Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

08.10.2018 року до суду звернувся позивач [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на його користь 375, 00 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та 5000, 00 грн. у відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 186 КК України. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вироком Коростенського міськрайонного суду від 20.03.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України та призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Вироком було встановлено, що 20.08.2016 року близько 10 год. 30 хв. [PERSON] умисно відкрито повторно заволодів належними йому грошима в сумі 350 грн. та мобільним телефоном марки Нокіа С2-00 вартістю 300 грн. з сім карткою оператора «Лайфсел» вартістю 25 грн., які він безпосередньо забрав з його кишені, користуючись безпорадністю через наявні фізичні вади, внаслідок яких [PERSON] визнано інвалідом з дитинства 1 групи. З викраденим майном та грошима [PERSON] залишив місце вчинення кримінального правопорушення та розпорядився ними на власний розсуд, чим заподіяв [PERSON] матеріальну шкоду на загальну суму 675, 00 грн. Відкрито викрадений мобільний телефон марки Нокіа вартістю 300 грн. судом залишено [PERSON] Цивільний позов під час кримінального провадження справи [PERSON] не заявлявся, оскільки останній надіявся на добровільне відшкодування з боку [PERSON] завданої шкоди, однак він цього не зробив. А тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати йому матеріальну шкоду в розмірі 375 грн. Крім цього позивач посилається на те, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення йому було завдано також, моральну шкоду, яка полягає у немайнових втратах, спричинених моральними стражданнями, які полягають у негативних змінах у житті: душевних переживаннях, тривозі, емоційній напрузі, нервозності, почутті образи, обуренні, побоюванні продовження останнім протиправної поведінки по відношенню до нього. Він пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості у зв'язку із втратою свого майна та вкрай необхідних грошей. Внаслідок протиправних дій [PERSON] були порушені його життєві плани та виникла необхідність докласти додаткові зусилля для відвернення негативних наслідків протиправної поведінки, оскільки кошти, якими [PERSON] заволодів, він мав спрямувати на оплату комунальних послуг та придбання необхідних продуктів харчування. А тому розмір моральної шкоди він оцінює у сумі 5000 грн. 11.10.2018 року, після виконання вимог ст. 187 ЦПК України, провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач в письмовій заяві підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив задовольнити їх, судове засідання провести без його присутності, вказав, що не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач чи його представник в судове засідання повторно не прибули. Враховуючи те, що про час і місце судового розгляду він був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судова повістка надсилалася за місцем відбування покарання, відзиву на позов не подав, заяв про відкладення розгляду справи не надходило, а тому суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних доказів у справі, проти чого позивач не заперечив. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволенню за наступних підстав. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду від 20 березня 2018 року [PERSON], відповідача у справі, визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 185, ч. 2 ст. 186. ч. 2 ст. 296, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 296, ч. 2 ст. 190 КК України та остаточно призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень 4 роки позбавлення волі. Даний вирок суду набрав законної сили 20.04.2018 року/а.с.4-8/. Згідно даного вироку, 20.08.2016 року близько 10 год. 30 хв., [PERSON], перебуваючи поблизу будинку № 8 по вул. Пушкіна в м. Новоград-Волинський, побачив [PERSON], який являється інвалідом 1 групи, та вирішив заволодіти його майном і грошима. Здійснюючи свій злочинний умисел, [PERSON], під вигаданим приводом, покликав [PERSON] до другого під'їзду вказаного будинку, де на сходинковій площадці, умисно відкрито повторно заволодів належними останньому грошима в сумі 350 грн. та мобільним телефоном марки Нокіа С2-00, вартістю 300 грн., імеl №1- [NUMBER] та №2- [NUMBER], з сім карткою оператора «Лайфсел» [NUMBER], вартістю 25 грн., які він безперешкодно забрав з кишені потерпілого, користуючись його безпорадністю через наявні фізичні вади. Після цього [PERSON] з викраденим майном та грошима залишив місце вчинення злочину та розпорядився ними па власний розсуд, чим заподіяв потерпілому [PERSON] матеріальної шкоди па загальну суму 675 грн. Вироком суду викрадений [PERSON] мобільний телефон «Nokia C2-00» - залишено [PERSON] Викрадені гроші в сумі 350 грн. та сім картку оператора «Лайфсел» [NUMBER], вартістю 25 грн. позивачу не повернуто та не відшкодовано. Згідно із ч. 6 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України (далі ЦК України). Так, ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. У пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 судам роз»яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Отже, вироком суду встановлено, що внаслідок вчинення кримінального правопорушення [PERSON] позивачу заподіяно матеріальну шкоду і дана обставина є обов"язковою для суду при розгляді цієї справи. Ураховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди завданої позивачу внаслідок відкритого заволодіння його майном у розмірі 375 грн. суд вважає доведеними та обґрунтованими, а тому задовольняє у повному обсязі. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.23 ЦК України, особа має на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. У відповідності до вимог ст.ст.1166,1167 ЦК України майнова та моральна шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг душевних страждань, які зазнав позивач внаслідок неправомірних дій відповідача, тривалість цих негативних наслідків, вимушеність змін у життєвих стосунках позивача та необхідність докладати додаткових зусиль для можливості відновлення порушеного права, та приходить до висновку про обґрунтований розмір заявленої моральної шкоди в розмірі 5000 гривень, що є достатнім, розумним та справедливим для відшкодування заподіяного виду шкоди, з огляду на можливість реального отримання відшкодування з урахуванням майнового стану відповідача. Так, суд бере до уваги, що внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення позивачу, інваліду 1 групи з дитинства, було завдано моральних стражданнях, які полягають у негативних змінах у житті [PERSON], зокрема, його душевні переживання, тривога, емоційна напруга, нервозність, почуття образи, обурення, побоювання продовження останнім протиправної поведінки по відношенню до нього. Суд враховує те, що [PERSON] безперешкодно забрав гроші у потерпілого, користуючись його безпорадністю через наявні фізичні вади. Внаслідок протиправних дій [PERSON] були порушені його життєві плани, позивач був змушений докладати зусиль для відновлення свого порушеного права, у зв'язку із даними обставинами останній зазнав сильних душевних переживань. Враховуючи наявність зазначених негативних емоцій, що наступила після протиправних діянь, високий рівень психоемоційного виснаження та тривоги позивача, які виникли у нього після відкритого викрадення його майна, а також враховуючи принципи розумності, справедливості, доцільності, у відповідності до вимог закону і обставин справи, суд приходить до висновку, що заявлена позивачем сума моральної шкоди, яку він просить стягнути з відповідача на свою користь, обґрунтована та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідач будь-яких заперечень, відзиву на позов та будь яких доказів на спростування вимог позивача до суду не надав. Ураховуючи викладене, позовні вимоги суд вважає доведеними та обґрунтованими, а тому їх задовольняє у повному обсязі. Крім цього, оскільки позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору згідно ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому в силу ст. 141 ЦПК України суд стягує судовий збір в розмірі 1409,60 грн ( за дві позовні вимоги по 704, 80 грн. кожна) в дохід держави з відповідача.

Outcome: approved