Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~ 03.09.2019\~до Шосткинського\~міськрайонного суду\~Сумської області\~надійшла вищевказана\~позовна заява.\~Свої вимоги\~позивач обгрунтовує\~тим,\~що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка заповідала [PERSON] все своє майно. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно, зокрема, на житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] . В червні\~2018\~року позивач\~звернувся до\~Сумської районної\~державної нотаріальної\~контори \~із заявою\~про прийняття\~спадщини для отримання свідоцтва про право на спадщину. Однак,\~ нотаріус\~ своєю\~постановою від\~21.06.2019\~відмовив позивачу\~у видачі\~Свідоцтва про\~право на\~ спадщину\~за заповітом\~на вищевказаний\~житловий будинокз надвірними будівлями з причини не надання натаріусу правовстановлюючого документа, що підтверджували б право власності спадкодавця [PERSON] на вищевказане нерухоме майно та непроведення спадкодавцем реєстрації права власності на нерухоме майно. З урахуванням вищевикладеного, посилаючись на норми ст. 392, 1220, 1226, 1235, 1269, 1270 ЦК України, позивач просив встановити факт належності на праві власності померлій [PERSON] житлового будинку з господарським спорудами, а також визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на вищевказаний житловий будинок. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача, викликаний в судове засідання судовою повісткою, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, заяв чи клопотань не подавав. Завідувач Сумської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надав заяву, просив розглядати справу за відсутності їх представника. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . Зі змісту наданого позивачем заповіту [PERSON] вбачається, що остання заповіла все своє майно саме позивачу. Згідно довідок виконавчого комітету Садівської сільської ради Сумського району Сумської області № 683, № 684 від 26.03.2019 за останнім своїм місцем реєстрації [PERSON] мешкала сама, нового заповіту від її імені не складалось. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 04 березня 2019 року по справі № 589/3111/18 визначено [PERSON] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини тривалістю два місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. У червні 2019 року [PERSON] звернувся до Сумської районної державної нотаріальної крнтори із проханням видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки та будинок з допоміжними господарськими спорудами за адресою [ADDRESS] . Постановою нотаріуса від 21.06.2019 року за номером 1197/02-31 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповідом (на житловий будинок з з допоміжними господарськими спорудами) було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч. 1 ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. З довідки виконавчого комітету Ковтунівської сільської ради Шосткинського району Сумської області від 29.08.2019 № 198 вбачається, що будинок [ADDRESS] за даними погосподарської книги № 4, особовий рахунок № [NUMBER] , сторінка № 16 обліковується за померлою 08.07.2015 [PERSON] Право власності на збудований житловий будинок набувається в порядку, який існував на час його будівництва. Судами встановлено, що спірний житловий будинок був збудований у 1960 році. У 1960 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва. Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п`яти як у місті, так і поза містом. Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника. Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування його з додержанням вимог цих актів законодавства. Таким чином, записи в погосподарській книзі вказують на належність спірного будинку саме померлій [PERSON] , яка розпорядилась своїм майном на випадок смерті склавши заповіт на користь позивача. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Встановлення вищевказаних обставин в їх сукупності вказує на обгрунтованість вимог позивача в повному обсязі.

Outcome: approved