Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

[PERSON] (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» (відповідач-1), Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (відповідач-2), в якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір від 23.08.2007 р., укладений між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироником О.В., зареєстровано в реєстрі №4932. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14.07.2007 р. між відповідачем -1 та [PERSON] укладено попередній договір, згідно якого сторони дійшли згоди укласти договір купівлі- продажу нежилих приміщень, загальною площею 111,30 кв.м, які розташовані по [ADDRESS] , в строк не пізніше ніж 18.09.2007 р. За умовами попереднього договору [PERSON] перерахував відповідачу-1 грошові кошти в розмірі 529000,00 грн. [PERSON] виконав свої зобов`язання за попереднім договором, але відповідач -1 не уклав з [PERSON] договір купівлі-продажу нежилих приміщень, які розташовані по [ADDRESS] , до 18.09.2007 р., не повернув кошти, отримані від [PERSON] згідно умов попереднього договору. 15.02.2010 р. між [PERSON] та позивачем було укладено договір уступки вимоги (цесії), за яким позивач став кредитором за попереднім договором від 14.07.2007 р. У виконання попереднього договору від 14.07.2007 р. з позивачем не укладено договір купівлі-продажу нежилих приміщень, які розташовані по [ADDRESS] . В квітні 2019 р. позивач звернувся до відповідача-1 з вимогою про укладення договору купівлі-продажу зазначених нежилих приміщень. Відповідач-1 повідомив позивача про неможливість укладення договору купівлі-продажу, оскільки нежилі приміщення, які розташовані по [ADDRESS] , передані в іпотеку відповідачу -2 на підставі договору іпотеки від 23.08.2007 р., укладеного між відповідачем -1 та відповідачем -2. Позивач вважає вказаний договір іпотеки укладено з метою ухилення від виконання зобов`язань за попереднім договором від 14.07.2007 р., тому він є фіктивним, тобто таким, що не спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених договором. Крім того, договір іпотеки від 23.08.2007 р. підписаний від імені відповідача - 1 - [PERSON] , який діяв як директор Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда». Постановами Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.04.2017 р. (справа №826/26309/15) та від 06.10.2008 р. (справа №10/104) встановлено, що директором Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» є [PERSON] . В зв`язку з чим позивач вважає, що [PERSON] не мав повноважень на укладення та підписання договору іпотеки від 23.08.2007 р. від імені відповідача -1, тому договір іпотеки укладений не уповноваженою на це особою. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду для визнання недійсним іпотечного договору від 23.08.2007 р., укладеного між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк». У відзиві на позов відповідач -1 зазначив, що позов визнає, просить його задоволити. Підтверджує обставини, викладені в позовній заяві щодо неможливості підписання договору іпотеки [PERSON] від імені Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда». Укладення спірного договору іпотеки оскаржувалось у справі №910/13390/17, але рішенням Господарського суду м. Києва від 25.10.2017 р., залишеним без змін судами вищих інстанцій, відмовлено в задоволенні позову про визнання недійсним іпотечного договору від 23.08.2007 р. (а.с. 48-51) У відзиві на позов відповідач-2 заперечує проти позову, зазначає, що в забезпечення виконання зобов`язання за договором кредитної лінії №29/КЛ від 23.08.2007 р., укладеним між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] , було укладено договір іпотеки від 23.08.2007 р. Повідомляє, що договір іпотеки був спрямований на настання реальних наслідків, рішенням Господарського суду м. Києва від 11.05.2010 р. (справа №33/477), яке було пред`явлено до виконання, звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору від 23.08.2007 р. Вважає, що [PERSON] мав повноваження на підписання договору іпотеки від 23.08.2007 р. Крім того, звертає увагу, що договір уступки вимоги від 15.02.2010 р. укладений після закінчення дії попереднього договору від 14.07.2007 р. та без нотаріального посвідчення. Просить відмовити в задоволенні позову та застосувати наслідки спливу позовної давності до вимог позивача. (а.с. 62-67) У відповіді на відзив відповідача-2 позивач зазначає, що договір уступки вимоги від 15.02.2010 р. є дійсним, обставини його укладення встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2011 р. (справа №2-5720/11), яким стягнуто з Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» на користь [PERSON] заборгованість в розмірі 529000,00 грн, сплачену на виконання попереднього договору від 14.07.2007 р. Про наявність укладеного договору іпотеки від 23.08.2007 р. позивач дізнався в квітні 2019 р., отримавши відповідь Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда», тому строк позовної давності не пропущено. (а.с. 77-78) У запереченні на відповідь на відзив відповідач-1 додатково повідомив, що неможливість підписання спірного договору іпотеки від 23.08.2007 р. [PERSON] досліджувалось в рамках розгляду кримінальної справи №18-336 та кримінального провадження №12015100000000890 від 19.10.2015 р. за ознаками вчинення [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 190 ч. 4 КК України. (а.с. 104-106) В судовому засіданні представник позивача позов підтримала за викладених у позовній заяві обставин, просила його задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не відомі. За приписами ч. 1, 3 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 02.10.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. (а.с. 41) Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.03.2020 р. закрито підготовче провадження, призначено справу до розгляду по суті. (а.с. 119) Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.11.2020 р. витребувано у Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» (м. Київ, вул. Дмитрівська, 18/24) та Київського державного нотаріального архіву (м. Київ, пр. Повітрофлотський, 76-Г) належним чином засвідчену копію договору іпотеки, укладеного між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» та ТОВ «КБ «Експобанк», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О.В. 23.08.2007 р., зареєстрованого в реєстрі №4932, в частині, що стосується нежилих приміщень №№ 1-7 групи приміщень № 45 (в літ. А) загальною площею 111,30 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 161) Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14.06.2007 р. між відповідачем -1 та [PERSON] укладено попередній договір, згідно якого сторони дійшли згоди укласти договір купівлі- продажу нежилих приміщень, загальною площею 111,30 кв.м, які розташовані по [ADDRESS] , в строк не пізніше ніж 18.09.2007 р. (п. 1 договору). Згідно п. 3 договору сторони домовились, що відповідач-1 продасть, а [PERSON] придбає вказаний об`єкт за 529000,00грн, в тому числі ПДВ - 88167,00 грн, що за курсом НБУ станом на 14.07.2007 р., складає 104753,00 дол.США. Сторони узгодили, що підпишуть та нотаріально посвідчать договір купівлі-продажу не пізніше 18.09.2007 р. (п. 6 договору). Відповідно до п. 7 договору на підтвердження прийняття на себе зобов`язань згідно попереднього договору та забезпечення їх виконання [PERSON] в строк, що не перевищує 7 банківських днів з моменту нотаріального посвідчення попереднього договору, перераховує Дочірньому підприємству акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» в рахунок майбутніх платежів за договором грошову суму в розмірі 529000,00 грн, в тому числі ПДВ- 88167,00 грн. (а.с. 5) На виконання п. 7 попереднього договору від 18.09.2007 р. [PERSON] перерахував Дочірньому підприємству акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» 529000,00 грн, що підвтеджується копією меморіального ордеру №7/1 від 14.07.2007 р. (а.с. 6) 15.02.2010 р. між [PERSON] та позивачем укладено договір уступки вимоги (цесії), за яким [PERSON] стає кредитором з попереднім договором від 14.06.2007 р., укладеним між [PERSON] та Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда». За цим договором [PERSON] набуває право вимагати від боржника: укладення договору купівлі-продажу нежилих приміщень, загальною площею 111,30 кв.м., які знаходяться по [ADDRESS] ; повернення боржником коштів згідно умов п. 8 попереднього договору, а також відсотків за користування коштами, згідно ст.ст. 536, 625 ЦК України та чинного законодавства. (а.с. 8) Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2011 р. (справа №2-5720/11) стягнуто з Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» на користь [PERSON] борг в розмірі 529000,00 грн за невиконання зобов`язань за попереднім договором від 14.06.2007 р., укладеним між [PERSON] та Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» (а.с. 79-80) 23.08.2007 р. між [PERSON] та ТОВ КБ «Експобанк» було укладено договір кредитної лінії №29_/КЛ-2007, за яким банк відкрив позичальнику кредитну лінію та надав позичальнику кредит в межах суми (ліміту) кредитної лінії, що станосить 750000,00 дол. США. Згідно п. 2.2. договору забезпеченням зобов`язань позичальника за цим договором є іпотека нежилих приміщень у будинку [ADDRESS] , загальною площею 267,70 кв.м, які належить Дочірньому підприємству акціонерне товариство фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» (майновому поручителю) та договір поруки. Іпотечний договір укладається у день підписання цього договору. 23.08.2007 між Товариством з обмеженою відповідальністю Комерційний банк "Експобанк", як іпотекодержателем, та Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда», як іпотекодавцем, було укладено іпотечний договір, який було посвідчено нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироником О.В. та зареєстровано в реєстрі за №4932. За умовами Договору іпотеки (п.п.1.1, 1.2) забезпечується іпотекою виконання іпотекодавцем зобов`язань за договором кредиту. За умовами договору кредиту іпотекодавець, зокрема, зобов`язаний повернути іпотекодержателю кредит у розмірі 750 000,00 доларів США до 22.08.2010, сплачувати нараховані проценти за користування кредитом у розмірі, що встановлений договором кредиту, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту і цим договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги. Для забезпечення своїх зобов`язань за договором кредиту іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку наступне майно: нежилі приміщення №№1-7 групи приміщень №45 (в літ. А) загальною площею 111,30 кв.м. та нежилі приміщення №№1, 2, 3 (групи приміщень №50), з №1 по №12 (групи приміщень №51) (в літ. Б) загальною площею 154,40 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві власності на підставі дублікату договору купівлі-продажу нежилого приміщення, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г. 09.07.2007 за №1888, дублікат зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 09.07.2007, замість втраченого договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого Шепелюк О.Г., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 08.09.2006 в реєстрі за № 3643, договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 1557726, право власності за яким зареєстроване КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" 01.08.2007 у реєстровій книзі №64п-121 за номером 5446-п, договору купівлі-продажу нежилого приміщення, посвідченого 19.04.2007 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шепелюк О.Г., реєстровий №1250. Договір зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за №2038978, право власності зареєстровано в КП "Київське міське бюро технічної інвентаризації" 09.07.2007 у реєстровій книзі №16п-136 за №2299-п. Предмет іпотеки за цим договором передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, у тому числі тими, що не можуть бути відокремлені від предмету іпотеки без його пошкодження або зниження його вартості (системи опалення, газо- та/або енергопостачання, водопроводу та каналізації, заповнення дверних та віконних пройм тощо). Вартість предмету іпотеки за згодою сторін цього договору становить 5 050 000 грн., що за офіційним курсом НБУ становить 1 000 000 доларів США. Згідно розділу 3 цього договору право іпотеки виникає з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Право іпотеки припиняється виконанням забезпечених іпотекою зобов`язань за договором кредиту, а також в інших випадках, передбачених законами України. У разі часткового виконання забезпечених іпотекою зобов`язань за договором кредиту, іпотека зберігається у попередньому обсязі За порушення цього договору сторони несуть відповідальність відповідно до законодавства України та цього договору (п.6.1 Договору іпотеки). Відповідно до п.8.1 Договору іпотеки передбачено, що останній набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та його нотаріального посвідчення, і діє до припинення права іпотеки. Згідно ст. 13 ч. 1, 3 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що аналіз наведених норм процесуального та матеріального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. Позивач звертаючись до суду з даним позовом, вважає, що договір від 23.08.2007 р., укладений між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк», підписаний не уповноваженою особою [PERSON] та є фіктивним, оскільки вчинений без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим договором. Відповідно до змісту статті 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. В постанові Верховного Суду від 18.06.2020 р. (справа № 755/1791/15-ц) зазначено, що для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. Отже, фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знаючи заздалегідь, що він не буде виконаним; вчиняючи фіктивний правочин, сторони мають інші цілі, ніж ті, що передбачені правочином. Фіктивним може бути визнаний будь-який правочин, якщо він не має на меті встановлення правових наслідків. Ознака вчинення його лише для вигляду повинна бути властива діям обох сторін правочину. Якщо одна сторона діяла лише для вигляду, а інша - намагалася досягти правового результату, такий правочин не може бути фіктивним. Позивач, який звертається до суду з позовом про визнання правочину фіктивним, повинен довести суду відсутність в учасників правочину наміру створити юридичні наслідки. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року у справі № 6-197цс14, з якою погодився і Верховний Суд у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 379/1256/15-ц (провадження № 61-1300св18), від 08 лютого 2018 року у справі № 756/9955/16-ц (провадження № 61-835св17). Для визнання правочину фіктивним необхідно встановити наявність умислу всіх сторін правочину. Судам необхідно враховувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У разі, якщо на виконання правочину було передано майно, такий правочин не може бути кваліфікований як фіктивний. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19). Позивач належними та допустимим доказами не довів відсутність в учасників правочину (Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» та Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк») наміру створити юридичні наслідки за договором іпотеки від 23.08.2007 р. При цьому, суд враховує, що спірний договір іпотеки було укладено в забезпечення виконання зобов`язання за договором кредитної лінії №29_/КЛ-2007, укладеного 23.08.2007 р. між [PERSON] та ТОВ КБ «Експобанк». Крім цього, за рішенням Господарського районного суду м. Києва від 11.05.2010 р. (справа №33/477 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс»- український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки) звернуто стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного договору, посвідченого 23.08.2007 року нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мироник О. В., зареєстрований в реєстрі за № 4932., на нежилі приміщення №№ 1-7 групи приміщень № 45 (в літ. А) загальною площею 111,30 кв. м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] для задоволення грошових вимог відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» за договором кредитної лінії № 29_/КЛ-2007 від 23.08.2007 року, укладеним між товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк`та [PERSON] . Вказане свідчить, що договір іпотеки від 23.08.2007 р. був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Отже, відсутні правові підстави вважати, що вказаний правочин є фіктивним відповідно до вимог статті 234 ЦК України. Щодо підписання договору іпотеки від імені Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» не уповноваженою особою в якості директора [PERSON] необхідно зазначити наступне. Постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 24.04.2017 у справі №826/26309/15 задоволено адміністративний позов [PERSON] та зобов`язано Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про скасування записів про заміну свідоцтва про державну реєстрацію на підставі втрати свідоцтва про державну реєстрацію (номер запису 10741080002013131 від 18.06.2007 року) та про заміну керівника на [PERSON] та засобів зв`язку на телефон та телефакс 216-3959 (номер запису 10741070003013131 від 19.06.2007). Зобов`язано Шевченківську районну у м. Києві державну адміністрацію внести до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців запис про зміну відомостей про керівника юридичної особи. Стягнуто з Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації за рахунок державних асигнувань на користь [PERSON] 974,40 грн. У вказаному судовому рішенні є посилання на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 06.10.2008 у справі №10/104, якою визнано протиправними реєстраційні дії №10741070003013131 від 19.06.2007 та №10741080002013131 від 18.06.2007, проведені Шевченківською районною у місті Києві державною адміністрацією, щодо внесення змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному реєстрі стосовно зміни керівника, засобів зв`язку, заміни свідоцтва про державну реєстрацію у зв`язку з його втратою та зобов`язано Шевченківську районну у місті Києві державну адміністрацію внести до Єдиного державного реєстру записи про скасування записів про заміну свідоцтва про державну реєстрацію на підставі втрати свідоцтва про державну реєстрацію (номер запису 10741080002013131 від 18.06.2007) та про зміну керівника на [PERSON] та засобів зв`язку на телефон та телефакс 216-3959 (номер запису 10741070003013131 від 19.06.2007). (а.с. 16-22) Вищевказаним судовим рішенням скасовано записи про зміну керівника Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» на [PERSON] . Крім цього, Верховний Суд в постанові від 13.06.2018 р. (у справі №910/13390/17 за позовом Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірма "Рігонда-Сервіс" Український регіональний техно-торговельний центр "Рігонда" до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Експобанк" про визнання недійсним іпотечного договору від 23.08.2007) зазначив, що на дату підписання спірного договору іпотеки [PERSON] , який підписав вказаний правочин від імені позивача, як його директор, не був призначений на посаду директора товариства позивача, а відтак не мав повноважень на укладення та підписання від імені позивача Договору іпотеки, а також здійснення будь-яких дій відносно нерухомого майна позивача. За змістом статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Згідно ст. 203 ч.1-5 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ст. 215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). (ст. 215 ч. 3 ЦК України) В постанові Верховного Суду від 10.04.2020 р. (справа №465/419/16-ц) зазначено, що аналіз змісту частини третьої статті 215 ЦК України дає підстави для висновку, що договір може бути визнаний недійсним за позовом особи, яка не була його учасником, за обов`язкової умови встановлення судом факту порушення цим договором прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Саме по собі порушення сторонами договору при його укладенні окремих вимог закону не може бути підставою для визнання його недійсним, якщо судом не буде встановлено, що укладеним договором порушено право чи законний інтерес позивача і воно може бути відновлене шляхом визнання договору недійсним. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину підлягають застосуванню загальні приписи статей 3, 15, 16 ЦК України, які передбачають право кожної особи на судовий захист порушеного цивільного права. Недійсність - це така ознака правочину, який його сторони мали намір укласти чи уклали, яка має бути притаманна цьому юридичному факту на момент його вчинення. Якщо недійсність обґрунтовується обставинами, які на момент його вчинення не існували, це не може бути підставою для рішення суду про визнання його недійсним. Так само позивач у справі повинен мати право на позов у матеріальному сенсі на момент вчинення правочину. Тобто, обґрунтованими є посилання позивача не неможливість підписання договору іпотеки від 23.08.2007 р. [PERSON] , як директором Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірма "Рігонда-Сервіс" Український регіональний техно-торговельний центр "Рігонда", за відсутності у нього повноважень на укладення та підписання від імені Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірма "Рігонда-Сервіс" Український регіональний техно-торговельний центр "Рігонда" спірного договору іпотеки. Між тим, відповідач-2 у відзиві просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача. В той же час, позивач зазначає, що строк позовної давності ним не пропущено, оскільки про укладення спірного договору іпотеки від 23.08.2007 р. він дізнався в квітні 2019 р., отримавши відповідь на вимогу від Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірма "Рігонда-Сервіс" Український регіональний техно-торговельний центр "Рігонда". Судом встановлено, що 23.04.2019 р. [PERSON] звернувся Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірма "Рігонда-Сервіс" Український регіональний техно-торговельний центр "Рігонда" з вимогою укладення договору купівлі-продажу чи повернення грошової суми. (а.с. 13) На вказану вимогу Дочірнє підприємство акціонерного товариства фірма "Рігонда-Сервіс" надало відповідь від 03.05.2019 р. та повідомило про неможливість укладення договору купівлі-продажу нежилих приміщень, загальною площею 111,30 кв.м, які розташовані по [ADDRESS] , та повернення грошової суми. (а.с. 14-15) Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу (пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства ; пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою у справі ВАТ Нафтова компанія Юкос проти Росії ). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). При цьому відповідно до частин першої та п`ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Аналіз стану поінформованості особи, вираженого дієсловами «довідалася» та «могла довідатися» у статті 261 ЦК України, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. Разом з тим, згідно із частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Виходячи зі змісту статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з того самого моменту коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Вказана позиція неодноразово висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду та є сталою. Крім того, можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів (статті 15, 16, 20 Цивільного кодексу України), за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Це правило пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про такі обставини. Аналіз статті 261 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. (постанова Верховного Суду від 01.07.2019 р. (справа №711/8934/17-ц) Враховуючи те, що позивач набув прав кредитора за попереднім договором від 14.06.2007 р. з моменту укладення договору уступки вимоги - з 15.02.2010 р., з цього часу [PERSON] набув права вимагати від боржника укладення договору купівлі-продажу нежилих приміщень, та саме з цього часу позивач міг дізнатися про порушення своїх прав щодо укладення договору іпотеки від 23.08.2007 р., але звернувся з вимогою до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірма "Рігонда-Сервіс" Український регіональний техно-торговельний центр "Рігонда" про укладення договору купівлі-продажу лише 23.04.2019 р., тобто через дев`ять років з моменту укладення договору уступки вимоги, та до суду за захистом своїх прав - 14.08.2019 р., суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові згідно ст. 267 ч.4 ЦПК України. Судом також враховано, що 11.05.2010 р. Господарським районним судом м. Києва було розглянуто справу №33/477 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс»- український регіональний техно-торговельний центр «Рігонда», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] , про звернення стягнення на спірний предмет іпотеки. Після чого, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14.04.2011 р. (справа №2-5720/11) стягнуто з Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» на користь [PERSON] борг в розмірі 529000,00 грн за невиконання зобов`язань за попереднім договором від 14.06.2007 р., укладеним між [PERSON] та Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» щодо спірного іпотечного майна. Враховуючи неодноразові судові справи, які прямо чи опосередковано стосуються предмета іпотеки, суд дійшов висновку, що позивач міг довідатись про укладення іпотечного договору від 23.08.2007 р. між Дочірнім підприємством акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Експобанк» в межах строку позовної давності, але проявив незаінтересованість та звернувся за захистом своїх прав через дев`ять років з моменту укладення договору уступки вимоги. Таким чином, розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач щодо фіктивності договору іпотеки від 23.08.2007 р. не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, беручи до уваги пропуск позивачем строку позовної давності, про що заявлено відповідачем -2 у справі, в задоволенні позову [PERSON] до Дочірнього підприємства акціонерного товариства фірми «Рігонда-Сервіс» Український регіональний техно-торговий центр «Рігонда», Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» про визнання недійсним договору іпотеки потрібно відмовити в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed