Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

Позивач ПАТ «ЕнергоБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 28.05.2014 року між ПАТ «ЕнергоБанк» та [PERSON] було укладено договір про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків №ДФ-108894-2612. Виконання зобовязань банку за цим договором щодо повернення [PERSON] грошових коштів та сплаті нарахованих відсотків за користування вкладом, було забезпечено договором іпотеки, посвідченим 18.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1758, з урахуванням договору про внесення змін до цього договору іпотеки, посвідченого 30.10.2014р. Відповідно до якого банк передав відповідачу в іпотеку приміщення магазину, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 456531946101, загальною площею 221,6 кв.м., позначене в технічному плані номерами від 1-10, що розташоване за адресою: м. Львів, вул. Театральна,7, яке належить банку на праві власності. За результатами проведення перевірки встановлено, що договір про строковий банківський влад, укладений між Банком та [PERSON], є нікчемним, оскільки укладений на більш вигідних та сприятливих умовах у порівнянні з іншими вкладниками. У звязку з цим просили суд визнати договір іпотеки, укладений 18 вересня 2014 року між ПАТ «ЕнеогоБанк» та відповідачкою недійсним. Представник позивача у судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій позов підтримав, просить такий задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце судового засідання була належним чином повідомлена, про причини своєї неявки суд не повідомила. Відповідачці надіслана судова повістка відповідно до п.3 ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням терміну зберігання. Згідно з п.4 ч.5 ст.74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. В порушення цих вимог, відповідачка, яка була повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила суду причини неявки у судове засідання, тобто не зявилася в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на вищезазначені обставини , а також на те, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд згідно з вимогами ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити виходячи і наступного. Судом встановлено, що 28.05.2014 року між ПАТ «ЕнергоБанк» та [PERSON] було укладено договір про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків №ДФ-108894-2612. Відповідно до п. 1.1 цього договору банк приймає від клієнта на зберігання грошові кошти, з нарахуванням відсотків по вкладу, згідно з умовами цього Договору: -сума вкладу: 444 907,99 (чотириста сорок чотири тисячі дев'ятсот сім доларів США 99 центів); -валюта вкладу: долар США; -строк розміщення: 292 дня, з 28.05.2014 року по 16.03.2015 року, зі сплатою: 11,50% річних. Виконання зобов'язань банку за цим договором щодо повернення [PERSON] грошових коштів та сплати нарахованих відсотків за користування вкладом, було забезпечено договором іпотеки, посвідченим 18.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1758, з врахуванням договору про внесення змін до цього договору іпотеки, посвідченого 30.10.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] JI.B. за реєстровим номером 2125, відповідно до якого банк передав відповідачу в іпотеку приміщення магазину, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 456531946101, загальною иощею 221,6 кв. м, позначене в технічному плані номерами від 1-10, що розташоване за адресою: місто Львів, вулиця Театральна, будинок 7, та яке належить банку на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] 07.06.2007 року за реєстровим № 1801, акту прийому-передачі нежилого приміщення від 08.06.2007 року, зареєстрованих Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 2453356, номер запису: 7017 в книзі: 12. Відповідно до п.п. 1.4 та 1.5. договору іпотеки балансова вартість та узгоджена сторонами «вартість предмету іпотеки становить 8 076 065,90 гривень. 18.09.2014 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 1759 було накладено заборону відчуження предмета іпотеки до виконання/припинення/розірвання договору іпотеки. На підставі постанови Правління Національного банку України від 12.02.2015 року № 96 «Про віднесення ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЕНЕРГОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.02.2015 року прийнято рішення № 29 про запровадження з 13.02.2015 року тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПУБЛІЧНОМУ АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВІ «ЕНЕРГОБАНК». У відповідності до п. 3 Рішення № 29 Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 12.02.2015р., уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» призначено [PERSON]. 30.04.2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення за № 93 про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та продовження повноважень уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» [PERSON] до 11.06.2015 росу включно. На підставі постанови Правління Національного банку України від 11.06.2015р. № 370 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ЕНЕРГОБАНК», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 12.06.2015 року прийнято рішення № 115 про початок процедури ліквідації ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» з 12.06.2015 року. Згідно з рішення виконавчої дирекції ФГВФО № 136 від 14.07.2015 р. уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» призначено [PERSON]. Частиною 1 ст. 35 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд. Здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків Фонд здійснює через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особу Фонду. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду зобов 'язана забезпечити збереження активів та документації банку. Частиною 2 ст. 38 цього ж Закону встановлено, що протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов'язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті. Виконуючи обов'язки, покладені на уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб статтею 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час дії тимчасової адміністрації у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» було забезпечено проведення перевірки зравочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1058 ЦК України визначено, що договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (ст. 633 ЦК України). Відповідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Підприємець не має права надавати переваги одному споживачеві перед іншим щодо укладення публічного договору, якщо інше не встановлено законом. Підприємець не має права відмовитися від укладення публічного договору за наявності у нього можливостей надання споживачеві відповідних товарів (робіт, послуг).У разі необгрунтованої відмови підприємця від укладення публічного договору він має відшкодувати збитки, завдані споживачеві такою відмовою. Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору. Умови публічного договору, які суперечать частині другій цієї статті та правилам, обов'язковим для сторін при укладенні і виконанні публічного договору, є нікчемними. Таким чином, у порушення зазначених вище норм права, ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», з метою надання відповідачу послуг зі зберігання грошових коштів на вкладному рахунку та нарахування відсотків за користування вкладом, уклав з відповідачем зазначений вище договір банківського вкладу на більш вигідних та сприятливих умовах у порівнянні з іншими вкладниками, що є підставою для визнання цього договору нікчемним. Окрім того, п. 7 ч. 3 ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними з такої підстави, що банк уклав правочини (у тому числі договори), умови яких передбачають платіж чи передачу іншого майна з метою надання окремим кредиторам переваг пільг), прямо не встановлених для них законодавством чи внутрішніми документами банку. Відповідно до абз. 1 ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається». Враховуючи положення пункту 1) частини 4 статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», відповідно до якого уповноважена особа Фонду арантування «протягом дії тимчасової адміністрації, а також протягом ліквідації повідомляє сторони за договорами, зазначеними у частині другій статті 38 цього Закону, про нікчемність цих договорів та вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів», 05 червня 2015 року на адресу відповідачки був надісланий лист-повідомлення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» [PERSON] № 1899/5 від 05.06.2015 р. про визнання договору про строковий банківський вклад з щомісячною виплатою відсотків № ДФ-108894-2612 від 28.05.2014 року нікчемним, що підтверджується описом вкладення у цінний лист від 05.06.2015 р. та фіскальним чеком від 05.06.2015 р. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов'язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Частиною 5 ст. 3 цього ж Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 548 ЦК України, виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом; недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» визначено, що якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності "правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 16 Цивільного кодексу України також передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Пунктом 2 ч. 2 цієї ж статті передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав па інтересів може бути визнання правочину недійсним. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позову знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved