Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

Позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , студента першого курсу Харківського національного університету радіоелектроніки денної форми навчання за державним замовленням, на період навчання у розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення дитиною 23-річного віку, вказуючи, що 21.03.2000 у них в шлюбі, який згодом було розірвано, народився син, [PERSON] . 01.09.2019 [PERSON] зарахований на 1 курс факультету комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки та після досягнення повноліття продовжує навчання. Позивач самостійно не в змозі утримувати сина, який проживає з нею та повністю перебуває на її утриманні, стипендії не отримує. Тому позивач звернулась до суду із вказаним позовом. Ухвалою суду від 18.12.2019 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк на усунення недоліків. У зв`язку з виконанням позивачем вимог ухвали суду про залишення позову без руху, 24.12.2019 розгляд справи відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, заяв та клопотань до суду не надавав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи згоду позивача та не подання відзиву відповідачем, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, який не з`явився, у порядку заочного розгляду справи за наявними в справі матеріалами. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що у шлюбі в сторін [INFO] народився син, [PERSON] , згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , в графі «батько» вказаний - [PERSON] , в графі «мати» - [PERSON] . (а.с.7) 12.09.2006 при розірванні шлюбу позивачем було змінено прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». (а.с.6) 24.07.2010 [PERSON] внаслідок реєстрації шлюбу присвоєно прізвище « [PERSON] ». (а.с.33) Дитина, [PERSON] , проживає разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується інформаційною довідкою з Реєстру територіальної громади м.Харкова. (а.с.20) З довідки № 48/444 від 18.10.2019, виданої деканом та секретарем факультету, вбачається, що [PERSON] навчається на денному відділенні факультету Комп`ютерних наук Харківського національного університету радіоелектроніки, державна форма навчання, термін навчання - 01.09.2019-30.06.2022. (а.с.8) Згідно довідки про доходи [PERSON] , останній доходів, в тому числі, стипендії, не отримує (а.с.9) Положеннями ст. 199 СК України передбачено, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів неможливості здійснювати таку допомогу сину відповідач не надав. Позивач наданими суду доказами довела свою правову позицію по справі. Вирішуючи даний спір, суд враховує, що у зв`язку з навчанням сина, позивач несе матеріальні витрати на проїзд сина, купівлю одягу та взуття, забезпечення сина харчуванням. Суд також бере до уваги той факт, що дитина, [PERSON] навчається на денній формі навчання, а тому не має змоги працевлаштуватися, у нього відсутні доходи, в тому числі стипендія. Також, судом враховано, що обов`язок утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, покладається на обох батьків, що батьки мають рівні права по відношенню до дитини. При цьому, позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до досягнення останнім 23-річного віку. Однак, судом було встановлено, що [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми навчання Харківського національного університету радіоелектроніки, строк навчання становить до 30.06.2022. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання повнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , який продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини всіх його доходів щомісяця, починаючи з часу подання позивачем позову, а саме з 16.12.2019, по день закінчення навчання - 30.06.2022. При цьому в рішенні не зазначається стягнення аліментів до 23-річного віку, оскільки в день закінчення навчання позивач такого віку не досягне, а тому позов підлягає частковому задоволенню. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви про стягнення аліментів та основні вимоги, що були заявлені в частині стягнення аліментів було задоволено, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 840 грн. 80 коп. Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: partial