Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

09.07.2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 05.04.2014 року між ним і [PERSON] у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що від шлюбу із відповідачем вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, між ними постійно виникали сварки. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2015 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання і збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна немає. Вони досягли домовленості про утримання дитини. В судове засідання сторони не з'явилися, надали заяви, в яких позивач підтримав позовні вимоги, а відповідач позовні вимоги визнала, просили розглянути справу за їх відсутності в судовому засіданні. Суд вважає можливим ухвалити рішення за відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.04.2014 року (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Позивач у позовній заяві посилається на те, що подружнє життя з відповідачем не склалося через постійні сварки, шлюбні відносини між сторонами припинені. Спору про поділ майна немає. Засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов'язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов'язків батьків та дітей визначаються Сімейним кодексом України (далі СК України). Відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен з подружжя має рівні права та обов'язки. Зазначене конституційне положення знайшло своє закріплення у ст.21 СК України, відповідно до якої, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги (ст.55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст. 56 СК України). Відповідно до ст.110 СК України кожен із подружжя має право на пред'явлення позову про розірвання шлюбу, тобто про припинення шлюбних відносин. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року №11 рішення про розірвання шлюбу суд приймає, якщо його подальше збереження є неможливим, суперечить інтересам одного з подружжя чи їхніх дітей, є неможливість чи небажання дружини і (або) чоловіка проживати спільно. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини між подружжям фактично вже вичерпалися. Позивач не має наміру відновлювати сімейні стосунки із відповідачем та категорично проти подальшого збереження сім'ї. Оцінюючи викладене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін. На сьогоднішній день спору між сторонами про розподіл спільного майна немає. На підставі викладеного,

Outcome: approved