Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документу та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті її чоловіка [PERSON] [INFO] , який помер в с. Рубанівка Великолепетиського району Херсонської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] , залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки на території Рубанівської сільської ради Херсонської області, що підтверджується інформацією наданою Рубанівською сільською радою. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] був її чоловіком. Згідно інформації Рубанівської сільської ради її чоловік, [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІІ-ХС №005389 (виданий за реєстраційним №1078 в Книзі записів державних актів на право постійного користування) отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 1,41 га, для ведення особистого підсобного господарства на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. За життя [PERSON] було розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,41 га яка знаходиться на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується листом Рубанівської сільської ради, а тому просить суд визнати за нею - [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку комунальної форми власності площею 1,41 га, яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного (селянського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] . У підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, але у позові просила суд розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача - Рубанівської сільської ради - Сеньків Ю.М. у підготовче судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву у якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позовної заяви [PERSON] , та визнає вимоги позивача у повному обсязі, а розгляд справи проводити у її відсутність. Прийнявши відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем та вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 15.11.1999 року виданого Рубанівською сільською радою Великолепетиського району Херсонської області [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді земельної ділянки на території Рубанівської сільської ради Херсонської області, що підтверджується інформацією наданою Рубанівською сільською радою від 09.08.2021 року. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] був чоловіком [PERSON] . Згідно інформації Рубанівської сільської ради [PERSON] на підставі Державного акту серії ІІІ-ХС №005389 (виданий за реєстраційним №1078 в Книзі записів державних актів на право постійного користування) отримав право постійного користування земельною ділянкою площею 1,41 га, для ведення особистого підсобного господарства на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області. За життя [PERSON] було розпочато, але не завершено процедуру приватизації земельної ділянки площею 1,41 га яка знаходиться на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області, для ведення особистого підсобного господарства, що підтверджується листом Рубанівської сільської ради. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року №7 Спадкові відносини в Україні регулюються Цивільним кодексом України 2003 року (ЦК), законами України "Про нотаріат", ЗУ «Про міжнародне приватне право", іншими законами та підзаконними нормативними актами, як нормами матеріального та процесуального права. Відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини. У разі, коли спадщина, відкрилась до набуття чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Згідно ст. 524 ЦК УРСР в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінене заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до Відповідно до ст. 548 ЦК Української РСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК Української РСР 1963 року (діяли на момент відкриття спадщини), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Відповідно до статті 152 Земельного кодексу України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статті 125 Земельного кодексу України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Не підлягають задоволенню позовні вимоги спадкоємців про визнання права власності на земельну ділянку, щодо якої спадкодавцем розпочато, але не завершено процедуру приватизації (Лист спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», є підставою для реєстрації права власності на земельні ділянки цих громадян або їх спадкоємців відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державна реєстрація таких земельних ділянок здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Аналіз наведеної норми свідчить, що у разі, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку, а якщо приватизація земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України не завершена й право на її завершення. Верховний Суд в Постанові від 21 березня 2018 року по справі № 623/633/17, провадження № 61-6243 св. 18 зазначив, що: «Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. На підставі абзацу 2 пункту 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139- V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абзац 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-V1). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (частина третя статті 116 Земельного Кодексу України).» Згідно п.7 розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки. У відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді права на завершення приватизації земельних ділянок площею 1,41 га (на підставі державного акту серії ІІІ-ХС №005389, виданий за реєстраційним №1018 в Книзі записів державних актів на право постійного користування), яку [PERSON] фактично прийняла, що підтверджується відповідною довідкою сільської ради та наявністю у неї оригіналу державного акту серії ІІІ-ХС №005389. Рубанівською сільською радою, [PERSON] було відмовлено у завершенні процедури приватизації, що підтверджується відповідним листом сільської ради від 09.08.2021 року. Враховуючи вищевикладене, суд на підставі ст. ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України вважає необхідним визнати за [PERSON] ( [INFO] , РНОКПП [NUMBER] ) в порядку спадкування за законом право на завершення приватизації, отримання на своє ім`я правовстановлюючого документа та проведення державної реєстрації права власності на земельну ділянку комунальної форми власності площею 1,41 га, яка розташована на території Рубанівської сільської ради Великолепетиського району Херсонської області для ведення особистого підсобного (селянського) господарства в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка, [PERSON] , який помер [INFO] , крім того, відповідач позов визнав, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 1216, 1223, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 2, 10, 12, 13, 82, 89, 141, 200, 206, 263 ЦПК України, суд

Outcome: approved