Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, який зареєстрований 19 грудня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №298. Неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Підставою зверення до суду є те, що протягом останніх двох років стосунки між ними розладились, стали частими сварки через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Відповідач часто зловживає спиртним, у п`яному стані наносить їй побої, через що вона змушена була з придбаної ними у шлюбі квартири перейти з дитиною проживати до своїх батьків. Кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, спільне господарство не ведуть. Спір відносно спільного майна на даний час відсутній. Також немає спору про визначення місця проживання їхнього сина, оскільки відповідач його життям фактично не цікавиться, участі в утриманні та вихованні не бере. За таких обставин вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та є неможливим. Вважає також, що надання строку на примирення не виправить стан їхніх шлюбних відносин, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення між ними в минулому не принесли жодних позитивних результатів. Тому, це лише погіршить стан її відносин з відповідачем та продовжить їх перебіг у часі. Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 22.07.2020 відкрито провадження в даній цивільній справі за правилами загального позовного провадження та надано відповідачу строк для надання відзиву, явим відповідач не скористався. Відповідно до ухвали Долинського районного суду від 22.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. У судовому засіданні позивачка підтримала позов та наполягала на розлученні. Не заперечила щодо ухвалення заочного рішення. При цьому уточнила позов та просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач у судове засідання не з"явився, про причини неявки суду не вказав, хоч про дату, час та місце розгляду справи його було повідомлено у встановленому законом порядку, про що свідчить своїм правом на подання відзиву на позов не скористався. Дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, заслухавши позивачку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення з урахуванням наступного: Статтею 5 Протоколу №7 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Статтею 32 Конституції України передбачено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Сімейне життя - це особисті майнові та немайнові відносини між подружжям, іншими членами сім`ї, яке здійснюється на засадах, визначених у Сімейному кодексі: кожна особа має право на повагу до свого сімейного життя (ч. 4 ст. 4); ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України (ч.5 ст. 5); регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя (ч.4 ст. 7) та інше. Неможливо визначити абсолютно всі види поведінки фізичної особи у сферах особистого та сімейного життя, оскільки особисті та сімейні права є частиною природних прав людини, які не є вичерпними‚ і реалізуються в різноманітних і динамічних відносинах майнового та немайнового характеру, стосунках, явищах, подіях тощо. Право на приватне та сімейне життя є засадничою цінністю, необхідною для повного розквіту людини в демократичному суспільстві, та розглядається як право фізичної особи на автономне буття незалежно від держави, органів місцевого самоврядування, юридичних і фізичних осіб (див. пункт 3.1 рішення Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень частин першої, другої статті 32, частин другої, третьої статті 34 Конституції України) Частиною 3 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя відповідно до статті 106 або одного з них відповідно до статті 107 цього Кодексу. Як встановлено ч. 2 ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд встановив, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] , [INFO] , [PERSON] (дошлюбне прізвище - " [PERSON] "), [INFO] , Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Долинського районного управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис №298, 19 грудня 2015 року зареєстрований шлюб (а.с.4). Згідно ч.1 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що від даного шлюбу [INFO] народився син [PERSON] , який проживає з позивачкою (а.с. 5). У відповідності до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка виявила бажання не змінювати прізвище на дошлюбне. З огляду на викладене, суд встановив, що між сторонами по справі склалися неприязні відносини, оскільки в них різні погляди на життя та сімейні обов`язки, спільного побуту не ведуть. Шлюб між ними носить формальний характер, оскільки проживають окремо, що призвело до припинення між ними сімейних відносин та розпаду сім`ї, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам. Спір відносно проживання дитини відсутній. За таких обставин, суд вважає за необхідне позов задовольнити. При зверненні до суду позивачка сплатила судовий збір у розмірі 840,80 грн., який згідно зі ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст. 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст.104, 105, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved