Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-06 00:00:00

11.12.2018 позивач звернуся до суду з позовною заявою, на обґрунтування, якої зазначив, що ДП «Радпол» є власником земельної ділянки по [ADDRESS] де знаходять виробничі потужності та видобуток питної води з підземних джерел. Також навколо даної земельної ділянки встановлено санітарну зону, що в свою чергу обмежує право на будівництво в її межах. Проте, на належних відповідачу земельних ділянках, цільове призначення яких для ведення особистого селянського господарства, здійснюється незаконне будівництво. Що саме будується стороні позивача невідомо, оскільки належних документів не має. Відповідач за вказані порушення притягувався до адміністративної відповідальності, проте державні органи, які повинні здійснювати контроль за дотриманням законодавства у сфері будівництво до суду не звертались, а від так позивач самостійно звернувся до суду з метою захисту порушених прав та просить заборони відповідачу здійснювати будівництво та зобов`язати знести самовільно побудоване нерухоме майно. Третьою особою направлено пояснення, відповідно до якого, міська рада підтримує позовні вимоги, оскільки перевіркою було встановлено, що відповідач здійснює будівництво в межах санітарної зони, будівельні роботи виконуються без належних документів, відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, вказала, що вказане будівництво порушує їх права може призвести до забруднення води, що вплине на діяльність їх підприємства, будівництво здійснюється в межах санітарної зони без дозвільних документів з порушенням цільового призначення. Вони звертались з відповідними скаргами у державні органи, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності, за захистом своїх право їм було рекомендовано звернутись до суду. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позову заперечив, вказав, що позивачем не доведено порушення їх прав, контроль та відповідно право на звернення до суду з заявами щодо незаконного будівництва має право виключно інспекція державного архітектурного контролю, крім того, в межах даної охоронної зони наявне інше нерухоме майно та здійснюється будівництво інших об`єктів, відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності, тому не може ще раз відповідати за вказані порушення. На даний час відповідач здійснює дії щодо оформлення належних документів на будівництво. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений в судове засідання не з`явився. Суд, заслухавши пояснення представників дослідивши матеріали справи, письмові докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 5,6 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.01.2004 ДП «Радпол» є власником заводу по вигодуванню та розливу питної води, адреса: [ADDRESS] , на підставі рішення Обухівської міської ради від 25.11.2003. Відповідно до договору купівлі-продажу від 19.12.2016, Обухівська міська рада - продавець передала у приватну власність Дочірньому підприємству «Радпол» земельну ділянку площею 0,2500 га за адресою [ADDRESS] , кадастровий номер 3223110104:02:001:0127, цільове призначення - для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємствами, що пов`язані з користування надрами. Категорія земель - землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Вид використання - для будівництв резервної свердловини та виробничих приміщень. 12.09.2006 ДП «Радпол» отримало спеціальний дозвіл на користування надрами, вид користування: видобування, Таценківське родовище, Київська обл., Обухівський район, північно-західна околиця с. Таценки в долині р. Стугна, вид копалин - питні підземні води. Термін дії до 12.09.2026. Відповідно до відомостей про земельну ділянку від 04.12.2018, земельна ділянка з кадастровим номером 3223110104:02:001:0145, що розташована в Київської [ADDRESS] , площею 0,05 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, належить [PERSON] , дата державної реєстрації права 20.04.2018. Відповідно до відомостей про земельну ділянку від 10.08.2018, земельна ділянка з кадастровим номером 3223110104:02:001:0144, що розташована в Київської [ADDRESS] , площею 0,05 га, цільове призначення - для ведення особистого селянського господарства, належить [PERSON] , дата державної реєстрації права 15.08.2018. Відповідно до Технічного звіту з розрахунку меж зон санітарної охорони водозабірної свердловини № 1 розташованої на території ДП «Радпол» в с. Таценки Обухівського району Київської області Міністерства охорони навколишнього природного середовища України, від 2007 року, встановлено зону санітарної охорони свердловини6 зона суворого режиму - 30м, зона 2-го поясу - 31м, зона 3-поясу - 219 м. 19.04.2011 рішенням виконавчого комітету Обухівської міської ради №301, 21.03.2013 Державним управлінням охорони навколишнього природного середовища в Київській області, 01.03.2013 Управлінням водних ресурсів у м. Києві та Київській області, 07.03.2013 Управлінням Держземагенства в Обухівському районі Київської області погоджено вищевказаний технічний звіт. 15.08.2018 ДП «Радпол» звернулось до Міністра екології та природних ресурсів України, Голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Тво Голови Державної служби геології та надр України, Голови Київської обласної ради, Голови Обухівської РДА, Начальника Обухівського відділу поліції ВП ГУНП в Київській області щодо порушень законодавства у сфері землекористування та природоохоронній сфері, а саме будівництво на земельній ділянці 3223110104:02:001:0144 з липня 2018 року в межах третього поясу зони санітарної охорони встановленої для свердловини ДП «Радпол» радіусом у 2019 метрів, відстань будівництва до свердловини на більше 170 метрів. 05.09.2018 Обухівська РДА, розглянувши вказане звернення направило його до Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області. 03.11.2018 Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області розглянувши вказане звернення повідомило про притягнення винних осіб до адміністративної відповідальності. 12.11.2018 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області розглянувши вказане звернення направило його до відділу з питань державного архітектурно-будівельної контролю Обухівської міської ради. 22.11.2018 відділом з питань державного архітектурно-будівельної контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради складено акт № 1 за результатами проведення планового (позапланового) державного нагляду (контролю) щодо дотримання у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, стандартів і правил на об`єкті: будівництво за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3223110104:02:001:0144. Проведеною перевіркою встановлено, що за вище вказаною адресою виконуються будівельні роботи з будівництва з будівництва садового будинку на рівні першого поверху з піно блоків. Будівельні роботи виконані без документів які надають право на виконання будівельних робіт чим порушено вимоги ч.1 ст.36 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності». 22.11.2018 відділом з питань державного архітектурно-будівельної контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради складено протокол про адміністративне правопорушення № Л-2211/1 відносно [PERSON] по ч.4 ст.96 КУпАП 23.11.2018 відділом з питань державного архітектурно-будівельної контролю виконавчого комітету Обухівської міської ради складено постанову №А-2311/1 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ч.4 ст.96 КУпАП та накладено штраф у розмір 4250 грн., та складено приписи С-2211/1, С-2211/1 про зупинення виконання будівельних робіт і усунути допущені правопорушення до 22.01.2019. Відповідно до інформаційної довідки ТОВ «Діловод Кадастр» та ситуаційного плану-схеми встановлено, що в ході проведення геодезичних, проектно-вишукувальних робіт було виявлено, що в зоні 3-го поясу санітарної охоронної зони, яка становить 219 метрів навколо об`єкту, визначеного технічним звітом з розрахунку меж зон санітарної охорони водозабірної свердловини № 1, розташованої на території ДП «Радпол» в с. Таценки, ведеться будівництво на землях сільськогосподарського призначення, кадастровий номер 3223110104:02:001:0144. Відстань від водозабірної свердловини до об`єкта будівництва складає 149,4 м. Згідно ст.1 ЗУ «Про землеустрій» цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку. Згідно ст. 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії зокрема: землі сільськогосподарського призначення. Згідно ч.2 ст.20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Згідно ч.4 ст.24 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» зміна цільового призначення земельної ділянки, яка не відповідає плану зонування території та/або детальному плану території забороняється. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач набув право власності на земельні ділянки з кадастровими номерами 3223110104:02:001:0144 та 3223110104:02:001:0145, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства. Згідно ч.3 ст.22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування: громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Згідно ч.1 ст.65 ЗК України, землями промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення визнаються земельні ділянки, надані в установленому порядку підприємствам, установам та організаціям для здійснення відповідної діяльності. Згідно ст.113 ЗК України зони санітарної охорони створюються навколо об`єктів, де є підземні та відкриті джерела водопостачання, водозабірні та водоочисні споруди, водоводи, об`єкти оздоровчого призначення та інші, для їх санітарно-епідеміологічної захищеності. У межах зон санітарної охорони забороняється діяльність, яка може призвести до завдання шкоди підземним та відкритим джерелам водопостачання, водозабірним і водоочисним спорудам, водоводам, об`єктам оздоровчого призначення, навколо яких вони створені. Правовий режим земель зон санітарної охорони визначається законодавством України. Згідно ст.93 Водного Кодексу України з метою охорони водних об`єктів у районах забору води для централізованого водопостачання населення, лікувальних і оздоровчих потреб встановлюються зони санітарної охорони, які поділяються на пояси особливого режиму. Межі зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюються місцевими радами на їх території за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері геологічного вивчення та раціонального використання надр, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері санітарного та епідемічного благополуччя населення, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. Режим зон санітарної охорони водних об`єктів встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.4 Постанови Кабінету Міністрів України від 18.12.1998 №2024 «Про правовий режим зон санітарної охорони водних об`єктів», ЗСО поверхневих та підземних водних об`єктів входять до складу водоохоронних зон і поділяються на три пояси особливого режиму: другий і третій пояси (обмежень і спостережень) включають територію, що призначається для охорони джерел водопостачання від забруднення. Згідно п.8 вказаної Постанови, у межах третього поясу ЗСО: забороняється: закачування відпрацьованих (зворотних) вод у підземні горизонти з метою їх захоронення, підземного складування твердих відходів і розробки надр землі, що може призвести до забруднення водоносного горизонту; розміщення складів паливно-мастильних матеріалів, а також складів пестицидів і мінеральних добрив, накопичувачів промислових стічних вод, нафтопроводів та продуктопроводів, що створюють небезпеку хімічного забруднення підземних вод. Як встановлено в судовому засіданні, земельні ділянки відповідача розташовані в межах третього поясу зон санітарної охорони, встановленої для ДП «Радпол», що здійснює підприємницьку діяльність з підземного видобутку води. Згідно ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено в судовому засіданні відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за будівництво без отримання відповідних дозволів, приписи щодо усунення порушень відповідачем не виконані, станом на час розгляду справи будівництво наявне на земельних ділянках. Суду не надано жодного належного та допустимого доказу щодо законності будівництва, зокрема даних по об`єкту, дозвільну документація, проектів тощо. Згідно ст. 376 ЦК України , житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов`язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов`язана відшкодувати витрати, пов`язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Згідно ст. 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після: подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України; видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля". Враховуючи, що суду не надано доказів про право відповідача здійснювати будівництво на вказаних земельних ділянках, суд приходить до висновку, що таке будівництво підпадає під ознаки самочинного, а саме будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи та належно затвердженого проекту. Суду не надано доказів, що відповідні органи державної влади та місцевого самоврядування звертались до суду щодо самочинного будівництва відповідача. Як зазначено у Постанові Пленуму ВССУ від 30.03.2013 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного Кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК) . Відповідно до положень статті 38 Закону № 3038-VI право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред`явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та/або якщо перебудова об`єкта є неможливою. Розглядаючи зазначені позови відповідно до вимог вказаної норми та положень частини сьомої статті 376 ЦК, суди мають встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об`єкту та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови. Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред`явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність. Притягнення особи до адміністративної чи кримінальної відповідальності за самочинне будівництво не позбавляє відповідні державні органи, органи місцевого самоврядування або осіб, права яких порушено самочинним будівництвом нерухомого майна, можливості пред`явити позов про перебудову чи знесення самовільно збудованого об`єкта нерухомості, а також про відшкодування витрат, пов`язаних із приведенням земельної ділянки до попереднього стану. Як встановлено в судовому засіданні, позивач звертався щодо даного самочинного будівництва до органів державної влади та місцевого самоврядування, наслідком чого, стало притягнення відповідача за вказані дії до адміністративної відповідальності, приписи органу місцевого самоврядування щодо усунення порушень не виконані. Щодо права звернення позивача до суду з метою захисту прав шляхом заборони будівництва та його знесення. Заперечуючи щодо задоволення позову представник відповідача вказав, що у позивача відсутнє право на звернення до суду з даними позовними вимогами, оскільки таке право мають державні органи, що здійснюють нагляд за дотриманням законів у сфері будівництва, крім того, позивачем не доведено порушення його прав. Як встановлено, в судовому засіданні позивач здійснює підприємницьку діяльність з видобутку води, та з метою захисту його прав навколо свердловини встановлена санітарна зона, основним завданням якої є недопущення забруднення підземних джерел. Згідно ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема : припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення . Згідно ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. У справі «Гурепка проти України» від 06.09.2005 ЄСПЛ наголошує, що для того, щоб бути ефективним, засіб захисту має бути незалежним від будь-якої дискреційної дії державних органів та має бути доступним для тих, кого він стосується. Позивач звертався у відповідні органи щодо захисту свого права на безпечне здійснення своєї підприємницької діяльності, проте державні органи та органи місцевого самоврядування не здійснили ефективних відповідних дій щодо усунення вказаних порушень відповідачем, крім того, приписи щодо таких порушень відповідачем не виконано і жодної належної реакції від органів державної влади не вчинено. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивач вчиняв усі можливі належні дії щодо звернення до відповідних органів з приводу порушення його права, відповідач мав можливість усунути порушення з приводу самочинного будівництва, проте жодних належних дій не вчинив, а від так ефективним способом захисту порушеного права позивача буде покладення обов`язку на відповідача щодо заборони будівництва на земельних ділянках та відновлення попереднього стану земельних ділянок. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення позову в повному обсязі. З урахуванням задоволення позову в повному обсязі, на підставі ст.141 з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved