Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

В серпні 2017 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 66840,31 грн. та судового збору в сумі 1600 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 21.02.2010 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим отримав кредитну картку «Універсальна». 11.12.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну карту « Універсальна Gold», та відкрито картковий рахунок, відповідно якого відповідач отримав кредит у сумі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 %, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував заборгованість за кредитом у сумі 4954,11 грн., заборгованість по процентам у сумі 54777,14 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3450,00 грн., а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. штраф (фіксована частина) та 3159,06 грн. штраф (процентна складова). 27 вересня 2017 року Дзержинським міським судом Донецької області постановлено заочне рішення, яким заявлені вимоги задоволені частково, а саме стягнуто з [PERSON], на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитом у розмірі 4954,11 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 54777,14 грн. та судовий збір у розмірі 1429,82 грн. 08.02.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до Дзержинського міського суду Донецької області із заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення. 19 лютого 2018 року Дзержинським міським судом Донецької області заочне рішення від 27 вересня 2017 року скасовано та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 05.03.2018 року від уповноваженого представника позивача до Дзержинського міського суду Донецької області надійшла уточнена позовна заява до справи №225/4115/17 про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначено, що 21.02.2010 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання кредитних послуг, у звязку з чим отримав кредитну картку «Універсальна». 11.12.2013 року відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну карту «Універсальна Gold», та відкрито картковий рахунок, відповідно якого відповідач отримав кредит у сумі 4900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 %, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3 п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON], і Клієнт дає право [PERSON] в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідно до умов договору відповідач повинен був щомісяця, починаючи з місяця отримання кредиту, частково погашати суму зобовязання згідно графіку погашення кредиту. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим у нього уторилась заборгованість по кредиту станом на 20.02.2018 року у розмірі 10871,98 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом у сумі 4954,11 грн., заборгованість по процентам у сумі 100776,22 грн., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 3241,65 грн. У звязку з чим просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору №б/н від 21.02.2010 року у розмірі 108971,98 грн. та судові витрати у розмірі 1762 грн. 06.04.2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області від відповідача [PERSON] надійшов відзив на уточнену позовну заяву до справи №225/4115/17 про стягнення заборгованості. В обґрунтування якої відповідач зазначив, що він дійсно став з 21.02.2010 року клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк» та отримував кредитну картку «Універсальна». 11.12.2013 року йому було переоформлено кредитну картку на престижну кредитну картку «Універсальна Gold», відповідно до тарифів якої він отримав кредит у розмірі 4900,00 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом не у розмірі 27,60% а 7% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії вищезазначеної картки закінчився 11.12.2016 року. Крім того відповідач зазначив, що по заочному рішенню Дзержинського міського суду Донецької області від 27.09.2017 року він починаючи з січня 2018 року в рахунок погашення заборгованості сплачував кожного місяця позивачу 20% із доходу Щодо зміни кредитного ліміту, то Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням [PERSON]. Отже, відповідачем ніколи ні усної, ні письмової згоди на збільшення кредитного ліміту [PERSON] не давав. Також, [PERSON] не надає суду доказів, що таку згоду відповідач коли-небудь давав. Таким чином Банк порушив вищевказані пункти Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] також порушив п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг. [PERSON] в односторонньому порядку змінював тарифи та інші невідємні частини про що він повинен був проінформувати позичальника шляхом надання виписки по кредитному рахунку, на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1 «Умов та Правил надання банківських послуг». Однак, відповідач ніколи не отримував ні усних, ні письмових, ні електронних виписок про рішення [PERSON] збільшити відповідачу кредитного ліміту. Таким чином, відповідач частково визнає позовні вимоги позивача, а саме він згодний із сумою заборгованість за кредитом, однак із заборгованістю по процентам він не погоджується, оскільки вважає, що банк повинен був розрахувати відсотки у розмірі 7% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, а не 27,7%. Отже позивач просить перерахувати заборгованість по кредитному договору №б/н від 21.02.2010 року та застосувати до позову строк давності. 02.05.2018 року до Дзержинського міського суду Донецької області від уповноваженого представника позивача надійшла відповідь на відзив на уточнену позовну заяву. В обґрунтуванні відповіді на відзив зазначено: 21.02.2010 року [PERSON] (далі - Відповідач) став клієнтом ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК", згідно з якої отримав кредитну картку "Універсальна". 11.12.2013 року Відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку "Універсальна Gold" відповідно до [PERSON] якої Відповідач отримав кредит у розмірі 4900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стосовно строку дії договору та кредитної картки. Необхідно звернути увагу суду, що даний кредитний продукт має певні особливості та відмінності від інших кредитних договорів. Безпосередньо в загально прийнятих договорах істотні умови мають чіткий строк виконання та точний щомісячний платіж визначений чітко в грошових одиницях ануїтет, тощо. Але відповідно по даному договору відкрито картковий рахунок, встановлено кредитний ліміт на картку, видано картку, а сума обов'язкового мінімального щомісячного платежу залежить від суми використаного кредитного ліміту. Згідно Умов та Правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клаєнтка ... тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває Клієнту Картрахунок, видає Клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в Заяві та в Пам'ятці клієнта. Тобто необхідно розрізняти поняття даних кредитно-правових відносин, які поєднанні в одне ціле Кредитний договір. Дія договору пролонгується кожні 12 місяців. Картковий рахунок діє до повного виконання, а строк дії картки зазначено на самій картці. Так, кредитний договір чинний, а заперечення Відповідача нічим не обґрунтовані. Щодо правомірності зміни кредитного ліміту. В заяві - анкеті клієнта, зазначено початкову суму кредитного ліміту, однак, умовами договору визначено (п. 2.1.1.2.3.), що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4. Умов і Правил встановлено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого банком. Додатково повідомляємо, що встановлення певної суми кредитного ліміту не є фінансовою операцією, що вимагає документального підтвердження. Відповідальність клієнта наступає в момент використання кредитного ліміту - як тільки клієнт самостійно підтверджує проведення операції в рахунок ліміту шляхом введення ПІН-коду (в банкоматах) або підписанням чека (розрахунок через Р08-термінал торгової точки), саме в цей момент здійснюється перехід коштів у володіння позичальникові. При проведенні претензійно-позовних заходів ключову роль відіграє заборгованість клієнта (сума фактично отриманих коштів та нарахована плата за користування ними), а не сума стартового кредитного ліміту по карті. Тому належним доказом зняття коштів з карткового рахунку клієнта є виписка. У зв'язку з цим. обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенні в повному обсязі. Обов'язок Клієнта знайомитися зі змінами тарифів і УІП на сайті Відповідно до заяви/договору підписаної Клієнтом встановлено, що «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи», які викладені на банківському сайті http:///ргіvаtbank.ua/terms/раges/70/, становлять між Клієнтом та [PERSON] Договір про надання банківських послуг, прийняття даних умов підтверджується підписом Клієнта у заяві, на підставі якого в подальшому і була надана карта № 5363542300786945 Клієнту. Така форма оформлення кредитного договору не суперечить діючому законодавству, оскільки укладання Договору здійснюється за принципом укладання між [PERSON] і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та [PERSON]. Таким чином, між [PERSON] та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, який задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов'язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають Заяви, Умови, Правила та Тарифи, з якими Позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в Заяві. При оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою (здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України), якою підтверджується, що Позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду на те, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та [PERSON] складають між ним і [PERSON] Договір про надання банківських послуг. Згідно умов договору Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами [PERSON]», які викладені на банківському сайті http:///ргіvаtbank.ua/terms/раges/70/, з розрахунку 360 календарних днів у році, що підтверджується п. 2.1.1.12 0.6 «Умов та правил надання банківських послуг». Згідно підписаної заяви/договору Клієнт повідомлений про сайти [PERSON] та своїм підписом підтвердив, що повною мірою розуміє, та зобов'язується виконувати вимоги УІП, а також підтвердив ознайомлення з обовязком самостійно знайомитися з внесеними змінами на сайті. Дана вимога також встановлена УІП в розділі обовязки Клієнта: п. 2.1.1.5.3. отримувати виписки про стан карткового рахунку та про проведені операції по картковому рахунку. п. 2.1.1.5.4. при незгоді зі змінами Правил та/або [PERSON] звернутися в Банк для розірвання цього Договору та погасити перед [PERSON] заборгованість, у тому числі і заборгованість, що виникла протягом 30 днів з моменту повернення Карток, виданих Держателю і його Довіреною особам. На сьогоднішній день заяв про розірвання кредитного договору від Відповідача до [PERSON] не надходило, більше того Відповідач, активно користувався карткою, в тому числі неодноразово здійснював погашення заборгованості. Частинами 2, 3 ст. 205, ч. 2 ст. 642 ЦК України встановлено, що (навіть за відсутності доказів належного повідомлення боржника) якщо боржник сплачує відсотки та комісію, то пропозицію слід вважати прийнятою і угоду досконалою, так як фактичні дії вказують на прийняття пропозиції. Щодо раніше винесеного рішення та правомірності стягнення [PERSON] заборгованості за договором. Станом на 20.02.2018 року поточна заборгованість за кредитом складає 108971.98 грн. Оскільки договірні правовідносини між сторонами не припинилися, Банк продовжує здійснювати нарахування пені, відсотків. Таким чином, прийняття рішення Дзержинського міського суду Донецької області не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами Договору і не тягне за собою припинення договору. Щодо строку позовної давності. Позовна давність - це встановлений законом строк, протягом якого особа, право якої порушено, може вимагати примусового здійснення або захисту свого права шляхом подання позовної заяви до суду. 27.09.2017 року було винесено заочне рішення Дзержинського міського суду Донецької області про стягнення заборгованості з Відповідача. Таким чином, перебіг позовної давності був перерваний та починається заново. У звязку з цим, обставини, на які Відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності Позивачем дотримано при зверненні до суду. Щодо проживання Відповідача на території зони АТО. [PERSON] на виконання вимог Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» було розглянуте питання про скасування частини нарахованої заборгованості, та було підготовлено та направлено до суду уточнену позовну заяву. Довіреність представника банка була долучена до уточненої позовної заяви, тому твердження Відповідача про її відсутність є безпідставними. На даний час, Відповідач належним чином свої зобов'язання за Кредитним Договором не виконав. Враховуючи викладене, просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги [PERSON]. Отже в судовому засіданні, яке відбулося 30.05.2018 року уповноважений представник позивача зазначила, що відповідач, відповідно до виписки по картковому рахунку, картою яка була випущена 11.12.2013 року користувався неодноразово, таким чином клієнту було відомо який процент встановлений на його картці. Окрім того, відповідач жодного разу не звертався до [PERSON] з будь якою заявою щодо того, що він не згідний із змінами відсотків за користуванням кредитом, а також що він бажає розірвати кредитний договір. Також відповідач зобовязався самостійно слідкувати за змінами тарифу, про це свідчить його підпис у анкеті-заяві. У звязку з вище викладеним уповноважений представник позивача просить суд задовольнити уточнені позовні вимоги у повному обсязі, та стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору. Відповідач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги визнав частково, в частині нарахування процентів за користування кредитом вважає їх завищеними, оскільки йому їх повинні були розраховувати виходячи із 7% а не із 27,60%. Також просив суд застосувати до уточненої позовної заяви позовну давність. Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст.\~11\~Цивільного кодексу\~України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки; підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що 21.02.2010 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк" ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правила надання банківських послуг підписавши Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно якої отримав кредитну картку "Універсальна". 11.12.2013 року Відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку "Універсальна Gold" відповідно до [PERSON] якої Відповідач отримав кредит у розмірі 4900.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Згідно з ч. 1 ст.\~612\~Цивільного кодексу\~України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за договором про надання банківських послуг № б/н від 21.02.2010 року, укладений між ПАТ КБ ПриватБанк та [PERSON] встановив, що станом на 20.02.2018 року утворилась заборгованість на загальну суму 108971 грн. 98 коп., з них 4954 грн. 11 коп. заборгованість за кредитом, 100776 грн. 22 коп. заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 3241 грн. 65 коп. заборгованість за пенею та комісією (а.с. 100-101). Окрім того, встановлено, що відповідач своїх зобов'язань за кредитним договором б/н від 02.11.2011 року не виконав та станом на 20.02.2018 року має заборгованість за кредитним договором за тілом кредиту 4954,11 грн., що підтверджується розрахунком позивача, тож в цій частині позов підлягає задоволенню. В той же час відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. [PERSON] та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва Дзержинськ) Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м.Торецьк (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], який проживає в м.Торецьку (колишня назва м.Дзержинськ) Донецької області штрафи, пеня та комісія нараховані після 14.04.2014 року і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Проведене позивачем нарахування пені, комісії та штрафів у загальному порядку є неправомірним. Суд не приймає аргумент відповідача щодо узгодженої строноами процентної ставки у розмірі 7% річних, оскільки Тарифами обслуговування кредитних карт (а.с. 6), чітко встановлено, що для тарифа "Універсальна Gold" застосовується процентна ставка з 01.04.2013 року 2,3 % на місяць, що складає 27,6 % річних (2,3%*12). Окрім цього, суд погоджується з тим, що банком неправомірного збільшено процентну ставку з огляду на наступне. Із розрахунку заборгованості за кредитом встановлено, що проценти за користування кредитними коштами відповідачу нараховувались за період з 11.12.2013 року по 29.08.2014 року, виходячи із процентної ставки 27,60% річних, з 01.09.2014 року по 31.03.2015 року, виходячи із процентної ставки 32,4% річних, а з 01.04.2015 року по 20.02.2018 року, виходячи із 42%. Загальна сума нарахованих процентів становить 100776 грн. 22 коп. (а.с. 100-101). Із матеріалів справи вбачається, що відповідачем 21.02.2010 року була підписана заява-анкета про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, копія якої міститься у справі (а.с.5). Із цієї заяви виходить, що відповідач погодився з тим, що ця заява разом із пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між ним і банком договір про надання банківських послуг. Він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку. Відповідач зобов'язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку (а.