Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, посилаючись на те, що вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 червня 2012 року по кримінальній справі № 2035/1482/2012 було визнано [PERSON] винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та задоволено цивільний позов [PERSON] і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 60 000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1323,00 грн. - матеріальної шкоди, яку вона понесла ,від перебування на стаціонарному лікуванні обласної клінічної лікарні в місті Харкові, куди її було доставлено із діагнозом «закрытый осколочный перелом зпиметафиза правой большеберцовой кости, закрытый субкапитальный перелом правой малоберцовой кости и закрытые краевые переломы оснований средней и ногтевой фаланги второго пальца левой кисти». Так, в ході проведення досудового слідства, шляхом проведення судово-медичної експертизи, було встановлено, що їй завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Після виписки зі стаціонарного лікувального закладу вона, позивачка, більше дев'яти місяців перебувала на лікарняному і, навіть, після розгляду кримінальної справи та до теперішнього часу процес лікування продовжується, що призводить до значних матеріальних збитків, які на сьогодні становлять 16 271,22 гривень. Вказані витрати підтверджуються призначеннями лікарів відповідних медичних препаратів та квитанціями на їх придбання. Позивачка зазначає, що вчиненим злочином [PERSON] завдав непоправимо!' шкоди її здоров'ю, що підтверджується довідкою МСЕК серії 766 ТЕ № 0209510. В результаті протиправних дій відповідача, вона протягом всього життя матиме проблеми з опорно-руховим апаратом, що впливає не тільки на її загальний стан здоров'я, але й завдає моральної шкоди. Отже, витрати матеріального характеру, котрі вона, позивачка, понесла та, які й досі не відшкодовані винуватцем ДТП у добровільному порядку, становлять 16 271,22 гривень, які вона витрачала на придбання ліків, хімчистку свого одягу, який було пошкоджено під час ДТП, на додаткове харчування, тощо. Зазначені витрати підтверджуються висновками лікарів, експертів, направленнями на лікування, рецептами на придбання ліків, квитанціями, тощо, які надані до позовної заяви, а витрати, які вона мусить понести для подальшого лікування на сьогодні неможливо підрахувати. Крім того, у витрати матеріального характеру, які вона понесла не включені витрати на таксі, яким потрібно було їздити на прийоми до лікарів, на процедури; не враховані витрати на ренгтенівські знімки та багато інших витрат, які вона , позивачка, понесла та які неможливо документально підтвердити, оскільки квитанції за дані послуги не видаються. Оскільки відповідача [PERSON] вироком суду визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та його неправомірними діями завдано їй, позивачці, матеріальної шкоди, то є всі правові підстави у стягненні з відповідача на її, позивачки, користь матеріальної шкоди у розмірі 16 271,22 гривень. Крім того, по теперішній час вона, позивачка, , внаслідок неправомірних дій відповідача, продовжує душевно страждати, що спричиняє їй моральну шкоду, яку згідно висновку судово -психологічної експертизи від 10.01.2014 року проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса оцінено у 1052 352 гривень. Позивачка просила суд, визначаючи розмір моральної шкоди , виходити із тривалості та тяжкості страждань, які вона зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідача, зі стану її здоров'я, внаслідок ДТП, з тяжкості вимушених змін у її житті, з часу та зусилля, необхідного для відновлення попереднього стану здоров'я, тощо. Далі позивачка зазначила, що вона переходила дорогу в спеціально визначеному місці (на пішохідному переході), а тому завдання тілесних ушкоджень за таких умов особливо вплинуло на її психологічний стан. Додаткову увагу слід приділити тому факту, що вона переходила дорогу зі своєю малолітньою онукою - [PERSON], [INFO]. В результаті ДТП, для того, щоб [PERSON] не отримала значних тілесних ушкоджень, вона відкинула її з лінії удару. Наявність небезпеки за життя малолітньої дитини завдало їй, позивачці, сильних моральних страждань та нервового стресу. Крім того, виправдовуючись перед своїми дітьми за те, що їх дитина та онука перебувала у небезпечному для її здоров'я та життя стані, також підірвало емоційний та душевний стан, кожного разу пригадуючи ту жахливу подію. Згідно із висновками МСЕК, за результатами вказаного ДТП їй, позивачці, було завдано тілесних ушкоджень, котрі спричинили інвалідність. В результаті таких обставин вона протягом всього життя не зможе нормально пересуватись, вести звичний спосіб життя. Зокрема, вона , позивачка, проживає в місті Полтава, а до Харкова приїжджала до своїх родичів - доньки та зятя. В результаті непоправимо!' шкоди, пов'язаної із протиправними діями [PERSON], вона змушена кардинально змінити свій спосіб життя, фактично позбавлена можливості, проживаючи в своєму рідному місті -Полтава, відвідувати рідних в місті Харкові, оскільки їй і самостійно тяжко пересуватися навіть на короткі відстані та вона змушена користуватися додатковими засобами для пересування. До того ж, саме усвідомлення того, що в результаті порушення [PERSON] правил дорожнього руху, вона протягом всього життя не зможе нормально пересуватись, а зможе ходити виключно із спеціальними засобами, завдає їй , позивачці, не лише фізичного болю , а й значних моральних збитків , спричиняє глибокі душевні страждання, в негативний бік змінило та ускладнило її подальшу життєдіяльність не лише як людини, а і як жінки, оскільки призводить, крім іншого, ще й до неестетичного її вигляду. В позові зазначається, що замість того, щоб вести звичайний для себе спосіб життя вона, позивачка, протягом року фактично постійно перебувала на лікуванні, оглядах, різноманітних процедурах для хоча б часткового відновлення здоров'я, що безумовно завдає не лише матеріальних витрат, а й глибоких душевних переживань, перешкоджає нормальній життєдіяльності. Відповідач [PERSON] з моменту ДТП і до теперішнього часу не вибачився, не надав їй, позивачці, ні матеріальної, ні моральної підтримки. Дана обставина свідчить про те, що [PERSON] й досі вважає себе невинуватим у здійсненні наїзду на неї та на її малолітню онуку, не розкаявся, незважаючи на обвинувальний вирок суду. В результаті не виконання відповідачем вироку суду в частині відшкодування шкоди, вона ( позивачка) змушена й досі перебувати у боргах, беручи кошти у знайомих на придбання необхідних медикаментів, що принижує її людську гідність. Замість того, щоб ходити на прогулянки з онукою, спілкуватися з друзями, повноцінно працювати, займатися улюбленими справами, вона, позивачка, змушена весь свій час та боргові кошти витрачати на поїздки до лікарень та купівлю коштовних медикаментів тощо. Натомість, винуватець ДТП - [PERSON] продовжує жити нормальним повноцінним, спокійним життям. Крім того, значних душевних страждань завдає той факт, що, відповідно до висновків лікарів для подальшого лікування їй, позивачці, необхідне хірургічне втручання, що також призведе до значних матеріальних збитків. Також душевних страждань завдає та обставина, що відповідач у добровільному порядку не надає коштів на лікування, по теперішній час не відшкодував збитки, стягнуті за вироком суду від 05 червня 2012 року , в результаті чого вона, позивачка, періодично змушена звертатися до суду за захистом свого порушеного права та доводити факти спричинення їй матеріальних збитків та моральних страждань. Позивачка в позові також зазначає, що через півроку після набрання вироком суду першої інстанції законної сили, [PERSON], вважаючи вирок суду незаконним та несправедливим, оскаржував його до Апеляційної інстанції, що призвело до її душевних страждань, хвилювань та вона змушена була знову пригадати ту жахливу подію, витратити кошти на поїздку до Апеляційного суду Харківської області, хоча сам апелянт - [PERSON] для розгляду його скарги по суті не з'явився, що свідчить про його байдуже ставлення, нахабство, неповагу до оточуючих, про те, що людина й досі не розкаялася. Виходячи з вищевикладеного, позивачка просила суд , уточнивши позов в березні 2014 року, стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в сумі 19168 грн.65 коп. - витрати на лікування, витрати на проведення експертиз та поміщення оголошення в газеті про явку до суду в сумі 5597грн.80 коп.(1505грн.80 коп.+3672грн.+420 грн.) а всього матеріальна шкода становить 24 766грн.45 коп. Також просила стягнути завдану моральну шкоду в сумі 1 052 352грн. 00 коп. В судовому засіданні представник позивачки адвокат [PERSON] позов підтримав в повному об»ємі та просив його задовольнити. Відповідач та його представник до суду не з»явилися, будучи повідомленими неодноразово про явку до суду, останній раз через засоби масової інформації - через газету «Урядовий кур»єр» № 83 за 13.05.2014 року. Таким чином суд вважає за можливе розглянути позов та винести заочне рішення по справі, за наявними в справі доказами, проти чого не заперечує представник відповідача та не суперечить вимогам ч.4 ст.169 ЦПК України. Заслухавши представника позивачки, вивчивши надані докази, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивачки частково. Судом встановлено, що вироком Червонозаводського районного суду м.Харкова від 05 червня 2012 року по кримінальній справі № 2035/1482/2012 було визнано [PERSON] винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та задоволено цивільний позов [PERSON] і стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 60 000, 00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1323,00 грн. - матеріальної шкоди, яку позивачка понесла ,від перебування на стаціонарному лікуванні обласної клінічної лікарні в місті Харкові, куди її було доставлено після ДТП. (а.с.9-14). Після виписки зі стаціонарного лікувального закладу позивачка, більше дев'яти місяців перебувала на лікарняному (а.с. 15-17. 19-27) і, навіть, після розгляду кримінальної справи та до теперішнього часу процес лікування продовжується, що призводить до значних матеріальних збитків, які на сьогодні становлять 19 168,65 гривень. Вказані витрати підтверджуються призначеннями лікарів відповідних медичних препаратів та квитанціями на їх придбання, (а.с.28-74). Після отриманих травм позивачка стала інвалідом другої групи безтерміново починаючи з 27.09.2012 року, (а.с.18). У відповідності до висновку судово-медичної експертизи №97 від 04.10.2013 року, який проведено відповідно до ухвали Октябрського районного суду м.Полтави від 05.09.2013 року, тілесні ушкодження, отримані позивачкою [PERSON] знаходяться в причинному зв»язку з обставинами аварії ,яка мала місце 09.01.2012 року та винним в скоєнні якої визнано відповідача [PERSON] Висновком встановлено, що проведенням комісійної судово-медичної експертизи у гр-ки [PERSON] виявлено такі тілесні ушкодження: закритий внутрішньо-суглобовий перелом проксимального метадіафіза правої великогомілкової кістки зі зміщенням та розходженням фрагментів, перелом верхньої третини діафіза правої малогомілкової кістки зі зміщенням, пошкодження внутрішнього меніску правого колінного суглобу, забій правого плечового суглобу, закритий перелом дистального відділу основної фаланги І пальця лівої стопи, перелом нігтьової фаланги II пальця лівої кисті. При огляді членами експертної комісії 27.09.2013 року гр-ці [PERSON] було встановлено діагноз: Консолідований внутрішньо-суглобовий перелом проксимального метаепіфіза правої велико-гомілкової кістки, консолідований перелом середньої третини діафіза правої мало-гомілкової кістки. Пошкодження внутрішнього меніску правого колінного суглобу. Вкорочення правої нижньої кінцівки близько 1см. Кульгавість. Післятравматичний правобічний гонартроз II ступеня, функціональна недостатність II ступеня. Змішана контрактура правого колінного суглобу. Післятравматичний остеоартроз правого гомілково-ступневого суглобу. Післятравматичний остеоартроз правого плечового суглоба. Субдельтовидниий субакроміальний правобічний бурсит. Змішана післятравматична контрактура, що є наслідком травми при дорожньо-транспортній пригоді 09 січня 2012 року. Згідно п. 88 а), п. 146, п. 147 а) „Інструкції № 2 про порядок організації та проведення лікарсько-страхової експертизи" від 8.01.1986 року процент постійної втрати загальної працездатності у неї складає 45% (сорок п'ять). Відповідно до п. 3.3.1. а), п. 13.4.1., п. 13.5.1. „Критеріїв встановлення ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках...", затверджених наказом МОЗ України № 420 від 05.06.2012 року, процент втрати професійної працездатності у неї ста новить 50% (п'ятдесят). Виходячи з вищевикладеного, у відповідності до п. 2.1.1. г), „Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень", затверджених Наказом МОЗ України № 6 "Про розвиток та вдосконалення судово-медичної служби України" від 17.01.1995р.) тілесні ушкодження, заподіяні гр-ці [PERSON] при ДТП 9.01.12р. відносяться до ТЯЖКИХ по критерію розладу здоров'я, пов'язаного зі стійкою втратою працездатності не менш ніж на одну третину. Як встановлено , в результаті протиправних дій відповідача, протягом всього життя позивачка матиме проблеми з опорно-руховим апаратом, що впливає не тільки на її загальний стан здоров'я, але й завдає моральної шкоди. Витрати матеріального характеру, котрі позивачка, понесла та, які й досі не відшкодовані винуватцем ДТП у добровільному порядку, становлять на даний час 19168,65 гривень, які вона витрачала на придбання ліків, хімчистку свого одягу, який було пошкоджено під час ДТП, на додаткове харчування, тощо. Зазначені витрати підтверджуються висновками лікарів, експертів, направленнями на лікування, рецептами на придбання ліків, квитанціями, тощо, які надані до позовної заяви та знаходяться в матеріалах справи. Таким чином з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки вказані витрати в сумі 19168грн.65 коп. ""Крім того, по теперішній час позивачка, , внаслідок неправомірних дій відповідача, продовжує душевно страждати, що спричиняє їй моральну шкоду, яку згідно висновку судово -психологічної експертизи від 10.01.2014 року проведеної Полтавським відділенням Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. засл. Проф.. М.С. Бокаріуса оцінено у 1 052 352 гривень. Визначаючи розмір моральної шкоди , суд виходити із тривалості та тяжкості страждань, які позивачка зазнала у зв'язку з протиправними діями відповідача, зі стану її здоров'я, внаслідок ДТП, з тяжкості вимушених змін у її житті, з часу та зусилля, необхідного для відновлення попереднього стану здоров'я, наслідків отриманих травм, що призвели до її інвалідності та втрати працездатності. Матеріалами судової справи встановлено, що позивачка протягом всього життя не зможе нормально пересуватись, а зможе ходити виключно із спеціальними засобами, і це завдає , позивачці, не лише фізичного болю , а й значних моральних збитків , спричиняє глибокі душевні страждання, в негативний бік змінило та ускладнило її подальшу життєдіяльність не лише як людини, а і як жінки, оскільки призводить, крім іншого, ще й до неестетичного її вигляду. Відповідач [PERSON] з моменту ДТП і до теперішнього часу не вибачився, не надав , позивачці, ні матеріальної, ні моральної підтримки. Дана обставина свідчить про те, що відповідач й досі вважає себе невинуватим у здійсненні наїзду на позивачку та на її малолітню онуку, не розкаявся, незважаючи на обвинувальний вирок суду. Також душевних страждань завдає та обставина, що відповідач у добровільному порядку не надає коштів на лікування, по теперішній час не відшкодував збитки, стягнуті за вироком суду від 05 червня 2012 року, в результаті чого , позивачка, періодично змушена звертатися до суду за захистом свого порушеного права та доводити факти спричинення їй матеріальних збитків та моральних страждань. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Аналогічна правова позиція міститься в Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року згідно із якою моральна шкода може полягати у моральних переживаннях пов'язаних із ушкодженням здоров'я. Також необхідно додати, що незважаючи на те, що Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на власників транспортних засобів покладено обов'язок щодо страхування цивільно-правової відповідальності, [PERSON] дана вимога Закону не була виконана, що позбавило позивачку можливості задовольнити свої витрати за рахунок страхових виплат та змушує звертатися до суду, кожного разу витрачаючи на це свої кошти, час, що також призводить до психологічних та емоційних переживань та моральних страждань. Таким чином суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 500 000 грн. Положеннями статті 1166 Цивільного Кодексу України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Приписами статті 1168 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Підлягають стягненню з відповідача витрати за проведення судово-психологічної експертизи в сумі 3672грн. ( а.с. 168-169) та судово-медичної (комісійної) експертизи в сумі 1505,80 грн. (а.с.166-167) а також витрати на публікацію оголошення в газеті про явку до суду в сумі 420 грн. а всього підлягає до стягнення 5597 грн.80 коп. Відповідно до пп. 2, 9 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивачка звільнена від сплати судового збору. Отже судовий збір підлягає стягненню з відповідача [PERSON] Відповідно до ч. З ст. 110 ЦПК України, позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання позивача, отже позивачка вірно звернулася до Октябрського райсуду м.Полтави. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи в їх сукупності.

Outcome: approved