Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до страхової компанії «Еталон» про стягнення коштів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 лютого 2012 року [PERSON] , перебуваючи у трудових стосунках з ТДВ «Яготинський маслозавод», під час виконання своїх службових обов`язків, а саме виконання завдання по збиранню молочних продуктів у населення, керуючи автомобілем ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER] , здійснив наїзд на чоловіка позивача - громадянина [PERSON] , який від отриманих травм загинув на місці. Вироком Романівського районного суду Житомирської області у кримінальній справі №621/523/12 [PERSON] визнано винним за ч.2 ст.286 КК України. Цивільний позов в межах кримінальної справи не розглядався та не заявлявся. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія вантажного автомобіля-цистерни ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER] , була застрахована, згідно Поліса Серія АВ №2323630 в ПрАТ «СК «Еталон». Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04.03.2020 року позов [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», товариства з додатковою відповідальністю «Яготинський маслозавод», третя особа: [PERSON] про стягнення збитків - задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] 12 876,00 грн. - витрати понесені на поховання; 2 550,00 грн. - моральна шкода; 8 878,06 грн. - інфляційні втрати; 1 389,61 грн. - 3% річних; 2 215,00 грн. - пеня; 410,00 грн. - судовий збір. Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Яготинський маслозавод» на користь [PERSON] 20000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди; 293,90 грн. - судовий збір. Однак, вимоги позивача в частині стягнення з ТДВ «Яготинський маслозавод» витрат на поховання у вигляді різниці, щодо витрат понесених останньою на поховання у розмірі 9629,00 грн. не підлягають задоволенню. Позивач помилково посилалась, як на підставу заявлених нею позовних вимог щодо відшкодування вищезазначених витрат на ч.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка має граничний розмір, що підлягає відшкодуванню страховою компанією - 12876,00 грн. А тому, [PERSON] не позбавлена можливості звернутись до суду з позовною заявою щодо стягнення витрат, які були нею понесені на поховання ще й у розмірі 9 629, 00 грн. , оскільки, дана сума підлягає відшкодуванню страховою компанією та підпадає під ліміт відповідальності страхового Поліса Серія АВ №2323630. Враховуючи викладене, позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь розмір страхового відшкодування у сумі 9629,00 грн. невідшкодованих підтверджених витрат на поховання; пеню із розміру страхового відшкодування у сумі 9629,00 грн. невідшкодованих підтверджених витрат на поховання у сумі 755,59 грн. за період з 01.03.2020 по 01.09.2020 року; інфляційні втрати із розміру страхового відшкодування у сумі 9629,00 грн. невідшкодованих підтверджених витрат на поховання у сумі 15911,95 грн. за період 31.03.2013 по 31.08.2020 року; 3% річних із розміру страхового відшкодування у сумі 2156,07 грн. за період 31.03.2013 по 31.08.2020 року; інфляційні витрати із розміру відшкодування 12876,00 грн. отриманих 22.06.2020 року витрат на поховання у сумі 1614,87 грн. за період 22.03.2018 по 21.06.2020 року; 3% річних із розміру відшкодування 12876,00 грн. отриманих 22.06.2020 року витрат на поховання у сумі 870,48 грн. за період 22.03.2018 по 21.06.2020 року. Ухвалою від 28.09.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст. 274 ЦПК України. 28.10.2020 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки Шевченківським районним судом вже розглядалась тотожна справа № 761/11460/18 та ухвалено рішення, яке набрало законної сили. 12.11.2020 року до суду поданий відзив, в якому ПрАТ "СК "Еталон" просить застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. При цьому відповідач зазначав, що судом вже ухвалювалось раніше у даній справі та відповідач повністю виконав рішення суду. Відповідно до ч. 5 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. При цьому, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України, після закінчення строків для надання сторонами відповідних заяв по суті справи, визначених в ухвалі про відкриття. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 1975 року. 23 лютого 2012 року [PERSON] , перебуваючи у трудових стосунках з ТДВ «Яготинський маслозавод», під час виконання трудових обов`язків, керуючи вантажний автомобілем-цистерна ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER] , належним ТДВ «Яготинський маслозавод», здійснюючи рух заднім ходом, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки для інших учасників руху, здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Від отриманих множинних травм органів грудної порожнини [PERSON] загинув на місці ДТП. Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлений обов`язок власників транспортних засобів застрахувати свою відповідальність. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ТДВ «Яготинський маслозавод», як власника автомобіля-цистерни ГАЗ 5312, державний номерний знак [NUMBER] , була застраховано ПрАТ «СК «Еталон», строк дії договору з 21 січня 2012 року по 20 січня 2013 року. Ліміт відповідальності згідно вищезазначеного Поліса за шкоду, заподіяну життю/здоров?ю складає - 100 000, 00 грн., за шкоду, заподіяну майну складає 50 000, 00 грн. з франшизою у розмірі 500, 00 грн. [PERSON] в березні 2018 року звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва із позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», товариства з додатковою відповідальністю «Яготинський маслозавод», третя особа: [PERSON] про стягнення збитків. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року у справі № 761/11460/18 позов [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон», товариства з додатковою відповідальністю «Яготинський маслозавод», третя особа: [PERSON] про стягнення збитків - задоволено частково. Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Еталон» на користь [PERSON] 12 876,00 грн. - витрати понесені на поховання; 2 550,00 грн. - моральна шкода; 8 878,06 грн. - інфляційні втрати; 1 389,61 грн. - 3% річних; 2 215,00 грн. - пеня; 410,00 грн. - судовий збір. Стягнуто з товариства з додатковою відповідальністю «Яготинський маслозавод» на користь [PERSON] 20000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди; 293,90 грн. - судовий збір. При цьому судом встановлено, що вимоги позивача в частині стягнення з ТДВ «Яготинський маслозавод» витрат на поховання у вигляді різниці, щодо витрат понесених останньою на поховання у розмірі 9629,00 грн. не підлягають задоволенню. Позивач помилково посилалась, як на підставу заявлених нею позовних вимог щодо відшкодування вищезазначених витрат на ч.4 ст.37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яка має граничний розмір, що підлягає відшкодуванню страховою компанією - 12876,00 грн. Вказане рішення суду 07.08.2020 року набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративні справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Оскільки рішенням суду від 04.03.2020 року в цивільній справі №761/11460/18 встановлено, що стягнення витрат понесених на поховання у розмірі 9629,00 грн. підлягає відшкодуванню страховою компанією та підпадає під ліміт відповідальності страхового поліса, тому в силу ч.4ст.82 ЦПК України дана обставина не потребує доказування. Відповідно до ст.6 «Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в подальшому по тексту рішення норма Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» буде наведена в редакції, яка діяла на час порушення прав позивача), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов`язана: із смертю потерпілого (ст. 23 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Право на отримання відшкодування за шкоду, пов`язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання (п.27.1. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати (п.27.5. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). За наведених вище обставин, суд вважає вимоги позивача законними та обґрунтованими, а заявлений ним до відшкодування розмір понесених витрат підставним та таким, що узгоджується із змістом ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а тому задовольняє позовні вимоги в цій частині. У відповідності до ст. 36.5 Закону № 1961-IV за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Відповідно до ст.992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Частиною першою ст.624 ЦК України передбачено, що в разі якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному обсязі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до п.2 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки(штрафу, пені). Виходячи із загального розміру страхового відшкодування, розмір пені за період з 01.03.2020 року по 01.09.2020 року (заявлено позивачем за останніх шість місяців до моменту звернення із вимогами про стягнення до суду) становить 755,59 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений говором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України). Згідно правових позицій Верховного Суду України, висловлених в постанові від 21 грудня 2016 року по справі № 6-1003цс16, у справі про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди зробив правовий висновок, відповідно до якого суд визнав, що до грошових зобов`язань щодо виплати страхового відшкодування слід застосовувати ст. 625 ЦК України. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачається передача грошей як предмета договору або сплата їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про надання послуг, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. Отже, можна зробити висновок, що правовідносини з виплати страхового відшкодування, які склалися між сторонами у справі на підставі договору обов`язкового страхування наземних транспортних засобів, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Позивач звернулася до суду з позовною вимогою про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 31.03.2013 року по 31.08.2020 року. У відповідності до ч. 1 ст. 257 Цивільного Кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Суд на підставі заяви відповідача застосовує до позовних вимог позовну давність. З урахуванням цього позов в частині інфляційних втрат та 3% річних підлягає задоволенню з вересня 2017 по серпень 2020 року, який складає 2079, 83 грн. інфляційні втрати та 3% річних в розмірі 865,00 грн. Крім того, предметом позову у даній справі є стягнення на підставі частини 2 статті 625 ЦК України інфляційних втрат та 3 % річних, із розміру страхового відшкодування 12876,00 грн. отриманих 22.06.2020 року, підтвердженого судовим рішенням. Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (частина перша статті 611 ЦК України). Враховуючи викладене, позовна вимога про стягнення інфляційних втрат із розміру відшкодування 12876,00 грн. отриманих 22.06.2020 року та витрат на поховання у сумі 1614,87 грн. за період 22.03.2018 по 21.06.2020 року; 3% річних із розміру відшкодування 12876,00 грн. отриманих 22.06.2020 року витрат на поховання у розмірі 870,48 грн. за період 22.03.2018 по 21.06.2020 року підлягає задоволенню. Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позов судом відхиляються, оскільки рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 04.03.2020 року у справі № 761/11460/18 стосується іншого періоду нарахування інфляційних втрат та трьох процентів річних, а також іншого розміру страхової виплати. Окрім того, відповідачем не було надано суду жодних доказів того, що ним було виконано рішення суду від 04.03.2020 року у справі № 761/11460/18 та не зазначено коли саме було сплачено страхове відшкодування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону та підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial