Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду, посилаючись на те, що 02 жовтня 2008 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAG5GA0000000017, відповідно до умов якого позивач надав боржнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 68 185,11 доларів США строком до 02.10.2015 року. В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] було укладено договір іпотеки № HAG5GA0000000017, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку належне їм майно, а саме 3-кімнатну квартиру загальною площею 82,60 кв. м., житловою площею 56,50 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Банк виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу грошові кошти, але відповідач взяті на себе зобов»язання не виконують, у зв'язку із чим виникла заборгованість. ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на спірну квартиру, який судом було задоволено. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки всі мешканці зобов»язані на письмову вимогу іпотекодержателя добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення. Позивач повідомив відповідачів про виселення, однак до цього часу вони не звільнили квартиру. Тому позивач просив виселити відповідачів із спірної квартири із зняттям з реєстраційного обліку. 14 січня 2014 року позивачем подано уточнену позовну заяву, в якій він послався на те, що відповідачі без отримання згоди позивача здійснили реєстрацію в спірній квартирі [PERSON], 2012 року народження, чим порушили умови договору іпотеки. Факт реєстрації малолітньої дитини підтверджується довідкою Червонозаводського РВ ГУ ДМС України в Харківській області. . Тому позивач просив виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які зареєстровані у квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] зі зняттям їх з реєстраційного обліку. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явилася, надала судові заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, про ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з»явилися з невідомих суду причин, неодноразово викликалися в судове засідання за останньою відомою адресою реєстрації шляхом направлення відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України на їх адресу судових повісток, однак до поштового відділення не з'являються, судові повістки не отримують. Відповідно до п. 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою, зазначеною стороною або іншою особою, яка бере участь у справі, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з»явилися в судове засідання без поважних причин. Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце слухання справи, не перешкоджає розглядові справи. З урахуванням вимог Закону щодо дотримання розумних строків розгляду справи судом та належного повідомлення учасників процесу про слухання справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах [PERSON], [PERSON], [PERSON] Представник третьої особи - Служби у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради у судове засідання не з»явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не сповістив. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні 02 жовтня 2008 року між ПАО КБ "ПриватБанк" та [PERSON] було укладено кредитний договір № HAG5GA0000000017, відповідно до умов якого позивач надав боржнику кредит у вигляді кредитної лінії в розмірі 68 185,11 доларів США строком до 02 жовтня 2015 року (а. с. 8-16 ). В забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено договір іпотеки № HAG5GA0000000017, відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку належне їм майно, а саме 3-кімнатну квартиру загальною площею 82,60 кв. м., житловою площею 56,50 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-22 ). Банк виконав свої зобов»язання, надавши відповідачу [PERSON] грошові кошти, але відповідач взяті на себе зобов»язання не виконує, у зв'язку із чим виникла заборгованість. 04 липня 2011 року Червонозаводським районним судом м. Харкова у цивільній справі № 2-740/2011 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було винесено рішення, згідно з яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № HAG5GA00000017 від 02.10.2008 року в розмірі 910 963,37 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме - трикімнатну квартиру загальною площею 82,60 кв. м., житловою площею 56,50 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності відповідачам [PERSON] на праві спільної сумісної власності ( а. с. 23-25). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов»язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки і на підставі ст. ст. 12, 33, 39, 40 вказаного Закону. Відповідно до пункту 43 Постанови №3 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке. Згідно з ч. 4 ст. 9 , ст. 109 Житлового кодексу України, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При не звільненні такого жилого приміщення особами у добровільному порядку, вони підлягають примусовому виселенню на підставі рішення суду. При цьому можливість виселення не ставиться в залежність від надання їм жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст.. 132-2 цього кодексу. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов : якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в іншій погоджений сторонами строк. Згідно довідки Червонозаводського РВ у м.Харкові ГУ ДМС України в Харківській області № 3290 у квартирі за адресою: [ADDRESS] зареєстровані : [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а. с. 73). Як вбачається з письмового повідомлення ПАТ КБ «ПриватБанк» 30 травня 2013 року позивачем було направлено відповідачам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] письмову вимогу про добровільне виселення із спірної квартири у тридцятиденний строк з дня отримання вимоги / а. с. 26-27/. Однак до теперішнього часу відповідачі добровільно із спірної квартири не виселилися та не звільнили її, тому суд вважає, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] підлягають виселенню із спірної квартири. При цьому суд звертає увагу, що відповідно до п. 18.12 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язується не надавати документи у відповідні держоргани з метою реєстрації будь-яких осіб у предметі іпотеки без письмової згоди на це іпотекодержателя. При розгляді цього спору судом встановлено, що реєстрацію [PERSON] відповідачі здійснили 25 вересня 2012 року, тобто вже після укладання договору іпотеки. За отриманням згоди до ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідачі не зверталися і позивач не надавав їм письмової згоди на реєстрацію малолітньої дитини в квартирі, тобто реєстрація [PERSON] була здійснена без повідомлення та згоди іпотекодержателя. У зв'язку із чим [PERSON] також підлягає виселенню із спірної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений при подачі позовної заяви до суду судовий збір в розмірі 114 грн. 70 коп. При цьому суд звертає увагу, що з рішення суду від 04 липня 2011 року вбачається, що підставою для звернення ПАТ КБ «Приватбанк» з позовом було невиконання відповідачем [PERSON] умов кредитного договору та наявність заборгованості за ним, тому судом при розгляді цього спору розглядалося питання щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки і фактично питання щодо виселення відповідачів судом не розглядалося. На теперішній час позивачем заявлені інші підстави для звернення до суду, а саме відмова від добровільного виселення відповідачів із спірної квартири за наявності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved