Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до дитини [PERSON], [INFO], призначити її опікуном та стягнення аліментів. В позові зазначила, що позивачка [PERSON] є бабусею малолітньої [PERSON]. З часу народження дитини, позивач та відповідач мешкали разом. Отже, з самого народження дитини, обов'язки по її вихованню, разом із відповідачем, виконувала і позивач. Наразі дитині 12 років, вона постійно мешкає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. В листопаді 2013 року Відповідач пішла з дому у невідомому напрямку та мешкає за невідомою адресою. Відповідач по теперішній час, не з'являється до дитини, не приймає участь в її вихованні, веде аморальний спосіб життя, довгий час зловживає алкоголем, відмовляється надавати матеріальну допомогу. У дитини все добре. Дівчина охоче відвідує гімназію № 27 у м. Запоріжжя. Здібна та вихована дівчина, завжди готова до знань. Акуратна, товариська, доброзичлива, відповідальна, поважає старших. Зараз виховуванням дитини [PERSON] займається позивачка. Вона піклується про її фізичний і духовний розвиток, проявляє зацікавленість її успіхами у навчанні, постійно відвідує батьківські збори у школі, повністю виконує батьківські обов'язки по вихованню [PERSON]. На підставі викладеного, просить суд, позбавити батьківських прав [PERSON], 1975 року народження, відносно її доньки [PERSON], [INFO]; призначити її опікуном малолітньої [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітньої [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки від усіх доходів щомісячно, але не менш ніж 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного року до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день і час слухання справи завчасно повідомлялася, у встановленому законом порядку, заперечень до позовної заяви не надала, у зв'язку з чим, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. У судове засідання представник органу опіки та піклування Панченко І.О. надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав у повному обсязі та просить його задовольнити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є бабусею малолітньої [PERSON]. Зазначений факт підтверджуються наступними документами. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 09.07.2002 року відділом РАГС Орджонікідзевського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис № 343, батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON] (відповідачка). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч.1 ст.135 СК України від 01.07.2014 року за № 00014100657, відомості про батька дитини [PERSON], [INFO] внесені за вказівкою матері. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER] виданого 08.07.1975 року Орджонікідзевським відділом ЗАГС м. Запоріжжя, актовий запис № 1308, відповідачка [PERSON], [INFO] є донькою позивачки [PERSON] Встановлено, що мати дитини проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не створює умов для отримання нею освіти, так як вихованням та утриманням дитини займається бабуся (позивачка). Згідно довідки МКП „Основаніє" від 02.10.2014 року за №10366, дитина [PERSON], 2002 р.н. зареєстрована та проживає разом з бабусею [PERSON] Відповідно до акту обстеження умов проживання від 22.10.2014 року складеного працівниками органів опіки та піклування, за адресою проживання дитини: [ADDRESS], вбачається, що умови проживання задовільні; дитина має окрему кімнату, в якій є все необхідне; стосунки в сім'ї родинні, дружні; з дитиною проведено бесіду, в ході якої вона висловила позитивну думку з приводу позбавлення батьківських прав її матері. Крім того, з акту вбачається, що мати дитини близько року не проживає за зазначеною адресою, її місцезнаходження не відоме. З довідки КЗ „Центр первинної медико-санітарної допомоги №10" від 08.10.2014 року за № 01-8/1737, вбачається, що 07.10.2014 року при виконанні цільового патронажу медичною сестрою з'ясовано, що дівчинка [PERSON], 2002 р.н. мешкає з бабусею та дідусем, доглянута, в помешканні чисто. Мати при патронажі вдома не було, зі слів бабусі, за останні пів року мати дівчинки не з'явилася жодного разу, станом здоров'я доньки не цікавилася. Згідно інформації Запорізької суспільно-гуманітарної гімназії №27 від 07.10.2014 року за №179, [PERSON], [INFO] є ученицю вказаної установи. Мати дитини з 2013 року до гімназії не з'являлася. Дівчинкою опікується бабуся [PERSON], яка тісно підтримує зв'язок з класним керівником, вчителями гімназії, контролює успішність, систематично відвідує батьківські збори, щотижня ставить підпис у щоденнику. Щоліта бабуся дбає про відпочинок [PERSON] в літньому оздоровчому таборі. Відповідно до акту МКП „Основаніє" від 13.11.2014 року, зі слів сусідів, відповідачка [PERSON], за адресою: [ADDRESS], з листопада 2013 року по теперішній час не проживає. Таким чином, виходячи з досліджених письмових доказів, відповідач взагалі не цікавиться долею дитини та ігнорує свої батьківські обов'язки. Відповідач свого обов'язку щодо виховання дитини не здійснює: свідомо нехтує всіма батьківськими цінностями щодо дитини і самостійно фактично звільнила себе від батьківських обов'язків щодо дочки. Питання доцільності або недоцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її доньки [PERSON], [INFO], розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини районної адміністрації Запорізької міської по Орджонікідзевському району 16.01.2015 року. За результатами засідання комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її доньки [PERSON], [INFO]. Відповідно до п.1 ст.18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, схваленими резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифіковано Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.91 року, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 164 Сімейного кодексу України перераховані підстави позбавлення батьківських прав. Згідно п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України, підставою для позбавлення батьківських прав, являється ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.п. 2, 3, 6 ч. 1 статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки Відповідач, фактично маючи можливість приймати участь у вихованні дитини, свідомо нехтує всіма батьківськими обов'язками відносно дочки та її виховання, суд вважає, що існують всі підстави для позбавлення Відповідача батьківських прав щодо дитини [PERSON], [INFO] Матеріали справи містять достатньо належних доказів на підтвердження такої винної поведінки відповідача та свідомого нехтування своїми обов'язками відносно дитини. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітньої дитини [PERSON], [INFO] доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно ч.2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. У зв'язку з чим, суд вважає позовні вимоги позивача про стягнення аліментів законними, у зв?язку із чим, підлягаючими задоволенню. Вимога позивача про призначення її опікуном дитини [PERSON], задоволенню не підлягає, оскільки вирішення цього питання не відноситься до компетенції суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial