Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-13 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами за набувальною давністю. В обґрунтування своїх вимог позивачка вказала на те, відповідач по справі [PERSON] запропонував позивачці у 2007 році вселитися у житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. З 15.05.2007р. з дозволу відповідача вона вселилася до вказаного домоволодіння та саме з того часу позивачка відкрито володіє та користується зазначеним будинком, сплачує комунальні платежі, замовила та виготовила технічну документацію на цей будинок. Відповідач жодних претензій до неї не мав і не має до теперішнього часу. У зв'язку з цим позивачка просить суд визнати за нею в порядку набувальної давності право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS], які знаходяться на земельній ділянці, остаточно площа якої буде визначена відповідним документом на право власності на землю, які розташовано за адресою: [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Заявлені позовні вимоги підтримала повністю. В судове засідання представник відповідача Білокуракинської селищної ради не з'явився, подавши до суду заяву про розгляд справи без його участі, надали заяву про визнання позовних вимог. В судове засідання відповідач не з'явився, про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином на підставі п.19 Перехідних Положень ЦПК України та Законів України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" та Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції". Причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, докази по справі кожен окремо та в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до Договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Білокуракинського районного нотаріального округу 20.07.2005р. реєстровий №537, Витягу з реєстру прав та реєстру правочинів, житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] належить на праві приватної власності відповідачу [PERSON] (а.с.13). Із дослідженої в судовому засіданні розписки від 15.05.2007р. (а.с.26) та довіреності, посвідченої приватним нотаріусом (а.с.27) вбачається, що відповідач надав дозвіл й передав позивачці право вільного володіння та користування на власний розсуд житловим будинком із господарчими будівлями та спорудами, що належав йому на праві приватної власності. Відповідно до Довідки депутата виконкому Білокуракинської селищної ради №2495 від 03.08.2018р. за адресою: [ADDRESS], починаючи з 15.05.2007р. по теперішній час мешкає без реєстрації позивачка по справі [PERSON] Вона відкрито та безперервно мешкає та користується житловим будинком та господарськими будівлями й спорудами, постійно здійснює догляд, підтримує його та його прилеглу територію в належному стані більше 10 років (а.с.10). Із Довідки Білокуракинської селищної ради №1303 від 17.04.2018р. вбачається, що позивачка є землекористувачем земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по [ADDRESS] та щорічно сплачує за користування вказаною земельною ділянкою до бюджету селищної ради земельний податок (а.с.11). Відповідно до Довідки №135 від 31.07.2018р. позивачкою було проведено технічну інвентаризацію житлового будинку із господарчими будівлями й спорудами та визначено його вартість, яка на вказану дату формування довідки становить 107277 грн. та нею отримано технічний паспорт на домоволодіння (а.с.12). Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена законом. На підставі статті 344 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Так, частиною 1 статті 344 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. В пункті 9 Постанови за № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року вказано, що повинно враховуватися, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна та інше. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Звертаючись до суду позивачка вказала на те, що протягом тривалого часу вона відкрито користується вказаним житловим будинком із господарчими будівлями та спорудами, а тому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Ураховуючи положення статей 335 і 344 ЦК України право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі, а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 264 ЦПК України). Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» № 5 від 7 лютого 2014 року, можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також ч. 4 ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі, якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Судом встановлено, що позивачка вже більше 10 років відкрито та безперервно володіє та користується нерухомим майном і є всі підстави вважати, що вона законно набула право власності на вищевказаний житловий будинок із господарчими будівлями та спорудами. Згідно до ст. 77 ЦПК України належними доказами є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved