Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

\~ \~ \~ \~03 серпня 2017 року позивачі звернулися в суд із позовом до відповідачів, в якому просять виселити із квартири [ADDRESS] -\~ [PERSON], [PERSON], [PERSON]»яну Ігорівну (1995 р.н.), [PERSON] ( 1997 р.н.) та зняття цих осіб із реєстрації за вказаною адресою. Свої вимоги мотивує тим, що спірна квартира [ADDRESS] складається з двох житлових кімнат, площею відповідно 29,4 кв. м, з комунальними вигодами та на даний час в квартирі, починаючи з 2007 року, постійно проживає сімя відповідачів: [PERSON], [PERSON] та їх дві повнолітні дочки: [PERSON] та [PERSON]. Позивачі у своєму позові посилаються на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 грудня 2013 року по цивільній справі за № 2-73/11 рік, за їх же позовом до Львівської міської ради, виконкому Львівської міської ради, Львівського професійного художнього ліцею, профспілкового комітету Львівського професійного художнього ліцею та з участю третьої особи - органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконкому львівської міської ради, спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, визнання за ними переважного права на надання їм квартири та виселення відповідачів: [PERSON], [PERSON] на той час ще з неповнолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири № 35 у будинку № 4; по вул. Гніздовського у м. Львові. Вважають, що оскільки вище вказане рішення набрало законної сили, вказаним рішенням за позивачами визнане переважне право на надання їм квартири № 35 у будинку № 4 на вул. Гніздовського у м. Львові, їх позовні вимоги підлягають задоволенню. У звязку із чим звернулись до суду із позовом, який просять задовольнити. У судовому засіданні позивачі та їх представники позовні вимоги підтримали, покликаючись на мотиви таких, просили суд позов задовольнити. У судовому засіданні відповідачі та їх представник позовні вимоги заперечили, вважаючи такі безпідставними, у задоволенні позову просили суд відмовити. Представник третьої особи вважає позов підставним та просив суд позов задовольнити. Інші учасники справи, будучі належним чином повідомленими, в судове засідання не зявились, про причини неявки не повідомили, за думкою сторін, що зявились суд ухвалив розглядати справу без участі сторін, що не зявились. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до переконань про підставність позовних вимог, у звязку із чим позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 31 грудня 2013 року у справі за позовом [PERSON], [PERSON] до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівський професійний художній ліцей, Профспілковий комітет Львівського професійного художнього ліцею, [PERSON], [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним рішення виконавчого комітету Львівської міської ради, спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, визнання переважного права на надання квартири, виселення позовні вимоги задоволено частково, визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 06.08.2004 року №765 про зарахування [PERSON] на квартирний облік; визнано незаконним та скасувано спільне рішення адміністрації Львівського професійного художнього ліцею та профспілкового комітету Львівського професійного художнього ліцею від 30.09.2005 року (протокол №12) в частині включення під №16 [PERSON] та [PERSON] в контрольний список працівників Львівського професійного художнього ліцею для отримання житла; визнано незаконним та скасовано рішення спільного засідання адміністрації Львівського професійного художнього ліцею та профспілкового комітету Львівського професійного художнього ліцею від 19.03.2007 року (протокол №2) про виділення черговику №3 [PERSON] двохкімнатної квартири [ADDRESS], житловою площею 29,4 кв.м. на сімю з чотирьох осіб, зі зняттям з квартирного обліку; визнано переважне право за [PERSON] та [PERSON] на надання їм квартири № 35 будинку №4 на вулиці Гніздовського у місті Львові; зобовязано Виконавчий комітет Львівської міської ради видати ордер на квартиру №35 будинку №4 на вулиці Гніздовського у місті Львові [PERSON] та [PERSON]; та у позові [PERSON], [PERSON] до Львівської міської ради, Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівський професійний художній ліцей, Профспілковий комітет Львівського професійного художнього ліцею, [PERSON], [PERSON] про виселення [PERSON], [PERSON], повнолітню [PERSON], [INFO] та неповнолітню [PERSON], [INFO] із квартири [ADDRESS] відмовлено. Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 24 березня 2016 року вище вказане рішення в частині зобовязання Виконавчого комітету Львівської міської ради видати ордер на квартиру №35 будинку №4 на вулиці Гніздовського у місті Львові [PERSON] та [PERSON] скасовано, та ухвалено нове, яким у задоволенні такої вимоги відмовлено. В решті рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 грудня 2013 року залишено без змін. \~ \~ \~ \~Вказані рішення першої та апеляційної інстанції набрали законної сили на підставі ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.10.2016 року. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні, яке мало місце 26.01.2018 року відповідачами подано заперечення на позов, яке мотивують тим, що позивачі у своєму безпідставному позові посилаються на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31 грудня 2013 року по цивільній справі за № 2-73/11 рік, за позовом сімї [PERSON] до Львівської міської ради, виконкому Львівської міської ради, Львівського професійного художнього ліцею, профспілкового комітету Львівського професійного художнього ліцею та з участю третьої особи - органу опіки та піклування Залізничної районної адміністрації Львівської міської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконкому львівської міської ради, спільного рішення адміністрації та профспілкового комітету, визнання за ними переважного права на надання їм квартири та виселення [PERSON], [PERSON] на той час ще з неповнолітніми дітьми: [PERSON] та [PERSON] зі спірної квартири № 35 у будинку № 4; по вул. Гніздовського у м. Львові. Відповідачі вважають, що позивачі зумисне не посилаються у даному позові на резолютивну частину даного рішення саме щодо відмови їм у задоволенні їх безпідставного позову у частині відмови їм у виселенні сімї Гаврилик із спірної квартири . В даному рішенні суду чітко вказано про те, що "щодо позовної вимоги про виселення відповідачів з квартири, то суд приходить до висновку, що в її задоволенні слід відмовити, оскільки така заявлена передчасно, в силу того, що на цю квартиру, станом на час розгляду справи, в позивачів не виникло жодних прав", дослівно, хоча тим же рішенням суду було визнано за позивачами переважне право на надання їм даної квартири [ADDRESS]. Дане рішення Залізничного районного суду м. Львова оскаржувалося і в апеляційному і у касаційному порядку неодноразово, було частково скасованим прийнято в частині позовних вимог інше рішення, але саме у частині відмови у безпідставному позові [PERSON] та [PERSON] про виселення відповідачів з даної квартири дане рішення не змінювалося, та не скасовувалося і давно вступило у законну силу. Суд не бере до уваги вказане заперечення, оскільки, як вбачається з вище вказаного рішення, у задоволенні позовних вимог про виселення сімї відповідачів було відмовлено, оскільки такі були заявлені передчасно, оскільки в силу того, що на спірну квартиру, станом на час розгляду справи, в позивачів не виникло жодних прав. Однак, згідно рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.10.2014 року про видачу ордера черговику за місцем проживання за контрольним списком Львівського професійного художнього ліцею, на виконання рішення Залізничного районного суду м. Львова від 31.12.2013 у справі № 2-73/11 та ухвали колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 02.07.2014 року виконавчий комітет вирішив оформити ордер [PERSON], яка працювала у Львівському професійному художньому ліцеї з 1971 року по 2002 рік, черговику Львівської міської ради з 29.12.2004 № 21856, у контрольному списку за місцем праці у Львівському професійному художньому ліцеї № 5 на квартиру № 35 (заг. Пл.. 51,0 кв. м.), що складається з двох кімнат (житл. Пл.. 29,4 кв.м.), кухні та комунальних вигод, у будинку № 4 на вул. [PERSON] на сімю з двох осіб (вона, чоловік [PERSON]М.). Суд приходить до переконань, що дійсно на момент винесення рішення 31.12.2013 року, позивачам підставно відмовлено у задоволенні їх вимоги про виселення сімї Гаврилик зі спірної квартири. Однак, за наявності вище вказаного рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 24.10.2014 року, останні звернулись до суду із позовом про виселення на законних підставах. Від так суд приходить до переконань, що оскільки Виконавчим комітетом Львівської міської ради видано ордер черговику [PERSON] за місцем проживання за контрольним списком Львівського професійного художнього ліцею, така вправі звернутись до суду про порушення її законних прав, та виселення сімї відповідачів зі спірної квартири та зняття цих осіб з реєстрації за адресою: [ADDRESS], оскільки такі проживають та зареєстровані там на незаконних підставах. Згідно з ч. 1 ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76, 77, ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.\~\~Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Дані обставини справи стверджуються матеріалами справи які не викликають сумніву у їх об'єктивності. Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження, а тому підлягають до задоволення.\~\~\~\~ Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача.\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі та

Outcome: approved