Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що син проживає з нею, усі обов'язки щодо виховання дитини несе самостійно. Посилаючись на наведені обставини, позивач просить про ухвалення рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн., починаючи з часу звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. В підготовче судове засіданні позивач не з"явилась, надала письмову заяву відповідно до якої підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в підготовче судове засідання не з"явився, звернувся з письмовою заявою про неможливість бути присутнім в судовому засіданні, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Положення ст.141 Сімейного кодексу України передбачають, що мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно положень ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 2. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно положень ч.2 ст.184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач не домовилися про інше. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину: сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 14 квітня 2017 року(а.с37). Встановлено, що дитина - [PERSON], [INFO], проживає разом з матір'ю - [PERSON] та перебуває на її утриманні. Враховуючи вищевикладене, суд вважає вимоги позивача правомірними та такими, що підлягають задоволенню, а саме стягненням з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина - [PERSON] в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 31 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем позову, тобто з 31 липня 2018 року. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до положень ч.1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. За положеннями ст.141 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України слід допустити негайне виконання судового рішення у межах платежу за один місяць.

Outcome: approved