Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

11.02.2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 12.01.2008 року між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №585/20/6-220241, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 35 000 гривень зі сплатою 14, 5 % річних та кінцевим терміном повернення до 11.01.2016 року. Свої зобовязання за кредитним договором позичальник належним чином не виконував, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20.11.2015 року становить 14 666,67 гривень. З урахуванням зазначеного позивач просив суд стягнути з відповідача зазначену вище заборгованість та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов підтримав у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася. Про час і місце слухання справи була повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення про виклик до суду у газеті «Вісник Луганщини» від 25 березня 2016 року № 11. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 01 квітня 2016 року, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що ПАТ «Укрсоцбанк» відповідно до довідки, є юридичною особою, має банківську ліцензію на право надання банківських послуг, керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с. 19-21). 12 січня 2008 року між позивачем ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №585/20/6-220241, відповідно до умов якого останній було надано кредит в сумі 35 000 гривень зі сплатою 14, 5 % річних та кінцевим терміном повернення до 11.01.2016 року (а.с.4-9). Банк повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором. На час розгляду справи кредитний договір є діючим, сторони його не розірвали. Таким чином між сторонами склалися зобовязальні цивільно-правові відносини у сфері кредитування. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач належним чином виконав свої обов'язки за договором, надавши позичальнику обумовлені кредитним договором грошові кошти у розмірі встановленому договором, відповідач в свою чергу, належним чином не виконує своїх зобов'язань перед Банком щодо повернення кредиту і сплати відсотків за користування кредитом, внаслідок чого виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 20.11.2015 року становить 14\~666 (чотирнадцять тисяч шістсот шістдесят шість) грн. 67 коп., яка складається із: - 7291,92 грн. сума заборгованості за кредитом; - 2449,40 грн. сума заборгованості за відсотками; - 2150, 75 грн.- розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; - 750, 76 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків; - 1478,08 грн. розмір інфляційних витрат за кредитом; - 545,76 грн. розмір інфляційних витрат за відсотками. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, у звязку з чим суд вважає позовні вимоги позивача законними, обґрунтованими і такими, що підлягають повному задоволенню. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~Відповідно до ст.2 Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція ... Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Тобто, зазначені нарахування забороняються із 14 квітня 2014 року, а суми, що були нараховані до 14 квітня 2014 року підлягають стягненню. Із розрахунку заборгованості відповідача перед Банком станом на 20.11.2015 вбачається, що початковою датою нарахування пені є 19.11.2014 тобто пеня нарахована - після 14 квітня 2014 року. Таким чином, вимоги про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту в розмірі 2150,75 грн., а також пені за несвоєчасне повернення відсотків в розмірі 750,76 грн. задоволенню не підлягають. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний звязок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову, а отже\~\~сума заборгованості, яка підлягає стягненню станом на 20.11.2015 року з [PERSON] складає 11 765 (одинадцять тисяч сімсот шістдесят пять) грн. 16 коп., а саме: 7291,92 грн. - заборгованість за кредитом; 2449,40 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1478,08 грн. - інфляційні витрати за кредитом; 545,76 грн. - інфляційні витрати за відсотками. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, підлягає стягненню з відповідача відповідно до ст. 88 ЦПК України\~\~ судовий збір у розмірі 1218 грн. 00 коп. На підставі викладеного і ст.ст.525-526, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved