Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

12.03.2019 позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2019 і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування позову покликається на те, що 02.07.2002 уклала шлюб з відповідачем. За час подружнього життя у них народилося троє дітей : дока [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. На даний час їхні діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні та вихованні. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. Причиною розірвання шлюбу є те, що міцної сімї не створили через різні погляди на сімейне життя та несумісність характерів, відсутність між нею та відповідачем взаєморозуміння і довіри, внаслідок того, що кожний з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Вже протягом тривалого часу вони сімейних стосунків не підтримують, вважає, що шлюб існує формально. Разом з тим, на сьогоднішній день склалась ситуація, за якої їй важко утримувати належний матеріальний рівень забезпечення дітей. Раніше відповідач в добровільному порядку надавав кошти на утримання дітей у розмірі та строки, коли вважав за потрібне, без врахування інтересів та потреб дітей, угоди про добровільну спалу аліментів між ними не досягнуто, хоча відповідач є працездатним і має можливість отримувати дохід та надавати шкоти на утримання дітей. Їй відомо, що відповідач працює у ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР ЕНЕРГОРЕМОНТ», отримує регулярний, проте мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, в звязку із чим може надавати кошти на утримання дітей. Також вказує, що аліменти відповідач нікому не платить, стягнення по виконавчим документам з відповідача не проводяться, інших неповнолітніх дітей у нього немає. Позивач у вступному слові позовні вимоги підтримала та дала пояснення, яке по суті та змісту відповідають, викладеному у позовній заяві. Відповідач проти позову не заперечив. Дійсно він працює, на ТОВ «УКРАЇНСЬКИЙ ЦЕНТР ЕНЕРГОРЕМОНТ», його заробіток дозволяє сплачувати аліменти у розмірі по 1500 грн. на кожну дитину. Проти розірвання шлюбу не заперечив. Суд, заслухавши вступне слово учасників судового розгляду, зясувавши обставини, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який 04.07.2002 було зареєстровано у виконавчому комітеті Грушівської сільської ради Дрогобицького району Львівської області, актовий запис за №2. Від даного шлюбу у них народилося троє дітей: донька [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO] та донька [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що подружнє життя сторін не склалося, за час спільного проживання вони виявили несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. На даний час позивач прийшла до висновку, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, подружжя не проживає разом протягом тривалого часу, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя. Згідно ст. 24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства. Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Разом з тим, відповідно до ст.\~121\~СК України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому ст.ст.122,125\~цього\~Кодексу. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Згідно п.17\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 1\~ст. 179 СК України\~аліменти, які одержані для утримання дитини, є власністю того з батьків, на ім'я кого вони виплачуються, і мають використовуватись за цільовим призначенням. На підставі ч. 1\~ст. 191 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову у частці заробітку (доходу) матері, батька, що буде стягуватися як аліменти на дитину, яка відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~визначається судом. Разом з тим, розмір аліментів у твердій сумі визначається судом відповідно до\~ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також; за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Обов'язок по утриманню дитини до повноліття покладений на обох батьків. Законом України "Про державний бюджет України на 2019 рік"\~встановлено розмір прожиткового мінімуму, а саме для дітей віком від 6 до 18 років з \~ 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Суд переконаний, що позивач потребує допомоги на утримання дітей, які проживають разом з нею та перебувають на її, тому вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, виховує дітей, і відповідача - платника аліментів (є працездатною особою, молодого віку, спроможний платити аліменти, офіційно працевлаштованого, з його слів); рівність прав та обов'язків обох батьків щодо дитини, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, вимоги розумності та справедливості, а також зміст ст.ст. 181-183 СК України і визначає їх в розмірі по 1500 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову на утримання дітей і до досягнення нею повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, що на думку суду, на даний час буде відповідати інтересам, враховуючи вік та матеріальні потреби, можливості відповідача, а також те, що доходи з відрахуванням вищезгаданих витрат (аліментів на дітей) повинні забезпечити йому прожитковий мінімум, визначений державою. Поряд з цим, суд вважає за необхідне розяснити, що ч. 1\~ст. 192 СК України\~передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, - що не позбавляє позивачку чи відповідача права за наявності вказаних підстав та доказів звернутись до суду з таким позовом. За замістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, зокрема у разі задоволення позову на відповідача, тому з відповідача слід стягнути 768,40 грн. в дохід держави, як за вимогу про сплату аліментів.

Outcome: approved