Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

07.05.2012 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа у справі ПП «[PERSON] трейдінг». В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 27.09.2005 року між ВАТ «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками з 12.11.2010 року є ПАТ «МАРФІН БАНК» та ПП „[PERSON] трейдінг" було укладено кредитний договір № 76/K, про надання кредиту у вигляді кредитної лінії з 27.09.2005 року з кінцевим терміном погашення по 27.09.2010 року включно з лімітом заборгованості 1 500 000,00 дол. США для поповнення обігових коштів, фінансування витрат на ремонт виробничих і офісних приміщень, придбання нерухомого майна зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5 % річних за фактичний період користування від фактичної суми заборгованості за кредитом щомісяця та погашенням кредиту відповідно до графіку. З метою забезпечення зазначеного кредитного договору, між кредитором та [PERSON] 28.09.2005 року було укладено іпотечний договір №655 предметом якого є квартира № 92 за адресою -[ADDRESS], що належить останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.12.2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення за № 2252-С/КІ від 01.12.2004 року. На момент укладення договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 851 729,00 грн., що за курсом валют НБУ на момент укладення цього договору складає 168 859, 20 дол. США. На виконання умов кредитного договору №76/К від 27.09.2005 року ВАТ «Морський транспортний банк» 28.09.2005 року надано позичальнику в користування грошові кошти, останній в свою чергу не здійснює платежів у рахунок погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе зобов»язання за договором, що за умовами кредитного договору є підставою для нарахування пені у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який виплачується пеня, від простроченої суми.. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, порушенням строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними коштами, непогашенням неустойки, що була нарахована у відповідності до умов кредитного договору, позивачем 16.12.2008 року було направлено на адресу позичальника та його поручителя вимоги за вих..№№ 2160/04,2163/04 про усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов'язання, однак зазначені вимоги ВАТ «Морський транспортний банк» не були виконані ПП «[PERSON] трейдінг»та його поручителем. Станом на 25.10.2011 року заборгованість ПП «[PERSON] трейдінг» за кредитним договором становить 1 531 307.00 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом валют НБУ станом на 25.10.2011року становить 12 200 277,12 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту -893 100,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 7 123 097,67 грн.; заборгованості за відсотками -383 430,96 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 3 058 130,31 грн.; заборгованості за нарахованою пенею за несплату основного боргу -243 730,34 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 1 943 319,87 грн.; заборгованості за нарахованою пенею за несплату відсотків за використання кредиту -11 045,40 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 83 515,09 грн.. З підстав невиконання ПП «[PERSON] трейдінг» зобов»язань за кредитним договором, а [PERSON] за договором поруки, просить звернути стягнення на предмет іпотеки для задоволення вимог кредитора щодо погашення заборгованості за кредитним договором розмір якої складає - 1 531 307.00 дол. США, що в гривневому еквіваленті за курсом валют НБУ станом на 25.10.2011року становить 12 200 277,12 грн., звернувши стягнення на належну на праві власності [PERSON] квартиру [ADDRESS], вартість якої становить 851 729, 00 грн. У судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримала, просила задовольнити вимоги щодо звернення стягнення у рахунок заборгованості за кредитним договором № 76/к , що був укладений 27.09.2005 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк», та ПП «[PERSON] трейдінг» на предмет іпотеки, яким забезпечено виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором Представник відповідача у судовому засіданні заперечував з приводу заявлених позовних вимог з тих підстав, що предмет іпотеки на який просить звернути стягнення позивач є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та оскарження останнім у судовому порядку договору іпотеки, а також не погоджувався з розміром боргу позичальника за кредитним договором, посилаючись на те, що борг розраховано з порушенням строків позовної давності. Третя особа ПП «Ратмир Соло», будучи належним чином повідомленим про дату та місце розгляду справи, явку свого представника у судове засідання не забезпечило. З огляду на викладене, врахувавши думку учасників судового засідання, суд ухвалив розглянути справу за відсутності представника третьої особи ПП «Ратмир Соло». Заслухавши думку представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені ПАТ «Марфін Банк» позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27.09.2005 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та ПП „[PERSON] трейдінг" було укладено кредитний договір № 76/K, про надання кредиту у вигляді кредитної лінії (а.с. 6-13). Відповідно до умов зазначеного вище кредитного договору ВАТ «Морський транспортний банк» зобов»язалося надати позичальникові кредитні кошти на строк з 27.09.2005 року до 27.09.2010 року включно з лімітом заборгованості 1 500 000,00 дол. США для поповнення обігових коштів, фінансування витрат на ремонт виробничих і офісних приміщень, придбання нерухомого майна зі сплатою за користування кредитними коштами 14,5 % річних за фактичний період користування від фактичної суми заборгованості за кредитом щомісяця та погашенням кредиту відповідно до графіку. Позичальник має право багаторазово отримувати кошти за кредитом і погашати заборгованість таким чином, щоб фактичний залишок заборгованості за кредитом не перевищував, встановленого в п. 1.1. даного договору, ліміту. Видача коштів за кредитом відбувається траншами (частинами) на підставі письмових повідомлень (заявок), отриманих від позичальника, що є невід»ємними частинами цього договору, шляхом перерахування коштів з позичкового рахунку на поточний валютний рахунок позичальника [NUMBER] відкритий у Філії Банку у м. Києві МФО 300829. (а.с.6-13). Позивач виконав свої зобов»язання за кредитним договором, що підтверджується меморіальним ордером №23 від 28.09.2005 року про перерахування філіалом ВАТ «МТБ» у м. Києві на рахунок ПП «[PERSON] Трейдінг» [NUMBER] кредиту по кредитному договору №76/К від 27.09.2005 року в національній валюті 4 545 000, 00 грн. (а.с.34). Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання умов кредитного договору № 76/к від 27.09.2005 року, між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] 28.09.2005 року було укладено іпотечний договір № 655 (а.с.13-22). Предметом зазначеного вище іпотечного договору, є квартира № 95 за адресою -[ADDRESS], що належить останній на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 08.12. 2004 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення м. Києва на підставі наказу Головного управління житлового забезпечення м. Києва за № 2252-С/КІ від 01.12.2004 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 10.12.2004 року в реєстровій книзі №392-125 під реєстровим №43955. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Зобов»язання, згідно ст. 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За даними Статуту ПАТ «Марфін Банк», рішенням загальних зборів акціонерів від 08.07.2010 року назву та тип ВАТ «Морський транспортний банк», змінено на ПАТ «Марфін Банк». ПАТ «Марфін Банк» виступає правонаступником по всіх правах та зобов»язаннях ВАТ «Морський транспортний банк». (а.с.55-59). Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджує, що позичальник ПП «[PERSON] трейдінг» не виконує свої зобов»язання за кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, укладеним із «ВАТ «Морський транспортний Банк». За даними довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, отриманого 29.03.2011 року: юридична особа ПП «[PERSON] Трейдінг» було зареєстровано 24.05.2006 року, реєстраційний номер 10001210491, ідентифікаційний код 32420973; 05.02.2009 року державним реєстратором внесено зміни до установчих документів юридичної особи ПП «[PERSON] Трейдінг» щодо найменування ПП «Адонатєп»; 18.05.2009 року вчинено державну реєстрацію змін до установчих документів ПП «Адонатєп» щодо найменування юридичної особи ПП «Ратмир-Соло» (а.с.28-33). За даними наданого суду позивачем розрахунку заборгованості позичальник ПП «Ратмір-Соло» по кредитному договору №76/К від 27.09.2005 року станом на 25 жовтня 2011 року має заборгованість по погашенню кредиту та сплаті відсотків у розмірі 1 276 530, 96 дол.США, з підстав порушення строків виконання зобов»язань за кредитним договором, щодо погашення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом нараховано пеню в розмірі 2 019 049, 15 грн.. Заборгованість складається з: непогашеного тіла кредиту - 893 100,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 7 123 097,67 грн.; несплачених відсотків -383 430,96 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 3 058 130,31 грн.; нарахованої пені за несплату основного боргу -243 730,34 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 1 943 319,87 грн.; нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом -11 045,40 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 83 515,09 грн. За правилами ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення цього Кодексу щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом, а правилами ст. 575 цього Кодексу визначено, що іпотека є окремим видом застави. Відповідно до статтей 589,590,591 ЦК України: у разі невиконання зобов»язання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу , що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов»язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв»язку із пред»явленням вимог, якщо інше не встановлено договором; звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов»язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов»язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається у первісному обсязі; реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Початкова ціна предмета застави для його продажу з публічних торгів визначається в порядку, встановленому договором або законом. Якщо звернення стягнення здійснюється за рішенням суду, суд у своєму рішенні може визначити початкову ціну предмета застави. Відповідно до умов іпотечного договору, укладеного 28.09.2005 року між [PERSON], іменована «іпотекодавець», та ВАТ «Морський транспортний банк», іменоване як «іпотекодержатель», а саме пунктів 1.2, 1.6,1.1.11.11,21.8.1,21.10, 4.4, 4.4.1: іпотекою забезпечується виконання зобов»язань позичальника, що випливають з кредитного договору від 27.09.2005 року №76/К, згідно з яким іпотекодержатель зобов»язується надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії з лімітом заборгованості 1 500 000, 00 дол. США з 27.09.2005 року і терміном погашення до 27.09.2010 року включно зі сплатою 14,5% річних за фактичний період користування кредитом; в забезпечення виконання позичальником зобов»язань за кредитним договором іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, що є власністю іпотекодавця, а саме квартиру, загальною площею 149,4 кв.м., яка знаходиться за адресою - [ADDRESS]; предмет іпотеки належить іпотекодавцю на праві спільної сумісної власності подружжя, тому цей договір, на виконання вимог ч. 2 ст. 369 ЦК України та ч. 3 ст. 65 СК України, вчиняється за згодою чоловіка іпотекодавця - [PERSON], посвідченої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. 28.09.2005 року за реєстровим №654; іпотекодержатель має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання якого-небудь із зобов»язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані; у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, комісії, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог; звернення стягнення і реалізація предмета іпотеки здійснюється шляхом позасудового врегулювання, або в примусовому порядку. Іпотекодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки; у разі порушення позичальником умов кредитного договору та/або порушення іпотекодавцем умов цього договору іпотекодержатель надсилає позичальнику і іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушень. В цьому документі зазначається стислий зміст порушень зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору; реалізація предмета іпотеки, на який звернено стягнення провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не буде встановлено даним договором, законодавством чинним на момент реалізації предмету іпотеки. Початкова ціна предмета іпотеки для його продажу з публічних торгів встановлюється у розмірі, визначеному п.1.10 даного договору, або, за вимогою іпотекодержателя, визначається незалежними суб»єктами оціночної діяльності, призначеними іпотекодержателем. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивач послався на те, що з підстав невиконання позичальником зобов»язань за кредитним договором, порушенням строків погашення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, погашенням неустойки, що була нарахована у відповідності до умов кредитного договору, ВАТ «Морський транспортний банк» вимагало від позичальника та відповідача усунення порушень забезпеченого іпотекою зобов»язання, направленням 16.12.2008 року письмових вимог за №№ 2163\\04, 2160\\04. Як видно зі змісту, наданих суду позивачем копій вимог, ВАТ «Морський транспортний банк» 16.12.2008 року на адресу ПП «[PERSON] трейдінг» було направлено повідомлення про розмір простроченої заборгованості за кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року та повідомлено про необхідність у термін не пізніше семи календарних днів з дати одержання повідомлення, погасити прострочену заборгованість, а у разі несплати, повідомляють про звернення в суд з позовом щодо розірвання кредитного договору та дострокового повернення кредиту, відсотків та штрафних санкцій у порядку передбаченому п.п. 3.2.5, 3.3.5 даного договору, а також шляхом звернення стягнення на заставлене майно, за умов, передбачених п. 3.3.2. даного договору За даними реєстру №155 на кореспонденцію відправлену позивачем 20.12.2008 року, відправлено рекомендованого листа на ім.»я [PERSON].(а.с.23-25). У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] не заперечив зазначені позивачем обставини щодо направлення [PERSON] вимоги про виконання зобов»язань позичальника за кредитним договором, які забезпечені переданим нею в іпотеку нерухомим майном. Крім того, за правилами ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов»язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов»язань, вимога про виконання порушеного зобов»язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без виконання, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Відповідно до рекомендацій пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що містяться у пункті 37 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов»язання не є перешкодою для реалізації права іпотеко держателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотеко держателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилався на те, що предмет іпотеки є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON], та наявність у провадженні суду спору щодо оскарження [PERSON] договору поруки укладеного сторонами у справі, а також нарахування позивачем суми боргу позичальника, яким є ПП «Ратмир-Соло» без урахування строків позовної давності. Зазначені заперечення представника відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги при вирішенні зазначеного спору з наступних підстав. Як зазначено судом вище, іпотечний договір укладений 28.09.2005 року між [PERSON] та ВАТ «Морський транспортний банк» у п. 1.11.11. містить дані про те, що договір укладений з дотриманням вимог ч.2 ст. 369 ЦК України та ч.3 ст. 65 СК України за згодою чоловіка іпотекодавця - [PERSON], а у матеріалах справи, а саме на аркуші 27 міститься завірена належним чином копія заяви подружжя на укладення договору посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кара В.В. та зареєстровано в реєстрі за №654. Відповідно до змісту зазначеної заяви [PERSON] дав згоду своїй дружині [PERSON] на укладення іпотечного договору з ВАТ «Морський транспортний банк» та передачу в іпотеку, належної їм на праві спільної сумісної власності подружжя квартири, яка знаходиться за адресою - [ADDRESS] у забезпечення виконання зобов»язань ПП «[PERSON] трейдінг» за кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року, на умовах, що визначаються нею самостійно. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що цивільна справа за позовом [PERSON] до ПАТ «Марфін Банк», [PERSON] про визнання договору іпотеки недійсним провадження у якій було відкрито 08.02.2013 року не знайшла свого вирішення з підстав оскарження ухвали про відкриття провадження самим позивачем. Що ж стосується заяви представника відповідача про нарахування позивачем суми боргу за кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року з порушенням строків позовної давності, то вона залишається поза увагою суду, оскільки представник відповідача клопотання про застосування строків позовної давності при вирішенні заявленого спору суду не заявляв. Як видно з наданого суду позивачем розрахунку боргу, позичальник за кредитним договором №76/К від 27.09.2005 року має невиконані зобов»язання по поверненню кредиту в розмірі 893 100,00 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 7 123 097,67 грн.; несплачених відсотків -383 430,96 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 3 058 130,31 грн.; нарахованої пені за несплату основного боргу -243 730,34 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 1 943 319,87 грн.; нарахованої пені за несплату відсотків за користування кредитом -11 045,40 дол. США, що у гривневому еквіваленті становить 83 515,09 грн. За даними іпотечного договору, укладеного сторонами у справі 28.09.2005 року, а саме п. 1.10, за домовленістю сторін вартість предмета іпотеки складає 168 859,20 дол.США, що за курсом НБУ на дату укладання договору складало 851 729, 00 грн., що не є співмірним зобов»язанням позичальника, які є забезпеченні цим предметом іпотеки, а сума неповернутого кредитку складає 893 100, 00 дол.США, що також значно перевищує вартість предмету іпотеки, а тому при вирішенні судом спору у спосіб звернення стягнення на передане [PERSON] в іпотеку ВАТ «Морський транспортний банк» нерухоме майно у виді квартири, не завдасть шкоди іпотекодавцю. Відповідно до статтей ст. 33, 41 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в тому числі, на підставі рішення суду. Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. За наведених обставин, зазначені позивачем обставини, як підстави для позову знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, ґрунтуються на вимогах закону та умовах договорів з приводу яких заявлено спір, а тому суд приходить до висновку про необхідність їх задоволення. Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, пунктом 43 постанови №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз»яснив, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов»язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотеко держателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної об»єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З огляду на те, що рішенням загальних зборів акціонерів від 08.07.2010 року тип Банку з ВАТ «Морський транспортний банк» змінено на публічне акціонерне товариство. У зв»язку зі зміною типу банку, змінено його найменування з ВАТ «Морський транспортний банк» на ПАТ «Марфін Банк», останнє є правонаступником усіх прав та зобов»язань ВАТ «Морський транспортний банк», а тому заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню судом на користь останнього з зазначенням у резолютивній частині рішення, що спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів, а визначення початкової ціни предмету іпотеки для його реалізації має бути проведено на стадії проведення виконавчих дій. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України відповідач має сплатити позивачу судові витрати за розгляд справи судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved