Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-17 00:00:00

01.10.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Другої Бахмутської державної нотаріальної контори про скасування арешту. В обґрунтування позову вказує, що 11 жовтня 2010 року між ним та [PERSON] був укладений договір міни земельних ділянок, згідно умов якого, він, земельну ділянку, площею 15,5441 га, розташовану на території Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області і яка належала йому на праві власності, поміняв на дві земельні ділянки, площею 7,0103 га та 7,0171 га відповідно, які належали [PERSON] на праві власності і розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області. На початку 2011 року, [PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до нього, треті особи ТОВ АФ «Україна» та Друга Державна нотаріальна контора м. Артемівська, про визнання правочину недійсним. Також, разом з позовною заявою, [PERSON] звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про забезпечення позову, в якій просив для забезпечення позову заборонити йому здійснювати дії, що пов`язані з використанням земельних ділянок: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га та кадастровий номер 1420897000:01:032:0002, площею 7,0103 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, а саме обробкою та посівом сільськогосподарських культур на спірних земельних ділянках, а також він просив суд заборонити відчуження вищезазначених спірних земельних ділянок. 28 квітня 2011 року ухвалою судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Тверського С.М. була винесена ухвала про задоволення заяви [PERSON] про забезпечення позову. Згідно цієї ухвали суд заборонив йому здійснювати дії, що пов`язані з використанням земельних ділянок: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га та кадастровий номер 1420897000:01:032:0002, площею 7,0103 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, а саме обробкою та посівом сільськогосподарських культур на спірних земельних ділянках. Суд також заборонив відчуження земельних ділянок: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га та кадастровий номер 1420897000:01:032:0002, площею 7,0103 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області. Виконання цієї ухвали було доручено Другій Артемівській Державній нотаріальній конторі, яка частково виконала цю ухвалу та заборонила йому здійснювати дії, що пов`язані з використанням земельної ділянки: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га, яка розташована на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, а саме обробкою та посівом сільськогосподарських культур на спірній земельній ділянці та заборонила відчуження вищезазначеної спірної земельної ділянки. 30 травня 2013 року рішенням судді Артемівського міськрайонного суду Донецької області Тверського С.М. в позові [PERSON] до [PERSON] , треті особи ТОВ АФ «Україна» та Друга Державна нотаріальна контора м. Артемівська, про визнання правочину недійсним, було відмовлено. Рішення набрало законної сили 11 червня 2013 року. Однак, судом не було скасовано заходи забезпечення позову, а саме судом не була скасована заборона здійснювати йому, [PERSON] дії, що пов`язані з використанням земельних ділянок: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га та кадастровий номер 1420897000:01:032:0002, площею 7,0103 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, а саме обробкою та посівом сільськогосподарських культур на спірних земельних ділянках. Також судом не була скасована заборона відчуження земельних ділянок: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га та кадастровий номер 1420897000:01:032:0002, площею 7,0103 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області. Існування заборони на здійснювання ним, дій, що пов`язані з використанням земельної ділянки: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га, яка розташована на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, а саме обробкою та посівом сільськогосподарських культур на спірній земельній ділянці, а також дій, що пов`язані із відчуженням земельної ділянки: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га, яка розташована на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, суттєво перешкоджають йому в реалізації мого законного права власності. В зв`язку з чим, просить скасувати арешт на вказану земельну ділянку, а саме скасувати заборону здійснювати дії, що пов`язані з використанням земельної ділянки: кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га, а саме обробкою та посівом сільськогосподарських культур на спірній ділянці, а також скасувати заборону здійснювати дії, що пов`язані з відчуженням вказаної земельної ділянки, який накладений на підставі ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.04.2011 року, справа № 2-1493-2011. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 15.10.2019 по вказаній справі було відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання позивач та його представник адвокат Ритов Я.М. не з`явилися, представник позивача надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у відсутність його та позивача, на задоволенні позову наполягав. Представник відповідача - Другої Бахмутської державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла заява завідувача нотаріальної контори, в якій просить справу розглянути за її відсутності, проти позову не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст.4 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що згідно з договором міни земельних ділянок, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , який посвідчено 11.10.2010 року державним нотаріусом Другої артемівської державної нотаріальної контори Літвіновою В.А. реєстровий № 3212, за яким сторони за договором зобов`язуються передати у власність один одному належні їм на праві приватної власності земельні ділянки на умовах, визначених договором. Сторона один міняє належну йому на праві приватної власності земельну ділянку, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 15,5441 га (ділянка № [NUMBER] ), яка розташовано на території Луганської селищної ради Артемівського району Донецької області, яка належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку: серії ЯИ № 421462, виданого відділом Держкомзему у Артемівському районі Донецької області 07 липня 2010 р. і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №011014800723; кадастрові номери: 1420955400:01:018:0002. Сторона два міняє належну їй на праві приватної власності земельну ділянку, а саме: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,0103га (ділянка № [NUMBER] ) та 7,0171 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, які належать [PERSON] на підставі Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №427042, ЯИ 3 427043, виданих відділом Держкомзему у Артемівському районі Донецької області 07 липня 2010 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №01014800725, № 011014800724; кадастровий номер: 1420987000:01:032:0002, 1420987000:01:032:0003 (арк.с.7-9). Ухвалою Артемівського міського суду Донецької області від 28.04.2011 року, заяву [PERSON] про забезпечення позову задоволено, та заборонити [PERSON] здійснювати дії, що пов`язані з використанням земельних ділянок кадастровий номер 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га та кадастровий номер 1420897000:01:032:0002 площею 7,0103 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, а саме обробкою та посівом сільськогосподарських культур на спірних земельних ділянках. Заборонити відчуження земельних ділянок: 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га та кадастровий номер 1420897000:01:032:0002 площею 7,0103 га, які розташовані на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області. Ухвала набула законної сили 04.05.2011 року (арк.с.10). Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 30.05.2013 року в позові [PERSON] до [PERSON] , третя особа ТОВ АФ «Україна», Друга Державна нотаріальна контора м. Артемівська, про визнання правочину недійсним - відмовити. Рішення набуло законної сили 11.06.2013 року (арк.с.11). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 177191355 від 12.08.2019 року, існує арешт нерухомого майна - земельної ділянки з кадастровим номером 1420987000:01:032:0003, зареєстровано 04.05.2011 року за реєстраційним номером обтяження 1136022 Другою бахмутською держаною нотаріальною конторою, на підставі ухвали Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 28.04.2011 року, № 2-1493-2011 (арк.. с.12). Як передбачено п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч. 2 ст. 30 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред`являються за місцезнаходженням цього майна. Відповідно до ст. 319 Цивільного Кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованого Україною 17.07.1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, з метою захисту свого порушеного права, позивач звернувся до суду з даним позовом. Статтею 41Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 №6 (в редакції від 30.06.1978 №5) надані роз`яснення, що вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Нормами частин 1 та 2 ст.321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати скасування заборон в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004 під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. Існування заборони, а саме на обробку та посів на земельній ділянці, а також заборона відчуження земельної ділянки з кадастровим номером 1420987000:01:032:0003, площею 7,0171 га, яка розташована на території Парасковіївської сільської ради Артемівського району Донецької області, порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача, як власника майна на володіння, користування, та можливість розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна. На підставі викладеного та

Outcome: approved