Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

03 березня 2016 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовними вимогами до Дунаєвецької районної державної адміністрації Хмельницької області, треті особи: відділ Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області, відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дунаєвецького районного управління юстиції про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі посилаючись на те, що 12 грудня 2007 року згідно з розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 12.04.2006 року №291/2006-р позивачці видано Державний акт на право власності на земельну ділянку, площею 1.26 га на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯГ №126048, кадастровий номер земельної ділянки 6821883300:06:002:0111, даний Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010775300079. На даний час Іванковецька сільська рада ввійшла в склад Дунаєвецької міської ради. Позивачка бажає здати земельну ділянку в оренду, але для цього їй необхідно зареєструвати право власності на земельну ділянку в Державному реєстрі речових прав, з приводу чого звернулась до відділу державної реєстрації речових прав Дунаєвецького районного управління юстиції, де їй пояснили, що оскільки в Державному акті, зокрема в кадастровому номері є підчистки, виправлення, дві цифри «33» у ньому виконані рукописно, то згідно ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» державними реєстраторами не розглядаються документи з підчищеннями, або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Оскільки належний позивачці Державний акти про право власності на землю містять підчищення, то він не може бути прийнятий для проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку, оскільки це суперечить чинному законодавству. Позивачка звернулася у відділ Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області з приводу належного оформлення виправлень в державному акті, але отримала відповідь, що належним чином оформити виправлення неможливо, оскільки виправлення в Державному акті не допускаються. Також, вернулась з заявою в Дунаєвецьку районну державну адміністрацію з приводу того, щоб видали новий державний акт в заміну державного акту з виправленнями, але отримала відповідь, що з 01.01.2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Постанова КМ України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині видачі державних актів на право власності на земельну ділянку призупинені та рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку. В звязку з цим змушена звернутись до суду про визнання державного акта на право власності на земельну ділянку недійсним та скасування запису в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю, оскільки виданий державний акт має виправлення і порушує право власності на землю та не дає змоги зареєструвати своє право власності на землю в установленому законом порядку, здати земельну ділянку в оренду чи іншим чи чином розпорядитись нею. Позивачка та представник позивача по договору [PERSON] в судове засідання не зявилися, однак від представника до суду поступила заява про розгляд справи у її відсутності та задоволення позову. Представник відповідача Дунаєвецької райдержадміністрації Хмельницької області в судове засідання не зявився, однак подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутності. Представники третіх осіб: відділу Держгеокадастру в Дунаєвецькому районі Хмельницької області, відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дунаєвецького районного управління юстиції в судове засідання не зявилися, однак подали до суду заяви про визнання позову та розгляд справи у їх відсутності. Суд ухвалив про розгляд справи у відсутності сторін та третіх осіб по наявних матеріалах справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України). Судом встановлено, що розпорядженням Дунаєвецької райдержадміністрації №291/2006-р від 12.04.2006р. [PERSON] власнику сертифіката серії ХМ № 0254390 земельної частки (паю) 409 площею 1,26 га надано в натурі земельний пай для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Іванковецької сільської ради за межами населеного пункту. На підставі даного розпорядження позивачці виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією державний акт серії ЯГ №126048 від 12 грудня 2007 року на право власності на земельну ділянку площею 1,26 га, кадастровий номер №6821883300:06:002:0111, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іванковецької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.06.2015р. року на надану позивачці відповідно до розпорядження Дунаєвецької РДА земельну ділянку площею 1,2612 га, нормативно грошовою оцінкою 10769 грн. видно, що виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо поділу та обєднання земельних ділянок, присвоєно кадастровий номер 6821883300:06:002:0111, дата державної реєстрації земельної ділянки 30.06.2015 року. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже, з моменту державної реєстрації зазначеного вище державного акта на право власності на земельну ділянку позивачка набула права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивач не може, оскільки в державному акті про право власності на землю містять підчищення, дві цифри «33» в кадастрового номері виконані рукописно, що підтверджується копією державного акта на право власності на земельну ділянку і таким чином позбавлена права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що позивачка не може зареєструвати виданий їй державний акт на право власності на земельну ділянку у відділі державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Дунаєвецького районного управління юстиції у звязку з виявленими виправленнями, що підтверджується листом від 17.02.2016р. № 02-11/11 Згідно повідомлення від 01.09.2015 р. відділу Держземагентства у Дунаєвецькому районі, не можна внести виправлення в державному акті на земельну ділянку, оскільки відповідно до п.2.9 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою виправлення орфографічних та технічних помилок в державному акті не допускається. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Частинами першою, другою статті 116 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Статтею 118 ЗК України визначено порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами. Так, відповідно до частин першої, другої, шостої - дев'ятої цієї статті (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Відповідно до ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Згідно Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних та на право власності і право постійного користування землею» затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.99р. №43 виправлення в державних актах не допускаються. Необхідність визнання державного акту недійсним в судовому порядку обумовлюється ще й тим, що державні акти на право власності на землю підлягають обовязковій державній реєстрації. Згідно із ч.3 ст. 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ №126048, площею 1,26 га, кадастровий номер 6821883300:06:002:0111 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Іванковецької сільської ради за межами населеного пункту та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010775300079, виданий 12 грудня 2007 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації №291/2006р. від 12 квітня 2006 р. на імя [PERSON] порушує права позивачки на приватизацію земельної ділянки та державну реєстрацію даного державного акта, не відповідає вимогам закону, оскільки зроблена помилка в кадастровому номері земельної ділянки, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved