Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ сумісної власності подружжя та просить визнати за нею право власності на 1/2 частину автомобіля легковий седан-В, модель 211040 марки " Богдан", 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. У позовній заяві позивач зазначає, що з 01.10.2005 року позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають доньку [PERSON] [INFO]. Під час сумісного проживання сторонами за спільні кошти було придбано автомобіль, легковий седан марки " Богдан", реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску. Даний автомобіль був придбаний за кошти отримані в кредит від ПАТ " Ідея Банк" 06.04.2012 року в розмірі 64788 гривень. Роздрібна вартість зазначеного автомобіля склала 69900 гривень. На даний час кредит перед банком повністю не погашений. Всю суму погашення кредиту сплачувала особисто позивач. Маючи водійське посвідчення та автомобіль, вона позбавлена можливості керувати ним та використовувати його на потреби родини, а саме через часті хвороби доньки возити її до лікарні, оскільки відповідач не дозволяє їй керувати спільним автомобілем. Сторони не можуть досягти згоди у розподілі вищевказаного майна, яке набуте в шлюбі, що спонукало позивача звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд їх задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні надав пояснення, що у позивача виникає постійна необхідність користуватися автомобілем у зв'язку із важким захворюванням її дочки, що підтверджено відповідними довідками. Водночас її чоловік [PERSON] не допускає її до автомобіля, а тому просить, щоб суд визнав за нею право власності на 1/2 частину автомобіля. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Позов визнає в повному обсязі. Згоден, щоб за [PERSON] визнали право власності на 1/2 частину автомобіля. Представник третьої особи на стороні відповідача в судове засідання не з'явився про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, заяву про причину неявки та заперечень суду не надав. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності відповідача та представника третьої особи і винести очне рішення по справі. Заслухавши пояснення представника позивача та позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 01.10.2005 у Липнязькій сільській раді Добровеличківського району Кіровоградської області сторони зареєстрували шлюб ( а.с.9). Між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] 06.04.2012 укладено кредитний договір № 910.14216 згідно якого, банк надав позичальнику кредит у сумі 64788 гривень на строк 60 місяців для: а) фінансування купівлі транспортного засобу марки Богдан, моделі 211040, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] у сумі 62900 грн,; б) фінансування страхового платежу за страхування життя позичальника в сумі 1888,00 грн.. Роздрібна ціна купівлі становить 69900,00 грн.. в т.ч. ПДВ. Позичальник власними коштами сплачує продавцю частину ціни купівлі ТЗ 7000,00 грн. ( а.с.10-11). Крім того, 06.04.2012 між публічним акціонерним товариством "Ідея Банк" та [PERSON] укладено договір застави транспортного засобу №910.14216. Згідно умов даного договору, для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 910.14216 від 06.04.2012 та всіма додатковими договорами до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, заставодавець передав у заставу заставодержателю наступне майно : транспортний засіб марки Богдан, моделі 211040, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER] ( а.с.14-16). Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САК № 543082 від 06.04.2012 року, власником транспортного засобу марки Богдан, моделі 211040, 2011 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], - є [PERSON] ( а.с.20-21). Судом з'ясовано, що у [PERSON] наявне посвідчення водія серії ЕІЯ № 096469, що надає їй право керувати транспортними засобами категорії "В" (а.с. 22-23). Згідно свідоцтва про народження серії 1-ОЛ№041992 у позивача та відповідача народилась дочка [PERSON], [INFO]. Консультативними висновками №3994 від 28.11.2007 та №1025 від 19.11.2009 підтверджено, що спільна дочка [PERSON] хворіє серцево-судинним захворюванням і потребує постійного диспансерного нагляду. Згідно копії домової книги позивач, відповідач та їх спільна донька [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [INFO]. Згідно наданих суду копій квитанцій ПАТ "Приват Банк" підтверджено факт оплати коштів по кредиту за автомобіль як зі сторони позивача так і зі сторони відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку ( доходу ) . Відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором . Зважаючи на ті обставини, що спірний автомобіль був придбаний сторонами за час шлюбу, і відповідачем не надано доказів про те, що вказане майно є його особистою власністю, тому на переконання суду вказане нерухоме майно є спільною сумісною власністю даного подружжя. Відповідно до ч.1, 5 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду . Відповідно до 25 ППВСУ від 21.12.2007 N 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. На момент розгляду спору по суті відповідачем не було внесено на депозитний рахунок суду грошової компенсації за належну позивачеві частку в спільному майні. Зважаючи на ті обставини, що позивачем не заявлено вимогу про виділення йому в натурі частки із спільної сумісної власності суд вважає можливим в порядку розподілу спільного майна подружжя визнати ідеальні частки сторін в цьому майні без його реального поділу і залишити автомобіль у їх спільній частковій власності. На підставі викладеного ст.ст.60,70,71 СК України, п. 25 ППВСУ від 21.12.2007 №11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя ,

Outcome: approved