Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») Дашко В.М. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 10898, 13 грн., а також понесені АТ КБ «Приватбанк» витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана 30.08.2018 заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12.04.2021 має заборгованість у розмірі 10898, 13 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 13 травня 2021 відкрито провадження у справі за вказаним позовом, та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, в позові прохав розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Копія ухвали про відкриття провадження по справі , копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачеві [PERSON] за місцем його реєстрації, в тому числі його було повідомлено про розгляд даної справи через оголошення на офіційному веб-сайті суду. Відповідачем в установлений ч. 7 ст.178ЦПК України строк не подано до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі„ЮніонАліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. За таких обставин у відповідності до ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] звернувся до АТ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав Заяву №б/н від 30.08.2018 про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг (а.с. 12-13). [PERSON] було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредитування (а.с. 16). З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, пені та штрафу. Зобов`язання за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконував. За наданим розрахунком позивача станом на 12.04.2021 заборгованість [PERSON] за кредитним договором б/н від 30.08.2018 становить 10898,13 грн., з яких: -8758,63 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, - 2139,50 грн. заборгованість за простроченими відсотками, Як на підставу позовних вимог, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що зобов`язання за кредитним договором від 30.08.2018 [PERSON] належним чином не виконав, тому наявні підстави для стягнення з нього заборгованості у розмірі 10898,13 грн. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч.1 ст. 626 та ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до абз. 2 ч.1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Частиною 1 статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч.1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч.1 та ч. 2 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Частиною 1 статті 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст. 1056-1 ЦК України в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ч.1 та 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родинними ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. З правового аналізу зазначених норм вбачається, що у разі укладення кредитного договору, він підлягає підпису сторонами, всі істотні умови договору повинні бути узгоджені позичальником та позикодавцем, проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Зазначене узгоджується з висновками Верховного суду, викладеними в постановах від 04.12.2019 по справі № 750/6058/17 та від 12.02.2020 року по справі № 382/327/18. З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2018 [PERSON] власноруч було підписано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредиту. З даної довідки вбачається, що сторонами досягнуто згоди про розмір процентної ставки, пені та штрафу. З виписки про рух коштів вбачається, [PERSON] користувався кредитними коштами. Отже, з наданих позивачем письмових доказів вбачається, що сторонами під час укладення кредитного договору були узгоджені умови щодо розміру кредиту та процентної ставки та суми штрафів за користування кредитом . Відповідачем не спростовано надані Банком докази видачі та користування кредитними коштами. Суд вважає, що розмір заборгованості по простроченому тілу кредиту в сумі 8758,63грн., заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом в сумі 2139,50 грн., відповідає розрахунку Банку, наданого суду та не спростовується наявними в матеріалах справи доказами. За таких обставин, саме зазначена суму заборгованості у розмірі 10 898 грн. 13 коп підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. З урахуванням вищевказаного, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» підлягають задоволенню повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню 2270,00 грн. судового збору, сплаченого за подання позовної заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved