Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-14 00:00:00

09.11.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Чорнухинської селищної ради Полтавської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер його дід [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 6,56 га, що знаходиться на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області. Сама позивач не знав про наявність вищевказаного спадкового майна, яке залишилось після смерті його діда [PERSON] . Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Дід його матері [PERSON] помер [INFO] . Інші спадкоємці відсутні. Також, ним було з`ясовано, що рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 18.02.2011 року спадщина у вигляді земельної ділянки була визнана відумерлою та передана у власність територіальній громаді Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Документи, що підтверджують право власності на спадкове майно, у нього відсутні, збереглася лише копія державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 512509 виданого на ім`я [PERSON] відповідно до якого останньому належала земельна ділянка площею 6,56 га , розташована на території Білоусівської сільської ради. Оригінал вищевказаного документу не зберігся. Просив визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 6,56 га, що знаходиться в адміністративних межах Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, яка належала померлому [INFO] його дідові [PERSON] та зобов`язати Чорнухинську селищну раду Полтавської області передати [PERSON] в натурі земельну ділянку площею 6,56 га, що знаходиться в адміністративних межах Чорнухинської селищної ради Полтавської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про визнання позову та просив провести розгляд справи у його відсутності. За правилами ч.4 ст.206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~\~Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, надані докази та проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, прийшов до наступного. Судом встановлено: [INFO] \~помер [PERSON] , що підтверджується записом акту про смерть №09, складеним Білоусівською сільською радою Чорнухинського району\~Полтавської області. (а.с.17). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] виданим 16 січня 1995 року Пирятинським районним відділом РАГС. (а.с.16). Після\~смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,56 га розташованої на території Чорнухинської селищної ради Полтавської області. Згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю серія Р1 №512509 від 25.04.2001 р., земельна ділянка площею 6,56 га, яка розташована на території Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, дійсно належала на праві приватної власності [PERSON] (а.с.18-19). Рішенням Чорнухинського\~районного суду\~Полтавської області\~від 18.02.2011\~р.\~були задоволені\~позовні вимоги\~прокурора Чорнухинського\~району в\~інтересах Білоусівської\~сільської ради\~про визнання\~спадщини відумерлою\~та передано у власність територіальної громади Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області земельну ділянку площею 6,56 га вартістю 110972,00 грн., згідно державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 512509, виданого на підставі рішення 18 сесії 23 скликання Білоусівської сільської ради від 30 березня 2001 року, яка належала померлому [PERSON] (а.с.24-24). Відповідно до положень п. 4 та п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги\~шостої ЦК\~може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм\~статей 529-531 ЦК України в редакції 1963\~року.\~Лише у випадку, коли спадщина відкрилась після 1 липня 2003 року та не була прийнята ніким зі спадкоємців, що мають право спадкування на підставі\~ЦК України в редакції 1963 року\~, право спадкування виникає також у спадкоємців за законом третьої, четвертої та п`ятої черг відповідно до\~статей\~1263-1265 ЦК України\~в редакції 2004 року. Як роз`яснено у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК України в редакції 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. [PERSON] помер [INFO] , тобто, спадщина відкрилась до 01.01.2004 року, тому до застосування підлягають норми\~ЦК УРСР 1963 року. Згідно ч. 1\~ст. 524 ЦК УРСР\~спадкування здійснюється за законом та за заповітом. Згідно ч. 1\~ст. 525 ЦК УРСР\~часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ч. 1\~ст. 527 ЦК УРСР\~спадкоємцями можуть бути особи, які були живими на час смерті спадкодавця. Згідно ч. 1\~ст. 529 ЦК УРСР\~при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1,2\~ст. 548 ЦК УРСР\~для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв, а прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Після смерті [PERSON] спадщину фактично прийняв його онук позивач по справі [PERSON] шляхом управління та володіння спадковим майном, про що свідчить довідка видана виконкомом Чорнухинської селищної ради Полтавської області №1229 від 22.09.2020 року. Також позивачем на підтвердження фактичного управління майном померлого [PERSON] надано оригінали сертифікатів на право володіння іменними інвестиційними сертифікатами виданими на ім`я [PERSON] , які позивач знайшов після смерті діда. Згідно\~ст. 549 ЦК УРСР\~визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав нотаріальному органу по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Як зазначено в ст. 530 ЦК УРСР при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга). Відповідно до ч.1 ст 551 ЦК УРСР якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] виданого 15.07.1958 року Білоусівським с/ЗАГС Чорнухинського району Полтавської області, свідоцтвом про одруження [PERSON] , де видно зміну прізвища на Запорізька серія [NUMBER] виданого Білоусівським сільським ЗАГС, від 04 лютого 1957 року, посвідкою про народження [PERSON] . (а.с. 15) Також судом\~встановлено факт\~того,\~що позивач\~є онуком\~ [PERSON] ,\~що підтверджується\~копією рішення\~Чорнухинського районного\~суду Полтавської\~області від\~04\~грудня 2018\~року. (а.с.25-27). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, встановлені вказаним судовим рішенням, яке набрало законної сили, обставини не підлягають повторному доказуванню та оцінці. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно\~ст. 328 ЦК України\~право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~ст.81 Земельного Кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно\~ст. 1280 ЦК України\~якщо майно, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося, спадкоємець має право вимагати його передання в натурі. У разі його продажу спадкоємець має право на грошову компенсацію. Земельна ділянка, яка належала [PERSON] , визнана відумерлою спадщиною та передана у власність Білоусівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області. Оскільки таке майно увійшло до складу земель комунальної власності, воно збереглося і може бути передано спадкоємцю. Передача спадкового майна спадкоємцю припиняє його статус відумерлої спадщини та право територіальної громади на це майно. Строк, протягом якого спадкоємець має право вимагати передання відумерлого майна в натурі, законом не обмежений. Згідно з ч.1\~ст.5 ЦПК України\~визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55,\~124 Конституції України\~та\~ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст.ст.12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. Таким чином, судом встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] , проте пропустив строк для подання заяви для прийняття спадщини. Також, встановлено, що частина майна, на яке претендує спадкоємець, що пропустив строк для прийняття спадщини, перейшло як відумерле до територіальної громади і збереглося в натурі. Разом з тим, суд вважає, що для отримання свідоцтва про право власності за законом на спадщину є об`єктивні перешкоди, оскільки втрачені оригінали документів, необхідні для звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини. Позивач позбавлений можливості оформити право на спадкове майно за відсутності правовстановлюючих документів, що стало підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій (а.с.21). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) інформація, що стосується інших спадкоємців, відсутня. Таким чином, з метою захисту прав і свобод громадян України, яким є позивач, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, оскільки позивач не має можливості в інший спосіб підтвердити своє право на спадщину. Також необхідно зазначити, що на даний час відповідно до рішення 1 сесії 7 скликання Чорнухинської селищної ради від 09 січня 2019 року "Про початок реорганізації Білоусівської, Вороньківської, Гільцівської, Кізлівської, Мелехівської, Мокіївської, Постав-Муківської, Харсіцької сільських рад шляхом приєднання до Чорнухинської селищної ради" №12 вирішено почати процедуру реорганізації Білоусівської сільської ради місцезнаходження с.Білоусівка Чорнухинського району Полтавської області шляхом приєднання до Чорнухинської селищної ради місцезнаходження вул.Центральна,39 селище Чорнухи Чорнухинського району Полтавської області. Реорганізацію завершити до 1 квітня 2019 р. Чорнухинська селищна рада є правонаступником всього майна, прав та обов`язків Білоусівської сільської ради, тобто є відповідачем по справі.

Outcome: approved