Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

13.02.2019р. [PERSON] , яка в інтересах своїх малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області) про визнання малолітніх дітей спадкоємцями першої черги, визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом, визначивши третіми особами без самостійних вимог на предмет спору Першу павлоградську ДНК, Відділ опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради (а.с.№ 2-6). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.02.2019р. позивачці було відмовлено у задоволенні заяви про звільнення від сплати судового збору і відстрочено його оплату до ухвалення судового рішення по справі (а.с. № 24). Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 18.02.2019р. позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду і справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, одночасно з чим витребувано у ГУ ПФУ в Дніпропетровській області відомості про наявність недоотриманої пенсії [PERSON] , померлим [INFO] (а.с. № 25). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що [INFO] у м. Алчевську Луганської області помер її колишній чоловік [PERSON] . З померлим спадкодавцем позивачка має спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Вона з дітьми є внутрішньопереміщеними особами з м. Брянки Луганської області до м. Павлограда Дніпропетровської області, мають статус внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується відповідними довідками УСЗН. Шлюб між позивачкою та [PERSON] було розірвано рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2017р. За життя [PERSON] був інвалідом дитинства та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи. На запит позивачки листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 23.01.2019р. № 369/04.21-09 повідомлено про наявну недоотриману пенсію. Позивачка вчасно звернулася до Першої павлоградської ДНК із заявою про прийняття спадщини в інтересах малолітніх дітей, за якою відкрита спадкова справа. А в листопаді 2018р. звернулася до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак, нотаріусом було відмовлено, оскільки позивачка не надала відомостей про склад сім`ї і осіб зареєстрованих зі спадкодавцем на момент його смерті. Крім дітей інших спадкоємці першої черги у померлого немає. Мати і батько [PERSON] померли, копії свідоцтва про смерть надати не має можливості. Зазначає, що вона через об`єктивні обставин, незалежні від її волі, позбавлена можливості оформити спадкові права дітей після смерті їх батька в досудовому порядку і отримати свідоцтво про право на спадщину, а тому змушена звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності на недоотриману пенсію в порядку спадкування за законом. Враховуючи вищевикладене, посилаючись на норми ст.ст. 392, 1216, 1227, 1261, 1268, 1269 ЦК України, ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», просила визнати малолітніх дітей спадкоємцями першої черги та визнати за ними в порядку спадкування за законом право власності на недоотриману пенсію, після смерті їх батька [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідач - ГУ ПФУ в Дніпропетровській області позовні вимоги не визнав. 11.04.2019р. представник відповідача - [PERSON]. (діє на підставі довіреності від 08.01.2019р. - а.с. № 47) надіслала письмовий відзив на позов, в якому зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у ч.2 ст. 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Відповідно до п. 2 ст. 36 цього Закону непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є інвалідами або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, діти померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали інвалідами до досягнення 18 років. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з абз. 2 п. 1.5, п. 1.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005р. №22-1, заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Днем звернення за виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Відповідно до п. 2.26 вищезазначеного Порядку, для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. Згідно п.2.22 Порядку за документ, що засвідчує місце проживання особи, приймаються: паспорт або довідка відповідних органів з місця проживання (реєстрації), у тому числі органів місцевого самоврядування. Померлий [PERSON] не перебував на обліку в ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, а позивачка [PERSON] звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою від 01.06.2018р. витребування пенсійної справи померлого [PERSON] з УПФУ в м. Алчевськ Луганської області. Згідно листа відділу з питань виплати пенсії № 19 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 05.04.2019р. № 978/04.21-09 залишок недоодержаної пенсії [PERSON] за період з 01.05.2016р. по 31.05.2018р. складає 328 31 грн. В подальшому з урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума недоотриманої пенсії може корегуватися. Отже сума недоотриманої пенсії буде визначена у день звернення спадкодавця до органу Пенсійного фонду з документами, визначеними чинним законодавством України. У зв`язку із тим, що позивачка до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з всіма необхідними документами не зверталася, спірні правовідносини між нею і ГУ ПФУ в Дніпропетровській області не виникли. Крім того, ГУ ПФУ в Дніпропетровській області вважає, що не повинно відповідати за цим позовом, пояснюючи це тим, що відповідно до п.п. 23, 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р., відповідачами у справах про визнання права власності у порядку спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину, а за їх відсутності, усунення їх від права на спадкування, неприйняття спадщини, відмови від її прийняття - територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, представник відповідача просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Позивачка правом на надання відповіді на відзив не скористалася. В судове засідання, призначене на 24.09.2019р. не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Неодноразово надсилала суду поштою заяви, в яких просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги задовольнити повністю (а.с. № 58, 61). Також надала письмову заяву про те саме, написану в суді власноруч 23.09.2019р. (а.с. № 72). Представник відповідача - Пелевіна С.А. (діє на підставі довіреності від 08.01.2019р. - а.с. № 47) в підготовче засідання, яке було призначено на 03.06.2019р., та судове засідання, яке було призначено на 24.09.2019р., не з`явилася, про дату, місце і час розгляду справи була повідомлена належним чином (а.с. № 37, 65). 14.05.2019р. надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, у задоволенні позовних вимог відмовити, врахувавши письмовий відзив (а.с. № 55). Так, само на судове засідання 24.09.2019р. ще 25.07.2019р. до суду поштою надійшов лист, в якому представник відповідача просила справу розглядати за її відсутності (а.с. № 80). Представник третьої особи - завідувач Першої павлоградської ДНК Шкицька Ю.А. 07.05.2019р. та 03.07.2019р. надіслали суду поштою заяви, в яких просила справу розглядати без участі їх представника, при прийняття рішення на розсуд суду (а.с. № 53, 68). Представник третьої особи - заступник начальника Служби у справах дітей виконавчого комітету Павлоградської міської ради Кучинська В.В. (діє на підставі довіреності від 03.01.2019р. - а.с. № 51) 16.05.2019р. та 24.09.2019р. також надіслала суду поштою заяви, в яких просила справу розглядати без участі їх представника, при прийняття рішення врахувати інтереси дітей (а.с.№50,74). Оскільки позивачка, представник відповідача, представники третіх осіб надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутністю, то на підставі ст. 223, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглянув справу 24.09.2019рю за відсутності усіх сторін та без фіксування процесу технічними засобами. Підготовче засідання у справі відповідно до положень ст. 197 п. 3 ч. 2 ст. 200 ЦПК України проведено 03.06.2019р. (а.с. № 59). Підстав для винесення по справі заочного рішення немає, оскільки відсутня сукупність умов, передбачена ч.1 ст. 280 ЦПК України (відповідач надав письмовий відзив на позов та заяву про розгляд справи за відсутності їх представника). Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). Судом встановлені наступні обставини у справі і відповідні ним правовідносини. Як встановлено судом, [INFO] р. у м. Алчевську Луганської області помер [PERSON] , [INFO] , про що 01.06.2018р. Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с. № 10). З померлим спадкодавцем позивачка має двох спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] , що підтверджується їх свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] (а.с. № 8-9). Позивачка [PERSON] та її діти [PERSON] та [PERSON] мають статус внутрішньо переміщених осіб, що підтверджується довідками від 20.03.2018р. № 679, від 20.03.2018р. № 0000496687, від 20.03.2018р. № 0000496758 Управлінням соціального захисту населення Павлоградської міської ради (а.с. № 19-21). Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.12.2017р. по справі № 185/6485/17 (провадження № 2/185/3533/17) шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. № 7). Як вказує позивачка за життя [PERSON] був інвалідом дитинства та отримував пенсію по інвалідності ІІІ групи. Листом ГУ ПФУ в Дніпропетровській області від 23.01.2019р. № 369/04.21-09 повідомлено про наявну недоотриману [PERSON] пенсію (а.с. № 16). Позивачка [PERSON] 01.06.2018р. звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області з заявою від 01.06.2018р. про витребування пенсійної справи померлого [PERSON] з УПФУ в м. Алчевську Луганської області (а.с. № 45). Відділом з питань виплати пенсії № 19 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області листом від 05.04.2019р. № 978/04.21-09 повідомлено про те, що залишок недоодержаної пенсії [PERSON] за період з 01.05.2016р. по 31.05.2018р. складає 32 831 грн. В подальшому з урахуванням ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума недоотриманої пенсії може корегуватися (а.с. № 46). Отже, після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на недоотриману ним пенсію за період з 01.05.2016р. по 31.05.2018р., яка складає 32 831 грн., тобто по 16 415грн.50коп. на кожного зі спадкоємців, виходячи з того, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Позивачка звернулася до державного нотаріуса Першої павлоградської ДНК Шкицької Ю.А. із заявою про прийняття спадщини, але постановою нотаріуса від 06.12.2018р. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки нею не було надано документів про реєстрацію і склад зареєстрованих осіб з померлим [PERSON] на момент його смерті (а.с. № 14-15). Суд зазначає, що відповідно до ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII від 05.11.1991р. суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Згідно з частинами 1, 3 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Правовий аналіз вказаних норм свідчить про те, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. Відповідно до абзацу 2 пункту 1.5 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005р. № 22-1 (зі змінами) та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005р. за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1), заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається особою до органу, що призначає пенсію, в якому померлий пенсіонер перебував на обліку як одержувач пенсії. Згідно з абзацом 4 п. 1.7 Порядку №22-1 днем звернення за перерахунком пенсії, переведенням з одного виду пенсії на інший, поновленням виплати пенсії, виплатою недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, заяви з усіма необхідними документами. Варто звернути увагу, що у вказаному Порядку № 22-1 не зазначено обов`язкового подання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для осіб зареєстрованих на тимчасово непідконтрольній українській владі території). Відповідно до п. 2.26. Порядку № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Для виплати недоотриманої пенсії, яка увійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі незвернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. З аналізу норми ч.ч. 1, 3 ст. 52 Закону і п.п. 1.5., 1.7., 2.26 Порядку № 22-1 видно, що процедура отримання пенсії, що належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення до органів пенсійного фонду у тому разі, якщо члени сім`ї померлого проживали разом із ним на момент смерті (що може підтверджуватися, наприклад, загальною реєстрацією місця проживання в паспорті). Тоді суми пенсії, які належали пенсіонерові й залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, можна отримати через територіальне управління пенсійного фонду (за місцем перебування пенсійної справи). Для цього необхідно звернутися з відповідною заявою в управління ПФУ, де померлий перебував на обліку. Такий порядок стосується тих, хто проживав на момент смерті з померлим. Разом із тим, якщо члени сім`ї померлого з ним не проживали, то необхідно звертатися до нотаріуса і отримувати пенсію в порядку спадкування, адже на підставі ст. 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, які належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними в зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При цьому, зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшло не пізніше 6-ти місяців після смерті пенсіонера. За загальним правилом, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно із ч. 3 ст. 1221 ЦК України, в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Такий особливий випадок встановлено статтею 9-1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», якою передбачено, що у разі, якщо останнім місцем проживання спадкодавця є населений пункт, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, затверджений рішенням Кабінету Міністрів України, місцем відкриття спадщини є місце подання першої заяви, що свідчить про волевиявлення щодо спадкового майна, спадкоємців, виконавців заповіту, людей, зацікавлених в охороні спадкового майна, або вимоги кредиторів. Тому спадкоємець може звернутися за власним бажанням до будь-якого нотаріуса на підконтрольній території України із заявою про прийняття спадщини, на підставі якої нотаріусом заводиться спадкова справа. Після вступу в спадщину на підставі отриманого свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом на підконтрольній території, спадкоємець має право отримати пенсію, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю. Разом із тим, судом встановлено, що не дивлячись на своєчасне звернення позивачки, яка діяла в інтересах малолітніх дітей спадкодавця, до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. За правилами ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1261 ЦК України, спадкоємцями за законом першої черги є діти спадкодавця та той з подружжя, хто його пережив, батьки. Отже, діти спадкодавця є спадкоємцями за законом першої черги, які не проживали зі спадкодавцем, але їх законний представник - мати [PERSON] , у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. З огляду на вищевикладені обставини і правила отримання у спадок недоотриманої пенсії, позивачка не повинна була звертатися до органу пенсійного фонду із заявою про виплату недоотриманої пенсії і вірно звернулася до нотаріуса з метою оформлення права на спадщину і отримання пенсії у порядку спадкування, але не змогла отримати свідоцтво про спадщину за об`єктивних обставин, які не залежать від її волі, що не позбавляє дітей спадкодавця права на спадщину. Говорячи про об`єктивні обставини, через які позивачка не змогла отримати свідоцтво про право на спадщину, суд виходить з того, що нотаріусом відмовлено у його видачі через ненадання позивачкою довідки з відділу реєстрації місця проживання про склад мешканців. Дійсно, пунктом 3.22. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено, що у разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем. Разом із тим, суд враховує, що спадкодавець помер на території Луганської області, яка на момент його смерті і досі є непідконтрольною Україні територією, де Законом України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджений тимчасовий порядок організації місцевого самоврядування, діяльності органів місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014р. № 1085-р (з подальшими змінами, внесеними розпорядженнями Кабінету Міністрів України) був затверджений Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. На момент смерті спадкодавця - [PERSON] ( [INFO] ) м. Алчевськ Луганської області віднесене до населених пунктів, на території якого органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. А тому отримання відомостей про фактичне проживання зі спадкоємцем інших осіб на цій території обмежено, оскільки виключає безпосередній доступ органів влади і місцевого самоврядування, їх структурних підрозділів, у т.ч. органів реєстрації, що здійснюють повноваження щодо встановлення фактичного місця проживання. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому вона звернулася до суду із позовом про визнання права у порядку спадкування. Доводи ГУ ПФУ в Дніпропетровській області про те, що управління не має відповідати за цим позовом не ґрунтуються на законі і дійсних обставинах справи, оскільки повноваження щодо розпорядження коштами пенсійного фонду належать виключно органам пенсійного фонду, а не територіальній громаді в особі органів місцевого самоврядування. Так, у відповідності до рішення Конституційного суду України № 20-рп/2011 від 26.12.2011р. по справі № 1-42/20114, Кабінет Міністрів України, як вищий орган у системі органів виконавчої влади наділений конституційними повноваженнями спрямовувати і координувати діяльність міністерств, інших органів виконавчої влади, до яких належать і Пенсійний фонд України. Відповідно до Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014р. № 280, Пенсійний фонд України розробляє проект бюджету Пенсійного фонду України та подає його Міністрові соціальної політики для внесення в установленому порядку на розгляд Кабінетові Міністрів України, здійснює ефективний розподіл фінансових ресурсів для пенсійного забезпечення, складає звіт про виконання бюджету Пенсійного фонду України. До повноважень Пенсійного фонду України відноситься: здійснення контролю за додержанням вимог законодавства про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, правильністю нарахування, обчислення, повнотою і своєчасністю сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (далі - страхові внески) та інших платежів, за достовірністю документів, поданих для призначення пенсії, та відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, призначенням (перерахунком) і виплатою пенсій, щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці та іншими виплатами, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України, інших джерел, визначених законодавством; забезпечення своєчасного і в повному обсязі фінансування та виплати пенсій, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Пенсійного фонду України та інших джерел, визначених законодавством; обліку коштів Пенсійного фонду України, ведення статистичної та бухгалтерської звітності. Пенсійний фонд України розпоряджається у межах повноважень коштами Пенсійного фонду України. Пенсійний фонд України здійснює свої повноваження безпосередньо та через утворені в установленому порядку територіальні органи. Таким чином, Пенсійний фонд України є органом, який реалізує політику пенсійного забезпечення, в тому числі за рахунок коштів Державного бюджету України, а тому саме від цього органу залежить право позивача на отримання належної йому виплати за рахунок коштів пенсійного фонду. Суд виходить з того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 цього Кодексу кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950р. і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду цієї справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу. Так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» зазначено, що відповідно до прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Натомість сподівання на визнання права власності на майно, яким тривалий час неможливо було користуватися ефективно, не може вважатися «майном» у розумінні ст. 1 Першого протоколу до Конвенції; це також стосується умовної вимоги, яка втрачає силу внаслідок недотримання цієї вимоги. Відповідно до прецедентного права Суду будь-яке втручання має підтримувати «справедливий баланс» між загальними інтересами суспільства та вимогами щодо дотримання основоположних прав окремої особи. Намагання забезпечити цей баланс відображене в структурі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції. Тому мають бути витримані розумні пропорції між використаними засобами і досягнутими цілями. Більше того, так само, як і в інших сферах соціальної, фінансової та економічної політики, національні органи мають певну свободу розсуду під час прийняття і виконання законів, що регулюють питання власності та договірні відносини. Цю свободу розсуду все ж таки мають контролювати європейські структури. Тому Суд повинен був упевнитися, чи не були перевищені надані Урядові межі свободи розсуду, тобто чи застосовано в цій справі доктрину «ultra vires» (хоча й законну саму по собі) з урахуванням принципу пропорційності. У справі "Вольф-Ульрих фон Мальтцан та інші проти Германії" ЄСПЛ зробив висновок про те, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої що може вважатись активом: вона повинна мати обґрунтовану закону підставу, якою зокрема є чинна норма закону , тобто встановлена законом норма щодо виплат (зокрема пенсійних, допомоги) на момент дії цієї норми є активом, на який може розраховувати громадянин як на свою власність. В даному випадку предметом спору є захист права дітей спадкодавця на одержання суми неодоотриманої пенсії, яка належала спадкодавцю і яку спадкоємець, маючи законне сподівання може отримати від держави. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За приписами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування року» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Позивачка звернулася до суду через об`єктивні обставин, незалежні від її волі, які позбавляють її можливості оформити спадкові права і отримати спадщину в інтересах дітей, а тому, з урахуванням принципу верховенства права, наявності у неї законних очікувань на отримання у спадок дітьми належної спадкодавцю соціальної виплати, її право підлягає захисту судом. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, а позивачці було відстрочено оплату судового збору до ухвалення судового рішення, з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн.40коп судового збору, виходячи зі ставки судового збору за подачу позовної заяви майнового характеру, де дві позовні вимоги взаємопов`язані між собою (1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить та не більше 5 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved