Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

01 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування. 01 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання 1/2 частини квартири в праві спільної сумісної власності. Ухвалою суду від 30 липня 2014 року об'єднано в одне провадження цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на 1/2 частку квартири в праві спільної сумісної власності (справа №206/4210/14-ц, провадження №2/206/1058/14), та цивільну справу за позовною заявою [PERSON] до [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на 1/2 частку квартири в порядку спадкування за законом (справа №206/4191/14-ц, провадження №2/206/1046/14). Свої позовні вимоги обґрунтовують з аналогічних підстав, а саме тим, що [INFO] року помер чоловік [PERSON] та батько [PERSON] - [PERSON]. На час смерті [PERSON], спадкоємцями за законом були: дружина [PERSON] та його сини: [PERSON] та [PERSON], які прийняли спадщину відповідно до ст. 1261 ЦК України та уклали між собою договір про розподіл спадкового майна, згідно якого 1/2 частки квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] перейде на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом у власність [PERSON], а 1/2 частина квартири належить [PERSON], як дружина відповідно до ст. 63 Сімейного кодексу України. 27 травня 2013 року [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини відповідно до ст. 1273 ЦК України. Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, часом відкриття якої є його день смерті. До складу спадщини, у відповідності до ст. 1218 ЦК України ввійшли всі права та обов'язки спадкодавця, що належала йому на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а саме майнові права на майно, яке належало йому на праві власності: квартира [ADDRESS], що належала спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом від 23 червня 2012 року. Ця квартира була набута [PERSON] і померлим під час шлюбу, а тому є спільним сумісним майном подружжя. Отже [PERSON] має право на 1/2 частину вказаної квартири, як дружина спадкодавця. Спадкова справа на майно померлого [INFO] року, [PERSON] відкрита 27 травня 2013 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] [PERSON] звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. [PERSON] також звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку зазначеної квартири. Але 27 січня 2014 року нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що згідно ч.1 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Право власності на вказану квартиру за [PERSON] в органах БТІ зареєстровано не було. На підставі викладеного та з урахуванням уточнень позивач [PERSON] просить визнати за нею право власності в праві спільної сумісної власності подружжя на ? частку квартири [ADDRESS], загальною площею 66,5кв.м, житловою 38,6кв.м, розташованої на першому поверсі будинку літер А-9, яка складається з: 1- коридор, 2 - кладова, 3 -кухня, 4 - житлова, 5 - житлова, 6- ванна, 7 - туалет, 8 - житлова, 9 - кладова, І - лоджія, ІІ - балкон. Позивач [PERSON] право власності на ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування (а.с.2-5 т.1, а.с.2-6 т.2, 77-81 т.2). Позивач [PERSON] та позивач [PERSON] надали до суду заяву про те, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити (а.с.69-70 т.2). Представник позивачів в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, в яких він не заперечує проти задоволення позовних вимог, пояснив, що квартира [ADDRESS] була придбана у шлюбі батьками [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2012р. але покупцем за їх згодою було зазначено батька, державна реєстрація за [PERSON] не була здійснена, оскільки він помер [INFO] ? частина квартири належить матері, оскільки придбана в період шлюбу і є їх спільною частковою власністю, а тому до спадкового майна належить ? частина квартири. Він з братом [PERSON] уклали між собою договір про розподіл спадкового майна на підставі якого ? зазначеної квартири перейде до нього (а.с.54,68 т.2). Третьої особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції в судове засідання не з'явилися про розгляд справи повідомлялися належним чином. Від третьої особи Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради на запит суду надійшла відповідь про те, що станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою [ADDRESS] відсутні відомості, щодо звернення фізичних чи юридичних осіб про реєстрацію права власності на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2012 року (а.с.75 т.2). Вислухавши доводи та пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивачів підлягають задоволенню з наступних підстав. Суд встановив, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER], 2013р., відділу реєстрації актів цивільного стану м. Санту Тірсу, місце смерті м. Повоа де Варзім район Повоа де Варзім, засвідчений переклад з португальської (а.с.6-9 т.1). Позивач [PERSON], [INFO] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 12 січня 1981 рік, актовий запис № 25 (а.с.10 т.1). Позивач [PERSON], [INFO] є дружиною померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 10 лютого 1979 року, актовий запис №55 (а.с.15 т.2). З довідки КП «Житлове господарство Самарського району» Дніпропетровської міської ради від 20.05.2013р. № 1645 вбачається, що [ADDRESS] зареєстровані та проживали: [PERSON], 1961р.н., [PERSON], 1980р.н., [PERSON], 1957р.н., якого знято з реєстрацій у зв'язку зі смертю (а.с.11 т.1). Відповідно до договору про поділ спадкового майна між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] від 18.11.2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 459 сторони за взаємною згодою сторін у власність сина спадкодавця [PERSON] переходить ? частина квартири по [ADDRESS] (а.с.12). З висновку ФОП [PERSON] з незалежної оцінки ринкової вартості нерухомого майна квартири [ADDRESS] станом на 23.05.2013 року ринкова вартість становить (без ПДВ) 295150,00грн. При цьому право власності за попередніми співвласниками (продавцями за договором) було належним чином зареєстроване (а.с.13-30 т.1). 23 червня 2012 року [PERSON] придбав квартиру №? [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусов Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 1791 (а.с.31-32 т.1). Відповідно до зазначеного договору державна реєстрація у відповідному органі, який здійснює державну реєстрацію не відбулася. Згідно технічного паспорту на квартиру [ADDRESS] від 20.04.2012 року квартира загальною площею 66,5кв.м, житловою 38,6 кв.м, розташована на першому поверсі будинку літер А-9, яка складається з: 1- коридор площею 12,2кв.м, 2 - кладова площею 1,1 кв.м, 3 - кухня площею 7,6кв.м, 4 - житлова площею 17,4кв.м, 5 - житлова площею 9,6 кв.м, 6 - ванна площею 2,6кв.м, 7 - туалет площею 1,2кв.м, 8 - житлова площею 11,6кв.м, 9 - кладова площею 0,4кв.м, І - лоджія площею 1,9кв.м, ІІ - балкон площею 0,8кв.м (а.с.33-36 т.1). 27 січня 2014 року постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину квартири [ADDRESS] [PERSON], оскільки право власності на квартиру за померлим його батьком [PERSON] в органах БТІ не було зареєстровано, спадкоємцями за законом є дружина [PERSON] та сини [PERSON], [PERSON], які прийняли спадщину. 27.05.2013р. [PERSON] відмовилась від прийняття спадщини відповідно ст. 1273 ЦК України. А згідно договору про розподіл спадкового майна від 18.11.2013р. ? частка зазначеної квартири перейде до [PERSON] (а.с.40 т.1). 27 січня 2014 року постановою приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме видачу свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя на ? частину квартири [ADDRESS] [PERSON], оскільки право власності на квартиру за померлим її чоловіком [PERSON] в органах БТІ не було зареєстровано (а.с.45 т.2). Дослідженні в судовому засіданні матеріали справи свідчать про те, що реєстрація права власності за [PERSON] до його смерті проведена не була. Ці обставини не заперечувалися сторонами в судовому засіданні. В силу ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності до ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положенням ст. 1222 Цивільного кодексу України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Так, відповідно до матеріалів даної справи, доказами, що дають можливість встановити правову належність спірної квартири, є: копія договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 23.06.2012 року. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця,. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. За змістом абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У пункті 3.1 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», також звертається увага і на те, що належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За змістом ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями ст. 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування та позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на ? частку квартири в праві спільної сумісної власності підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved