Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

10 жовтня 2017 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 серпня 2015 року в м.Одеса по вул. Степовій сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі ДТП) за участю двох транспортних засобів: автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], власником якого є [PERSON] Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER] отримав механічні пошкодження. Постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 18.09.2015 року відповідача було визнано винним у вчиненні даної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача перед третіми особами на момент вчинення ДТП не була застрахована, то відповідно до поданої потерпілою особою заяви на підставі звіту №15/329 про оцінку транспортного засобу та наказу №5706 від 05.11.2015 року, позивачем потерпілому було виплачене страхове відшкодування в розмірі 6047,10 грн. Крім того, позивачем були понесені витрати за послуги аварійного комісара з метою визначення матеріального збитку заподіяного автомобілю потерпілого в розмірі 856 грн. За таких обставин, набувши права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 6903,10 грн., а також судові витрати в сумі 1600 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує /а.с.46/. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, підтвердив обставини скоєння ДТП та повідомив, що на момент скоєння ДТП у нього була страховка, однак потім виявилося, що цей страховий поліс недійсний, так як страхова компанія за декілька років до видачі полісу перестала існувати. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 17 серпня 2015 року [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вулиці Степовій 14, у місті Одесі, порушив вимоги п.10.9 Правил дорожнього руху, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER]. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Зазначені обставини підтверджуються постановою Малиновського районного суду м.Одеси від 18 вересня 2015 року, якою відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП /а.с.7/. Внаслідок ДТП автомобіль [NUMBER], власником якого є [PERSON], отримав механічні пошкодження /а.с.8, 9/. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, суд не з'ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю [NUMBER]. Відповідно до ст.5, п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов'язковому страхуванню цивільно-правової відповідальності підлягають майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з п.39.1 ст.39 вищевказаного Закону, моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. З матеріалів справи встановлено, що на момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON], як користувача (водія) автомобіля [NUMBER], не була застрахована /а.с.28, 51-53/. За положеннями п.п.а) п.41.1 ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У зв'язку з настанням події, передбаченої вказаною нормою закону, на підставі повідомлення [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду від 29.08.2015 року, заяви [PERSON] та звіту №15/329 від 26.09.2015 року про оцінку вартості відновлювального ремонту автомобіля потерпілого, позивачем видано наказ «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON]» від 05.11.2015 року №5706, згідно з яким потерпілому виплачено кошти в сумі 6047,10 грн. /а.с.10-19, 25, 26, 27/. Також позивачем понесені витрати за послуги аварійного комісара в розмірі 856 грн., що підтверджується платіжним дорученням №509рв від 22.10.2015 року /а.с.27/. За положеннями ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Із роз'яснень, викладених у п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" від 27 березня 1992 року №6 вбачається, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Отже, під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.1166 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією та негативним наслідками. Згідно з ч.1 ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Крім того, відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, оскільки дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобілю потерпілого завдано майнової шкоди, сталась через неправомірні дії відповідача, що підтверджено відповідними доказами у справі, позивач в повному обсязі відшкодував збитки власнику вказаного автомобіля, а також здійснив витрати на оплату послуг аварійного комісара, суд доходить висновку, що Моторне (транспортне) страхове бюро України набуло право зворотної вимоги (регресу) до відповідача, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір.

Outcome: approved