Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

09.09.2014 року до Ржищівського міського суду Київської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], Ржищівської міської ради Київської області, Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на земельну ділянку, в якій позивач просить суд визнати недійсним державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯЙ № 335783 (кадастровий номер 3211300000:69:025:0403), загальною площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON] 01 листопада 2012 року відповідно до рішення Ржищівської міської ради Київської області від 21 вересня 2012 року № 1788, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 321120001000537 та скасувати його державну реєстрацію. В судовому засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтвердили обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні подав заперечення проти позову, в якому позовні вимоги не визнав та просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Представник Ржищівської міської ради Київської області в судове засідання не з'явився з поважних причин. Представник Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області в судове засідання не з'явився з поважних причин. Суд, заслухавши осіб, які беруть участі у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення в повному обсязі, виходячи з нижченаведеного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено, визнано недійсним та скасовано рішення Ржищівської міської ради Київської області 28 сесії VI скликання № 1030-28-06 від 22 червня 2012 року про скасування рішення Ржищівської міської ради Київської області № 518-22-05 "Про надання дозволу на розробку технічної документації по приватизації земельних ділянок громадянами" виданого [PERSON], а також визнано недійсним та скасовано рішення Ржищівської міської ради Київської області 30 сесії VI скликання № 1788-30-06 від 21 вересня 2012 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], площею 0, 07 га (а.с.4-8). Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 04.12.2014 року рішення Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року залишено без змін, таким чином останнє 04.12.2014 року набрало законної сили (а.с. 79). Вищезазначеним рішенням суду було встановлено, що позивач є належним землекористувачем земельною ділянкою площею 0, 07 га у [ADDRESS], що була виділена йому в натурі згідно рішення виконкому Ржищівської селищної ради народних депутатів Кагарлицького району Київської області 18 жовтня 1989 р. для будівництва індивідуального житлового будинку. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно з ст. 378 Цивільного кодексу України, право власності особи на земельну ділянку може бути припинене за рішенням суду. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування (ст. 152 Земельного кодексу України). Згідно з ст. 155 ЗК України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин). Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. За змістом статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Висновку про те, що державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, дійшов і суд касаційної інстанції в ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 жовтня 2012 року та від 3 грудня 2012 року, ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 липня 2012 року та від 10 вересня 2012 року, на які як на приклади неоднакового застосування судом касаційної інстанції статтей 116, 118 ЗК України посилається заступник Генерального прокурора України у своїй заяві. Таким чином, державний акт на право власності на земельну ділянку був правовстановлюючим документом, який видавався на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування, тому вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, на підставі якого виданий оспорюваний державний акт. Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним і скасовується. Незаконність рішення Ржищівської міської ради Київської області 30 сесії VI скликання №1788-30-06 від 21 вересня 2012 року в частині передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS], площею 0, 07 га була встановлена рішенням Ржищівського міського суду Київської області від 30.05.2014 року, а тому в силу вимоги ст. 61 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що державний акт на право приватної власності на землю, серії ЯЙ № 335783 (кадастровий номер 3211300000:69:025:0403), загальною площею 0,0700 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по [ADDRESS] виданий на ім'я [PERSON] 01 листопада 2012 року, слід визнати недійсним.

Outcome: approved