Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

02.08.2019 року заявник звернулася до Волноваського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Посилалася на те, що вона закінчив у 1978году сільсьгосподарський технікум за спеціальністю бухгалтер була направлена на роботу у колгосп Ватутина, потім им. Орджоникидзе в село Новоалексіївка Волноваського району Донецької області, де працювала увесь час поки колгосп реформували у КСП «Колос», потім СОО «Колос», агроцех. 22.11.1978р їй була видана трудова книжка на ім`я « [PERSON] » російською мовою, де записані відомості про прийом у члени колгоспу та час її роботи за усю трудову діяльність. [INFO] їй виповнилося 59 років, що дає підстави для оформлення пенсійного права. Зібрав пакет документів, вона звернулася до пенсійного фонду, але зауважили на те, що архівні довідки та копіїї з архівних документів на ім`я [PERSON] (російською), трудова [PERSON] (російською ) , а по паспорту [PERSON] . Що дає підстави для сумніву у належності їй цих документів. У разі чого виникла необхідність звернення до суду про встановлення юридичного факту - належності правоустанавлюючих документів. Внести зміни позасудовим шляхом неможливо за відсутністю колгоспу (архівна довідка). Факт належності їй трудової книжки та архівних довідок підтверджую свідоцтвом про народження, свідоцтвом про укладення шлюбу, дипломом. Пояснити цю різницю в імені можливо тільки невірним переводом з російської мови на українську. Тому просила встановити факту належності зазначених правовстановлюючих документів. Заявник у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні заяви наполягає . Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце справи було повідомлено належним чином. Відповідно до ч. 2ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). В судовому засіданні встановлено, що трудова книжка колгоспника [NUMBER] , яка заповнена від 22 листопада 1978 року, видана колгоспом ім. Орджонікідзе Волноваського району Донецької області на ім`я російською мовою - [PERSON] (перекреслено) [PERSON] , дата народження [INFO] (а.с.6). Згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] . Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] [PERSON] 27.02.1982 року зареєструвала шлюб з [PERSON] та після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Згідно архівної довідки № 531 від 22.07.2019року, виданої Районним трудовим архівом Волноваської районної ради Донецької області вбачається, що згідно документів заповнених російською мовою, у колгоспі им. Орджоникидзе нараховано заробітну плату з січня 1985року по грудень 1989року [PERSON] (а.с.14). Згідно архівної довідки № 529 від 22.07.2019р, виданої Районним трудовим архівом Волноваської районної ради Донецької області вбачається, що в документах архівного фонду СООО «Колос» є відомості про прийнятий мінімум та виконання річного мінімуму трудової участі гр. [PERSON] - [PERSON] (запис російською мовою), 1960 р. н. за період роботи з 1978року по 1999рік (а.с.15). З копії паспорту серії [NUMBER] , виданого 11.01.1996 року Волноваським РВ УМВС України Донецької області встановлено, що паспорт виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Частиною 1статті 293 ЦПК України передбачено, що у порядку окремого провадження розглядаються справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження також справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Юридичні факти - це обставини чи життєві факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Встановлення юридичних фактів у порядку окремого провадження сприяє реалізації конституційних прав громадян. Умовами, за наявності яких можливим є звернення до суду для встановлення фактів, що мають юридичне значення є те, що згідно із законом ці факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих немайнових чи майнових прав фізичних осіб; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; встановлення факту потрібне заявникові для конкретної мети. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 р. «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в разі, якщо установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, громадяни мають право звернутися до суду. Проте сам по собі факт належності документу не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають з цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» встановлено, що при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Разом з тим суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, а можливість внести зміни в документи в позасудовому порядку не можливо, вказаний юридичний факт підлягає встановленню в судовому порядку. Судом встановлено, що в правовстановлюючому документі, а саме у трудовій книжці та архівних довідках, допущена помилка у написанні імені з російської мови на українську „[PERSON]" замість „ [PERSON] ", яку виправити позасудовим шляхом неможливо за відсутністю колгоспу, в якому працювала заявник. Таким чином, виходячи з наведеного, дослідивши усі надані суду докази у їх сукупності, перевіривши відповідність вимогам діючого законодавства України, суд вважає за необхідне задовольнити заявлені [PERSON] вимоги. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved