Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

09 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В позовних вимогах позивач просила: стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 25 698,23 грн. та моральну шкоду в розмірі 3 000,00 грн. Представник позивача подав 14.11.2017 року до суду заяву про відмову від позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Ухвалою суду від 30.01.2018 року прийнято відмову представника позивача від частини позовних вимог та закрито провадження в цій частині. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.03.2017 року в м.Києві по вул.Лагерна,34 відповідач, керуючи автомобілем «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] перед поворотом праворуч на пров.Артилерійський не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне праве крайнє положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда», реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Згідно із Звітом, матеріальний збиток спричинений власнику автомобіля «Хонда», реєстраційний номер [NUMBER] становить 38 698,23 грн. Також за складання Звіту позивач сплатила 1 000,00 грн., загальна сума збитків складає 39 698,23 грн. Постановою суду [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована згідно Поліса цивільно-правової відповідальності у СК «Скайд», яка перебуває в стадії ліквідації та відносно неї порушено провадження про банкрутство. За таких обставин позивач звернулась до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування та 10.07.2017 року на рахунок позивача були перераховані кошти в розмірі 14 000,00 грн. Таким чином загальний розмір невідшкодованої шкоди становить 25 698,23 грн. (39 698,23 грн. - 14 000,00 грн.). В судовому засіданні представник позивача пояснив, що автомобіль позивача відремонтовано та просив стягнути матеріальні збитки за відновлювальний ремонт автомобіля, що становить 38 531,00 грн. за мінусом 14 000,00 грн. сплачених МТСБУ. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила відмовити в їх задоволенні на тій підставі, що позивач у позовній заяві наводить неправдиві відомості щодо обставин скоєння ДТП. У Звіті яким визначено розмір матеріальної шкоди завищено вартість відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, не враховано коефіцієнт зносу транспортного засобу. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу, тому позивач могла отримати страхове відшкодування в повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Вислухавши представника позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 26.03.2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Хонда», державний номер [NUMBER] та «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль «Хонда», державний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу зареєстрований за [PERSON] Автомобіль «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER] зареєстрований за [PERSON] На момент дорожньо-транспортної пригоди зазначеним автомобілем керувала [PERSON] Постановою Шевченківського районного суду м.Києва від 10.04.2017 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ст.124 КУпАП. В постанові зокрема зазначено, що 26.03.2017 року приблизно о 22 год. 15 хв. в м.Києві по вул. Лагерна, 34, водій [PERSON], керуючи автомобілем «Мерседес» державний номерний знак [NUMBER] перед поворотом праворуч на провул. Артилерійський, не врахувала дорожньої обстановки, не зайняла відповідне праве крайнє положення на проїзній частині та скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда» державний номерний знак [NUMBER], який рухався в попутному напрямку, що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів, чим [PERSON] порушила вимоги п. 10.4 Правил дорожнього руху України. Постанова не оскаржувалась та набрала законної сили. Згідно із Звітом №6/2017 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу складеного суб'єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] станом на 26.03.2017 року вартість матеріального збитку, спричинена власнику автомобіля «Хонда» державний номерний знак [NUMBER] становить 38 698,23 грн. Цивільна відповідальність власника автомобіля «Хонда», державний номер [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК Скайд». На підставі заяви [PERSON] про відшкодування збитків, 10.07.2017 року МТСБУ перерахувало на картковий рахунок позивача 14 000,00 грн. страхового відшкодування. Як встановлено судом під час слухання справи, автомобіль «Хонда», державний номер [NUMBER] на момент розгляду справи відновлено та позивачем сплачено за проведення ремонтних робіт 38 531,00 грн. Відповідач в судовому засіданні не погоджувалась із розміром матеріальних збитків, проте не зверталась до суду з клопотанням про призначення відповідної експертизи, хоча суд роз'яснив її право заявити таке клопотання, будь-яких доказів на спростування розміру заявлених збитків відповідач суду не надала. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. З огляду на зазначені положення статті 509 ЦК України та з урахуванням приписів статей 11, 22, 23, 599, 1166 - 1168 ЦК України факт завдання фізичній особі шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов'язане з виконанням цими особами обов'язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов'язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов'язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). До відносин, що випливають із обов'язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов'язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року N 1961-IV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон N 1961-IV). Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон N 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону N 1961-IV). Згідно зі статтею 6 Закону N 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону N 1961-IV (статті 9, 22 - 31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов'язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином. Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов'язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов'язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону N 1961-IV). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.01.2016 року у справі 6-2808цс15. Отже, оскільки позивачу не достатньо отриманого страхового відшкодування для повної оплати витрат за проведення ремонту автомобіля, вона звернулася із вимогами до [PERSON], як винуватої особи у спричиненні шкоди, тому суд вважає за можливе задовольнити вказані позовні вимоги та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] кошти в сумі 24 531 (двадцять чотири тисячі п'ятсот тридцять одна) гривна 00 копійок (38 531,00 грн. - 14 000,00 грн.). Крім того, з відповідача на користь позивача на підставі положень статті 141 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати пропорційно задоволеними вимогам. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved