Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

05 березня 2021 року позивач Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» звернувся до суду з позовом про зобов`язання відповідача [PERSON] виконати умови пункту договору 3.1.7. договору іпотеки від 20 серпня 2007 року в частині страхування предмета іпотеки (квартири) за адресою: [ADDRESS] на повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження, або псування. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 28 грудня 2005 року між [PERSON] та Іпотечним центром в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» від імені держави було укладено кредитним договір №46 від 28 грудня 2005 року, відповідно до пункту 1.2 кредитного договору, позичальнику надається кредит на будівництво житла. 20 серпня 2007 року між Іпотечним центром Держмолодьжитла та позичальником було укладено договір іпотеки для забезпечення своєчасного виконання забов`язань за кредитною угодою, відповідно до п. 1.2. договору іпотеки передає в іпотеки позичальнику квартиру [ADDRESS] . Згідно з умовами п. 4.2.9. зазначеної угоди позичальник зобов`язаний щорічно надавати Фонду підтвердження укладення договору страхування заставленого майна. Відповідно до умов п. 3.1.7 договору іпотеки, іпотекодавець здійснює страхування предмета іпотеки, який знаходиться у його володінні та користуванні, за умови за власний рахунок на користь іпотеко держателя.Страхування майна, що є предметом іпотеки здійснюється у страховій компанії зазначеній Іпотекодержателем у порядку, обумовленому договором страхування, на повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування протягом часу виконання основного зобов`язання. Страхування предмету іпотеки здійснюється позичальником щорічно у страхових компаніях, що акредитовані Державною спеціалізованою фінансовою установою «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та перелічені на сайті Держмолодьжитла. Однак починаючи з 28 серпня 2013 року відповідачем не було виконано жодних дій з метою виконання умов договору, мотивуючи тим, що дані умови договору, на думку відповідача є необов`язковими. Оскільки станом на час звернення до суду з цим позовом договір страхування предмета іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] , яка знаходиться у володінні та користуванні відповідача не укладено, позивач звертається за захистом своїх прав до суду, і просить зобов`язати відповідача [PERSON] виконати умови пункту 3.1.7 договору іпотеки від 20 серпня 2007 року, а також стягнути судовий збір у сумі 2270 грн. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 03 березня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 04 березня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу, без вручення адресату. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; , учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною 2 ст. 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно із ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом встановлено, що 28 грудня 2005 року між [PERSON] та Регіональне відділення в м. Києві «Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву» було укладено кредитним договір №46, згідно якого [PERSON] надано кредит у сумі 189 719 грн, терміном повернення 30 років на будівництво (реконструкцію) житла за адресою: [ADDRESS] . 20 серпня 2007 року між [PERSON] та Іпотечним центром в м.Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" було укладено договір іпотеки квартири збудованої за рахунок коштів пільгового довгострокового кредиту. Відповідно до п.1.1. вказаного договору іпотеки встановлено, що згідно з кредитною угодою від 28 грудня 2005 року №46, Додатковими угодами до кредитної угоди №46 , Іпотекодержатель надав Іпотекодавцю кредит на будівництво житла за адресою : [ADDRESS] , в сумі 189 719, 00 грн. на 30 років з 28 грудня 2005 року до 28 грудня 2035 року. Відповідно до Положення про Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» Іпотечний центр Держмолодьжитла є правонаступником Регіонального відділення в м. Києві Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву (а.с.14). Відповідно до п. 3.3 кредитного договору № 46, від 28 грудня 2005 року позичальник [PERSON] зобов`язаний на підставі ст. 10 Закону України «Про заставу» протягом 10 календарних днів із моменту укладення договору про іпотеку збудованого житла застрахувати це майно на користь Фонду та щорічно надавати Фонду підтвердження чинності договору страхування заставленого житла. Відповідно до п. 4.2.9. зазначеної угоди позичальник зобов`язаний щорічно надавати Фонду підтвердження укладення договору страхування заставленого майна. На виконання п. 3.1.7 Договору іпотеки Іпотекодавець на протязі 10 календарних днів з моменту підписання цього договору здійснює страхування предмета іпотеки, який знаходиться в його володінні та користуванні, за власний рахунок на корист Іпотекодержателя. Страхування майна, що є предметом іпотеки здійснюється у страховій компанії зазначеній Іпотекодержателем у порядку, обумовленому договором страхування, на повну вартість від ризиків випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування протягом часу виконання основного зобов`язання (п. 3.1.7 Договору) (а.с. 9). Відповідач [PERSON] належним чином не виконав свої зобов`язання за укладеною кредитною угодою, до теперішнього часу договір страхування предмета іпотеки, а саме квартири за адресою: [ADDRESS] , яка знаходиться у його володінні та користуванні не уклав, а тому позивач звернувся за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів до суду. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, забороняється одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов. Враховуючи, що правовідносини, які склалися між сторонами, є договірними і врегульовані кредитною угодою та ЦК України. Дані угоди відповідачем не оспорювалися та у порядку, передбаченому ЦК України, недійсними не визнавалися. Судом встановлено, що з укладенням договорів кредитування та іпотеки відповідач взяв на себе зобов`язання здійснити страхування іпотечного майна, про що щорічно повідомляти позивача. Доказів, що відповідач виконав такий обов`язок суду не надано. В матеріалах справи також відсутні докази, які б спростували твердження позивача про неукладення відповідачем договору страхування майна та повідомлення про це іпотекодержателя. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 2270 грн.,кі були сплачені позивачем при подачі позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved