Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

09.09.2016 року позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 14145,10 грн. за кредитним договором від 26.01.2014 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідно до укладеного договору № ABHORG 122660743 від 26.01.2014 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка», Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний Договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач своїх зобовязань належним чином не виконав і не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору і станом на 10.08.2016 року має заборгованість в сумі 17145,10 грн. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також судовий збір у сумі 1378 грн. 00 коп., сплачений ним при подачі позовної заяви. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги та просив їх задовольнити, а також просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Про розгляд справи була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованим поштовим відправлення на адресу її реєстрації. Відповідно до ст.74 ЦПК України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачаєст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності дост. 224-228 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що дійсно 26.01.2014 року між сторонами був укладений кредитний договір № ABHORG 122660743, відповідач отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з отриманням банком щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 210 грн. (арк. с.6-14). Згідно розрахунку станом на 10.08.2016 року заборгованість позичальника складає суму у розмірі 17145,10 грн., яка складається з наступного: - заборгованість за кредитом у сумі 6530,64 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 11 грн. 44 коп.; - заборгованість по комісії за користування кредитом у сумі 4200 грн. 00 коп.; - пені за несвоєчасне виконання зобовязань за договором у сумі 5110,40 грн. ; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 792,62 грн. штраф (процентна складова). Відповідачем вказаний розрахунок не спростований. Доказів погашення заборгованості суду не надано (арк.с. 2). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного Кодексу України. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є двостороннім, якщо правами та обовязками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили про виконання умов кредитного договору та сплати заборгованості. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ПАТ "Акцент-Банк" підлягає задоволенню в сумі 10742,08 грн., яка складається з заборгованості за кредитом, процентам та комісії по кредиту (6530,64+11,44+4200 грн.). Щодо стягнення пені за штрафів в сумі 6403,02 грн.(5110,40+500+792,62) суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р, до зазначених населених пунктів належить м. Сіверськ Донецької області. В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року, до зазначених населених пунктів належить м. Сіверськ Бахмутського (Артемівського) району Донецької області. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачу [PERSON], яка проживає у місті Сіверську Донецької області, пеня та штрафи за договором без номеру від 26.01.2014 р. Нараховані, починаючи з 12.06.2014 року по 10.08.2016 року, і таким чином є підстави для застосування вимог ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» щодо звільнення відповідача від стягнення пені та штрафів. Таким чином позовні вимоги в частині пені та штрафів в сумі 6403,02 грн. задоволенню не підлягають. Відповідно до п. 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір, (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом N 3674-VI). Для звернення до суду позивачем були сплачений судовий збір у сумі 1378 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню пропорційно сумі задоволених позовних вимог (10742,08*1378:17145,10=863,37 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: approved