Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-28 00:00:00

01 серпня 2019 року представник АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позовна заява мотивована тим, що [PERSON] відповідач за позовом звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписала заяву без номеру від 03.06.2011 року згідно якої отримав кредит у розмірі 2360,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] своїм підписом у вказаній заяві підтвердила свою згоду на те, що підписана заява без номеру від 03.06.2011 року згідно якої він отримав кредит у розмірі 2360,00 грн. разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та АТ КБ «ПриватБанк» договір надання банківський послуг. При укладанні договору сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору позивач просив стягнути із [PERSON] станом на 02.07.2019 року заборгованість в сумі 22\~215,34 грн., з яких: 7777,81 грн. заборгованість за тілом кредиту; 5\~361,41 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 6\~692,06 грн. нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 850,00 грн. нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1034,06 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 07 серпня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. У встановлений судом строк, відповідач подав відзив, в якому заперечив позовні вимоги. Факт отримання кредиту визнав, однак вказав, що ним сплачено суму коштів, що перевищує в 5 разів ніж сам розмір тіла кредиту. Вказав, що нараховуванням одразу пені і неустойки у вигляді штрафів, позивач одночасно застосував два види цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Окрім того, пославшись на правову позицію сформовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року справа № 342/180/17, вказав, на неправомірності нарахування процентів та неустойки, оскільки інформація про них не міститься в анкеті-заяві, котра була ним підписана. Зауважив на умисній поведінці банку, спрямованій на збільшена штрафних санкцій, що полягала у тривалому незвернені до суду з відповідним позовом. Також зазначив, що розрахунок не містить відомостей про особу, якою було його здійснено, що унеможливлює притягнення даної особи до відповідальності. Враховуючи викладене, прохав у задоволенні позову відмовити. У встановлений судом строк, представником позивача було подано відповідь на відзив, в якій він заперечив доводи відповідача, вказав на належну форму правочину. Вважає, що Умови та Тарифи є публічною офертою, після ознайомлення з якими, відповідач своїм волевиявленням приєднався до запропонованих банком умов. Вказав, що відповідачем своїми цілеспрямованими діями виразив згоду на набуття цивільних прав та обов`язків за кредитним договором. Зауважив на презумпції правомірності правочину. Окрім того зазначив, що відповідач, заперечуючи проти розрахунку заборгованості здійсненого позивачем, не надав свого. Також вказав, що штраф та пеня є формами неустойки, але не окремими та самостійними видами юридичної відповідальності, тому їх одночасне застосування не суперечить положенням ст. 61 Конституції України. Вважає посилання позивача на правову позицію сформовану Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03.07.2019 року справа № 342/180/17 безпідставними, так як позивачем надано, докази яка саме редакція Умов та правил надання банківський послуг діяла на момент підписання заяви, окрім того позивачем надається виписка по рахунку, що підтверджує використання кредитного ліміту та сплату відсотків, що підтверджує усвідомлення Відповідачем обов`язків щодо повернення кредиту та внесення плати за його використання. Зазначає, що з виписки по рахунку вбачається, що відповідачем неодноразово знімалися кредитні кошти після часткового погашення заборгованості. Тому враховуючи вищевикладене, представник позивача прохав задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі (а.с.50-60). Право на подання заперечень на відповідь на відзив, відповідач не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.35). Відповідач [PERSON] вимоги позову заперечив, з підстав вказаних у відзиві та прохав відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Встановлено, що відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 03 червня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку Кредитка «Універсальна» № [NUMBER] . У Анкеті зазначено, що відповідач згодний з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку шляхом самостійного роздрукування з сайту банку. До позову банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку. Вказаний витяг не містять підпису відповідача. Згідно пунктів 2.1.1.12.2, 2.1.1.12.6, 2.1.1.7.6 витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які долучені до матеріалів справи, за користування кредитом протягом пільгового періоду клієнт сплачує банку відсотки у розмірі 0,01% від суми операцій за рахунок кредиту. В разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійсненні трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку відсотки в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування. При порушенні клієнтом строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, клієнт зобов`язаний сплатити банку штраф, розмір якого встановлений тарифами договору. У наданому позивачем витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» розмір базової % ставки, що нараховується на залишок заборгованості, та пені/штрафу за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів визначається залежно від тарифного плану та за кредитною карткою «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» встановлено у розмірі 2,5% річних, за тратами, здійсненими з 01.09.2014 р. - 2,9% річних, за тратами, здійсненими з 01.04.2015 р. - 3,6% річних; пеня - 0,24% від суми загальної заборгованості за кожний день прострочення кредиту + 50 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. та 100 грн. - коли виникає таке прострочення другий місяць поспіль і більше; штраф - 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Встановлено, що свої зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 02.07.2019 року виникла заборгованість за кредитом у сумі 22\~215,34 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредитом 7777,81 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5361,41 грн.; нарахована пеня за прострочене зобов`язання 6692,06 грн., нарахована пеня за несвоєчасність сплати боргу в сумі від 100 грн. 850,00 грн., а також штрафів (фіксована частина) - 500 грн., (процентна складова) 1034,06 грн. Згідно\~статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої\~статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно\~статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача, крім тіла кредиту, заборгованості за простроченим тілом кредиту, пені та штрафів, ПАТ КБ «ПриватБанк» посилався на договірний характер таких правовідносин. Вимог про стягнення сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема, статтями\~625,\~1048 ЦК України\~позивач не пред`явив. За правилами статей\~12,\~13,\~76-81,\~89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підтвердження заявлених позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» надано копію Анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у АТ КБ «ПриватБанк» від 03 червня 2011 року, яка підписана сторонами; копію витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку та розрахунок заборгованості за договором станом на 02.07.2019 року. Окрім того надано виписку про рух коштів та наказ про затвердження редакції Умов та Правил. Оцінюючи дані докази, суд не вбачає, що між сторонами досягнуто згоди щодо умов кредитування, адже витяг з Умов та правил надання банківський послуг не містить підпису відповідача. Наказ про затвердження редакції Умов та правил надання банківських послуг не є достатнім доказом, для того щоб стверджувати, що у момент підписання заяви повивачу було запропоновано ознайомитися саме з цією редакцією Умов та правил. Оскільки саме Умови та правила банківських послуг в ПриватБанку визначає відповідальність сторін, в тому числі підстави нарахування пені за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штрафу за порушення строків платежів за будь-яким із грошових зобов`язань та їх розміри і порядок нарахування, а також містяться додаткові положення, в яких, зокрема, визначено строк дії договору (12 місяців з моменту підписання з пролонгацією), позовну давність щодо вимог банку - 50 років (пункт 1.1.7.31) та інші умови, тому і підстав для нарахування та стягнення відповідних сум з відповідача відсутні. У заяві-анкеті від 03 червня 2011 року, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення розміру процентів та відповідальності сторін за порушення зобов`язання у вигляді неустойки (пені, штрафів). Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 03 червня 2011 року. АТ КБ "ПриватБанк" не надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідачка, підписуючи Анкету-Заяву позичальника, та відповідно, чи брала вона на себе зобов`язання зі сплати саме того, який зазначено в Умовах, розміру відсотків, комісії, пені, штрафів у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту. Вказане узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у справі № 6-2320цс16, а також з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору. У зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду також вказала, що за відсутності належних та допустимих доказів погодження умов договору, АТ КБ «ПриватБанк» має право вимагати захисту своїх прав шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, про що свідчить поданий позивачем розрахунок, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Як вбачається з наданих АТ КБ «ПриватБанк» розрахунків, сума заборгованості по тілу кредиту становить 7777,81 грн., заборгованість за простроченим тілом кредиту 5361,41 грн., що відповідачем по справі не спростовано, отже, саме ця сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача на користь Банку. В частині стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язання 6692,06 грн., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.- 850,00 грн., та штрафів (фіксована частина)\~500 грн., (процентна складова) 1034,06 грн. у задоволенні позову АТ КБ «ПриватБанк» слід відмовити за безпідставністю. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до\~розміру задоволених\~позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved