Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи тим, що відповідач є батьком їх спільного сина, який проживає разом з позивачем, в добровільному порядку батьківського обов"язку з матеріального забезпечення та утримання сина не здійснює. Разом з тим, відповідач має задовільний матеріальний стан, на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей народжених в іншому шлюбі, має відмінний стан здоров"я, офіційно працевлаштований, тому вважає, що він має можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі на утримання їх спільного сина. Провадження у справі відкрито ухвалою від 22.03.2021 р. з призначенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судовому засіданні представник позивачки підтримала позов, з підстав зазначених в ньому, просила задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним в позові. Відповідач в судовому засіданні не заперечив проти стягнення з нього аліментів, але просив визначити фіксовану грошову суму аліментів. Пояснив, що допомогу сину надає добровільно, має на утриманні дружину та ще двох неповнолітніх дітей. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 29 від 08.01.2009 року. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 23 травня 2011 року, яке набрало законної сили, шлюб між сторонами розірвано (справа № 2-2045/11). На момент розгляду справи дитина проживає разом з матір"ю за адресою: [ADDRESS] , що не заперечується відповідачем. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Приписами ч. 2 ст.182 СК України (в редакції, яка діє з 08.07.2017 р.) встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Домовленості щодо способу виконання обов`язку по утриманню сина сторони не досягли. Так, судом встановлено, що відповідач перебуває у шлюбі та має ще двох дітей на утриманні. Аналізуючи викладене, враховуючи, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, відповідач є працездатним, ніякими захворюваннями не страждає, несе обов`язок щодо утримання своєї дитини, враховуючи вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, необхідних для забезпечення достатнього та гармонійного розвитку дитини, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/6 частини заробітку щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, з наступною індексацією у відповідності до закону. За вказаних обставин суд вважає, що позовні вимоги про стягнення із відповідача аліментів на утримання малолітньої доньки в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є обґрунтованими та відповідають приписам чинного законодавства, а відтак підлягають задоволенню в повному обсязі. Суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що у позивача є право звернутися з позовом про стягнення безпосередньо додаткових витрат на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), що передбачено ст.185 СК України. На підставі ч. 1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. А відтак, у кожної зі сторін по справі є право на звернення до суду з відповідним позовом при настанні зазначених обставин. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину підлягають присудженню з дня подачі позову, тобто з 18.03.2021 року, і до повноліття дитини. Також з відповідача згідно ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в дохід держави у розмірі 908,00 грн. (по ставці, яка діяла на час звернення позивача до суду), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 180-184, 191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved