Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], передати [PERSON], [INFO] на піклування Органу опіки та піклування в особі Служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації. Посилається в позові на те, що [PERSON], [INFO], є одинокою матір'ю [PERSON], [INFO]. Зазначає, що до служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації надійшла інформація з Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 Солом'янського району м. Києва про те, що за адресою: [ADDRESS], мешкає родина [PERSON], яка є матір'ю [PERSON], та яка неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки щодо дитини. На підставі розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.07.2015 року № 450 «Про відібрання малолітньої дитини», матір'ю [PERSON], [INFO] був відібраний від матері [PERSON] та влаштований до дитячої клінічної лікарні № 3 Солом'янського району м. Києва. Враховуючи те, що проживання дитини разом з матір'ю несе пряму загрозу для її життя та здоров'я, виходячи з інтересів дитини, представник позивача просив задовольнити позов. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задоволення з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що [PERSON], [INFO], є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 30.03.2012 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві. (а.с. 5) З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], перебуває на обліку в службі у справах дітей Солом'янської районної у м. Києві державної адміністрації як дитина, яка опинилася у складних життєвих обставинах, у зв'язку з тим, що мати малолітньої дитини - [PERSON] неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до сина. Під час відвідування родини [PERSON] фахівцем з соціальної роботи Центру соціальних служб для сім'ї дітей та молоді Солом'янського району м. Києва, спеціаліста служби у справах дітей Київської міської державної адміністрації, дільничного інспектора міліції Солом'янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, представників патрульної служби МВС України було встановлено, що [PERSON] з дитиною та співмешканцем, [PERSON], [INFO], мешкає в кімнаті готельного типу, яка перебуває в незадовільному санітарному стані, а сама [PERSON] та її співмешканець перебували в нетверезому стані та не заперечували, що вживали алкогольні напої. Даний факт також підтверджується висновками щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції Київської міської наркологічної клінічної лікарні «Соціотерапія» від 29.07.2015 року. (а.с. 13-14) Відповідно до розпорядження Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 29.07.2015 року № 450 «Про відібрання малолітньої дитини» [PERSON], [INFO], був відібраний від матері [PERSON] та влаштований до дитячої клінічної лікарні № 3 Солом'янського району м. Києва. (а.с. 11) Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини Держави-сторони докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або законні опікуни не суть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з ч. 1 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Крім того, відповідно до висновку Органу опіки та піклування служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-11840/01 від 05.08.2015 року, вказано про доцільність позбавлення [PERSON], [INFO]. батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Відповідачем не надано суду жодного доказу поважності причин його ухиляння від належного виконання батьківських обов'язків. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо свого сина, а тому позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON], [INFO]. батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню. Позивач також просив передати [PERSON], [INFO] під опіку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, на що слід зазначити наступне. Відповідно до інформації наданої Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві від 17.12.2015 рокуь актовий запис про народження [PERSON], [INFO], № 1038 від 30.03.2012 року, складеного Відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, відомості про батька були внесені на підставі заяви матері від 30.03.2012 року. Частиною 1 статті 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Згідно ч. 3 ст. 60 СК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 61 СК України саме орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами 1-2 ст. 60 цього кодексу. Згідно ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми, які залишились без батьківського піклування. На підставі вищевикладеного, враховуючи те, що у суду є всі підстави вважати [PERSON] одинокою матір'ю, з метою вирішення подальшої долі дитини -малолітнього [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги щодо передачі дитини під опіку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь держави в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved