Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

11.03.2020 року позивач звернулася до суду з даною позовною заявою на обґрунтування вказавши, що з 19.09.2014 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народилося двоє спільних дітей - син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що [PERSON] ухиляється від покладеного на нього обов`язку щодо утримання сім`ї, добровільно кошти на потреби сім`ї не надає. Відповідач працює на посаді комплектувальника проводів у ТзОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» та отримує дохід в розмірі 13000 грн., а тому має можливість надавати фінансову допомогу на утримання сім`ї. Враховуючи викладене, а також ту обставину, що самостійно вона немає змоги забезпечувати потреби дітей, оскільки, у зв`язку з перебуванням у відпустці по догляду за дитиною, вона можливості працювати, а розмір соціальної допомоги є недостатнім для належного існування, просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, та до досягнення ними повноліття, а також стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. До початку судового засідання позивач подала суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити (а.с. 29). Відповідач до початку судового засідання також подав суду заяву з проханням слухати справу за його відсутності, позов визнає у повному обсязі (а.с. 30). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено судом, 19.09.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок якого прізвище дружини змінено на « [PERSON] ». Дана обставина підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Відділом ДРАЦС реєстраційної служби Луцького МУЮ Волинської області, актовий запис № 1357 (а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Відділом ДРАЦС Луцького МУЮ у Волинській області, у сторін [INFO] народилася спільна дитина - син [PERSON] (а.с. 8). Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Луцьким МВ ДРАЦС ГТУЮ у Волинській області слідує, що у сторін [INFO] народилася спільна дитина - донька [PERSON] (а.с. 7). Зі змісту позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів слідує, що між сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні як малолітніх дітей, так і дружини на період перебування у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв`язку з чим в останніх існує спір з даного приводу. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень Постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними та чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховуються судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, що відповідає приписам ч. 3 ст. 181 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є здоровим, працездатним, на обліку у лікарів не перебуває, будь-яких інших осіб на утриманні не має. Зі змісту позовної заяви [PERSON] слідує, що [PERSON] працює на посаді комплектувальника проводів у ТзОВ «Кромберг енд Шуберт Україна ЛУ» та отримує дохід в розмірі 13000 грн. на місяць. Вищевказана обставина відповідачем не заперечується. Малолітні [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , є здоровими, на обліку в лікарів не перебувають, самостійних доходів не має. Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд враховує матеріальне становище сторін та малолітніх дітей, реальну спроможність відповідача сплачувати аліменти на їх утримання. Частиною 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» також визначено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який для дітей віком до 6 років встановлений в наступних розмірах: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня. Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Виходячи з вищенаведеного, засад розумності та справедливості, суд вважає, що [PERSON] довела обґрунтованість своїх вимог щодо стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, а тому суд приходить до висновку, що з відповідача в користь позивачки слід стягувати аліменти на утримання їх малолітніх дітей - сина [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожну дитину, та до досягнення ними повноліття. Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина 4 ст. 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи навведене, суд вважає за необхідне стягувати з стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на її утримання в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] трирічного віку. Отже, з врахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення у повному обсязі. Суд також враховує положення ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України та вважає, що визнання відповідачем позову не порушує законні права та інтереси третіх осіб. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити дане рішення суду до негайного виконання у межах сплати платежу аліментів за один місяць. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК Українисудовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Крім того, згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1681,60 грн., тобто по 840,8 грн. за кожну заявлену позовну вимогу. На підставі ст. ст. 84, 180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved