Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

04.10.2017 року заявник звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON], після смерті якого він отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. В даному свідоцтві нотаріус, що його посвідчував, помилково зазначив його прізвище «[PERSON]» замість «[PERSON]». 15.02.1995 року між заявником та його братом був укладений договір конкретного користування спадковим будинком, в якому в п. 2 теж помилково записано його прізвище замість «[PERSON]» записано на російській мові «[PERSON]», який теж був посвідчений нотаріусом. Відповідно до паспорта його прізвище записано «[PERSON]», у свідоцтві про народження його прізвище записано на російській мові «[PERSON]». Також заявник зазначає, що він звернувся до нотаріальної контори, проте йому було відмовлено у виправленні помилки у його прізвищі, посилаючись на зберігання документів у Київському обласному державному нотаріальному архіві.На даний час заявник має намір звернутися до Фастівської міської ради за дозволом про приватизацію земельної ділянки для обслуговування належних йому на праві власності 14/25 частин житлового будинку. Тому заявник змушений був звернутися до суду з вище вказаною заявою. В судове засідання заявник не з'явився, через канцелярію суду надав заяву, в якій вимоги підтримує, просить розглядати справу без його участі. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надав через канцелярію суду клопотання, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим [INFO] року Харківським міським відділом реєстрації актів громадського стану, серія [NUMBER] (а.с.7). 10 лютого 1995 року державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Куцевол Н.М посвідчене свідоцтво про право на спадщину за законом, зареєстроване в реєстрі за №2-554 та в Фастівському БТІ на 9/25 частин житлового будинку [ADDRESS](а.с.9). 15 лютого 1995 року між заявником та його братом був укладений договір конкретного користування будинком, який посвідчений державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Куцевол Н.М., зареєстрований в реєстрі за №2-628 (а.с.10-11). Як вбачається з тексту свідоцтва про право на спадщину, нотаріус, що його посвідчував помилково зазначив прізвище заявника замість «[PERSON]» записано «[PERSON]», в договорі конкретного користування будинком прізвище заявника замість «[PERSON]» записано на російській мові «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про народження від 01 січня 1953 року серія [NUMBER] виданого на ім'я заявника, його прізвище російською мовою зазначено - «[PERSON]». Його батьки: [PERSON] та [PERSON] (запис здійснено російською мовою) (а.с.8). 27 січня 1999 року заявник отримав паспорт громадянина України, в якому його прізвище українською мовою було записано як [PERSON](а.с.5). 28 травня 1999 року ДПА України заявнику було присвоєно ідентифікаційний номер [NUMBER] на його ім'я [PERSON] (а.с.6). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз'ясненнями, викладеними в постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав. Коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них дані не відповідають записам вихідних документів, а установи, які видали ці документи не можуть виправити допущені в них помилки та відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України, громадяни мають право на звернення до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Оскільки, невідповідність в написанні прізвища заявника в правовстановлюючих документах позбавляє його можливості отримати дозвіл на приватизацію земельної ділянки, суд дійшов висновку, щовимоги про встановлення факту належності свідоцтва про право на спадщину за законом та договору конкретного користуванняяк правовстановлюючого документу є обґрунтованими і підлягають до задоволення. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги заявника доведеним та обґрунтованим.

Outcome: approved