Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

05.08.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 20.07.1996 року, посилаючись на те, що спільне життя не склалось, у подружжя склалися різні погляди на одні й ті ж життєві ситуації, між ними відсутні взаєморозуміння та повага, з січня 2004 року сімейно-шлюбні відносини припинено і сім'я фактично розпалась. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Позивач у судове засідання не з'явилась. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, оскільки не може з'явитись у судове засідання, так як має намір виїхати за межі України на заробітки. Одночасно зазначила про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, оскільки на протязі останніх 10 років з відповідачем не проживає та не підтримує подружніх стосунків. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв'язку за останньою відомою адресою місця проживання. На підставі статей 158, 169, 224 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних в ній доказів, оскільки позивач не заперечував проти заочного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано 20.07.1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Дзержинським відділом реєстрації актів громадянського стану Житомирської області від 20.07.1996 року, про що в Книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №34 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають спільну дитину - дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим повторно виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради Романівського району Житомирської області від 19.09.2006 року (а.с. 10). Дитина проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], та знаходиться на її повному утриманні, що підтверджується довідкою № 182 від 10.07.2014 року, виданою виконавчим комітетом Гордіївської сільської ради Романівського району Житомирської області (а.с. 11). Судом встановлено, що спору між подружжям про поділ майна та про визначення місця проживання дитини на даний час не існує. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Таким чином, виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню, оскільки шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Позивач також просить залишити їй після розірвання шлюбу її шлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved