Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

11.10.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Губиниської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в якому просить визнати за нею право власності на домоволодіння [ADDRESS] , яке складається з: житлового будинку літ. А-1, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 14,2 кв.м, літньої кухні літ. Б, навісу літ. В, Д, погребу літ. Г, душ літ. Е, вбиральні літ. Ж, огорожі, споруди № 1-2, к, та розташоване на земельній ділянці, загальною площею 1034 кв.м держфонд. В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що у серпні 2019 року їй стало відомо про те, що на підставі рішення виконавчого комітету Губиниської селищної ради депутатів трудящих Новомосковського району Дніпропетровської області № 23 від 18.06.1965 року "Про визначення права особистої власності на домоволодіння" за громадянином [PERSON] , [INFO] , було визнано право особистої власності на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] (після зміни нумерації та перейменування вулиць - [ADDRESS] ) та видане свідоцтво про право власності від 27.10.1965 року. Нею за власні кошти було проведено інвентаризацію садибного (індивідуального) житлового будинку, домоволодіння [ADDRESS] , та компетентною організацією встановлено, що домоволодіння складається з житлового будинку літ. А-1, загальною площею 42,0 кв.м, житловою площею 14,2 кв.м, літньої кухні літ. Б, навісу літ. В, Д, погребу літ. Г, душ літ. Е, вбиральні літ. Ж, огорожі, споруди № 1-2, к, що стверджується копією технічного паспорту від 21.07.2018 року. Зазначений житловий будинок розташований на земельній ділянці, загальною площею 1034 кв.м держфонд. Позивач зазначає, що [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] . Після його смерті у вищезазначеному будинку залишилась проживати його дружина - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . Проте, в 2003 році, позивач разом з дітьми, шукаючи собі житло та підбираючи різні варіанти, познайомилися з [PERSON] - сином власника будинку, який запропонував їй не придбати, а подарувати нележне йому домоволодіння [ADDRESS] , оскільки це домоволодіння йому було не потрібне. Такий договір між ними було укладено в простій письмовій формі у вигляді розписки, оскільки [PERSON] повідомив позивача про своє небажання звертатись до нотаріальної контори та оформляти всі документи, через відсутність грошових коштів. Так 22.09.2003 року, [PERSON] передав позивачеві у повне розпорядження вказане домоволодіння для їїпроживання разом із дітьми без будь-якої оплати чи інших зобов`язань, а також передав ключі та всі книжки по сплаті комунальних послуг, а сам він переїхав з селища проживати в м.Дніпропетровськ. Таким чином з 22 вересня 2003 року [PERSON] , разом із своєю родиною оселилася в зазначеному вище домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , та продовжує відкрито в ньому проживати, безперервно володіти та користуватися вказаним житлом, згодом обладнала його меблями та побутовою технікою на власний смак, створила належні умови життя для себе та своєї родини, здійснювала поточний ремонт домоволодіння, поміняла вікна, сплачувала всі комунальні платежі, укладала договори про надання комунальних послуг, обробляла земельну ділянку тощо. Отримавши необхідну юридичну консультацію, позивач вирішила оформити документи на будинок належним чином та почала розшукувати [PERSON] , а звернувшись в 2019 році до Губиниської селищної ради з`ясувала, що [PERSON] не переоформив вищезазначене домоволодіння на себе і власником будинку досі є батько останнього - [PERSON] , який помер ще в 1995 році. Таким чином, позивач наполягає, що правомірно набула своє право власності на домоволодіння [ADDRESS] , оскільки добросовісно заволоділа спірним майном, відкрито та безперервно користуюся ним, але зареєструвати своє право не може, у зв`язку звернулася до суду. Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року відкрите провадження у справі. 12.02.2020 року судом задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, витребувано з Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції актовий запис про смерть [PERSON] , а 13.03.2020 року відповідною ухвалою суду зобов`язано Новомосковську районну державну нотаріальну контору Дніпропетровської області надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] . 25.03.2020 року з Новомосковської районної нотаріальної контори Дніпропетровської області надійшли відповіді за ухвалу суду, надано Інформаційну довідку зі Спадкового реєстру, у відповідності до якої спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в смт.Губиниха Новомосковського району Дніпропетровської області, не заводилася. В судове засідання позивач не з`явилася, звернувшись до суду через представника з заявою про розгляд справи у її відсутність, одночасно позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Губиниської селищної ради Новомосковського району надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши докази з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Суду подано копію рішення № м23 виконкому Губиниської селищної ради від 18 червня 1965 року, у відповідності до якого за [PERSON] визнане право особистої власності на домоволодіння, що розташоване в [ADDRESS] (а.с. 10). Комунальне підприємство «Новомосковське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» на запит відповідного органу місцевого самоврядування повідомляє, що в матеріалах інвентаризаційної справи мітиться запис про те, що власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] ) є [PERSON] , на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.10.1965 року, відповідно до зазначеного вище рішення виконкому (а.с. 9). Виконком Губиниської селищної ради відповідною довідкою підтверджує той факт, що за адресою: [ADDRESS] ніхто не зареєстрований (а.с. 12). [PERSON] помер [INFO] , про що свідчить актовий запис про його смерть (а.с. 54). Як зазначено судом вище, даних про наявність спадкоємців [PERSON] судом не знайдено. Згідно акту обстеження житлово-побутових умов за адресою: [ADDRESS] , проживає [PERSON] (а.с. 11). Крім того, позивачем надано суду розписку, у відповідності до якої [PERSON] подарував [PERSON] будинок в смт.Губиниха, розписка датована 22.09.2003 року (а.с. 8). [PERSON] є побутовим споживачем електричної енергії за адресою [ADDRESS] , про що свідчить договір з ПАТ «Дніпрообленерго» (а.с. 24). Позивач за адресою: [ADDRESS] отримувала у 2008 році кредитні кошти для придбання побутової техніки (а.с. 26), встановлювала металопластикові конструкції в 2018 році (а.с. 27), перебуває на амбулаторному обліку з 2008 року (а.с. 16-23) Слід також звернути увагу, що сама по собі наявність у позивача оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, свідчить на її користь та є доказом наявності певних домовленостей щодо укладення правочину між спадкоємцем [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ч.1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України. В судовому засіданні встановлено, що позивач проживає в будинку що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується зазначеними вище доказами. Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Частиною 4 ст.344 ЦК України визначено, що право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Факт фізичного існування нерухомого майна, на яке позивач просить визнати право власності за набувальною давністю підтверджується проведеною 21 липня 2018 року технічною інвентаризацією домоволодіння, за результатами якої складено технічний паспорт на індивідуальний житловий будинок [ADDRESS] (а.с.29-34). Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, позивачем по справі подано до суду достатньо доказів на підтвердження обставин, викладених в позові. Суду доведено, що [PERSON] з 2003 року безперешкодно заволоділа нерухомим майном та продовжує відкрито, постійно ним володіти, що дає суду підстави визнати позивача власником нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України. Аналізуючи викладене, враховуючи відсутність заперечень від відповідача, відсутність спадкоємців нерухомого майна, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved