Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

08 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 17 листопада 1995 року зареєстрував з нею шлюб. Від спільного проживання неповнолітніх дітей не має. Зазначив, що протягом останніх декількох років стосунки з дружиною погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. На протязі декількох місяців кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, він має намір створити нову сім»ю. Фактично сім'я припинила своє існування. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачкою припинені. Подальше спільне життя суперечить його інтересам та інтересам сім'ї, робить неможливим примирення з відповідачкою в зв'язку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання [PERSON] не з'явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримав, відносно розгляду справи в заочному порядку не заперечив. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з'явилася, причини неявки суду не повідомила. У зв»язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Із письмової згоди позивача суд ухвалив проводити заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів відповідно до ст. 280 ЦПК України. Ознайомившись із заявою позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач визнає, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, оскільки він має намір створити нову сім»ю. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved