Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

03.08.2021 року, [PERSON] , звертаючись до суду в порядку окремого провадження, просила встановити юридичний факт, що їй належить заповіт від [PERSON] , складений на ім`я [PERSON] та [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 21 травня 2002 року за реєстровим № 78. Обґрунтовуючи підстави звернення до суду заявниця [PERSON] посилається на наступне: [INFO] померла її мати - [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина. За життя мати [PERSON] склала два заповіти: перший - 14.02.2001 року, в якому все своє майно заповіла [PERSON] ; другий - 21.05.2002 року, в якому все своє майно заповіла сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Заповіт був посвідчений 21.05.2002 року секретарем виконавчого комітету Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за № 78. [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини, помер рідний брат заявниці - [PERSON] . Спадкоємців, які б претендували на спадщину за правом представлення після смерті [PERSON] , немає. Заявниця є єдиною спадкоємицею після смерті [PERSON] , яка прийняла спадщину в зазначений законом строк, подавши відповідну заяву про прийняття спадщини до Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, на підставі якої заведена спадкова справа № 806/2004. Однак свідоцтво про право на спадщину за заповітом заявниця не отримала, оскільки державний нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, посилаючись на наявність двох заповітів, в одному з яких міститься ім`я особи « [PERSON] », відмінне від імені особи заявника, спадкоємця по справі - [PERSON] . Заявниця вказує, що факт належності їй вказаного заповіту підтверджується наданими до суду документами. Встановлення вказаного юридичного факту необхідне заявниці для реалізації свого права на отримання спадщини. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2021 року відкрито провадження за заявою [PERSON] , заінтересована особи: Бобровицька міська рада Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, судове засідання призначено на 24.09.2021 року. Цією ж ухвалою витребувано у Ярославського старостинського округу Бобровицької міської ради Чернігівської області копію заповіту, складеного [PERSON] на ім`я [PERSON] та [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 21 травня 2002 року за реєстровим № 78. У судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник - адвокат Зазимко Є.Г. вимоги, викладені в заяві, підтримали у повному обсязі та просили її задовольнити. Також підтримали додане до заяви клопотання про виклик та допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Протокольною ухвалою судом задоволено клопотання про допит в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Представник заінтересованої особи - Бобровицької міської ради Чернігівської області - міський голова Т.Ковчежнюк, у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою від 30.08.2021 року про розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис №23, що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 10.06.2004 року, виданим Ярославською сільською радою Бобровицького району Чернігівської області. (а.с.11). За життя [PERSON] , яка постійно проживала в селі Ярославка Бобровицького району Чернігівської області, склала два заповіти. Так, 14.02.2001 року [PERSON] склала заповіт, в якому заповіла все своє майно [PERSON] . Заповіт посвідчений 14.02.2001 року секретарем виконавчого комітету Старобасанської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області Скрипець Н.І. та зареєстрований в реєстрі за № 32 (а.с.13). 21.05.2002 року [PERSON] склала заповіт, в якому все своє майно заповіла сину [PERSON] та дочці [PERSON] . Заповіт посвідчений 21.05.2002 року секретарем виконавчого комітету Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області та зареєстрований в реєстрі за № 78. (а.с.33-34). [INFO] помер рідний брат заявниці - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Ярославською сільською радою Бобровицького району Чернігівської області 30.07.2003 року, актовий запис №29, тобто рідний брат заявниці помер ще при житті спадкодавиці [PERSON] і до часу відкриття спадщини після смерті останньої. (а.с.12) 02 листопада 2004 року на адресу Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області від [PERSON] надійшла заява про прийняття нею спадщини після смерті померлої [INFO] [PERSON] . 23 квітня 2021 року за вх.№241/02-14 заявниця звернулась до державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) у КСП «Ярославське», що знаходиться у селі Ярославка Бобровицького району Чернігівської області після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . (а.с.18). Однак, постановою державного нотаріуса Бобровицької районної державної нотаріальної контори Чернігівської області Кучерявець Л.О. від 23.04.2021 року заявниці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай). Постанова нотаріуса мотивована наступним: «З копії заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 21 травня 2002 року за реєстровим №78, що було надано старостою Ярославського старостинського округу на запит нотаріуса від 22.04.2021 №775/02-14, вбачається, що спадкодавець [PERSON] все належне їй майно заповіла: сину [PERSON] та [PERSON] обом в рівних долях. [PERSON] помер [INFO] , тобто до часу відкриття спадщини. Таким чином в заповіті міститься ім`я особи, відмінне від імені особи заявника, спадкоємця по справі, [PERSON] , а, отже, і відсутні правові підстави для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай) (а.с.18). Як вбачається з довідки Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області №124 від 22.04.2021 року, [PERSON] , яка померла [INFO] , на день своєї смерті постійно проживала та була прописана (зареєстрована) в [ADDRESS] . Разом з нею на день смерті та протягом останніх шести місяців з дня її смерті за вищевказаною адресою ніхто не проживав та не був прописаний. Спадкодавець по Ярославській сільській раді заповіт склала 21 травня 2002 року за р.№78 (а.с.14). Згідно інформації, наявної в довідках Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області №126 та №127 від 13.07.2021 року, вбачається що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно склала заповіт по Ярославській сільській раді Бобровицького району Чернігівської області 21 травня 2002 року за реєстровим №78. В даному заповіті помилково написано ім`я спадкоємця. Виправлення в заповіті не допускаються. Дублікат заповіту видати неможливо, у зв`язку з різним написанням імені спадкоємця. (а.с.15-16). Спадкоємців, які б претендували на спадщину за правом представлення після смерті [PERSON] , немає. Факт родинних відносин між померлою [PERSON] та [PERSON] підтверджується наданими до суду документами, зокрема свідоцтвом про народження заявника та свідоцтвом про одруження заявника (а. с. 8-9) Так, у свідоцтві про народження заявниці [PERSON] Серії [NUMBER] , виданому Ярославським сільським РАГСом Бобровицького району Чернігівської області 14.02.1963 року на ім`я « [PERSON] », ім`я заявниці записано російською мовою « [PERSON] », в графі «мати» записано російською мовою « [PERSON] ». (а.с.8) Згідно даних свідоцтва про укладення шлюбу Серії [NUMBER] , виданого 25.09.1986 року палацом укладення шлюбів « Дарницький », прізвище заявниці « [PERSON] » було змінено на прізвище чоловіка та записано російською мовою « [PERSON] », ім`я заявниці записано російською мовою « [PERSON] ». (а.с.9). Згідно даних паспорту громадянина України Серії [NUMBER] виданого заявниці [PERSON] 03.02.2002 року Дніпровським РУ ГУ МВС України м. Києва, ім`я останньої записано українською мовою « [PERSON] », а на другій сторінці - її ім`я записано російською мовою « [PERSON] ». (а.с.6-7). Відповідно до свідоцтві про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] , виданому 01.04.2003 року, прізвище заявниці записано українською мовою « [PERSON] », а ім`я українською мовою - « [PERSON] ». (а.с.10). З дослідженого в судовому засіданні експертного висновку Інституту Української Мови Національної Академії Наук України №307/186 від 11 червня 2021 року, виконаного на запит заявниці [PERSON] про ідентичність форм імені [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та згідно наданих на дослідження документів (паспорту, довідки про присвоєння ідентифікаційного коду, постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23.04.2021 р.) слідує, що: «Форми імені [PERSON] і [PERSON] за походженням і функційно є ідентичними, ім`я [PERSON] функціонально ідентичне іменам [PERSON] і [PERSON] : усі три варіанти імені ідентифікують ту саму особу - [PERSON] (народжена [INFO] ) (а.с.17). Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] в своїх показах підтвердили, що дійсно заявниця [PERSON] народилась і виросла разом з ними в селі Ярославка Бобровицького району Чернігівської області, вона являється рідною донькою померлої [INFO] [PERSON] . З дитинства батьки та односельчани називали та звертались до заявниці по імені « [PERSON] », а не « [PERSON] ». Про те, що ім`я заявниці було записано в свідоцтві про народження та в паспорті громадянина України як - « [PERSON] » їм стало відомо пізніше, у зв`язку з розглядом даної справи. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. (п.6 ч.1 ст.315 Цивільного процесуального кодексу України). Частиною 2 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно зі ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. "Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення", громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа у відповідності до п. 6 ч. 1ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Предметом розгляду заяви є встановлення факту належності правовстановлюючого документа який, необхідний заявнику для оформлення особистих, майнових прав, що випливають із цього факту. У даному конкретному випадку, виключним способом захисту права заявниці є звернення до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме те, що їй - [PERSON] , [INFO] , належить заповіт від [PERSON] складений на ім`я [PERSON] та [PERSON] , посвідчений секретарем виконавчого комітету Ярославської сільської ради Бобровицького району Чернігівської області 21 травня 2002 за реєстровим № 78. Як вбачається з викладеного, згідно з законом встановлення вказаного факту породжує юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав заявника, а саме: встановлення факту належності вказаного документу дає змогу [PERSON] оформити право на спадкування, яку вона не може отримати у зв`язку з помилкою, яка виникла при написанні імені спадкоємиці у заповіті. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] , заінтересовані особи: Бобровицька міська рада Чернігівської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved