Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у житловому будинку [ADDRESS], обгрунтовуючи свої вимоги тим, що відповідачка [PERSON] зареєстрована в даному житловому будинку, однак вже понад двадцять років в ньому не проживає, добровільно виписатися не хоче, а тому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на житло у вказаному будинку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала, просить задовольнити позов та визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку [ADDRESS], поскільки більше двадцяти років в ньому не проживає. Судовий розгляд справи закінчено у відсутності відповідачки [PERSON], яка повторно в судове засідання не з»явилася, хоч належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила, клопотання про слухання справи у її відсутності не заявила, що дає підстави відповідно до ст.169 ЦПК України справу розглядати у її відсутності на підставі наявних у ній доказів, постановивши відповідно до ст. 224 ЦПК України заочне рішення, проти чого не заперечує позивачка. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав, а саме: За положеннями ч. 1 ст. 317 та ч. 1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК України та ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім"ї та інших осіб. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 156 ЖК України та ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України член сім"ї (колишній член сім"ї) власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що ? частиниі спірного будинку [ADDRESS] належить позивачці [PERSON], відповідачка [PERSON] більше двадцяти років не проживає у вказаному будинку, будинок залишила добровільно і з того часу будинком не цікавиться, будь-яких витрат по оплаті по будинку не несе, ніяких домовленостей з питань користування будинком між сторонами не існує, що підтверджуються поясненням позивачки та матеріалами справи, актами обстежень комісії Зарічненської сільської ради від 09.04.2014 року, 06.10.2014року та 03.04.2015 року. Вищенаведене є підставою для визнання відповідачки, у відповідності до вимог ч.2 ст. 405 ЦК України, такою, що втратила право користування спірним житлом, у зв'язку з відсутністю без поважних причин понад один рік.

Outcome: approved