Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

12 вересня 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) на час її навчання з часу подачі позову до суду до закінчення нею навчання, до 31.01.2019, але не більше ніж досягнення нею 23 років. Позов мотивовано тим, що [PERSON] є рідною донькою відповідача, навчається на пятому курсі денної форми навчання історичного факультету Дніпропетровського національного університету імені [PERSON] і закінчує навчання 31.01.2019. Відповідач працює, матеріальну допомогу на її утримання не надає, тому просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на її утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця. У судове засідання позивач не зявилася, згідно із другим абзацом прохальної частини позову просила розглянути позовну заяву за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, просив стягувати з нього аліменти у розмірі 1/8 частини його доходу, надав письмові пояснення щодо позовних вимог, згідно із якими на даний час з нього стягуються аліменти у розмірі 16,5% на утримання дочки [PERSON], [INFO], а також, що з 01.03.2014 по 30.06.2017 він сплачував аліменти на користь позивача у розмірі 16,5% з усіх видів заробітку. Вважає, що позивач, зважаючи на її вік, вже може заробляти власні кошти, п"ятий курс навчання не є обов"язковим. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом реєстрації актів громадського стану виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровській області, актовий запис № 279 від 18.04.1996 (а.с.6). Як вбачається з довідки від 08.09.2017 року № 87-200-121, виданої Дніпропетровським національним університетом імені [PERSON], [PERSON] дійсно є студенткою пятого курсу денної форми навчання історичного факультету Дніпропетровського національного університету імені [PERSON], термін навчання з 01.09.2017 по 31.01.2019 (а.с.4). Згідно із довідкою від 14.11.2017 №217, виданою ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» [PERSON] сплачував аліменти на час навчання [PERSON], [INFO], з 01.03.2014 по 30.06.2017 у розмірі 16,5% з усіх видів його заробітку. (а.с. 29) Відповідно до довідки від 14.11.2017 №218, виданої ВСП «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 01.07.2011 у розмірі 16,5% з усіх видів його заробітку, до повноліття дитини (а.с. 28.) Відповідно до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до вимог ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 198 Сімейного кодексу України покладає обовязок щодо утримання своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, на обох батьків. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З огляду на викладене, враховуючи часткове визнання позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також на те, що за положеннями статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, і сама позивачка також повністю не обмежена заробляти кошти для власного забезпечення, суд доходить висновку, що достатнім розміром аліментів на утримання позивача є 1/8 частина з усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Крім того, позивачем заявлено вимогу щодо визначення мінімальної межі стягуваних аліментів у розмірі 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісяця, яку суд вважає незаконною та необґрунтованою, оскільки відповідна вимога щодо мінімальної межі розміру аліментів, а саме:50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, передбачена для неповнолітніх дітей. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved