Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Комунальний заклад охорони здоров'я Обласний будинок дитини №3, в якому просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки - [PERSON], [INFO], та стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 420 гривень. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом зазначав, що на обліку служби у справах дітей Червонозаводського району Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради перебуває малолітня [PERSON], [INFO], як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах. Мати дитини - [PERSON], [INFO], відмовилася забрати дитину з КЗОЗ «Харківський міський клінічний пологовий будинок №7» про що складений відповідний акт, відомості про батька дитини записані на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішенням виконавчого комітету малолітня влаштована на виховання на повне державне забезпечення до Харківського обласного будинку дитини №3. Відповідач доньку не відвідувала, станом здоров'я не цікавиться, моральної підтримки не надала, до закладу не дзвонила, не виявила бажання забрати дитину, інші родичі також не цікавились долею малолітньої. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.02.2012 року, [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітніх - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], однак, за зазначеною адресою не проживає, місцезнаходження її не відоме. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради 15.04.2015 року. У судове засідання представник позивача - Голубова О.С., яка діє згідно довіреності, не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач гр. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила, була повідомлена належним чином про час і місце судового розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явилася в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомила, про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, оскільки є обґрунтованими та доведеними, виходячи з наступного. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. У ході судового розгляду встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO], про що 28.10.2014 року зроблений відповідний актовий запис №802, матір'ю дитини є [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Батько дитини - [PERSON] записаний у свідоцтві про народження дитини на підставі ст. 135 Сімейного кодексу України (витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 28.10.2014 року). Як вбачається з акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, яку відмовилися забрати з пологового будинку від 16 вересня 2014 року, [PERSON], [INFO], відмовилася забрати дитину з КЗОЗ «Харківський міський клінічний пологовий будинок №7». Небажання забрати дитину - [PERSON] з пологового будинку підтверджується також заявами матері - [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №621 від 15.10.2014 року, малолітня [PERSON], [INFO] влаштована на виховання на повне державне забезпечення до Харківського обласного будинку дитини №3. Згідно повідомлення Адміністрації Обласного будинку дитини №3 від 02.04.2015 року, з 27.11.2014 року на вихованні у їх закладі знаходиться малолітня [PERSON], [INFO], за час знаходження дитини у закладі її мати [PERSON] доньку не відвідувала, станом здоров'я не цікавилася, моральної підтримки не надавала, до закладу не дзвонила, не виявила бажання забрати додому. Інші родичі та громадяни України не цікавилися долею малолітньої. Рішенням Жовтневого районного суду м.Харкова від 29.02.2012 року (справа 2/2012/132/2012), [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно малолітніх - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав було розглянуто на Комісії з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Харківської міської ради 15.04.2015 року (протокол №7). Комісія ухвалила: вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним висновком . Відповідно до ст.. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною у повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд, з'ясувавши, що [PERSON] свідомо нехтує своїми батьківським обов'язками, ухиляється від їх виконання, від виховання, піклування відносно свого малолітньої доньки, вважає за доцільне позбавити її батьківських прав відносно малолітньої [PERSON], [INFO]. Одночасно з позбавленням батьківських прав, встановлення опіки над малолітнім суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий доход, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. За таких обставин суд вважає за необхідне встановити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, на утримання неповнолітнього сина у розмірі 420 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 01.11.2011 року із змінами, а саме, з відповідача у частковому порядку підлягає стягненню в доход держави 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Згідно зі ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved