Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

02.02.2015 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Одеської міської ради про усунення перешкод у розпорядженні майном, скасування обтяження (заборони), посилаючись на те, що 06 травня 1992 року виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів міста Одеси, на підставі рішення районного виконавчого комітету №1359 від 18.10.1991 року на ім'я [PERSON] зі складом сімї 3-х осіб [PERSON] та [PERSON] видано ордер на жиле приміщення № 163, серії ИР, [ADDRESS]. 11 лютого 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Вказане свідоцтво про право власності на житло видане згідно з розпорядженням від 11.08.2008 року № 210330 та зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 3-26799. Позивачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як співвласники квартири у встановленому на той час порядку не зверталися до КП «ОМБТІ та РОН» з питанням реєстрації вказаного Свідоцтва про право власності на квартиру. 17.03.2014 року позивачі звернулись до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в особі державного реєстратора з наміром зареєструвати право власності, однак 01 квітня 2014 року отримали рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. У вказаному рішенні зазначено, що при розгляді документів було встановлено, що за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.09.1987 року № 48 зареєстровано обтяження (заборона) будинку 78 по вул. Скісна в м. Одесі, номер запису обтяжень не вказано. Позивачі зазначали, що наявність заборони (обтяження) перешкоджає їм розпорядитися квартирою № 182, яка розташована у будинку № 78 по вул. Скісній в м. Одесі, та здійснити реєстрацію свідоцтва про право власності. Посилаючись на вищевикладене, позивачі просили суд винести рішення, яким скасувати заборону на будинок № 78 по вул. Скісній в м. Одесі, заборона (архівний запис) р.№ 8149495, зареєстровано: 04.11.2008р., реєстратором: Перша Одеська державна нотаріальна контора, обєкт обтяження: м. Одеса, вул. Скісна, будинок 78, підстава заборони (обтяження) рішення № 483 від 17.09.1987 року, Виконавчого комітету комітетом Одеської міської ради. Додаткові дані: Архівний номер 15771 ODESSA1, архівна дата 23.02.1998р., дата виникнення 17.09.1987, № реєстру 2031-26, внутр. № 63011А3823 EF 24304F58. Представник позивачів, діюча на підставі нотаріально посвідченої довіреності, у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності та відсутністю позивачів. Представники відповідача - виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не зявився, належним чином про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принципи рівності сторін, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень, урегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Судом встановлено, що 11 лютого 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS] у спільну часткову власність [PERSON], [PERSON], [PERSON], в рівних частках. Вказане свідоцтво про право власності на житло видане згідно з розпорядженням від 11.08.2008 р. № 210330 та зареєстровано і записано у реєстрову книгу за № 3-26799. Право власності на вищевказану квартиру позивачами не було зареєстровано у передбаченому законодавством порядку. 17.03.2014 року позивачі звернулись до реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції з заявою про реєстрацію свідоцтва про право власності на житло, квартиру [ADDRESS]. 01 квітня 2014 року позивачі отримали рішення державного реєстратора про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень. У вказаному рішенні зазначено, що при розгляді документів було встановлено, що за відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, на підставі рішення виконкому м. Одеси від 17.09.1987 р. № 483 зареєстровано обтяження (заборона) будинку 78 по вул. Скісна в м. Одесі. Рішенням оціночної комісії, призначеної розпорядженням Одеської міської ради № 221-р від 01.07.1987 року «про визначення вартості будівель та плодово-ягідних насаджень» затверджено, та визначено розмір компенсації громадянам у звязку з знесенням житлових будинків № 78, 80, 82 по вул. (колишня) Вегера, нині Скісна та передано Одеському заводу СОМ земельної ділянки під будівництво житлового будинку по вул. М. Раскової Вегера в м. Одесі. Пунктом 2 вказаного рішення дозволено Одеському заводу СОМ знесення низки малоцінних житлових будинків по вул. Вегера нині Скісна №№ 78, 80, 82; [PERSON] №№ 18,20,20-а,22,26,28,30. З пункту 7 рішення Виконавчого комітету Одеської міської ради № 483 від 17.09.1987 року вбачається, що першій державній нотаріальній конторі, УВС міськвиконкому, Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації, Іллічівському райвиконкому у звязку з вказаним рішенням часткове або повне відчуження житлових будинків, перерахованих в п. 2 цього рішення в користування нових власників, а також прописку громадян в ці будинки припинити. Вказане рішення приймалося Виконавчим комітетом Одеської міської ради народних депутатів у 1987 році, а позивачі отримували квартиру [ADDRESS], колишня Вегера м. Одеси на підставі ордеру на житлове приміщення у 1992 році і жодного відношення до знесених житлових будинків та обтяжень (заборон) на них не мають. Оскільки рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 483 від 17.09.1987 року дозволено знесення низки старих будинків та будування нових, вийшла плутаниця в їх нумерації, так як на місце старих, знесених було побудовано нові житлові будинки, а нумерацію цим будинкам присвоїли по старим будинкам. Таким чином обтяження (заборона) стосується старих житлових будинків, які знесені відповідно до вказаного рішення, а обтяження не знято. Згідно наданої копії акту державної приймальної комісії про прийняття до експлуатації закінченого будівництва обєкту другої черги 383 квартирного заводського житлового будинку (секція № 2, 3, 7) по вул. Вегера, 78, затвердженого 27.12.1995 року за № 1226, державною комісією прийнято до експлуатації три секції новозбудованого 10-ти поверхового будинку, розташованого за адресою: м. Одеса, вул. Вегера, №78. будівництво якого було виконано на підставі рішення Іллічівського РВК №132 від 05.03.1987 року. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом. Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою кабінету Міністрів України № 703 при першій державній реєстрації прав у Державному реєстрі прав на нерухоме майно, реєстратор використовує дані Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, встановлює наявність/відсутність записів про обтяження та переносить наявні обтяження до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Тобто, матеріалами справи встановлено, що заборона була накладена на приватний будинок №78 по вул. Вегера, нова назва Скісна в м. Одесі, який підлягав зносу та за адресою якого згодом було збудовано багатоквартирний будинок, у якому розташована квартира позивачів, що підтверджується рішенням № 483 від 17.09.1987р. та додатком до нього. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що приватного будинку №78, що знаходився за адресою: м. Одеса, по вул. Скісна, колишня Вегера, на який на підставі рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 17.09.1987 року № 483 було накладено обтяження (заборону) (реєстраційний номер обтяження: 8149495, архівний номер: Архівний номер 15771 ODESSA1, архівна дата 23.02.1998 р., дата виникнення 17.09.1987, № реєстру 2031-26, внутр. № 63011А3823 EF 24304F58 на даний час не існує, а тому відпала необхідність у зберіганні вказаної вище заборони. Частиною 1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід, припинення підлягають державній реєстрації, в той час як відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу. Згідно вимог ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 01.11.1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя " з урахуванням конституційного положення про те, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами, юрисдикція яких поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (ст. 124 Конституції), судам підвідомчі всі спори про захист прав і свобод громадян. Суд не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку. Статтею 55 Конституції кожній людині гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, а тому суд не повинен відмовляти особі в прийнятті чи розгляді скарги з підстав, передбачених законом, який це право обмежує. Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч.1 ст. 317 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. За таких обставин суд дійшов до висновку, про відсутність будь-якої необхідності в збережені заборони. Суд вважає, що рішення виконкому про накладення заборони на відчуження, обмін, реєстрацію нерухомості, розташованої по вул. Вегера, нині Скісна, 78 в м. Одесі перешкоджає позивачам у здійсненні їх прав на реєстрацію права власності та перешкоджає позивачам у розпорядженні належною їм часткою квартири № 182, що розташована в будинку № 78, по вул. Вегера в м. Одесі, на який накладено заборону. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення.

Outcome: approved