Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання [PERSON] такою , що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що спірна квартира [ADDRESS] пл.. 67,9 кв.м. складається із трьох кімнат ,кухні та комунальних вигод, належить Львівській міській Раді. У квартирі зареєстровані [PERSON], її донька [PERSON] , її троє неповнолітніх дітей та відповідачка по справі - внучка позивачки [PERSON] У [INFO] померла мати відповідачки - донька [PERSON] Батько неповнолітньої на той час [PERSON] забрав доньку за своїм місцем проживання у будинок по [ADDRESS]. У [INFO] [PERSON] виповнилось 18 років, однак вона не поверталась у спірну квартиру, рочей своїх не перевозила , участі в оплаті житлово-комунальних послуг не брала, а тому позивачка вважає, що її внучка втратила право користування спірною квартирою. У судовому засіданні позивачка та її представник ствердила свої вимоги та дала пояснення, аналогічні змісту позову. Відповідачка позов заперечила , звернулась до суду із зустрічним позовом, у якому просить зобов"язати [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні спірним житлом та вселити її у квартиру. При цьому покликається на те, що дійсно після смерті матері до свого повноліття проживала за місцем реєстрації батька - у [ADDRESS], де зареєстровано і проживає шість осіб . Після досягнення повноліття вона підходила разом із тіткою [PERSON] до бабці [PERSON] по питанню переселення у квартиру за місцем реєстрації, однак у цьому їй було відмовлено. Оскільки у неї іншого місця проживання немає, будинок у [ADDRESS] був лише тимчасовим місцем проживання на час її неповнолітнього віку, вона має намір вселитись у спірну квартиру , так як ніколи не втрачала бажання там проживати і знала, що це її постійне житло. На даний час бабця [PERSON] не дозволяє їй жити у спірній квартирі, тому просить її в неї вселити. Третя особа [PERSON] позов [PERSON] підтримала та пояснила, що вважає , що постійним місцем проживання [PERSON] є будинок, де зареєстрований її батько і де вона проживала з 2002 року. З'ясувавши обставини справи, заслухавши доводи сторін та свідків, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити з наступних мотивів. У судовому засіданні встановлено, що [ADDRESS] складається із трьох кімнат, кухні та комунальних вигод , загальна площа квартири 67,9 кв.м. Квартира належить Львівській міській Раді. У квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] , її троє неповнолітніх дітей та [PERSON], яка приходиться внучкою [PERSON] У підтвердження своїх позовних вимог [PERSON] надала суду акти ЛКП „Рясне 402" про непроживання відповідачки [PERSON] у спірній квартирі за 30.01.2014 р., 11.11.2013 р. , 14.04.2014 р. Факт непроживання відповідачки у спірній квартирі ствердили і допитані за клопотанням позивачки свідки [PERSON], [PERSON],[PERSON] Свідки відповідачки [PERSON], [PERSON], [PERSON] суду ствердили, що до 2002 року відповідачка проживала із своїми батьками у спірній квартирі. У [INFO] померла її мати - донька [PERSON] Остання поставила вимогу, щоб її зять - батько [PERSON] переселився за місцем своєї реєстрації у [ADDRESS]. На засіданні органу опіки та піклування, рішення якого не збереглось, було визначено місце проживання неповнолітньої [PERSON] із її батьком до повноліття. У [INFO], коли [PERSON] виповнилось 18 років, вона із тіткою [PERSON] підходили до [PERSON] по питанню переселення її внучки [PERSON] у квартиру за місцем реєстрації. Однак [PERSON] та її донька [PERSON] відмовили. Йшла також мова про виділ частки [PERSON] у праві власності на квартиру після її приватизації в грошовому виразі або придбання їй якогось житла, однак це питання [PERSON] навіть не розглядалось. Тоді [PERSON] написала в ЛКП заяву про те, щоб її без її відома не виписували із квартири. Про своє звернення до суду про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житлом, її бабця [PERSON] внучку не попереджала, і цей позов був для неї несподіванкою. Можливості зареєструвати [PERSON] у будинку в [ADDRESS] немає, там проживає шість осіб, тому забезпечити її постійним місцем проживання у цьому будинку теж немає можливості. Ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться у судовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що відповідачка [PERSON] не проживала у спірній квартирі з виключно поважних причин : до 2013 року проживала як неповнолітня особа з батьком, після досягнення повноліття намагалась вирішити питання проживання із бабцею [PERSON] , іншого житла не має , а тому не може бути визнана такою , що втратила право на користування цим житлом. Покликання [PERSON] у зустрічному позові на те, що бабцею [PERSON] їй чиняться перешкоди в користуванні спірною квартирою ,суд вважає недоведеними, оскільки лише тоді, коли [PERSON] дізналась про звернення [PERSON] до суду із позовом , вона почала вживати заходи для вселення у спірну квартиру. До цього моменту наявність перешкод, які чинились [PERSON] з боку [PERSON] у користуванні спірним житлом жодними доказами у судовому засіданні не стверджені. Відтак, такі вимоги до задоволення не підлягають через недоведеність позовних вимог.

Outcome: dismissed