Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

10.04.2019 позивачі звернулись до суду із вказаним вище позовом, у якому просять зняти арешт з усього майна позивачів, припинити обтяження та іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а саме житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, земельної ділянки площею 746 кв.м, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовують тим, що отриманий [PERSON] кредит на придбання житлового будинку та земельної ділянки повністю погашений, однак арешт з майна позивачів не знятий, що перешкоджає реалізації їхніх майнових прав. 12.04.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін та призначено відкрите судове засідання на 11.09.2019. 11.09.2019 розгляд справи відкладено у зв`язку з неявкою сторін на 11.12.2019. У судове засідання позивачі не з`явились, у письмовій заяві просили розглянути справу за їх відсутності, позов підтримали (а.с.46). Представником позивачки [PERSON] адвокатом Глазковим С.М. також до суду надано заяву, у якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с.74). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.70). Клопотання про розгляд справи за його відсутності чи інших заяв по суті або з процесуальних питань від відповідача до суду не надходило. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, у судове засідання явку свого представника не забезпечила, надавши до суду заяву, у якій просить розглядати справу за відсутності уповноваженого представника, а також зазначає, що у вирішенні справи покладається на розсуд суду (а.с.73). За відсутності згоди позивачів на проведення заочного розгляду справи провадиться судовий розгляд у загальному порядку. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч.3 ст.211 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляну на наступне. 21.03.2008 між позивачкою [PERSON] та відповідачем було укладено кредитний договір №PLF0GK00001120, за умовами якого позивачка отримала кредитні кошти на строк з 21.03.2008 по 21.03.2028 у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 65 902,60 грн на придбання нерухомості та сплату страхових платежів у випадках та порядку, передбаченому договором (а.с.17-19). Згідно договорів купівлі-продажу від 21.03.2008 [PERSON] придбала житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а також земельну ділянку, загальною площею 0,0746 га в межах згідно з планом в державному акті, передану для обслуговування житлового будинку, розташовану на території селища Решетилівка Решетилівського району Полтавської області кадастровий номер 5324255100:30:002:0122 (а.с.20-21). На забезпечення виконання кредитного договору, між [PERSON] та відповідачем було укладено договір іпотеки від 24.03.2008 на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується відомостями з Державного реєстру іпотек (а.с.28). З Витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 14.07.2010; витягів з ВП - спецрозділ від 10.12.2018; Актуальної інформації про об`єкт нерухомого майн, а також Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 08.04.2019 (а.с.29-34) вбачається, що на підставі ухвали Октябрського районного суду м. Полтави від 14.04.2020 у справі №2-5114/10 ВДВС Решетилівського РУЮ на все рухоме та нерухоме майно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] накладено арешт. Виконавче провадження за вказаною ухвалою суду закінчено. На підставі договору іпотеки, на нерухоме майно [PERSON] , а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS] накладено заборону відчуження. Як вбачається із довідки, листа-доручення від 02.11.2018 та листа від 02.11.2018 АТ КБ «ПРИВАТБАНК» [PERSON] повністю виконано зобов`язання за кредитним договором №PLF0GK00001120 від 21.03.2008 та договором іпотеки від 24.03.2008 №1384, у зв`язку з чим іпотеку № 1384 та заборону № 1385 стосовно житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] слід припинити, а заставну серія ПБ №014840 - вважати анульованою (а.с.35-37). Відповідно до розпорядження селищного голови Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області від 24.12.2015 № 64, вулиця «Фрунзе» у селищі Решетилівка перейменована на вулицю «Полтавська», що підтверджується копією додатку № 1 до розпорядження (а.с.43). Постановою Верховної Ради України № 2185-VIII від 07.11.2017 селище міського типу Решетилівка Решетилівського району Полтавської області віднесено до категорії міст районного значення. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно ст. 41 Конституції України, право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Частиною 1 Статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно з ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені пунктом 1-2 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Згідно статті 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У відповідності до ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Як встановлено судом, на сьогоднішній день виконавчі провадження, в ході яких було накладено арешти на майно - закінчені, однак обтяження рухомого та нерухомого майна позивачів не знято, іпотека не припинена, незважаючи на те, що зобов`язання за кредитним договором та договором іпотеки [PERSON] виконано у повному обсязі, внаслідок чого позивачі позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд З огляду на зазначене, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 316, 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved