overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У своїй заяві заявниця просить надати їй право на шлюб з [PERSON] Свою заяву мотивує тим, що по взаємній повазі та любові одне до одного та по вільній згоді бажає створити сім"ю з [PERSON] Однак вона не досягла шлюбного віку, тому не може реалізувати своє право на укладення шлюбу. На даний час вона перебуває на дванадцятому тижні вагітності, а тому виникла необхідність у прискоренні одруження. Учасники процесу у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримують та просять її задовольнити. [PERSON] крім того просить допустити рішення до негайного виконання у зв»язку з його виїздом на роботу за межі України. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності учасників процесу у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заявниця народилася [INFO] року, тобто їй виповнилося 17 років, тобто вона не досягла шлюбного віку, що підтверджується копією її паспорта (а. с. 4). Заінтересована особа [PERSON] доводиться матір"ю заявниці, що підтверджується копією її свідоцтва про народження (а.с.6) [PERSON] на даний час перебуває на дванадцятому тижні вагітності, що підтверджується довідкою № 676, виданою дитячою консультацією Рожнятівської ЦРЛ 10 листопада 2014 року (а. с. 9). Дослідивши надані заявницею докази судом встановлено, що заявниця, яка не досягла шлюбного віку, має намір створити сім'ю, яка ґрунтується на вільній згоді, взаємній любові та повазі одне до одного з [PERSON] Останній не заперечує проти надання права на шлюб. Заявниця вагітна. Одруження з зацікавленою особою відповідає інтересам заявниці, остання досягла шіснадцяти років. За таких обставин їй слід надати право на шлюб. [PERSON] виїжджає за межі України, а тому рішення необхідно допустити до негайного виконання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У своїй заяві заявниця просить надати їй право на шлюб із [PERSON] Свою заяву мотивує тим, що по взаємній повазі та любові одне до одного та по вільній згоді бажає створити сім"ю з [PERSON]. Однак вона не досягла шлюбного віку, тому не може реалізувати своє право на укладення шлюбу. На даний час вона перебуває на тридцятому тижні вагітності, а тому виникла необхідність у прискоренні одруження. Учасники процесу у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, заяву підтримують та просять її задовольнити. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності учасників процесу у порядку, визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що заява підлягає до задоволення з таких підстав. Згідно ст. 22 СК України шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Особи, які бажають зареєструвати шлюб мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Відповідно до ст. 23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Заявниця народилася [INFO] року, їй виповнилося 16 років, однак вона не досягла шлюбного віку, що підтверджується копією її паспорта (а. с. 5). Заінтересована особа [PERSON] доводиться матір"ю заявниці, що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с.7). [PERSON] на даний час перебуває на 29-30 тижні вагітності, що підтверджується довідкою № 339, виданою Рожнятівською ЦРЛ 04 березня 2015 року (а. с. 11). Дослідивши надані заявницею докази, судом встановлено, що заявниця, яка не досягла шлюбного віку, має намір створити сім'ю, яка ґрунтується на вільній згоді, взаємній любові та повазі одне до одного з [PERSON] Останній не заперечує проти надання права на шлюб. Заявниця вагітна. Одруження з зацікавленою особою відповідає інтересам заявниці, остання досягла шістнадцяти років. За таких обставин їй слід надати право на шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

у своїй позовній заяві позивачка просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на навчання дітей в розмірі 22380 гривень. Витрати по справі покласти на відповідача. В основу своїх позовних вимог позивачка зіслалася на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя мають двоє дітей, дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року, які після розірвання шлюбу залишенні на проживання разом з нею. Їхні діти після закінчення школи вирішили продовжити навчання. Так, дочка, в 2007 році вступила до Тернопільського національного економічного університету, а син в 2011 році - в ДВНЗ «Івано-Франківський коледж фізичного виховання». У зв'язку з навчанням дітей вона понесла додаткові витрати, відповідач не брав участі в здійсненні оплати на навчання дітей. У відповідності до контракту на навчання дочки з 2007 року, нею оплачено вартість освітньої послуги в загальному розмірі 34900 гривень. На навчання сина вона витратила 9860 гривень. Вважає, що з відповідача необхідно стягнути в її користь половину даних витрат. У судове засідання позивачка не прибула, направила до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала повністю, заслухати справу у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з»явився, відповідно до поданої заяви, позов визнав частково, згоден повернути позивачці понесені нею витрати на навчання дітей в межах строку позовної давності, справу розглянути у його відсутності. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задовольнити частково виходячи з наступного. З копій свідоцтв про народження дитини (а.с.6,7) видно, що сторони мають двоє дітей, дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] року. Згідно копій договорів з навчальними закладами та копіями квитанцій (а.с.8-23) підтверджено, що діти сторін продовжили навчання, витрати позивачки за весь період за двох дітей склали в загальному 44 760 гривень. За змістом ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. За змістом ч.1 ст.141 СК України, батьки мають рівні права та обов"язки щодо дитини. Оскільки дочка сторін вступила на навчання в 2007 році, а відповідач просив застосувати положення ЦК України про позовну давність, тому стягненню підлягає тільки частина витрат в межах позовної давності. Як встановлено судом, позивачка з 28 травня 2010 року реально понесла витрати на навчання дітей в розмірі 21560 гривень(а.с.10,15,19,20-23), але при цьому вона зобов"язана також брати участь у таких витратах, то відповідач зобов"язаний повернути їй разово половину цих витрат, тобто 10780 гривень. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача. На підставі ст.ст.141, 185, 201 Сімейного Кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житлом у належному їй домоволодінні. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що проживає у власному житловому будинку, який знаходиться у с. Сваричів. У цьому будинку зареєстрований, але фактично не проживає відповідач - її колишній зять . Відповідач не проживає в її будинку з січня 2012 року, оскільки виїхав та живе у с. Торговиця Городенківського району. У добровільному порядку знятися з реєстрації в будинку відповідач не бажає, чим порушує її майнові права - через наявну реєстрацію відповідача у її житловому будинку і включення його у склад членів її сім»ї вона не може оформити житлові субсидії на опалення та електропостачання, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Сторони у судове засідання не з»явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позивачка позов підтримує, відповідач - визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що у випадку визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що для задоволення позову у порядку ст. 174 ЦПК є всі законні підстави, виходячи з наступного. Позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться по [ADDRESS] Рожнятівського району Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності нерухоме майно від 13 травня 2008 року (а.с.5). У належному позивачці будинку зареєстровані: вона, її діти [PERSON], [PERSON], її онука [PERSON] та її колишній зять [PERSON], що підтверджується довідкою №600 про склад сім»ї, виданою Сваричівською сільською радою 29 квітня 2014 року (а. с. 7). Відповідач у житловому будинку позивачки фактично не живе з січня 2012 року, що підтверджується актом обстеження матеріально - побутових умов проживання позивачки (а. с. 8). Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності судом встановлено, що позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться у по [ADDRESS]. У будинку зареєстрований відповідач, як колишній член її сім"ї. Останній у вказаному будинку не живе з 2012 року. За змістом ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Оскільки відповідач не живе у належному позивачці житловому будинку більше одного року без поважних причин, то він втратив право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити з нею на проживання неповнолітніх дітей, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 вересня 2004 року. Від спільного проживання мають двоє неповнолітніх дітей. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який зловживає алкогольними напоями, а в нетверезому стані має неврівноважений характер, нищить майно, ображає її та виганяє з дому. Це призвело до того, що з грудня минулого року вони спільно не живуть, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам дітей, а тому наполягає на його розірванні. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився також, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити теперішнє. Неповнолітніх дітей залишити проживати з матір"ю..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, залишити на проживання з нею дітей, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище та стягнути з відповідача судові витрати по справі. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 19 лютого 2002 року. Від спільного проживання мають четверо неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO], сина [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не приділяє їй жодної уваги та зовсім не цікавиться сімейними проблемами. На даний час шлюбні відносини існують тільки формально, тому вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам та інтересам дітей, а тому наполягає на його розірванні. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився також, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити теперішнє. Неповнолітніх дітей залишити проживати з матір"ю..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище, залишити на проживання з нею неповнолітню дитину. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 01 березня 1998 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, не дбає про сімейний добробут. З січня 2012 року вони проживають окремо, шлюбні відносини існують тільки формально, тому вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, наполягає на його розірванні. Позивачка у судове засідання не з"явилася, направила суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився також, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнає. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у шлюбі та мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини (а.с.4,5). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. При реєстрації розірвання шлюбу прізвище позивачці слід залишити теперішнє. Неповнолітню дочку залишити проживати з матір"ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище, стягнути з відповідача судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 лютого 1991 року. Від спільного проживання мають сина, який на даний час є повнолітнім. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який не поважає її як дружину, не рахується з її думкою, через що між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Крім того, відповідач часто піднімає на неї руку та зраджує у подружній вірності. На даний час вони разом не проживають та жодних сімейних стосунків не підтримують, шлюб існує формально. Вважає, що збереження шлюбу є неможливим, а тому настоює на його розірванні. Відповідач у судове засідання не з"явився, направив суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнає. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідача. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить залишити їй теперішнє прізвище, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до п.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв"язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким розірвати шлюб, укладений між нею і відповідачем, при розірванні шлюбу залишити їй теперішнє прізвище, судові витрати по справі віднести за рахунок відповідача. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02 червня 2007 року. Від спільного проживання мають одну дитину. Причиною розірвання шлюбу є негативна поведінка відповідача, який часто вчиняє сварки і скандали, не дбає про сімейний добробут, не працює, вихованням дитини не займається. З січня 2014 року вони з відповідачем проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують. Вважає, що збереження шлюбу та подальше сумісне проживання є неможливим і суперечить її інтересам, а тому наполягає на розірванні шлюбу. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи у їх відсутності. Позивачка позов підтримує а відповідач визнає. Крім того, позивачка у своїй заяві просить при розірванні шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку визначеному ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). У шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 8). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони втратили почуття взаємної поваги та любові один до одного, спільно не проживають, шлюб існує формально. За таких обставин збереження сім'ї стало неможливим, а збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тому його необхідно розірвати. Відповідно до ст. 113 СК України, особа має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу. Особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що позивачка після розірвання шлюбу просить змінити її прізвище на дошлюбне, суд приходить до висновку, що заявлена позовна вимога є підставною і підлягає до задоволення. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачка понесла документально підтверджені судові витрати у виді судового збору за подачу до суду позовної заяви в розмірі 243 гривні 60 копійок, що підлягають стягненню з відповідача на її користь у зв"язку з повним задоволенням позовних вимог.

Outcome: approved