Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

06.12.2018 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за позивачем право на земельну частку (пай) площею 6,77 га, що розташована на території Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON], яка померла 02.08.2002 року. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 02.09.2002 року померла тітка позивача [PERSON], якій на підставі Сертифікату серії ХР № 0073682 належало право на земельну частку (пай) площею 6,77 га, що розташована на території Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори для прийняття спадщини, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, оскільки після смерті тітки були спадкоємці першої черги - її чоловік та син, але вони теж померли. Спадкова справа після її смерті не відкривалась, оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) до нотаріальної контори не надавався. Вважає, що як спадкоємець першої черги за законом, у відповідності до ст.1261 ЦК України має право успадкувати майнові права після смерті тітки. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 12.12.2018 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку загального позовного провадження та розяснено сторонам про порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. Представник позивача просила проводити розгляд справи за відсутності неї та позивача. При цьому вказала, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Представник відповідача просив проводити розгляд справи за його відсутності. Вказав, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення інших процесуальних дій, в тому числі забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що матірю позивача є [PERSON], що підтверджується даними Свідоцтва про народження серії ЯЦ №709734, виданого 10.03.1951 року Старовірівським сільським РАЦС Старовірівського району Харківської області, актовий запис № 12. Дошлюбне прізвище матері позивача - Гончарова, що слідує з даних Свідоцтва про народження №133 від 1938 року, виданого Кирилівською сільською радою Климівського району. Мати позивача [PERSON] померла 03.04.2015 року, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №499822, виданого 08.04.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коломацького районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 24. Дошлюбне прізвище [PERSON] - Гончарова (Свідоцтво про одруження серії VII-УР №909901, видане 20.02.1965 року Коломацьким РАЦС Харківської області), що свідчить про те, що вона була рідною сестрою матері позивача. Тітка позивача [PERSON] померла 02.08.2002 року, що підтверджується даними Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №315979, виданого 03.08.2002 року Високопільською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 25. Спадкоємці [PERSON]\~ чоловік\~[PERSON]\~та син\~[PERSON]\~померли відповідно\~26.11.2003\~року,\~08.04.2009\~року,\~що підтверджується\~даними Свідоцтв\~про смерть\~серії 1-ВЛ\~№№417126,214972,\~виданих 27.11.2003\~року Високопільською сільською радою Валківського району Харківської області, актовий запис № 42 та Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 5196. Відповідно до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серії ХР № 0073682, виданого 09.01.1997 року на підставі рішення Валківської районної державної адміністрації Харківської області № 286 від 09.09.1996 року, [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу «Промінь» розміром 6,77 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що розташована на території Високопільської сільської ради Валківського району Харківської області. За повідомленням Міжрайонного управління у Вадківському та Коломацькому районах Головного управління Держгеокадастру у Харківській області у листі № 31-20-0.23,141-960/121-17 від 09.11.017 року відповідно до акту передачі від 12.01.2001 року, укладеного між ПСП «Промінь» та Валківським відділом землевпорядкування, до Валківського відділу землевпорядкування було передано сертифікати на право на земельну частку (пай), зокрема, серії ХР №0073682, який на теперішній час зберігається в управлінні. З інформації Валківської державної нотаріальної контори Харківської області № 210/01.16 від 13.02.2018 року слідує, що після померлої 02.08.2002 року тітки позивача [PERSON] спадкова справа нотаріальною конторою не відкривалась. Зі слів позивача до складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 6,77 в умовних кадастрових гектарах у землі колишнього колгоспу «Промінь» Валківського району згідно сертифіката серії ХР № 0073682, однак оригінал сертифіката на право на земельну частку (пай) відсутній. Спадкоємцями І черги щодо майна померлої 02.08.2002 року [PERSON] на підставі ст.529 ЦК Української PCP (1961 року), що діяв на час відкриття спадщини, були в рівних частках її чоловік [PERSON] та син [PERSON], які проживали спільно з спадкодавцем, що підтверджується довідкою Високопільської сільської ради № 147 від 26.01.2018 року. Мати позивача [PERSON] (сестра спадкодавця [PERSON]) була спадкоємцем II черги згідно ст.530 ЦК Української PCP, заяву про прийняття спадщини не подавала, на її користь спадкоємці 1 черги від спадщини не відмовлялись. Відомості про посвідчення [PERSON] заповіту відсутні. Чоловік спадкодавця [PERSON] помер 26.11.2003 року, спадщину щодо його майна прийняв син [PERSON], який також помер 08.04.2009 року. Спадкодавець [PERSON] не мав спадкоємців за законом І та II черги. А його спадщину в установленому законом порядку прийняв спадкоємець III черги згідно ст.1263 ЦК України. Позивач є спадкоємцем V черги за законом згідно ст.1265 ЦК України щодо майна двоюрідного брата з боку матері [PERSON]. Але у встановлений законом 6-ти місячний строк з дня відкриття спадщини [PERSON] позивач не подавав нотаріально засвідчену заяву про її прийняття, проживав окремо від спадкодавця. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1 ст.5 ЦПК України). Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Відповідно до ч.2 ст.14 Конституції України та ч.2 ст.1 Земельного Кодексу України право власності на землю гарантується, це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до Закону. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Обєктом відносин спадкування виступають права та обовязки спадкодавця у їх сукупності, що належали йому на момент смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч.1 ст.1220 ЦК України). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України). Ч.1\~ст.1276 ЦК України встановлює, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 ЦК України. Ч.2 ст.1259 ЦК України визначає, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів, при цьому нотаріус обовязково перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи які підтверджують вказані факти (п.п.4.12 і п.п.4.14 пункту 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮ України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрованого в МЮ України 22.02.2012 року за № 282/20595). Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Право власності на земельну ділянку, згідно положень ст.1225 ЦК України, переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у п.11 Постанови від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Згідно роз'яснень\~Міністерства юстиції\~України №\~19-32/319\~від 21.02.2005\~року у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. В даному випадку звернутися з заявою про реєстрацію прав власності на нерухоме майно за померлою особою мають право її спадкоємці. Оцінивши надані докази в їх сукупності, враховуючи, що незаконність набуття померлою права на спадкове майно судом не встановлено, позивач у справі є єдиним спадкоємцем пятої черги за законом, який виявив бажання прийняти спадщину, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання права на земельну частку (пай), що входить до спадщини, яка залишилася після смерті тітки, так як досліджені докази свідчать про неможливість оформити спадщину в нотаріальному порядку через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу. На підставі викладеного,

Outcome: approved