Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

07 жовтня 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , в якому просили стягнути з відповідача понесені витрати, пов`язані з регламентною виплатою, в порядку регресу у розмірі 24156 грн. 75 коп. (23456,75 грн. - сума страхового відшкодування та 700,00 грн. - вартість послуг оцінювача), а також покласти на відповідача судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1921,00 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 08 грудня 2017 року о 22.40 год., водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Chevrolet Cruse», н/з [NUMBER] та скоїв зіткнення з напівпричепом «Van Hool», н/з [NUMBER] до тягача «DAF», н/з [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] (власник - [PERSON] ). Внаслідок ДТП вищевказані автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07.02.2018 року, яка не оскаржувалася та набрала законної сили, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору страхування цивільно-правової відповідальності, в зв`язку з чим, позивач сплатив на користь потерпілої особи [PERSON] , - власника напівпричепу «Van Hool», н/з [NUMBER] страхове відшкодування у розмірі 23456,75 грн. Крім того, для встановлення розміру заподіяної шкоди залучався оцінювач, вартість послуг якого складала 700,00 грн. Таким чином, посилаючись на зальні вимоги щодо відшкодування шкоди, позивач просить стягнути з відповідача зазначену грошову суму, в порядку регресу, відповідно до вимог ст. 1191 ЦК України. Ухвалою суду від 11 листопада 2019 року відкрите провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с.45). Відповідач відзив на позов не подав, в судове засідання не з`явився, вважається таким, що повідомлений належним чином, шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місце проживання (а.с.49), причина неявки суду не відома, в зв`язку з чим суд, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, зі згоди позивача, провів заочний розгляд справи, за наявними у справі доказами. Згідно з ч.4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши подані докази, з точки зору належності та допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, дійшов до наступного висновку. Так, 08.12.2017 року о 22.40 годині на 14км. + 400м. об`їзної дороги м. Новомосковська, водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Шевроле Круз», д/н [NUMBER] , у темну пору доби, в умовах недостатньої видимості, не обрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, виїхав на смугу зустрічного руху, де здійснив зіткнення з причепом «Van Hool», д/н [NUMBER] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вищевказані транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 лютого 2018 року, у справі №183/6411/17, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 7), при розгляді справи про адміністративне правопорушення [PERSON] свою вину у вчиненні правопорушення визнав. Судом встановлено, що на час ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в зв`язку з чим, власник транспортного засобу - напівпричепу «Van Hool» державний номер [NUMBER] - [PERSON] (а.с.12) звернувся до МТСБ України з заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП (а.с. 9). Відповідно до звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу №01/01/18, складеного 30.01.2018 року оцінювачем [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу напівпричепу «Van Hool» складає 28148,10 грн., без складової ПДВ - 23456,75 грн. (а.с. 16-25). Моторне (транспортне) страхове бюро України на підставі довідки №1 від 30.03.2018 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих (а.с.26) та наказу про відшкодування шкоди [PERSON] від 03.04.2018 за №3013 (а.с.27), виплатило останньому страхове відшкодування у розмірі 23456,75грн., що стверджується копією платіжного доручення №903427 від 03.04.2018 року (а.с.28). Крім того, МТСБУ сплатило на користь ФОП [PERSON] грошову суму у розмірі 700, 00 грн., в якості послуги аварійного комісара, яким, в свою чергу, здійснено оцінку вартості матеріального збитку, на підставі відповідного договору та акту про виконаних робіт (а.с.28). Сторонами не оспорено, що [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди не мав полісу обов`язкового страхування власників наземних транспортних засобів. До правовідносин, що виникли між сторонами, суд вважає за необхідне застосувати наступні норми закону, а саме. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі статтею 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до положень ч.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно з пунктом 38.2.1. Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Поряд з цим, статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. У відповідності до ч. 2 ст. 76 ЦПК України, докази встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно із ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до п.4 ч.2 ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. В свою чергу, відповідачем по справі суду не надано жодного належного та допустимого в розумінні ст.ст. 76-81 ЦПК України доказу на спростування обставин, викладених в позові. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та задоволення позову в повному обсязі, оскільки на момент настання ДТП [PERSON] не мав чинного договору цивільно-правової відповідальності, страхове відшкодування сплачено МТСБУ на користь потерпілої особи - [PERSON] , підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки законом прямо встановлено порядок стягнення коштів, виплачених МТСБУ на відшкодування шкоди особі потерпілій у ДТП, саме в порядку регресу. Крім того, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати у виді сплаченої суми судового збору у розмірі 1921,00 грн. (а.с.35), а також витрати, пов`язані із залученням оцінювача у розмірі 700,00 грн.

Outcome: approved