Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

11 квітня 2018 року [PERSON] звернувсь в суд з позовом до [PERSON], просив суд постановити рішення про стягнення з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 30 000 грн. 00 коп. та посенені судові витрати по справі. Обгрунтовуючи вимоги, позивач [PERSON] зазначив, що 30 березня 2016 року до нього звернулася відповідач [PERSON] з проханням позичити їй кошти в сумі 30000 гривень, які зобов'язалася повернути до 30.09.2017 року . Саме на цих умовах вони уклали усний договір позики. На підтвердження передачі грошей [PERSON] власноручно написала йому розписку і отримала кошти. Крім того [PERSON] склала заяву, яку посвідчив приватний нотаріус Плюйко В.П., якою підтвердила обставину позики у нього коштів . Однак відповідач свої зобов'язання не виконала. Позивач зазначає, що неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути йому кошти, однак кошти вона не повертає, тому він звертається із вказаним позовом до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явивсь, його представник [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, де він позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилася і не повідомила суд про причину неявки , про час та місце розгляду справи вона повідомлена належно, на підставі частин 6, 7 п. 2 ст. 128 ЦПК України ,так як судова повістка про виклик, незважаючи на те, що вона не вручена відповідачу, що підтверджується відповідним витягом , направлялась відповідачу за місцем її реєстрації в с. Хижівка , вул. Вишнева 10 Баранівського району Житомирської області, що підтверджується відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання УДМС України в Житомирській області від 08 травня 2018 року ( а.с. 19) . Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи представник позивача згідно заяви не заперечує. При таких обставинах фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] обгрунтований, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що дійсно 30 березня 2017 року між сторонами по справі було укладено договір позики, на виконання якого відповідачем видано розписку та заяву , засвідчену приватним нотаріусом (а.с.3,4) та за умовами яких позивач передав [PERSON] в борг грошові кошти в сумі 30 000 грн., які остання зобов'язалася повернути в повному обсязі в строк до 30.09.2017 року, однак у визначений в розписці строк відповідач не виконала свої зобов'язання та не повернула кошти позивачу. Відповідно до статей 1046, 1049 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути таку ж суму грошових коштів. Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Суд встановив, що форма укладення договору позики сторонами дотримана - у простій письмовій формі, у вигляді розписки позичальника та договору позики, яким визначені умови позики (а.с.3,4). Факт передачі [PERSON] для [PERSON] коштів, а саме позики в сумі 30000 грн. 00 коп. підтверджено розпискою та заявою позичальника [PERSON] про отримання від позивача вказаної суми коштів. Позивач додав оригінали даної розписки від 30.03.2017 року та заяви від 30.03.2017 року . Відповідно до ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін); якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Таким чином, за договором позики підлягають стягненню з відповідача кошти в сумі 30000 грн. 00 коп. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує із відповідача на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. , так як вони документально підтверджені, а суд вимоги задовольняє повністю.

Outcome: approved