Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

01.12.2020 року лікар-психіатр Комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» Манько Ірина Володимирівна звернулася до суду із заявою, в якій просила госпіталізувати громадянина [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , до психіатричного закладу в примусовому порядку. Вказував, що підставою для госпіталізації є наявність у [PERSON] тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих. В судовому засіданні представник КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради» заяву підтримала, просила задовольнити. Прокурор не заперечила проти задоволення заяви, вважаючи її обґрунтованою. [PERSON] в судовому засіданні не заперечив проти госпіталізації до психіатричного закладу у примусовому порядку, заперечував проти довготривалого лікування. Заслухавши думку представника заявника, особи, щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги, прокурора, яка вказала на доцільність задоволення заяви, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до частини 1 статті 339 Цивільного процесуального кодексу України, за умов, визначених Законом України "Про психіатричну допомогу", заява лікаря-психіатра про проведення психіатричного огляду особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги та її продовження в примусовому порядку подається до суду за місцем проживання особи, а заява представника психіатричного закладу про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку та заява про продовження такої госпіталізації подаються до суду за місцезнаходженням зазначеного закладу. Відповідно до ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої письмової згоди або без письмової згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Статтею 17 Закону визначено, що перебування особи в закладі з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку може здійснюватися лише протягом часу наявності підстав, за якими було проведено госпіталізацію. Особа, яку було госпіталізовано до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, повинна оглядатися комісією лікарів-психіатрів не рідше одного разу на місяць з часу госпіталізації з метою встановлення наявності підстав для продовження чи припинення такої госпіталізації. Закон України «Про психіатричну допомогу» виходить із презумпції психічного здоров`я особи і таких принципів надання психіатричної допомоги, як законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями. Відповідно до вимог ч.1 ст. 340 ЦПК України, у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. У відповідності до ч. 2 зазначеної статті, до заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали. [PERSON] був госпіталізований 25.11.2020 року о 20 год. до комунального некомерційного підприємства «Обласна клінічна психіатрична лікарня Кіровоградської обласної ради», на підставі направлення на госпіталізацію, виданого 25.11.2020 року лікарем/фельдшером БЕМД Гволтюк ТМО «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф у Кіровоградській області», який після особистого огляду [PERSON] зробив висновок про необхідність його госпіталізації у психіатричний стаціонар для обстеження та лікування у зв`язку із наявністю у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе та оточуючих. Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку [PERSON] , які надійшли від [PERSON] . Заявою від 25.11.2020 року батько [PERSON] просив госпіталізувати сина [PERSON] , інваліда ІІ групи, в психіатричну лікарню у зв`язку із загостренням приступу, останній поводив себе неадекватно, викинув ноутбук з четвертого поверху та сам хотів вистрибнути, потім почав кричати та погрожувати. Після огляду черговий лікар підтвердив висновок про необхідність госпіталізації. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 26.11.2020 року, [PERSON] страждає на психічний розлад: параноїдна шизофренія, безперервний тип перебігу, галюцинаторно-параноїдний синдром, виражений емоційно-вольовий дефект. Підставою для госпіталізації в примусовому порядку хворого є наявність у нього тяжкого психічного розладу, який обумовлює його небезпеку для себе і оточуючих /а.с.4/. В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу, у добровільному порядку лікуватися відмовляється, його обстеження і лікування можливе лише в умовах стаціонару. Зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. Тому,

Outcome: approved