с.5). Відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг кредитний ліміт встановлюється та змінюється за рішенням банку. Відсотки за користування кредитом нараховуються банком в розмірі, встановленому Тарифами банку. Одночасно, п.1.1.3.2.3. Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни [PERSON] та інших невід'ємних частин договору. Відповідно до ч. 1, 2, 4 та 6 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Однак, кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Таким чином, кредитним договором встановлена змінювана процентна ставка. Однак, представником позивача не надано жодних доказів повідомлення відповідача про збільшення процентної ставки в порядку, передбаченому ст. 1056-1 ЦК України, тобто письмово, не пізніш як за календарних 15 днів до дати, з якої застосовуватиметься ставка. У кредитному договорі не встановлено порядку розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Окрім того, представником позивача не надано і відповідного рішення банку про збільшення процентної ставки, яке могло свідчити про обґрунтованість причин, які спонукали до такого збільшення. Посилання на п. 1.1.3.2.3. договору, де встановлений порядок повідомлення відповідача про зміну процентної ставки (а.с.12-зворот), а саме: банк, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема у виписці по картрахунку відповідно до п.1.1.3.1.9. цього договору, якщо протягом 7 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови, не заслуговують на увагу, оскільки ця умова договору щодо повідомлення клієнта суперечить порядку, передбаченому законом у ст. 1056-1 ЦК України, звужуючи права клієнта банку, а відтак є нікчемною. Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, які стосуються зміни відсоткової ставки в сторону збільшення від 27,6% і більше не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки позивачем не надано доказів, що такі умови містять підпис позичальника. Адже у цій справі зміст умов та правил надання банківських послуг передбачає інформування позичальника про зміну тарифів. Це не суперечить і правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у справі № 6-16 цс 15 від 11 березня 2016 року. За змістом ст. 1048 ЦК України проценти за договором позики є платою за користування кредитними коштами, тому суд повинен стягнути проценти на день зявлення вимоги позивачем, виходячи із погодженої з відповідачем відсоткової ставки, тобто 27,60% річних. Отже, з розрахунку заборгованості вбачається, що в період з 01 червня 2014 року по 20 лютого 2018 року відповідач [PERSON], кредитною карткою не користувалася, будь-яких грошових витрат, операцій не здійснювала (а.с. 100-101), тому підстави для нарахування йому з 01 вересня 2014 року процентів за користування кредитом в розмірі 32,4% на місяць, а з 01 квітня 2015 року 42% на місяць відсутні. Суд погоджується, що заборгованість за процентами по кредиту за період з 11.12.2013 року по 30.05.2014 року становить 490,26 грн. Однак для з'ясування розміру заборгованості по відсоткам за користування кредитом, за період з 01.06.2014 року по 20.02.2018 року суд бере заборгованість по тілу кредиту на 01 червня 2014 року (з моменту припинення відповідачем користування кредитною карткою), що становить 4954,11 грн. (4651,73 грн. - поточна заборгованість + 302,38 грн. - прострочена заборгованість), перемножує на 27,60% річних, отриманий результат ділить на 360 днів, передбачених кредитним договором, після чого результат множить на кількість днів прострочення зобов'язання з 01 червня 2014 року по 20 лютого 2018 року. Отриманий результат є розміром заборгованості по відсоткам за вказаний період, що становить 5093,32 грн. (4954,11 х 27,60% : 360) х 1341 день прострочки. Таким чином, до стягнення з відповідача підлягає заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 20 лютого 2018 року у розмірі 5583,58 грн. (5093,32+490,26). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне: Відповідно до статті 256\~ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253\~ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За договором про надання банківських послуг (позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку), яким встановлено щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (ст. 261 ЦК України). Судом встановлено, що відповідач згідно кредитного договору №б/н від 21.02.2010 року отримував картки № 99926255620322165, №5363542300786945, №5211537900803045, №516874308909328, остання з яких діяла до останнього календарного дня липня 2017 року, а тому строк повернення кредиту в повному обсязі спливає 31.07.2017 року. Також, суд зазначає, що пролонгація договору полягає в продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено, якщо інше не передбачено договором, зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, отже така дія як пролонгація договору не є разовою, а діє до розірвання сторонами договору, що кореспондується з п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг. В свою чергу, позивач звернувся до суду із позовом 08.08.2017 року, тобто в межах строку позовної давності. Тому, суд доходить висновку, що в цій частині вимог відповідача слід відмовити. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є, зокрема змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Таким чином, суд вважає позовні вимоги частково доведеними, тому такими, що підлягають частковому задоволенню. Також, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки в матеріалах справи наявна квитанції про сплату судового збору в загальній сумі 1762,00 грн. (а.с.37,153), то суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача суми судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в розмірі 170,39 грн. (10537,69/108971,98)*1762).

Outcome: partial