Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить постановити рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що вони мають різні погляди на сімейне життя, між ними склалися неприязеі стосунки , у червні 2015 року вони з відповідачем припинили спільне проживання, примирення та подальше проживання з відповідачем однією сім'єю неможливе, відповідач перебуває у фактичних шлюбних стосунках з іншою жінкою. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу,після розірвання шлюбу просить залишить їй прізвище «[PERSON]». Позивачка в судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином , направила до суду заяву про розгляд справи без її участі в судовому засіданні, наполягає на задоволенні свого позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є відповідні докази, причину неявки до суду не повідомив, заперечення проти позову не надав. Відповідно до ст. 224 ЦПК України зі згоди позивача суд постановляє по справі заочне рішення. Позов підлягає задоволенню Відповідно до ст.. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст.. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Шлюб між сторонами було зареєстровано 17 травня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, про що було зроблено актовий запис за № 40. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] [INFO]. Сторони мають різні погляди на сімейне життя , між ними склалися неприязні стосунки , в зв'язку з чим вони у травні 2015 року припинили спільне проживання, проживають окремо. За минулий час будь-яких заходів для примирення та збереження сім'ї сторони не здійснили, позивачка миритися не бажає та наполягає на розірванні шлюбу. Неповнолітні діти сторін проживають з позивачкою, спору між сторонами щодо місця проживання неповнолітніх дітей немає. Відповідно до ст. 112 ч.2 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки взаємовідносини подружжя свідчать про те, що збереження шлюбу неможливо, суд доходить висновку, що примирення між сторонами, збереження шлюбу та їх подальше спільне життя неможливе, а тому шлюб між сторонами підлягає розірванню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За заявою позивачки суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]"

Outcome: approved