Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-08 00:00:00

Прокурор Дергачівського району Харківської області в інтересах держави в особі: Державного агентства лісових ресурсів України, Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА звернувся в Дергачівський районний суд Харківської області з позовом до [PERSON], [PERSON], Малоданилівської селищної ради, третя особа: Реєстраційна служба Дергачівського районного управління юстиції, в якому просив визнати недійсним рішення LIV сесії V скликання Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області від 02 березня 2010 р. «Про передачу у приватну власність земельної ділянки гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]»; визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку (кадастровий номер 6322055903:00:00:0116) площею 0,2500 га серія ЯЛ № 116180, який зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011069300126, виданий на ім'я [PERSON]; витребувати з володіння [PERSON] (і\\к [NUMBER]) на користь держави в особі Данилівського дослідного державного лісгоспу УкрНДІЛГА земельну ділянку площею 0, 2500 га (кадастровий номер 6322055903:00:00:0116) на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області. Прокурор у поданій до суду позовній заяві також просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер 6322055903:00:00:0116) на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області; заборонити [PERSON] (і\\к [NUMBER]) використовувати або передавати для використання земельну ділянку площею 0,2500 га (кадастровий номер 6322055903:00:00:0116) на території Малоданилівської селищної ради Дергачівського району Харківської області у тому числі шляхом проведення земельних, будівельних та інших робіт, знесення земельних насаджень. Заява прокурора підлягає задоволенню частково з наступних мотивів. Суддя вважає, що заява є обґрунтованою і співмірною із заявленими вимогами, оскільки між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови №9 від 22.12.2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснив судам, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Згідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Згідно ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Пленум Верховного Суду України в п.16 своєї Постанови №2 від 12 червня 2009 року „ Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз'яснив судам, що відповідно до частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали. Пленум Верховного Суду України в п.7 своєї Постанови №9 від 22 грудня 2006 року „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" роз'яснив судам, що питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

Outcome: partial