січня 2017 року фактично не проживають у будинку та [PERSON] , яка з 16 червня 2011 року фактично не проживає у будинку. (а.с.19) Відповідно Актів від 10 листопада 2018 року та від 28 травня 2020 року, складених жителями [ADDRESS] , зареєстровані але фактично не проживають - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 11, 12). Згідно п. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Стаття 319 ЦК України зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї , інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на визначений строк, тощо). Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року №1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованим та підлягають задоволенню, оскільки інтереси позивача порушені, вона не має змоги користуватися та розпоряджатися належним їй майном на свій розсуд. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved