Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» звернулося до суду з позовом в якому просить звільнити з-під арешту автобус марки БАЗ АО79.14, жовтого кольору, 2007 р.в., накладеного постановою державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 05.11.2012 р. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження ВП №35047215. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07 лютого 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №1702/МК, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в сумі 138 000грн., зі сплатою 19% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за вищевказаним кредитним договором, він передав в заставу банку автобус марки БАЗ АО79.14, жовтого кольору, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Постановою державного виконавця Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 05.11.2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження ВП №35047215 накладено арешт на все майно [PERSON]. Вважає, що такими діями порушено права ПАТ КБ «Надра» як заставодержателя, оскільки банк має переважне право одержати задоволення зобов'язання за рахунок заставленого майна перед іншими кредиторами боржника. Таким чином, вважає, що накладення арешту на автобус марки БАЗ АО79.14, жовтого кольору, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], у виконавчому провадженні, стороною якого не є ПАТ КБ «Надра» незаконним та безпідставним. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав суду письмову заяву в якій просить розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач Сихівський ВДВС ЛМУЮ явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, а тому згідно ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, за наявних у справі достатніх доказів. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглядати справу у його відсутності, за наявних у справі достатніх доказів. У зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк. За умовами ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання. Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Судом встановлено, що 07 лютого 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником прав та обов'язків якого є позивач ПАТ КБ «Надра», та [PERSON] було укладено договір кредитної лінії №1702/МК, згідно якого ВАТ «КБ «Надра» зобов'язувався відкрити позичальнику [PERSON] кредитну лінію в сумі 138000грн., строком до 7 лютого 2012 року, зі сплатою відсоткової ставки у розмірі 19% річних за користування кредитом, а позичальник зобов'язувалася повернути кредит в повному обсязі в терміни та в розмірах, що встановлені договором, а також виконати інші зобов'язання згідно договору. В забезпечення виконання зобов'язання за договором кредитної лінії №1702/МК від 07 лютого 2007 року, між відповідачем [PERSON] та банком було також укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 302, за умовами якого банку було передано в заставу автобус марки БАЗ, модель АО79.14, 2007 року випуску, жовтого кольору, реєстраційний номер [NUMBER]. Судом встановлено, що ПАТ КБ «Надра» умови укладеного договору виконано та перераховано третій особі [PERSON] суму кредиту у розмірі 138000грн., однак останній взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав. Відповідно до ст.1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Згідно ст.20 Закону України «Про заставу», банк має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання або неналежного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком. Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ст.572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до п.4.1 та п.4.4 договору застави від 07 лютого 2007 року, сторони погодили, що при порушенні заставодавцем умов договору кредитної лінії щодо строків виконання зобов'язання, у заставодержателя виникає право на задоволення вимог, забезпечених заставою, за рахунок предмета застави. Звернення стягнення на Предмет застави здійснюється згідно з чинним законодавством. Однак, постановою Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 05 листопада 2012 року, ВП №35047215, про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження було накладено арешт на все рухоме майно боржника [PERSON], в тому числі автобус марки БАЗ АО79.14, жовтого кольору, 2007 р.в., реєстраційний номер: ВС1709АА, що належить [PERSON] на праві власності і перебуває в заставі ПАТ КБ «Надра». Як вбачається з пояснень представника позивача, перебування автобуса марки БАЗ АО79.14, жовтого кольору, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності і перебуває в заставі позивача ПАТ КБ «Надра», під арештом згідно постанови Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 05 листопада 2012 року, порушує права позивача на переважне право заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави. Відповідно до ст.60 Закону України „Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на це майно і про звільнення майна з-під арешту. Статтею 54 Закону України „Про виконавче провадження" передбачене право заставодержателя звернутися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту. Так, Інструкція «Про проведення виконавчих дій» №512/5 від 02 квітня 2012 року та ч.3 ст.54 Закону України „Про виконавче провадження" передбачають, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто лише у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ч.З ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Жодних доказів виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів чи перевищення вартості предмета застави розміру заборгованості боржника заставодержателю, суду відповідачем не надано. В той же час, судом достовірно встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії №1702/МК від 07 лютого 2007 року, [PERSON] за договором застави від 07 лютого 2007 року передав в заставу позивача ПАТ КБ «Надра» належний йому на праві власності автобус марки БАЗ АО79.14, жовтого кольору, 2007 р.в., реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до ст.16 Закону України «Про заставу», право застави виникає з моменту укладення договору застави. Таким чином, право застави у позивача ПАТ КБ «Надра» виникло з моменту укладення договору застави, а саме з 07 лютого 2007 року. На підставі вищенаведеного, враховуючи, що в даному випадку предмет застави не може бути об'єктом стягнення для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодерждателями та арешт накладений на передмет застави постановою Сихівського ВДВС ЛМУЮ від 05 листопада 2012 року порушує переважне право заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави, вимоги позивача про звільнення майна з-під арешту та зняття заборони відчуження з автомобіля, який являється предметом застави ПАТ КБ «Надра», відповідають вимогам цивільного законодавства України, є підставними і підлягають задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної чи відмовленої частини вимог. А відтак, з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 243,60грн. На підставі ст.ст. 526, 530, 572, 589, 612, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст.1, 16, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст.54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №512/5 від 02 квітня 2012 року, та

Outcome: approved