Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У жовтні 2016 року [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання матері. Свої позовні вимоги обґрунтовула тим, що позивачка є матір»ю відповідачки [PERSON], їй 73 роки та на сьогоднішній день є пенсіонеркою за віком, пенсію отримує у розмірі 1 837,21 грн., інших джерел доходів в неї не має. Позивач зазначила, що з 2009 року проживала в будинку, який належить дочці [PERSON], що розташований за адресою: [ADDRESS], проте в липні 2015 року донька вигнала позивачку з будинку, а тому остання вимушена орендувати житло. Крім того, [PERSON] останні два роки постійно хворіє у зв'язку з чим доводиться купувати багато ліків, однак пенсії на все не вистачає. Донька має постійну роботу і може надавати матеріальну допомогу, в зв'язку з чим звернулась до суду з цим позовом в якому просила стягнути з відповідачки аліменти на утримання матері у розмірі ? частини від усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подання позовної заяви. В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів підтримали в повному обсязі та просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Представник відповідачки у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на письмові заперечення, в яких зазначив що [PERSON] з будинку матір не виганяла, [PERSON] на протязі останніх 3-х років знаходить різні приводи для чисельних судових тяжб з донькою, за які сплачує судовий збір, що підтверджує належне матеріальне забезпечення останньої. Крім того, позивачка має у власності замельну ділянку площею 1,1300 га, що розташована в Вінницькій обл., Іллінецький район, с/р Павлівська, яка здається в оренду, що також підтверджує її матеріальне забезпечення. Щодо наданих чеків, представник відповідачки зазначив, що вони оформлені без прив'язки до якихось конкретних хвороб та медичних висновків, без зазначенням покупця вказаних товарів, а тому не можуть бути належним доказом витрат саме позивачки, а видаткові переліки компанії Арт Лайф є взагалі розробником БАДів, косметики та функціонального харчування, що жодним чином не відноситься до лікування хвороб. Представник відповідачки звертав увагу суду на те, що [PERSON] має на вихованні доньку [PERSON], яка є тяжко хворою на харчову алергію із ускладненнями на органи дихання, не може відвідувати місця загального користування, потребує цілодобового догляду, щомісячних досліджень та приймання ліків стабілізації стану здоров'я, оскільки ускладнення можуть призвести до летального випадку. Вказана хвороба тягне за собою великі матеріальні витрати на лікування. З огляду на викладене, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вислухавши позивача та її представника, представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON], що не заперечувалось сторонами. В судовому засіданні позивачка зазначила, що відповідач не виконує свого обов'язку щодо утримання матері, враховуючи стан її здоров"я та матеріальне становище позивача. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є пенсіонеркою і перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва та отримує пенсію по віку в розмірі 1837,21 грн., що підтверджується Довідкою від 13.01.2016р. за №192. (а.с. 7). З Договорів оренди квартири від 11.04.2016р., 16.10.2016р., укладених між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що позивачка орендує квартиру за адресою: [ADDRESS]. Розмір щомісячної оренди складає 2 000,00 грн. (п. 5.1. цього Договору). Відповідно до ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов'язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 47 Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні"діти зобов'язані піклуватися про батьків похилого віку, подавати їм допомогу і підтримку, в разі необхідності здійснювати догляд за ними. З дітей, які ухиляються від виконання цих обов'язків, на підставі судового рішення утримуються аліменти у розмірі, передбаченому на аліментні виплати батьків дітям. Відповідно до ч.3 ст. 172 СК України «Обов'язок дитини, повнолітніх дочки та сина піклуватися про батьків» - якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст.202 Сімейного кодексу України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Крім того, в силу ст.203 Сімейного кодексу України, дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року надано роз'яснення, що обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Тобто, батьків слід визнавати такими, що потребують матеріальної допомоги. Свідченням такої потреби є отримання матір'ю чи батьком доходів, які є меншими за прожитковий мінімум. Згідно діючого законодавства, держава забезпечує необхідним утриманням непрацездатних осіб - пенсією за віком, пенсією з інвалідності, державною допомогою тощо. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік» установлено, що 2016 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2016 року - 1330 гривень, з 1 травня - 1399 гривень, з 1 грудня - 1544 гривень. Розмір пенсії позивачки складає 1837,21 грн., що перевищує прожитковий мінімум на одну особу. Згідно Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки площею 1,1300 га, що розташована у Вінницькій області, Іллінецького району, Павлівської с/раді та відповідно до Договору оренди землі від 01.01.2011 року передана в оренду Сільсьгосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Злагода». У судовому засіданні позивач заначила, що її стан здоров'я вимагає додаткових витрат на утримання, пов'язаних з необхідністю проходити обстеження, приймати лікування, тощо. Між тим, суд не приймає надані витрати на купівлю ліків, як належні та допустимі доказами, оскільки вказані додаткові витрати не взаємопов'язані з діагностованими захворюваннями та рекомендаціями лікарів. При визначенні розміру аліментів, судом враховано наявність у відповідача інших зобов»язань, зокрема в даному випадку наявність у відповідача малолітньої дитини - доньки [PERSON], 2013 року народження, яка порівняно з позивачем не отримує пенсію, не потребує витрат зумовлених ростом (одяг, взуття) та розвитком (навчальні приладдя, заходи все стороннього розвитку), хворіє на харчову алергію із ускладненням на органи дихання, що підтверджується довідкою ТОВ «Клініка імунології та алергології «ФОРПОСТ» від 01.07.2016 року, де проходить лікування. Крім того малолітня [PERSON] має діагноз атипичної лицевої болі, тривожний синдром, вертеброгенна цервикодорсалгия, міофасциональний синдров, консультативний висновок складений невропатологом ТОВ «АКСІМЕД ПЛЮС», наданий відповідачем. Також, судом встановлено та не заперечується сторонами, що у позивачки є ще одна донька, яка зі слів позивачки допомагає їй матеріально, хоча також має проблеми зі здоров»ям. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При вирішенні питання про можливість стягнення аліментів на користь [PERSON] судом враховані ті обставини справи, що у шлюбі вона не перебуває, отримує невелику пенсії за віком та має іншу доньку, окрім відповідачки, що їй допомагає. Таким чином, враховуючи матеріальне становище сторін, працевлаштування відповідачки, яка має постійний регулярний дохід у розмірі значної суми заробітної плати, а остання в змозі надавати матеріальну допомогу [PERSON], наявність іншої доньки у позивачки, що їй допомагає та інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, оцінюючи всі наявні і досліджені судом докази у справі, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову і стягнення з відповідача аліментів на утримання матері в розмірі - 1/10 частини усіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 21 жовтня 2016 року, і довічно. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 551,20.

Outcome: partial