Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, про виділення в натурі частки у праві спільної часткової власності житлового будинку та земельної ділянки. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 1984 року та відповідно до договору дарування від 29 вересня 1989 року, він є власником 2/3 частини житлового будинку на [ADDRESS] (1/6 частина - згідно свідоцтва про право на спадщину та 1/2 - відповідно до договору дарування). Інша 1/3 частина будинку по [ADDRESS] належить відповідачам на праві власності в рівних частках на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2003 року. За час проживання між співвласниками склався порядок користування житловим будинком та відповідно земельною ділянкою. Разом із цим, між позивачем та відповідачами, як співвласниками вказаного майна виникли непорозуміння та суперечки з приводу користування, утримання та збереження спірного майна. Оскільки конфлікт не можна вирішити в добровільному порядку, спірний житловий будинок є двоквартирним та частки співвласників є відокремленими, тому позивач просив суд виділити йому власність в натурі квартиру [NUMBER] загальною площею 47,9 кв.м, яка складається із: коридору площею 4,7 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати площею 4,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,5 кв.м., житлової кімнати площею 19,0 кв.м., а відповідачам виділити у власність квартиру [NUMBER], загальною площею 38,4 кв.м., яка складається із: веранди площею 17,7 кв.м., коридору площею 2,4 кв.м., кухні площею 5,1 кв.м., житлової кімнати площею 4,4 кв.м., житлової кімнати, площею 8,8 кв. м. Крім того, позивач просив суд виділити йому у власність 2/3 частини, а відповідачам виділити у власність 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0701 га на [ADDRESS]. У ході судового розгляду справи, враховуючи висновок експерта КНДІСЕ від 18.11.2013 року, позивач уточнив позовні вимоги щодо поділу земельної ділянки та просив суд поділити земельну ділянку площею 0,0701 га на [ADDRESS] в натурі між співвласниками у відповідності до варіанту [NUMBER], вказаного на схемі у додатку [NUMBER] до вказаного висновку експерта, а саме: виділити йому у власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 467,3 кв.м., від загальної площі земельної ділянки, що надана під забудову та обслуговування будинку (з урахуванням площі під будинком та будівлями), з них встановлення права земельного сервітуту співвласникам 1/3 частки [PERSON] та [PERSON] (безоплатний та безстроковий) загальною площею 2,0 кв.м. для обслуговування стіни будинку шириною 1 метр, в точках "Б, В, Г, Л"; виділити [PERSON] та [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] площею 233,7 кв.м., від загальної площі земельної ділянки, що надана під забудову та обслуговування будинку по [ADDRESS] (з урахуванням площі під будинком та будівлями). Лінії розподілу ділянок співвласників проходять: з точки "А", яка розподіляє межу 34,95 м. суміжної межі ділянки з провулком Харківський на частини 18,43 м. ліворуч та 16,52 м. праворуч паралельно та на відстані 1,0 м від стіни будинку в точку "Б" - 4,33 м; з точки "Б" в точку "В", що на відстані 2,10 м. від кута будинку - 1,27 м.; з точки "В" по стіні будинку в точку "Г" (точка лінії розподілу будинку) - 2,10 м.; з точки "Г" по лінії розподілу будинку в точку "Д"; з точки "Д" по бісектрисі кута двох стін будинку в точку "Е" - 1,48 м.; з точки "Е" праворуч паралельно та на відстані 1,0 м від стіни будинку в точку "Ж" - 3,03м;- з точки "Ж" під кутом 1020 до лінії в точку "И" - 2,63 м; з точки "И" в точку "К" - 6,41м; точка "К" розподіляє межу 35,25 м земельної ділянки на частини 28,05 м. ліворуч та 7,20 м праворуч. Також позивач просив стягнути солідарно з відповідачів понесені ним судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив суд їх задовольнити повністю. Відповідач [PERSON], який на підставі довіреності представляє інтереси другого співвідповідача - [PERSON], позов визнав просив задовольнити, проте зазначив, що враховуючи, що ініціатором судового процесу був позивач не погоджується із вимогою про стягнення з нього та другого відповідача судових витрат. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 листопада 1984 року, зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 7н-17854 та реєстрі БТІ за №27210 від 10 листопада 1986 року, та відповідно до договору дарування від 29 вересня 1989 року, позивач є власником 2/3 частини житлового будинку на [ADDRESS] (1/6 частина - згідно свідоцтва про право на спадщину та 1/2 - відповідно до договору дарування). Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS], виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, частина будинку, що знаходиться у спільній частковій власності позивача (квартира 2), складається з житлової та підсобної частин загальною площею 47,9 кв.м., а саме: коридору площею 4,7 кв.м. (номер на експлікації 2-1), кухні площею 7,5 кв.м. (номер на експлікації 2-2), ванної кімнати площею 4,2 кв.м. (номер на експлікації 2-3) житлової кімнати площею 12,5 кв.м. (номер на експлікації 2-4), житлової кімнати площею 19,0 кв.м. (номер на експлікації 2-5). Крім того, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КВ №128442, зареєстрованого за №63-2-00358 від 27 вересня 2001 року, позивач є власником 2/3 частини земельної ділянки площею 0,0701 га, на [ADDRESS]. Згідно до реєстраційного посвідчення Київського міського БТІ від 16 жовтня 2003 року, 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS] зареєстрована за відповідачами [PERSON] та [PERSON] в рівних частках на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованим у реєстрі за № 4941 та записано в реєстрову книгу №д.225-292 за реєстровим №27210. Відповідно до вказаного вище договору купівлі-продажу частини жилого будинку, 14 серпня 2003 року, [PERSON] та [PERSON] придбали у спільну власність 1/3 частину житлового будинку на [ADDRESS] загальною площею 38,4 кв.м, яка складається з веранди, площею 17,7 кв.м., номер на експлікації 1-1; коридору, площею 2,4 кв.м., номер на експлікації 1-2; кухні, площею 5,1 кв.м., номер на експлікації 1-3; житлової кімнати, площею 4,4 кв.м., номер на експлікації 1-4; житлової кімнати, площею 8,8 кв. м., номер на експлікації 1-5. Крім того, у зазначеному договорі вказано, що разом з укладенням договору купівлі-продажу частини жилого будинку Сторони укладають договір купівлі-продажу 1/3 частини земельної ділянки площею 0,0701 га. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, підтверджено доказами та поясненнями позивача і відповідачів, що позивачу на праві власності належить 2/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] (1/6 частина - згідно свідоцтва про право на спадщину та 1/2 - відповідно до договору дарування), а відповідачам на праві власності в рівних долях належить 1/3 частина житлового будинку по [ADDRESS] (за договором купівлі-продажу). За час тривалого проживання, склався певний порядок володіння житловим будинком. Відповідачі щодо виділу в натурі позивачу квартири [NUMBER], а відповідачам квартири [NUMBER] житлового будинку по [ADDRESS] не заперечують. Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно зі ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Згідно технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по [ADDRESS], виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, житловий будинок складається з двох квартир: квартира 2 складається з житлової та підсобної частин загальною площею 47,9 кв.м., а саме: коридору площею 4,7 кв.м. (номер на експлікації 2-1), кухні площею 7,5 кв.м. (номер на експлікації 2-2), ванної кімнати площею 4,2 кв.м. (номер на експлікації 2-3) житлової кімнати площею 12,5 кв.м. (номер на експлікації 2-4), житлової кімнати площею 19,0 кв.м. (номер на експлікації 2-5), а відповідно до договору купівлі-продажу квартира 1 загальною площею 38,4 кв.м,складається з веранди, площею 17,7 кв.м. (номер на експлікації 1-1), коридору, площею 2,4 кв.м.(номер на експлікації 1-2), кухні, площею 5,1 кв.м.(номер на експлікації 1-3), житлової кімнати, площею 4,4 кв.м. (номер на експлікації 1-4), житлової кімнати, площею 8,8 кв. м.(номер на експлікації 1-5). Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Враховуючи викладене суд вважає можливим виділити у власність належну на праві власності позивачу 2/3 частини житлового будинкупо [ADDRESS] квартиру [NUMBER], загальною площею 47,9 кв.м., яка складається з коридору площею 4,7 кв.м., кухні площею 7,5 кв.м., ванної кімнати площею 4,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,5 кв.м., житлової кімнати площею 19,0 кв.м., а відповідачам виділити у власність належну їм на праві власності 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] квартиру [NUMBER], загальною площею 38,4 кв.м., яка складається з веранди, площею 17,7 кв.м, коридору, площею 2,4 кв.м., кухні, площею 5,1 кв.м., житлової кімнати, площею 4,4 кв.м., житлової кімнати, площею 8,8 кв. м. Отже, враховуючи вищевикладене суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується поділу між співвласниками земельної ділянки площею 0,0701 по [ADDRESS], то за результатами проведення комплексної судової будівельно - технічної та земельно-технічної експертизи Київським науково-дослідним інституттом судових експертиз №7295/10759/13-43, експертом визначено два можливі варіанти поділу земельної ділянки по [ADDRESS]. Протягом судового розгляду представником позивача було обрано варіант [NUMBER] поділу земельної ділянки по [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] від свого імені, та у якості представника [PERSON] погодився з обраним позивачем варіантом № 1 поділу земельної ділянки по [ADDRESS]. Частиною 2 статті 158 ЗК України передбачено, що виключно судами вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Згідно положень ч. 3 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Відповідно до ч.4 ст. 88 ЗК України, учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦКУкраїни, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Також, в силу вимог п 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", вирішуючи спори про право власності на земельну ділянку, суди мають виходити з того, що у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше не передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Вивчивши запропоновані експертом варіанти, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленої позивачем вимоги про обрання варіанту [NUMBER] поділу земельної ділянки по [ADDRESS] з огляду на щільну забудову земельної ділянки, місце розташування будинків, розташування інших будівель і споруд та порядок, що склався між співвласниками. Відповідно до 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. Відповідно до поданих суду квитанцій позивачем було сплачено 5936 грн. за проведення експертизи та з урахуванням повернутого переплаченого судового збору останній на час ухвалення рішення становить 666 грн. 58 коп. і які підлягають стягненню з відповідачів. Оціннюючи належність допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved