Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-17 00:00:00

08 квітня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що з 17 січня 2004 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис №12. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , 2006 року народження та доньку - [PERSON] , 2009 року народження. Під час спільного проживання, в останній рік між ними постійно виникали сварки, внаслідок того, що вони втратили почуття взаємної любові та поваги, підтримки. Чоловік зловживає алкоголем. Подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим, шлюбні відносини фактично припинились. За таких обставин позивачка [PERSON] вважає, що їх сім`я розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем вважає неможливим, а примирення недоцільним, а тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] і відповідачем [PERSON] , 1966 року народження, зареєстрований 17 січня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя. Після розірвання шлюбу прізвище « [PERSON] » просить не змінювати. Ухвалою Василівського районного суду від 15 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом ) сторін. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду від позивачки [PERSON] надано письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити позов за підставами, викладеними у позовній заяві. Після розірвання шлюбу її прізвище просить не змінювати та залишити прізвище « [PERSON] » (а.с.18). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду відповідачем подано письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.19). Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 17 січня 2004 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м.Запоріжжя, актовий запис №12, що підтверджується свідоцтвом про одруження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які містяться в матеріалах справи (а.с.3,4). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою позиції у поданій заяві від 18.05.2020 року, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки « [PERSON] » залишити без змін. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в суді не доведено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved