Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-03 00:00:00

05 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини. Вимоги обгрунтовує тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON] , який було розірвано 08 листопада 2016 року. У цьому шлюбі народилася дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що відповідач проживає окремо, спільного господарства з ним вона не веде, дочка проживає із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від обов`язку утримувати свою дочку, не дбає про її матеріальне забезпечення, а їй непосильно самотужки забезпечувати дочку усім необхідним. Вважає, що середньомісячна сума фактичних витрат для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дочки становить понад 4000 грн. Також, зазначає, що дочка [PERSON] хворіє з діагнозом "генералізована епілепсія", перебуває на диспансерному обліку у лікаря-невролога, а тому потребує постійного щомісячного медикаментозного забезпечення, посиленого харчування і в середньому щомісячно на лікування [PERSON] вона витрачає 1400 грн. З травня 2018 року [PERSON] встановлено діагноз «амбліопія і астигматизм обох очей». З огляду на вищевказані вади здоров`я дочки, вона понесла додаткові витрати на лікування дитини всього в сумі 17894,83 грн. Зазначає, що відповідач нарівні з нею повинен нести витрати по утриманню дочки та її лікування і оскільки доходів у виді заробітної плати учителя світової літератури в управлінні освіти Нововолинського НВК недостатньо для забезпечення дитини всім необхідним і враховуючи те, що відповідач є працездатним, має можливість утримувати дочку, просить суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в її користь на утримання [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, 700 грн. щомісячних додаткових витрат на утримання дочки та разово 8947,42 грн., а також судові витрати у справі. 31 серпня 2018 року [PERSON] подала до суду уточнену заяву, в якій просила суд стягувати з відповідача [PERSON] аліменти в її користь на утримання [PERSON] в розмірі 2000 грн. щомісячно з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття, 700 грн. щомісячно додаткових витрат на утримання дочки та разово 11410,86 грн. додаткових витрат, а також судові витрати у справі. Рішенням Нововолинського міського суду Волинської області від 01 листопада 2018 року позовні вимоги [PERSON] задоволено повністю, а ухвалою того ж суду від 15 травня 2019 року заочне рішення було скасовано, справу призначено до розгляду в загальному позовному провадженні. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник [PERSON] змінені позовні вимоги підтримала, просила їх задоволити з підстав наведених у позовній заяві. Визнала, що квитанції які підтверджують придбання медичного препарату левіцитаму всього на суму 1695,54 грн. та фінлепсину на суму 298,95 грн. дублюються. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що на даний час не працює, має хворе серце, надає кошти на утримання дочки і купує їй необхідні речі, а тому не заперечує щодо стягнення з нього аліментів в мінімальному розмірі. Представник відповідача [PERSON] позов визнав частково, не заперечив щодо стягнення з його довірителя аліментів у мінімальному розмірі, при цьому вважає, що підстав для задоволення решти позовних вимог не має. Позивач не довела розміру понесених додаткових витрат ні разового, ні періодично, чеки на придбання лікарських препаратів дублюються, з цих підстав сума додаткових витрат завищена вдвічі, кілька з них є нечитабельними, крім того в них містяться медикаменти, рецепти на які позивачем не надані. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підставний і підлягає частковому задоволенню. Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у нього інших дітей, або непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У судовому засіданні встановлено, що позивач та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано за рішенням Нововолинського міського суду від 08 листопада 2016 року (а.с.10), [PERSON] є батьком малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, інших утриманців не має і враховуючи, що він офіційно не працює та беручи до уваги розмір прожиткового мінімуму для дитини віку [PERSON] , враховуючи дохід позивача [PERSON] (а.с. 12), матеріальне становище відповідача (а.с.16-19), а також те, що чинний СК Укрїани обов`язок по утриманню дитини покладає на обох батьків в рівній мірі, суд визначає до стягнення з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1400 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитини такого віку з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року роз`яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Задоволюючи позов частково, суд виходить з того, що долучені до матеріалів справи товарні чеки на придбання лікарських препаратів дублюються, а саме: левіцитаму за чеками всього на суму 1695,54 грн. та фінлепсину на суму 298,95 грн. (а.с.58). Крім того, матеріалами справи не підтверджено призначення лікування дитини [PERSON] наступними медикаметами: кваттрекс (а.с.32), гамалате, віталон (а.с.33), а тому квитанції, що підтверджують їх придбання, суд до уваги не бере та не вважає належними та допустими доказами у справі. До матеріалів справи позивачем було долучено платіжні документи, що є нечитабельними (а.с.34), а тому такі квитанції, як докази у справі, братися судом до уваги не можуть. На підставі викладених норм, беручи до уваги те, що дитина хворіє з діагнозом генералізована епілепсія, амбліопія і астигматизм обох очей (а.с.21-25, 55), у зв`язку з чим позивач понесла та документально підтвердила витрати на придбання медикаментів всього на суму 16929,86 грн. (а.с.56-58) та оскільки обов`язок по утриманню дитини чинний СК України покладає на обох батьків в рівній мірі, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] слід стягнути разово 8529,86 грн. додаткових витрат на утримання дитини, що становить половину з вищезазначеної суми. При цьому, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з [PERSON] щомісячно 700 грн. додаткових витрат на утримання дитини [PERSON] , оскільки саме така сума щомісячних витрат та необхідність постійного лікування дитини, не підтверджено жодними належними та допустимими доказами. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в розмірі 768,40 грн. та в користь позивача [PERSON] 1226,40 грн. витрат на правничу допомогу адвоката, що пропорційно задоволеним вимогам та підтверджується документально (а.с.5-7).

Outcome: approved