Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним та про поділ майна подружжя. Позивач свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 02 вересня 20005 року. Під час шлюбу ними в липні 2014 року було придбано автомобіль марки "Fiat Doblo", 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. На день звернення з позовом до суду вони перестали проживати спільно, а тому в них виник спір щодо поділу майна. В лютому 2015 року їй стало відомо, що чоловік відчужив спірний автомобіль без її згоди [PERSON] Просить суд, визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки "Fiat Doblo", 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], стягнути з [PERSON] 78 248 грн. вартості ? частини автомобіля, як спільно нажитого майна подружжя та судові витрати по справі. Позивач та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, суд вважає за можливе провести розгляд справи у його відсутності. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що 02 вересня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Під час шлюбу 10 липня 2014 року [PERSON] було придбано автомобіль марки "Fiat Doblo", 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), а кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, автомобіль набуто сторонами під час шлюбу, в інтересах сім'ї і він є об'єктом права спільної сумісної власності. Статтею 69 СК України передбачено право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. З матеріалів справи вбачається, що вартість спірного майна на момент поділу становить 156 497 грн. Згідно частин 1, 3 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Позивач просить стягнути в її користь 17 889 грн. 85 коп. грошової компенсації за частку у спільному майні подружжя. 14.02.2015 року [PERSON] здійснив відчуження спірного автомобіля марки "Fiat Doblo", 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] Відповідно ч. 1 ст. 65 СК України, дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно ч. 3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Відчужений автомобіль [PERSON] є цінним майном, його вартість згідно висновку становить 156 497 грн., а тому для його відчуження має бути письмова згода від його дружини [PERSON] У зв'язку з тим, що відчуження [PERSON] здійснено без згоди позивача, вважається, що відповідачем порушено норму частини третьої статті 65, а також норму статті 63 Кодексу, яка гарантує рівність прав дружини та чоловіка на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно частин першої, третьої статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За приписом частини першої статті 215 Цивільного кодексу України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу є підставою недійсності правочину. Виходячи з того, що [PERSON] не висловлювала волевиявлення на відчуження автомобіля [PERSON] на користь [PERSON], вважається, що укладений відповідачами 14.02.2015 року договір купівлі-продажу суперечить вимогам статей 63, 65 Сімейного кодексу та частинам першої, третьої статті 203 Цивільного кодексу, що є безумовною підставою для визнання такого договору недійсним. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають до задоволення.

Outcome: approved