Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

09.02.2018 року позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, яким просять визнати: за позивачами [PERSON] і [PERSON] - право власності за кожним по 1 / 3 частині житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому, що розташовані на [ADDRESS], - як за членами колгоспного двору, а за позивачем [PERSON] - право власності на 1 / 3 частину цієї ж нерухомості як за спадкоємцем за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO], мотивуючи свої вимоги тим, що нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно; та зареєструвати за собою право власності на свої частки вищезазначеного домоволодіння, що належать їм, як членам колгоспного двору, вони на даний час не можуть через відмову реєстраційною службою Болградського районного управління юстиції Одеської області в реєстрації цього їхнього права з тієї ж причини - відсутністю правовстановлюючого документу. У судове засідання позивачі не з'явилися, надавши суду заяву про розгляд справи за їхньою відсутністю, підтримали свої позовні вимоги, просили задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач - Каракуртська сільська рада Болградського району Одеської області - до суду надіслала заяву про розгляд справи за відсутністю її представника, не заперечуючи проти задоволення позовних вимог позивачів. Розглянувши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: - [INFO] помер [PERSON] (свідоцтво про його смерть [NUMBER], видане 09.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Болградського районного управління юстиції Одеській області, актовий запис №941 (а.с.9); - станом на 14 квітня 1991 року житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами за адресою: [ADDRESS], на праві власності належав колгоспному двору, до складу двору входили: [PERSON], що помер [INFO], та позивачі [PERSON], [PERSON] Кожному члену цього колгоспного двору на праві власності належало по 1 / 3 частині вищезазначеного житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що підтверджується довідками Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області від 03.06.2015 року за №370 та від 20.11.2015 року за №3394 (а.с.11,13); - згідно свідоцтва про народження [PERSON] ( [NUMBER] від 17.06.1974 р. а/з 25), його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.15); - він також є спадкоємцем за законом першої черги майна [PERSON]; - згідно свідоцтва про укладення шлюбу, позивач [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] (свідоцтво про одруження [NUMBER], а/з №27) (а.с.10), тобто, відповідно до ст.1261 ЦК України, - вона також є спадкоємцем за законом першої черги його майна; - з технічного паспорту на садибний житловий будинок від 05.11.2015р., спірне домогосподарство, що розташоване за адресою: [ADDRESS] складається з наступного: літ.«А-1ж,аа1» - житлового будинку, загальною площею 92,7 кв.м., житловою - 60,5кв.м., допоміжною -32,2кв.м.; кухні літ.«Б», сараів літ.«В»,«Д»,«Е», гаражу літ.«В», вбиральні літ."Ж", дворових споруд №1-4 (ворота, паркан, басейн, колодязь) (а.с.5-8); - постановою державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори від 07.02.2017року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку, що він успадкував після смерті його батьтка - [PERSON], - у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спірну нерухомість (а.с.21); - згідно звіту оціночної вартість житлового будинку загальної площею, що розташована за адресою: [ADDRESS] станом на 05.02.2018 року, з урахуванням ПДВ, - складає 18540 грн. ( а.с.23 - 40); -згідно відповіді державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори на запит суду від 15.09.2018р., - спадкова справа щодо майна [PERSON], який помер [INFO]., - заводилася, спадкоємцем його майна за законом є його дружина, - позивач [PERSON], що відмовилася від спадщини відповідною заявою, та позивач [PERSON], який прийняв спадщину шляхом звернення з заявою до нотаріуса, та який вже отримав свідоцтво про право на частину спадщини, а саме, на земельну ділянку площею 0,6144га; - відповідно до заяви представника Каракуртської сільської ради Болградського району Одеської області - її голови, - сільська рада вимоги позивача визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Пленумом Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснено щодо правовідносин, що виникли до прийняття 15.04.1991 року Закону України «Про власність», - застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до вказаної дати, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, що належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.120 ЦК України в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснювалося за згодою всіх членів двору. Розмір частки члена колгоспного двору встановлювався з огляду на рівність часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних (ч.2ст.123 ЦК України в редакції 1963 року). Відповідно до ст.ст.1216,1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, а відповідно до ст.1268ч.5 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, - вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно вимог діючого законодавства на час розгляду справи, порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом (ч. 4 ст. 182 ЦК України). Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості, регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями. Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону, перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703. За п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, необхідними документами є ті, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п.1ч.2ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути їх визнання. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За результатом розгляду даної справи судом встановлено, що в даному випадку мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивачі, будучи членами колгоспного двору та власниками житлового будинку з господарськими будівлями і дворовими спорудами при ньому за адресою: вул.Зарічна, 46, с.Каракурт, Болградський район, Одеська область, - не можуть зареєструвати своє право власності на цю нерухомість у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому, внаслідок цього порушуються їх права як власників користуватися, володіти та розпоряджатися своїм нерухомим майном, і це порушене їх право потребує захисту у судовому порядку. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів підтверджується доказами, вказаними судом, а також іншими матеріалами справи, що були досліджені судом. Відповідно до ст.ст.1216, 1220, 1268ч.5 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об'єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку, що право власності позивачів на вищезазначений житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, підтверджується вищевикладеними відомостями та доказами, а також іншими доказами, дослідженими судом, що містяться в матеріалах справи та ніким й нічим не спростовані. Відомостей того, що задоволенням позовних вимог будуть порушені права третіх осіб, - не встановлено.

Outcome: approved