Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

10.07.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила розірвати шлюб укладений між позивачем та відповідачем. Позовна заява мотивована тим, що 21 липня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено відповідний актовий запис за №1246. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось, оскільки сторони виявились різними людьми та мають різні погляди на життя. Таким чином, позивач вважає, що сім'я розпалась, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу неможливе. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, при цьому зазначила, що проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує та після розірвання шлюбу надалі бажає іменуватися прізвищем "Галенко". Відповідач в судове засіданя призначене на 18.09.2017р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке повернулося на адресу суду та на якому міститься підпис останнього про отримання судової повістки (а.с. 20), що розцінюється судом як належне повідомлення особи про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, з урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд дійшов висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечувала проти такого порядку розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного. 21 липня 2001 року [PERSON] та Галенко (дошлюбне прізвище Зініна) [PERSON] зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за №1246 та підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-АМ №062901, яке видане 21 липня 2001 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області. (а.с. 11). Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії I-АМ №163231, виданого 29 квітня 2002 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану управління юстиції Вінницької області та копією свідоцтва про народження серії I-АМ №082520, виданого 20 серпня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області відповідно. (а.с. 7,9) Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально, а тому подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Згідно з частиною другою статті 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може предявити один із подружжя. Згідно зі статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до частини першої статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, оскільки позивач виявила бажання після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем «Галенко», при реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивача зазначити «Галенко». З урахуванням вимог статті 88 ЦПК України, всі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved