Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

11.03.2020, [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб із [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що сімейні відносини припинились з 2014 року, спільне господарство не ведеться, причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння, різка відмінність характерів. Вважає подальше спільне життя із [PERSON] та збереження сім`ї неможливим, оскільки кожний живе своїм життям. Від сумісного життя мають двох повнолітніх дітей. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 18 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження по справі та призначено судове засідання. В судове засідання позивач не з"явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій зазначила про підтримання позову та про відсутність заперечень проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштова кореспонденція, про причину неявки не повідомив, заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову суду не надав. 27 квітня 2020 року постановлена ухвала про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося через неявку учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані і тому позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 травня 1994 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) Пакульською сільською радою народних депутатів Чернігівського району Чернігівської області зареєстрований шлюб, про що 14.05.1994 в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 2. Від спільного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивачки про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини, з яких позивачка просить розірвати шлюб, є обґрунтованими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивачка наміру не має. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір, але за відсутності даної вимоги судовий збір не стягується. Враховуючи викладене,

Outcome: approved