Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

20.11.2013 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання кредитного договору розірваним, визнання договору поруки припиненим, який був підтриманий його представником в судовому засіданні, з посиланням на обставини, в ньому викладені. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 13.06.2008 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" укладено кредитний договір №CNL-205/007/2008, який був забезпечений укладенням договору поруки між нею та банком в той же день. 26.11.2010 року ПАТ "ОТП Банк" відступило право вимоги за кредитним договором ТОВ "ОТП Факторинг Україна". 30.12.2012 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" пред'явив до неї та позичальника вимогу про дострокове виконання зобов'язання, що фактично є наслідком розірвання договору в порядку ст.625 ЦК України в односторонньому порядку. З 30.11.2012 року між позичальником та ТОВ "ОТП Факторинг Україна" правовідносини припинились, позичальник не має змоги здійснювати оплати відсотків та користуватись кредитом. Вважає, що договір поруки від 13.06.2008 року є припиненим в силу ч.4 ст.559 ЦК України, оскільки кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив до неї вимоги, як до поручителя. 31.08.2011 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернувся до [PERSON] з вимогою про дострокове виконання боргових зобов'язань, в тридцяти денний строк з дня отримання вимоги, яку [PERSON] отримав 20.09.2011 року. Тобто, строк виконання основного зобов'язання настав 21.10.2011 року, а строк пред'явлення вимоги до поручителя скінчився 21.04.2012 року. В зазначений строк вона вимог від кредитора не отримувала, з позовом в цей проміжок часу кредитор до суду не звертався. 30.11.2012 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" звернулось до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська з позовом про солідарне стягнення заборгованості. Проте, оскільки шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя скінчився 21.04.2012 року, вважає договір поруки припиненим з 22.04.2012 року. Представник відповідачів - Публічного акціонерного товариства "ОТП Банк", Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторинг Україна" в судовому засіданні вимог позову не визнав, проти їх задоволення заперечував, посилаючись на те, що аргументам позивача вже надано оцінку судом в рішенні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 04 грудня 2013 року, питання чинності поруки розглянуто судом, використання банком права на дострокове стягнення за кредитним договором усієї суми не є наслідком розірвання кредитного договору, а тому просить в задоволенні позовних вимог відмовити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав. Заслухавши пояснення представників осіб, які приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 13 червня 2008 року між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено кредитний договір №CNL-205/007/2008, за умовами якого позичальнику в платне користування надано кредитні кошти в сумі 80 500 доларів США, на строк до 13.06.2023 року. В забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] між ЗАТ "ОТП Банк" та [PERSON] укладено договір поруки №CNL-205/007/2008, за умовами якого позивач зобов'язалась відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором та кредитним договором в повному обсязі таких зобов'язань, на умовах солідарності. Доказів визнання даного договору поруки недійсним сторонами не представлено. 26.11.2010 року між ТОВ "ОТП Факторинг Україна" та ПАТ "ОТП Банк" укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, на підставі якого право вимоги за кредитним договором від 13.06.2008 року між [PERSON] та ЗАТ "ОТП Банк" перейшло до ТОВ "ОТП Факторинг Україна", що сторонами визнається та не оспорюється. 20.09.2011 року [PERSON] отримано досудову вимогу ТОВ "ОТП Факторинг Україна" від 31.08.2011 року про усунення порушення за кредитним договором від 13.06.2008 року та дострокове виконання боргових зобов'язань в місячний строк з дня отримання вимоги. Згідно паспортних даних відповідача [PERSON], останній з 26.03.2003 року перебуває у шлюбі з позивачем [PERSON] 30.11.2012 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" подано до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська позовну заяву про солідарне стягання з [PERSON], [PERSON] заборгованості за кредитним договором від 13.06.2008 року. 04.12.2013 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення, яким стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором від 13.06.2008 року. Даним рішенням спростовано твердження [PERSON] та [PERSON] щодо припинення дії поруки, оскільки строк виконання зобов'язання встановлений до 13.06.2023 року. Відповідно до п.1.9.3 кредитного договору у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 днів, банк має право в односторонньому порядку розірвати договір шляхом направлення на поштову адресу позичальника листа про розірвання договору. Як зазначив у письмових запереченнях представник відповідача, жодних листів про розірвання договору кредитор не надсилав. Відповідно до п.29 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Передбачене статтею 1050 ЦК право кредитодавця вимагати від позичальника дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, є самостійним. Реалізація такого права жодним чином не залежить від пред'явлення кредитодавцем вимог про розірвання кредитного договору відповідно до положення статті 651 ЦК. З урахуванням наведеного, з огляду на те, що позивач стороною кредитного договору не є, а при розірванні договору положення ч.2 ст.555 ЦК України не застосовуються, спір між сторонами кредитного договору щодо його розірвання не виник, і виключних підстав для цього суд не встановив, в цій частині позовних вимог слід відмовити. Згідно п. 24 вказаної Постанови, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Відповідно до п. 17 Постанови, зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. У відповідності до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ч. 1 ст. 547 правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Як пояснив в судовому засіданні представник позивача, він вважає договір поруки припиненим, так як на його думку кредитний договір розірваний в силу реалізації банком права на дострокове виконання основного зобов'язання боржником. Оскільки в договорі поруки строк її припинення не встановлено конкретною датою, порука припиняється з дня настання строку виконання основного зобов'язання в повному обсязі (або при зміні такого строку) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Проте, письмова вимога про дострокове виконання основного зобов'язання не може вважатись доповненням до кредитного договору, яким змінюється строк виконання основного зобов'язання, оскільки вчиняється без погодження та волевиявлення обох сторін, боржник, який порушує виконання зобов'язання, усвідомлює протиправність своєї поведінки, тому така вимога в силу договірних відносин сторін, має для нього лише рекомендаційний характер. Відповідно до ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; рішення суду. Таким чином, обов'язок достроково повернути кредитні кошти зі сплатою за їх користування (виконати умови кредитного договору) в даному випадку виникає лише на підставі рішення суду, не можна вважати письмову вимогу банку, яка за своєю суттю носить інформаційний характер, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків, в силу дії принципу добровільності договору та судового захисту цивільного права та інтересу. Тому, посилання позивача на початок перебігу шестимісячного строку можливого пред'явлення вимоги до поручителя по спливу місяця з дня отримання [PERSON] як позичальником вимоги банку про усунення порушення зобов'язання, суд до уваги не приймає. Враховуючи, що позовні вимоги про дострокове повернення кредиту та погашення заборгованості в судовому порядку пред'явлено до позичальника та поручителя одночасно, суд не знаходить підстав для припинення поруки, а обґрунтування припинення поруки через розірвання кредитного договору як безпідставне твердження відхиляється судом, у зв'язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду - не відшкодовувати, у зв'язку з не повною сплатою судового збору (лише за одну вимогу про розірвання кредитного договору) підлягає додатковому стягненню з позивача в дохід держави судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved