Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

10.08.2017 АТ «Державний експортно-імпортний банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 16.09.2015 року між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» та [PERSON] укладено договір про відкриття карткового рахунка та кредитної лінії №8212300472ГМ/2015-09, за яким ПАТ «Державний експортно-імпортний банк» відкрив [PERSON] картковий рахунок та видав платіжну картку. Згідно зазначеного договору [PERSON] була відкрита кредитна лінія в розмірі 2000 гривень на строк до 31.07.2018 року під 34,0 % річних. Відповідно до умов укладеного договору, [PERSON], зобовязувався сплачувати відсотки, нараховані за користування Кредитом, щомісяця не пізніше останнього банківського дня місяця, наступного за місяцем, у якому вони були нараховані. Згідно умов договору та ст. 1050 ч. 2 ЦК України в разі прострочення повернення чергової частини позики банк має право вимагати від боржника дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати відсотків за користування кредитом. Відповідач порушив умови договору, в результаті, чого виникла заборгованість, яка станом на 31 травня 2017 року становить 3669 гривень 89 коп. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити даний борг, позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача за довіреністю не з'явився, у поданій заяві просив проводити розгляд у їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не прибув, проте у поданій до суду заяві просив проводити розгляд у його відсутності, позов визнає. Згідно ч. 2 ст. 197 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 16.09.2015 року між AT "Укрексімбанк" та [PERSON] був укладений у простій письмовій формі договір про відкриття карткового рахунка та кредитної лінії № 8212300472ГМ/2015-09, за яким AT «Укрексімбанк» відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну картку згідно зазначеного договору [PERSON] була відкрита кредитна лінія в розмірі 2000 гривень на строк до 31.08.2018 року під 34,0 % річних. Згідно розрахунку заборгованості станом на 31 травня 2017 року заборгованість за кредитом становить 3669 гривень 89 коп. (1973,48 гривень прострочена заборгованість за основним боргом, 779,91 гривень заборгованість по відсоткам, 759,08 гривень пеня, нарахована на прстрочену заборгованість за основним боргом, 157,42 гривень пеня, нарахована на прострочену заборгованість за відсотками). Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до\~статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов'язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов'язання, вчасно не розрахувалася, в результаті чого виникла заборгованість, що і стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. Судові витрати позивача на сплату судового збору за подання позовної заяви у розмірі 1600 гривень, підтвердженні платіжним дорученням, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved