Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-06 00:00:00

09 квітня 2019 року до Шевченківського районного суду м.Києва надійшла зазначена позовна заява за підсудністю із Заводського районного суду м.Миколаєва. В позовних вимогах позивач просить: визнати за нею право власності на банківський вклад в сумі 14 000,00 грн. з процентами в розмірі 19,25% річних за договором на розміщення банківського вкладу №ДФЛ-360998/37 від 04.10.2013 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» в порядку спадкування за законом, після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги обґрунтовані тим, що позивач є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді банківського вкладу, який розміщений на рахунку відповідача. Як зазначає позивач, вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після померлого батька та постановою нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що відсутній оригінал угоди на розміщення вкладу. А тому оскільки позивач не має можливості отримати спадщину, для захисту порушеного права звернулась до суду з цим позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про слухання справи в її відсутність, в якій зазначає, що заявлені вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. У відзиві, який надійшов до суду 25.06.2019 року представник відповідача просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що позивачка не зверталась до відповідача із вимогою про повернення вкладу за договором. Банк жодним чином не приймав участі у прийнятті спадщини позивачем та не порушував її прав, а тому позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права. А тому на підставі положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальше слухання справи у відсутність сторін. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, Сирота (після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] , як встановлено рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 02.10.2018 року (справа №487/6512/18). 04.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» (правонаступником якого є відповідач - Акціонерне товариство «Альфа-Банк») та [PERSON] була укладена Угода на розміщення вкладу №ДФЛ-360998/37 («Мегаприбуток Плюс») за умовами якого [PERSON] розмістив на депозитному рахунку грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. зі сплатою 19,25% річних строком до 06.10.2014 року. Як повідомив суду представник Банку, дійсно зазначений договір був укладений, заповідального розпорядження вчинено не було та жодна особа із вимогою про отримання даного вкладу не зверталась. Станом на 11.06.2019 року сума вкладу становить 14 000,00 грн., нараховані та несплачені відсотки складають 784,57 грн. Постановою від 22.01.2019 року [PERSON] державний нотаріус Третьої миколаївської державної нотаріальної контори відмовив [PERSON] у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на банківський вклад у розмірі 14 000,00 грн. з належними процентами, що розміщений у ПАТ «Альфа-Банк» у зв`язку з відсутністю оригіналів документів (Договору банківського вкладу), який укладений з [PERSON] на вказані грошові кошти. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності із положеннями статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом та за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Зі змісту ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Водночас, відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, з правочинів, тобто дій особи, спрямованих на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Постанова Пленуму Верховного Суду України N 7 від 30.05.2008 N7 "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" в пункті 20 роз`яснює, що справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкування за законом здійснюється почергово. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. Зокрема, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно. В судовому засіданні не встановлено будь-яких інших осіб, які згідно закону чи заповіту мають право на отримання спадщини. Отже, в судовому засіданні встановлено, що із заявою про прийняття спадщини звернулась позивач, водночас не встановлено, що померлий на випадок своєї смерті розпорядився майном (склав заповіт). Також не було встановлено, що у встановлені діючим законодавством строки позивач відмовилась від прийняття спадщини після померлого батька. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки позивач не відмовлялась від прийняття спадщини, віднесена, згідно закону до першої черги спадкоємців, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, та вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на банківський вклад в сумі 14 000,00 грн. з процентами в розмірі 19,25% річних за договором на розміщення банківського вкладу №ДФЛ-360998/37 від 04.10.2013 року, укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» в порядку спадкування за законом після смерті батька - [PERSON] , який помер [INFO] ..

Outcome: approved