Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила стягнути з відповідача пеню в розмірі 253240,87 дол. США, що складає 2024154,27 грн. НБУ. В позові посилалась на те, що 25 липня 2007 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» було укладено кредитний договір №77.2/СЖ-268.07.2 відповідно до умов якого, позивачка отримала кредит на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 90 000,00 доларів США (дев'яносто тисяч доларів США 00 центів) строком з 25.07.2007 року до 25.07.2009 року та сплати 5 % річних за користування кредитом. У забезпечення виконання зобов'язань за Договором позивачем передано в іпотеку квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язався надавати позивачу кредитні кошти на суму, що не перевищує розмір кредитної лінії (90 тис. доларів США), згідно письмових заяв позичальника з відображенням в них необхідної суми кредиту на дату складення заяви. Позивач звернувся до Відповідача із черговою заявою від 10.10.2008 року про отримання в рахунок кредитної лінії суми в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) доларів США. Однак цю заяву відповідачем було проігноровано, оскільки ним ніяких дій щодо надання позивачу чергового траншу кредиту не було здійснено, а відповіді не надано. Оскільки Відповідачем в межах кредитної лінії було надано Позивачу кредит лише в сумі 66872 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят два) долари США 98 центів, то це свідчить про недоотримання Позивачем кредиту за Договором у розмірі 90000,00-66872,98=23127,02 доларів США. Внаслідок невиконання відповідачем договору шляхом відмови продовжувати надати Позивачу в межах кредитної лінії чергові транші кредиту, було зірвано плани Позивача з придбання трьохкімнатної квартири. Такі дії відповідача позивач вважає неправомріними та такими, що порушують її права як споживача та просить стягнути з відповідача неустойку у розмірі 253240,87 доларів США, що складає 2024154,27 гривень за курсом Національного банку України. В судовому засіданні позивачка та її представник уточнені позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, таким, що не відповідає вимогам закону, надуманим та безпідставним. Представник третьої особи в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін , вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 25 липня 2007 року між [PERSON], з одного боку та Публічним акціонерним товариством «Родовід Банк» з іншого боку було укладено кредитний договір №77.2/СЖ-268.07.2 про надання відповідачем позивачу кредиту на споживчі цілі у вигляді відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 90 000,00 доларів США строком з 25.07.2007 року до 25.07.2009 року та сплати 14,5 відсотків річних за користування кредитом (а.с.4). Згідно пункту 8.6 Договору, «цей Договір набуває чинності з моменту надання Позичальнику кредитних коштів відповідно до умов цього Договору і діє до повного погашення Позичальником заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, а при наявності прострочення заборгованості - і пені за несвоєчасне погашення кредиту та сплату процентів, передбаченої цим Договором». Відповідно до пункту 2.1 Договору Відповідач зобов'язався надавати Позивачу кредитні кошти на суму, що не перевищує розмір кредитної лінії (90 тис. доларів США), згідно письмових заяв Позичальника з відображенням в них необхідної суми кредиту на дату складення заяви. 10.10.2008 року позивачка звернулась до відповідача із черговою заявою про отримання в рахунок кредитної лінії суми в розмірі 2700 (дві тисячі сімсот) доларів США, дана заява була зареєстрована банком (а.с.22). Однак кошти позивачці вчасно надані не були, тобто відповідачем не були виконані умови договору. В зв'язку з такими діями відповідача, позивачка звернулась до Інспекції з питань захисту прав споживачів у м.Києві, якою було проведено перевірку дотримання відповідачем законодавства про захист прав споживачів та складено відповідний Акт від 06.08.2013 року (а.с.39, 42-46). Перевіркою встановлено порушення відповідачем по відношенню до позивачки умов договору, а саме п.10 ЗУ «Про захист прав споживачів». Вказані порушення свідчать про порушення права позивача на належну якість продукції та обслуговування. За результатами перевірки Інспекцією з питань захисту прав споживачів було винесено Постанову №000142 про накладення стягнень від 25.9.2013 року.(а.с.47) Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Статтею 10 Закону України «Про захист прав споживачів», порушення позивачем норм якої встановлено контролюючим органом під час перевірки за зверненням [PERSON], передбачені права споживача у разі порушення умов договору "про виконання робіт (наданні послуг). У розумінні норм цього Закону «послуга» - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб; «робота» - діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов 'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язуєтеся оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Рішенням КСУ від 10.11.2011 року у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) встановлено, що дія Закону поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Оскільки Відповідачем в межах кредитної лінії було надано позивачу кредит лише в сумі 66872 (шістдесят шість тисяч вісімсот сімдесят два) долари США 98 центів, то це свідчить про недоотримання позивачем кредиту за договором у розмірі 90000,00-66872,98=23127,02 доларів США та неналежним виконанням відповідачем умов договору. Натомість внаслідок невиконання відповідачем пункту 2.1 Договору шляхом відмови продовжувати надати позивачу в межах кредитної лінії чергові транші кредиту було зірвано плани позивача з придбання трьохкімнатної квартири згідно з договором про наміри № 07/10/2008 від 07.10.2008 (а.с.18), укладеного позивачем з ТОВ «Мегаполісстрой». Так, відповідно до пункту 1.2 договору про наміри, об'єктом, що буде предметом попереднього договору купівлі-продажу майнових прав та договору про забезпечення виконання зобов'язання мала стати квартира за адресою м. Київ, вул. Руданського, 2а. Однак невиконання відповідачем своїх зобов'язань згідно пункту 2.1 Договору щодо надання позивачу кредиту у розмірі 90 тис. доларів США унеможливило виконання позивачем умов договору про наміри і, як наслідок, позивачу довелося відмовитися від придбання цієї квартири. Тобто через зазначене невиконання відповідачем пунктів 1.1 та 2.1 Договору Позивачу була завдана істотна матеріальна і моральна шкода. Згідно частини п'ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон) у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. При цьому, у даному випадку треба мати на увазі, що позовна давність за позовом, що виплаває з факту невиконання зобов'язання, обчислюється з дня закінчення строку виконання зобов'язання в цілому, а не з дня закінчення окремого строку виконання якоїсь частини зобов'язання. Оскільки на 25.07.2009 сторонами Договір у цілому не було виконано, то відповідно до положень пункту 8.6 Договору він продовжує діяти. Згідно пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Тобто внаслідок зазначеного порушення відповідачем пунктів 1.1 та 2.1 Договору на користь Позивача має бути стягнута неустойка у розмірі 23127,02x365x3:100= 253240,87 доларів США, що складає 2024154,27 гривень за курсом Національного банку України. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: partial