Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне. За вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох ороків позбавлення волі з звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на строк три роки. Вирок набрав законної сили. В результаті вчинення відповідачем кримінального правопорушення їй було завдано матеріальну шкоду в розмірі 575.00 грн., що складається з вартості майна, викраденого у неї з житлового приміщення, житлового будинку, розташованого [ADDRESS]. Також діями відповідача їй була завдана моральна шкода у розмірі 3000,00 грн., що виражається в тому, що внаслідок дій відповідача їй було завдано моральних страждань, які полягали у тому, що [PERSON] викрав в неї майно і вона тривалий час не могла користуватися телевізором. Таким чином злочин призвів до суттєвого негативного впливу на психологічний стан здоров'я, наявні порушення ритму сну через завданий психологічний шок та моральне потрясіння. Крім цього вона відчувала пригніченість і втрату нормальних життєвих процесів. З вини обвинуваченого має додаткові турботи і переживання в зв'язку із судовим захистом законних прав, що призводить також до додаткових моральних страждань. В зв'язку з вищевикладеним вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 575.00 грн., моральну шкоду в розмірі 3000,00 грн. Позивачка, будучи належним чином повідомлена про дату, час ат місце слухання справи, до суду не з?явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільно процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення. Враховуючи що розгляд справи відбувся у відсутність сторін відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2014 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України та призначено покарання у вигляді трьох ороків позбавлення волі з звільненням від відбування призначеного покарання з іспитовим строком на строк три роки. Вирок набрав законної сили. Вироком Барвінківського районного суду Харківської області від 10 квітня 2014 року встановлено, що 26 лютого 2014 року близько 18 - 00 години в [ADDRESS], [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп?яніння, шляхом розбиття скла секції вікна, повторно проник до житлового будинку потерпілої [PERSON], звідки викрав ТВ - тюнер Т2 «TRIMAX TR - 2012 HD", спричинивши потерпілій матеріальні збитки на суму 575.00 грн.. Даний вирок набрав законної сили, цивільний позов в рамках кримінального провадження заявлений не був. Зі змісту вироку вбачається, що будучи допитаним в судовому засіданні [PERSON] свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав та пояснив, що 26 лютого 2014 року близько 18 - 00 год. розбив скло вікна у житловому будинку потерпілої [PERSON], звідки викрав ТВ - тюнер. Відповідно до ч.4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що вина відповідача у скоєному злочині відносно позивачки повністю підтверджується належними доказами. За вимог ч.1 ст. 1177 Цивільного кодексу України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вироку суду, розмір матеріальної шкоди, завданої позивачці діями відповідача, становить 575.00 грн. (вартість викраденого майна), що підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки відповідачем не доведено, що шкоду заподіяно не з його вини, тому суд вважає, що вимоги позивачки в частині відшкодування матеріальних збитків в розмірі 575.00 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то в судовому засіданні встановлено наступне. Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз?яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У п. 5 зазначеної постанови роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Як встановлено в судовому засіданні, позивачці діями відповідача було завдано моральну шкоду, що виразилася в тому, що в результаті злочину вона вимушена була докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав, переживала нервові зриви, дуже сильний психоемоційний стрес, який до цього часу не відновлено. Відчувала пригніченість і втрату нормальних життєвих процесів. З урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, моральних страждань, негативних наслідків від отриманих хвилювань, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3000,00 гривень моральної шкоди. У відповідності до ст. 212 Цивільно процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 Цивільно процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 575.00 грн. та моральна шкода в розмірі 3000,00 грн. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 Цивільно процесуального кодексу України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі викладеного,

Outcome: approved