Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

07 грудня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Вимоги мотивовані тим, що 06 червня 2015 року в с. Павлівки Білопільського району Сумської області померла мати позивача [PERSON], яка до дня смерті була зареєстрована в [INFO], а фактично до дня смерті проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на все належне їй майно та майнові права, у тому числі на земельну ділянку розміром 6,0842 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області, що належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 044902. За життя спадкодавець не складала заповітного розпорядження. Рішенням Подільського районного суду м. Києва встановлено юридичний факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту серії СМ № 044902, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 27 січня 2010 року на право власності на земельну ділянку площею 6,0842 га, розташованої на території Іскрисківщинської сільської ради, який був виданий на імя «Голеневої Галини Миколаївни». Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку. На даний час спадщина ніким не успадкована. Маючи намір прийняти спадщину після смерті матері, позивач звернулась до приватного нотаріуса, але в оформленні спадщини їй було відмовлено у звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини. Внаслідок складних сімейних обставин, а саме народження дитини, а також те, що вона проживає в м. Києві та не мала можливості оформити спадщину за місцем її відкриття, позивачем був пропущений з поважних причин встановлений законом строк для прийняття спадщини. Посилаючись на вище викладені обставини, оскільки позивач не може реалізувати своє право на спадщину за законом, строк для прийняття спадщини якою було пропущений через поважні, обєктивні та незалежні від неї обставини, [PERSON] просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після матері [PERSON], яка померла 06 червня 2015 року, тривалістю два місяці. Ухвалою від 10 грудня 2018 року цивільну справу призначено до підготовчого засідання за вказаним вище позовом. У підготовче засідання позивач [PERSON] не зявилась, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а. с. 30 ). Представник відповідача Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області у підготовче засідання не зявився. Сільський голова письмовою заявою повідомив, що позов визнають, просить розглянути справу без участі представника сільської ради (а. с. 31 ). Третя особа приватний нотаріус\~Білопільського районного\~нотаріального округу\~[PERSON]\~у підготовче засідання також не зявилась. Нотаріус надіслала письмову заяву про розгляд справи без її участі (а. с. 26-27). У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 1 ст.\~206\~ЦПК передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та з'ясувавши всі фактичні обставини справи, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Статтями 15 та 16\~ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальними правилами про спадкування, передбаченими ст. 1216, 1218, 1220 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною 3 статті 1223 ЦК України визначено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). Згідно Правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-85цс12, право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої\~статті 1272 ЦК України.\~ За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч. 3 ст. 1272 ЦК України). Судом встановлено,\~що матірю\~[PERSON],\~[INFO], є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІІІ-БП № 279432 (а. с. 6). Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище чоловіка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БК № 261573 (а. с. 7). Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії СМ № 044902, виданого 27 січня 2010 року на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 19 серпня 2003 року № 459, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 011062600327, «Голенвій Галині Миколаївні» на праві власності належала земельна ділянка загальною площею 6,0842 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області (а. с. 8). 06 червня 2015 року в с. Павлівки Білопільського району Сумської області померла [PERSON], що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-БП № 270058 (а. с. 5). Рішенням Подільського районного суду м. Києва встановлено юридичний факт належності [PERSON], яка померла 06 червня 2015 року правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту серії СМ № 044902, виданого Білопільською районною державною адміністрацією 27 січня 2010 року на право власності на земельну ділянку площею 6,0842 га, розташованої на території Іскрисківщинської сільської ради, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який був виданий на імя «Голеневої Галини Миколаївни» (а. с. 9-10). Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. За даними довідки Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області від 02 листопада 2016 року за № 631/02-24 [PERSON] постійно та до дня смерті 06 червня 2015 року була зареєстрована за адресою: [INFO]. Заповіт від імені померлої виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 12). Довідкою Павлівської сільської ради Білопільського району Сумської області від 21 березня 2017 року за № 483 встановлено, що [PERSON], яка померла 06 червня 2015 року на день смерті проживала за адресою: [INFO] разом із співмешканцем [PERSON], [INFO]. Заповіт від імені померлої на території сільської ради не посвідчувався (а. с. 11). Крім того, з довідки характеристики Іскрисківщинської сільської ради Білопільського району Сумської області від 13 березня 2017 року № 128/02-24 вбачається, що у відповідності із схемою розташування земель СГ АПТЗТ «Іскра» [PERSON], яка померла 06 червня 2015 року на території Іскрисківщинської сільської ради мала земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 6,0842 га (пай № 149) на а. с. 14. На підставі п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області від 12 грудня 2018 року, спадкова справа після [PERSON], яка померла 06 червня 2015 року, не заводилась, будь-яка інформація у спадковому реєстрі відсутня (а. с. 25). Зі змісту письмового розяснення, виданого приватним нотаріусом Білопільського районного нотаріального округу [PERSON] від 03 грудня 2018 року № 1872/01-16 вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], яка померла 06 червня 2015 року, не вдається можливим у звязку з пропущеним строком для подання заяви про прийняття спадщини у відповідності до вимог ст. 1272 ЦК України (а. с. 13). Таким чином, у судовому засіданні встановлено факт пропуску строку для прийняття спадщини позивачем, який не є підставою для усунення від спадкування, оскільки позивач має право на спадщину після матері [PERSON] за законом. Однак, вона не може реалізувати його у звязку з пропуском встановленого законом строку для прийняття спадщини. Отже право останньої підлягає захисту в судовому порядку. Визначаючи спадкоємцю додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. У відповідності до розяснень, що містяться в абз. 6 п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання при визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Зі змісту правової позиції ВСУ у справі № 6-1320цс17 до поважних причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини відноситься необізнаність спадкоємця про відкриття спадщини та про наявність спадкового майна. Із позовної заяви вбачається, що позивач пропустив встановлений законом строк для прийняття спадщини після спадкодавця у звязку із народженням дитини, а також те, що вона проживає в м. Києві та не мала можливості оформити спадщину за місцем її відкриття, що підтверджується дослідженими документами, доданими до позовної заяви (а. с. 15). Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач [PERSON] пропустила строк прийняття спадщини після смерті матері з поважних причин. Таким чином, враховуючи встановлені фактичні обставини справи та причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, які суд визнає поважними, враховуючи наведені вище норми закону, які діяли на час виникнення спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved