Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, згідно якого просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами за №75 по вул. 70-річчя Жовтня в с. Русанівка після смерті її батька [PERSON], який помер 30.07.2009 року,і свій позов обґрунтовують тим, що після смерті батька відкрилась спадщина. За життя батько право власності на своє майно не оформив, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на його майно, тому вона не має змоги отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на це нерухоме майно в нотаріальній конторі і тому була змушена звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримали. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,надіслав до суду заяву,в якій просить слухати справу без участі їх представника та задовольнити позовні вимоги позивачки. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, у судовому засіданні встановлено, що батько позивачки [PERSON] помер 30.07.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про його смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно, що складалося з житлового будинку з господарськими будівлями за № 75 по вул. 70- річчя Жовтня в с. Русанівка Радомишльського району. Однак при житті він право власності на своє майно не оформив. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадщину після смерті батька позивачка прийняла,шляхом подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя який його пережив та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення суддів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Статгя 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилалась позивачка як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивачки ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Приймаючи до уваги викладене та те,що іншим шляхом права позивачки на спадкове майно захистити неможливо,тому суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved