Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

11.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить встановити факт, що заповіт від 08 грудня 2009 року, посвідчений секретарем Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області [PERSON] складений на імя, а саме: [PERSON] від імені [PERSON] і належав при житті саме їй, [PERSON], що померла 16 липня 2014 року, імя якої записано в свідоцтві про смерть [PERSON] (переклад з молдавської мови на російську мову). А також визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 8, 140 гектарів в межах згідно з планом, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1222982800-03-054-0926 у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 16 липня 2014 року, посилаючись на наступні обставини. 16 липня 2014 року померла [PERSON], яка до дня смерті проживала за адресою: [INFO]. Після її смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку, площею 8, 140 га, що розташована на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ДП № 080\~117, зареєстрованого від 02.01.2000 року за № 91. За час свого життя Спадкодавець розпорядилась своїм майном та склала заповіт, посвідчений секретарем Криничуватської сільської ради Нікопольського району [PERSON] від 08.12.2009 року, зареєстрований в книзі за № 151, згідно якого вона заповідала вищевказану земельну позивачу. 10.12.2014 року позивач звернувся до приватного нотаріусу Нікопольського районного нотаріального округу Дніпропетровської області [PERSON] із заявою про прийняття спадщини, внаслідок чого була відкрита спадкова справа № 138/ 2014 року. Нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину посилаючись на те, що свідоцтво про смерть [PERSON], померлої 16 липня 2014 року, переклад якого з молдавської мови на російську мову, імя померлої вказано "Вира", місце народження в свідоцтві зазначено «с.Червоное, Болградський р-н, регион [PERSON], Украина» та не зазначено по батькові померлої. [PERSON] до суду подав заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Голова Криничуватської сільської ради [PERSON] надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що 16 липня 2014 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть актовий запис № 147 (а.с.4). Після її смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка серія ДП №080117 площею 8,140 гектарів, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Криничуватської сільської ради Нікопольського району Дніпропетровської області, кадастровий номер: 1222982800-03-054-0926 (а.с.11). За життя померла розпорядилась своїм майном на склала заповіт посвідчений секретарем Криничуватської сільської ради Нікопольського району, в якому на випадок своєї смерті заповідала вищевказану земельну ділянку [PERSON] (а.с. 8). 10.12.2014 року [PERSON] звернувся з заявою про прийняття спадщини, на підставі його заяви, Приватним Нотаріусом [PERSON], після смерті [PERSON] заведено спадкову справу №138/2014 року. 03.02.2015 року нотаріус відмовив у видачі свідоцтва з причини, що неможливо встановити, що [PERSON] та Генова ВИРА - це одна й таж особа, крім того, в перекладі з молдавської мови на російську мову свідоцтва про смерть імя померлої ВИРА, місце народження в свідоцтві зазначено «село Червоное, Болградський р-н, регион [PERSON], Украина», а тому видати свідоцтво про право на спадщину неможливо (а.с.13, 19-20). Відповідно до ч.2\~ст.256 ЦПК України\~в судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення, від яких залежить виникнення, зміна, припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з копії паспорту померлої, прізвище, імя та по батькові українською мовою зазначено як «Генова Віра Афанасіївна» на російський мові «Генова Вера Афанасьевна». Суд вважає, що в вищевказаному імї як «ВИРА» публічним нотаріусом було допущено помилку під час перекладу прізвища та імя померлої з молдавської мови на російську мову. Зважаючи на це, у суду не виникає сумніву, що спадкова земельна ділянка та заповіт складений [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO] дійсно належить [PERSON], померлій 16 липня 2014 року.

Outcome: approved