Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], Калуська міська рада, Служба у справах дітей Калуської міської ради, відділ у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Калуського МВ УМВС про виселення із житлового приміщення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку посилаючись на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.03.2014р звернено стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 22.12.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Курищуком І.В., зареєстрований Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 14.04.2008р., номер запису 3165/88 в книзі 82, та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № [NUMBER], в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального без балансового відокремленого відділення № 10008/0142 філії - Івано-Франківського обласного управління - в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №77, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 08.05.2008р. , в розмірі 260 507,98 грн., з них 157700,00грн., основного боргу та 100807,98грн. нарахованих відсотків згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 30.04.2013р.. Реалізацію предмета іпотеки зобов»язано провести шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну для реалізації предмету іпотеки на рівні , не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна під-час проведення виконавчих дій, про що було видано виконавчий лист. 05.12.2014р. позивачем на адресу відповідачів були направлені вимоги про звільнення житлового приміщення , іпотечного майна у місячний термін. Всупереч вищезазначеному, відповідачі та третя особа не звільняють квартиру на яку звернено стягнення за кредитним договором та договором іпотеки. У зв»язку із цим, просить виселити всіх мешканців вищезазначеної квартири без надання іншого жилого приміщення і зняти їх із реєстрації. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просить задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судовому позовні вимоги не визнали та просили у задоволенні вимог відмовити. Третя особа: [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Треті особи, а саме Калуська міська рада, Служба у справах дітей Калуської міської ради, відділ у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Калуського МВ УМВС в судове засідання подали заяви про слухання справи у їх відсутності. Щодо позовних вимог, то покладаються на розсуд суду. Суд, перевіривши матеріали справи, вислухавши доводи сторін , вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Калуського міськрайонного суду від 14.03.2014р звернено стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру [NUMBER] загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 42,2 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] та належить іпотекодавцю [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 22.12.2005р., посвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Курищуком І.В., зареєстрований Івано-Франківським обласним бюро технічної інвентаризації 14.04.2008р., номер запису 3165/88 в книзі 82, та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за № [NUMBER], в користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі територіального без балансового відокремленого відділення № 10008/0142 філії - Івано-Франківського обласного управління - в рахунок погашення заборгованості за договором відновлюваної кредитної лінії №77, укладеним між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 08.05.2008р. , в розмірі 260 507,98 грн., з низ 157700,00грн., основного боргу та 100807,98грн. нарахованих відсотків згідно рішення Калуського міськрайонного суду від 30.04.2013р.. Реалізацію предмета іпотеки зобов»язано провести шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої ЗУ «Про виконавче провадження» встановивши початкову ціну для реалізації предмету іпотеки на рівні , не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки майна під час проведення виконавчих дій, про що було видано виконавчий лист (а.с.16). 05.12.2014р. позивачем на адресу відповідачів були направлені вимоги про звільнення житлового приміщення , іпотечного майна у місячний термін (а.с.25-28). Згідно довідки КП «ЖЕО №1» від 16.06.2014р. виданій [PERSON], вона дійсно проживає у мквартирі [ADDRESS]. Разом з нею у квартирі проживають: [PERSON], 1998р.н., [PERSON],2005р.н., [PERSON],2008р.н., [PERSON],1976р.н., [PERSON], 1954р.н., [PERSON], 1954р.н., [PERSON], 1986р.н., [PERSON],2008р.н. (а.с.24). Хоча на момент укладення іпотечного договору у зазначеній квартирі були прописані дві особи , а саме: [PERSON],1954р.н., [PERSON],1967р.нзгідно довідки за № 212 від 21.04.2008р. (а.с.23). За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку передбаченому цим Законом. Відповідно до ст.. 589 ЦК України , частини 1 ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону . Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у ст.. 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, правове регулювання звернення стягнення па іпотечне майно передбачено Законом України «Про Іпотеку». Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно здоговором про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет Іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку». Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення па предмет Іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку встановленому законом. Нормою. яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК Української РСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК Української РСР регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої ст.. 109 ЖК Української РСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканні зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду . Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилою приміщення. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Таку ж правову позицію розділяє Верховний суд України у справі №6-447 цс 15, де зазначає, що за змістом ст.ст. 39,40 ЗУ "Про іпотеку" та ст. 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку ( жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв"язку із зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення , що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішені суду. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (ч.2 ст. 109 ЖК Української РСР). Установивши у справі, що в іпотеку передано квартиру , яка була придбана не за рахунок отриманих кредитних коштів, суд приходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеної квартири без надання їм іншого постійного житла. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed