Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

09.01.2018 р. до Подільського районного суду м. Києва надійшла заява психіатричного закладу, в якому заявник просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 05.01.2018 р. [PERSON] була госпіталізована у відділення №24 ТМО «Психіатрія» у м. Києві у зв'язку з погіршенням психічного стану, стала збуджена, неадекватна в поведінці, періодично кричить, конфліктує, агресивна, відмовляється приймати ліки. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.03.2010 р. [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначена мати [PERSON] Пацієнтка [PERSON], [INFO] страждає хронічним психічним розладом у формі: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту, параноїдний синдром. 05.01.2018 року хвора [PERSON] була представлена на комісію у складі: голови ЛКК [PERSON], зав. відділенням №24 [PERSON], лікуючий лікар-психіатр [PERSON] у зв'язку з необхідністю госпіталізації та надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. За результатами огляду комісія встановила, що хвора, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару та лікування в умовах психіатричного стаціонару за медичними показниками. При госпіталізації опікун хворої [PERSON] надала згоду па госпіталізацію своєї дочки [PERSON], але рішенням Конституційного суду України від 01.06.2016 р. визнано неконституційним положення ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» щодо можливості госпіталізації особи, визнаною у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. А тому просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО в судовому порядку. В судовому засіданні представник психічного закладу [PERSON] (за довіреністю), яка також є і лікарем-психіатром, підтримала заяву та надала пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки та зміну поведінки, [PERSON] потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару за медичними показниками. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо її зараз не лікувати стаціонарно, вона уявляє небезпечність безпосередньо для себе. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізації її дочки та пояснила, що дочка страждає на психічну хворобу з 1996 р., є інвалідом 1 групи за психічним захворюванням. Додала, що дочка відмовляється від ліків та їжі та якщо її не лікувати, остання може померти. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатної [PERSON] та становлення небезпеки для себе, остання потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Заслухавши пояснення учасників процесу, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви, виходячи з наступного. Згідно з рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 29.03.2010р. у цивільній справі № 2о-45/10 [PERSON], [INFO], визнана недієздатною, а опікуном призначена мати - [PERSON] 05.01.2018 р. [PERSON] була госпіталізована у відділення №24 ТМО «Психіатрія» у м. Києві у зв'язку з погіршенням психічного стану, стала збуджена, неадекватна в поведінці, періодично кричить, конфліктує, агресивна, відмовляється приймати ліки. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу. Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на психічне захворювання з 1996 р., є інвалідом 1 групи довічно. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 05.01.2018 р., комісія, оглянувши [PERSON] прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на: шизофренію, параноїдна форма, безперервний перебіг, виражений апатико-дисоціативний тип дефекту, галюцинаторно-параноїдний синдром; потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару за медичними показниками. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] підлягає примусовій госпіталізації та лікуванню, оскільки страждає важким психічним захворюванням, яке загрожує її особисто та оточуючим. Таким чином, заява психічного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, в зв'язку з чим підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved