Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

В жовтні 2013 року [PERSON]. звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON]., заявляючи вимоги про встановлення факту проживання з нею однією сім'єю без укладення шлюбу в період з 28.09.2008 по 30.04.2009, визнання квартири [ADDRESS] спільною сумісною власністю та стягнення з Відповідача в якості компенсації в порядку поділу спільного майна подружжя половини її вартості в розмірі 128168,04 грн. В подальшому Позивач уточнював свої позовні вимоги та в кінцевій редакції позову просив стягнути з Відповідача компенсацію половини вартості зазначеної квартири в сумі 836500 гривень, а крім того, просив визнати об'єктом спільної вартості наступне рухоме майно та витрати на ремонтні роботи: -ремонтні роботи у спірній квартирі, виконані Петро-Павлівським творсим об'єднанням «Промінь»; -монтаж витяжної вентиляції; -ремонт на балконі; -двері вхідні ("Новий світ", серія "Новосел") - 1шт; -двері у ванну кімнату, скло - 1 шт; -двері у спальню фірми "Папа Карло"- 1 шт; -лавочка- 1 шт; -тумба, антресоль для ванної кімнати - по 1 шт; -шафа для коридору 2 шт.; -меблі для кухні; -стіл, стільці; -диван - 1 шт; -тумба під телевізор - 1 шт; -меблі для спальні та дзеркало; -люстра для коридору - 1 шт; -люстра для кухні - 1 шт; -люстра для гостинної - 1 шт; -люстра для спальні - 1 шт; -електроарматура (розетки, вмикачі); -освітлювачі для стелі - 21 шт; -бра для спальні та ванної кімнати - 3 шт; -плитка для коридору; -плитка для ванної кімнати; -плитка для кухні; -плитка мозаїка; -плитка для балкону; -паровий бокс Ароllо А- 0838 - 1 шт; -унітаз - 1 шт; -рукомийник - 1 шт; -бойлер Тhermex ID 80-V (RZВ 80 L) - 1 шт; -дзеркало, полиці; -труби для сушки полотенець 1 шт; -ламінат; -шпалери; -витяжка ТЕКА - 1 шт; -поверхня для приготування Electrolux EHD 60100 - 1 шт.; -духовка Samsung FQ159STR- 449 - 1 шт.; -холодильник Electrolux ERN 29750 - 1 шт; -посудомийка Hotpoint-Ariston LST 329 АХ/НА - 1 шт; -сантехніка для ванної кімнати; -мийка для кухні; -фільтр для води; -кондиціонер GREE Admiral; -штори та покривало; -ролети та москітні сітки; -ліжко 1 шт; -матрац 1 шт; -телевізор Samsung LE32D403 - 1 шт; -кронштейн для ТВ - 1 шт; -домашній кінотеатр Philips НТS55; -приставка для АйПі-ТВ. Зазначене майно Позивач просив передати у приватну власність [PERSON], стягнувши з неї половину його вартості в сумі 174381 гривень. Крім того, в останній редакції позовних вимог Позивач просив встановити факт проживання однією сім'єю з [PERSON] з квітня 2005 року, а не з 28.09.2008. Обгрунтовуючи свій позов Позивач зазначив, що він познайомився з Відповідачем в 2004 році під час святкування Нового Року в НАК «Нафтогаз України», де вони разом працювали. З травня 2004 року, як вказує Позивач, вони з [PERSON] почали зустрічатись, а в квітні 2005 року зробив їй пропозицію про одруження, на яку вона погодилась, і з того часу вона переїхала жити до нього в квартиру, яку він орендував за адресою: [ADDRESS]. У вересні 2006 року, як вказує Позивач вони переїхали в іншу орендовану квартиру по [ADDRESS], а з 28 вересня 2008 року, після надання згоди на чергову пропозицію про одруження [PERSON], як вказує Позивач, переїхала до нього в квартиру по [ADDRESS]. 30 квітня 2009 року, як вказує Позивач, вони з Відповідачем зареєстрували шлюб, хоча ще з квітня 2005 року спільно проживали як сім'я, вели спільний побут, виплачували кредит за спірну квартиру. 13 червня 2013 року шлюб між Сторонами було розірвано, у зв'язку з чим вирішення потребує спір про поділ спільно нажитого за час сумісного проживання майна подружжя. Позивач вказує, що саме під час проживання однією сім'єю з Відповідачем ними була придбана квартира [ADDRESS]. Так, 23.06.2005 між Відповідачем та ЗАТ «Українська будівельна компанія» було укладено договір купівлі-продажу майнових прав №69/12-2-12, згідно з яким в подальшому після оплати вартості майнового права в сумі 256336,08 гривень та введення будинку в експлуатацію після будівництва, квартира перейшла у власність сторін та зареєстрована на ім'я Відповідача. На сьогодні, як вказує Позивач вартість квартири становить 1673000 гривень, що підтверджується висновком проведеної за його замовленням оцінки. Крім того, як вказує Позивач, в подальшому за спільні кошти Сторін в квартирі було здійснено ремонт, придбане рухоме майно, на загальну вартість в сумі 348762 гривень. Враховуючи необхідність поділу спільного майна подружжя, Позивач вважає можливим залишити його у приватній власності Відповідач, стягнувши з неї компенсацію вартості його частки, яку слід визнати рівною половині, в загальній сумі 1010881 гривень. До початку розгляду справи по суті Відповідачем був заявлений зустрічний позов, в кому вона, заперечуючи проти вимог первісного позову, просила визнати квартиру [ADDRESS] її приватною власністю. Обгрунтовуючи зустрічний позов [PERSON] зазначала, що до реєстрації шлюбу в квітні 2009 року вона не проживала постійно з Позивачем, в них не було спільного побуту, вони не вели спільного господарства, їх стосунки не мали ознак спільного проживання однією сім'єю. Позивач зазначає, що відразу ж після укладення 23 червня 2005 року Договору купівлі-продажу майнових прав на спірну квартиру нею були сплачені кошти на його виконання, які складались з: -з 100 000 гривень, що були надані її батьками; -з 156336 гривень, залучених нею на підставі укладеного з АКБ «Укрсоцбанк» кредитного договору. [PERSON] наполягає на тому, що повернення кредиту також відбувалось за рахунок її батьків, що підтверджується наявністю підписів її батька в банківських платіжних дорученнях та її власних підписів. Відповідач звертала увагу суду на те, що немає жодного платіжного доручення з підписом [PERSON], що підтверджувало б його участь в погашенні кредиту. У судовому засіданні Позивач та його представник підтримали заявлені вимоги, просив задовольнити їх в повному обсязі. Позивач надав суду фотокартки, які підтверджують, на його думку, факт проживання у цивільному шлюбі Сторін починаючи з 2005 року. Відповідач та її представник проти задоволення первісного позову заперечували, наполягаючи на задоволенні зустрічного позову. Відповідач у судовому засіданні зазначила, що до офіційної реєстрації шлюбу з Позивачем вони не проживали разом з ним однією сім'єю, не були пов'язані спільним побутом. Надаючи пояснення суду Відповідач зазначила, що не все рухоме майно, зазначене [PERSON] у його позові, було придбане за спільні кошти. Більшу частину вказаного майна придбали її батьки, а тому його також неможливо розглядати як спільну сумісну власність подружжя. [PERSON] зазначила, що до закінчення ремонту в квартирі, який здійснювався в основному за кошти її батьків, вони з Позивачем проживали у них в квартирі, і лише потім переїхали в нове житло. Допитаний в суді свідок [PERSON] зазначив, що він товаришує зі [PERSON], і знає що з [PERSON] вони познайомилися в 2004 році, а приблизно з 2005 року почали проживати разом спочатку на Харківському масиві в м. Києві, а потім приблизно в 2009-2010 році переїхали жити до її батьків. Свідок зазначив, що хоч [PERSON] і пристойно заробляв, він двічі позичав Позивачу кошти на його прохання для проведення ремонту в новій квартирі. Свідок [PERSON] також зазначив, що він товаришує зі [PERSON] і був свідком того, як розвивались їх стосунки з [PERSON] Вони познайомились, як вказав свідок, у 2004 році, спочатку разом проживали на Харківсьому, потім - в квартирі на вул. Островського, а після цього переїхали проживати до батьків [PERSON]. Після закінчення ремонту в новій квартирі, яка була придбана саме за кошти [PERSON], вони з Відповідачем переїхали жити туди. Свідок наполягав на тому, що і сама квартира, і ремонт в ній, і меблі були придбані саме Позивачем. Кредит, який був оформлений для придбання квартири також погашався саме [PERSON] Свідок [PERSON] вказав, що він є сусідом батьків [PERSON] Зазначив, що він часто бачив її поблизу будинку, в якому він проживає. Вказав, що йому відомо про те, що вона вийшла заміж, і після цього якийсь час зі своїм чоловіком жили в квартирі її батьків. Виїхали вони звідти приблизно в 2011 році. Свідок [PERSON], батько Відповідача, пояснив суду, що зі [PERSON] він познайомився приблизно в 2009 році. До укладення шлюбу з ним дочка завжди проживала з батьками. Ще до цього у 2005 році він вирішив придбати для своєї дочки квартиру, у зв'язку з чим нею був укладений договір з ЗАТ «Українська будівельна компанія». Частина вартості квартири в сумі 100000 гривень була внесена за рахунок особистих заощаджень свідка, а на іншу суму в банку його дочкою був оформлений кредит, який в подальшому погашав саме свідок, що підтверджується його підписами на більшості платіжних доручень. Свідок наполягав на тому, що [PERSON] не має жодного відношення до придбання квартири [ADDRESS]. Крім того, Свідок зазначив, що ремонт квартири, а також деяка частина меблів також придбавалась саме за його особисті кошти, і [PERSON] участі у тих витратах не брав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 1 ст. 74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Судом встановлено, що 30 квітня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу [NUMBER] (Том 1, а.с.17) Зазначений шлюб був розірваний 13 червня 2012 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом. (а.с. 18) Позивач в останній редакції своїх вимог наполягає на тому, що він почав проживати з [PERSON] однією сім'єю починаючи з квітня 2005 року, при цьому посилаючись лише на показання двох свідків, які є його товаришами. Натомість, Відповідач [PERSON] заперечує даний факт, також посилаючись на пояснення двох свідків, один з яких не є її близькою особою - [PERSON], сусід, який підтвердив, що вона проживала з ним в одному будинку приблизно до 2011 року. Фотографії надані Позивачем можуть підтвердити лише факт перебування Позивача та Відповідача у певний час в одному місці, їх знайомство, проте не можуть достовірно свідчити про існування між ними фактичних шлюбних відносин протягом певного періоду часу, проживання однією сім'єю, ведення спільного господарства та побуту. Крім того, остаточна редакція позовних вимог [PERSON], в яких він наполягає на встановленні факту перебування їх з Відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з квітня 2005 року, суперечить навіть поясненням самого Позивача, викладеним ним у первісній позовній заяві (Том 1, а.с.3-7), в редакції позову від 22.01.2014 (Том 1, а.с. 37-40), та у письмових поясненнях від 23.09.2014, де він зазначав, що фактичні шлюбні відносини між Сторонами почались лише з вересня 2008 року. За таких обставин суд вважає недостатнім обсяг доказів, наданих Позивачем, для задоволення його вимог про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю з [PERSON] Судом безспірно встановлений лише факт спільного проживання Позивача та Відповідача після укладення шлюбу 30 квітня 2009 року спочатку в квартирі її батьків, а в подальшому - в квартирі [ADDRESS]. Встановлено, що 23 червня 2005 року між [PERSON] (Сторона-1)та Закрити акціонерним товариством «Українська будівельна компанія» (Сторона-2) був укладений Договір №69/12-2-12 купівлі-продажу майнових прав, згідно з яким Сторона-2 зобов'язалась передати Стороні-1 майнове право на отримання у власність новозбудованої квартири [ADDRESS]), а Сторона-1 зобов'язалась сплатити Стороні-2 ціну продажу в сумі 256336,08 гривень. (Том 1, а.с. 19-21) 13 липня 2005 року [PERSON] було сплачено за вказаним договором на користь ЗАТ «УБК» 100000 гривень. (Том 1, а.с. 192) 19 липня 2005 року між [PERSON] та АКБСР «Укрсоцбанк» був укладений договір кредиту №201/63160, згідно з яким банк надав Відповідачу кредит в сумі 156336 гривень на інвестування в житлове будівництво - квартиру [ADDRESS] відповідно до Договору №69/12-2-12. Під час укладення договору [PERSON] письмовою заявою підтвердила відсутність проживання однією сім'єю з будь-яким чоловіком без реєстрації шлюбу. (Том 1, а.с. 61-64) Того ж дня АКБ «Укрсоцбанк» перерахував суму кредиту згідно з вказаним кредитним договором на користь ЗАТ «Українська будівельна компанія», і таким чином вся вартість майнового права згідно з договором №69/12-2-12 була сплачена Відповідачем станом на 19 липня 2005 року, у зв'язку з чим нею було отримане відповідне свідоцтво (Том 1, а.с. 59). Відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Встановлено, що Свідоцтво про право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] 15 було видане 15 березня 2012 року, тобто вже під час перебування її у шлюбі зі [PERSON] (Том 1, а.с. 94), проте дана обставина не може свідчити про набуття її у спільну власність подружжя, оскільки, як встановлено вище, вона була сплачена за рахунок особистих коштів Відповідача задовго до укладення шлюбу. Факт оплати частини коштів за квартиру за рахунок залученого кредиту не змінює правового статусу квартири, оскільки кредитний договір №201/63160 був укладений між [PERSON] та АКБ «Укрсоцбанк» не в період перебування її у шлюбі чи фактичних шлюбних відносинах зі [PERSON], а тому зобов'язання з повернення кредиту за вказаним договором виникли лише у неї, і підстав для їх поширення на [PERSON] навіть після реєстрації шлюбу в офіційному порядку немає. Враховуючи викладене вимоги про визнання спірної квартири спільною сумісною власністю подружжя немає, і в цій частині вимог [PERSON] слід відмовити. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи, що між сторонами наявний спір щодо права власності на об'єкт нерухомого майна - квартиру №69 по пр. Червонозоряному (нині - пр. Валерія Лобановського), а формальні обставини оформлення права власності на неї під час перебування сторін у шлюбі дозволяють неоднозначно тлумачити його статус, суд вважає необхідним задовольнити зустрічний позов, визнавши квартиру приватною власністю Відповідача. Що стосується вимог про поділ між Сторонами рухомого майна, то суд керується наступним. Стаття 70 Кодексу встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно з чинним законодавством поділу підлягає лише те майно, яке є в наявності, а тому в даному випадку суд виходить з того переліку майна та його вартості, які фактично були встановлені судовим експертом під час виконання ухвали суду . (Том 2, а.с. 171-176) Зокрема, згідно з проведеною судовою товарознавчою експертизою була встановлена наявність та ринкова вартість наступного майна: -лавочка для передпокою кована з м'яким сидінням; -тумба під умивальник підлогова з двома висувними великими шухлядами; -шафа-купе багатофункціональна для передпокою, що вбудована у стіни та стелю приміщення; -шафа з відкритими полицями багатофункціональна, що вбудована у стіни та стелю приміщення; -набір меблів для кухні; -обідній комплект, що складається зі столу та чотирьох стільців; -диван-ліжко кутовий, розкладний з викатним механізмом трансформації; -тумба під телевізор з висувними шухлядами; -гарнітур меблів для спальні, до складу якого входить ліжко двоспальне з узголів'ям зі штучної шкіри, дві приліжкові тумби, туалетна тумба, комод з трьома шухлядами, дзеркало; -бра в спальні (2 шт); -світильник-підсвічувач для дзеркала у ванній кімнаті; -водонагрівач моделі "THERMEX ID 80V"; -люстра стельова (4 шт); -витяжка марки "TEKA"; -варильна поверхня електрична Electrolux EHD 60100; -духова шафа Samsung FQ 159 STR; -холодильник моделі Electrolux ERN29750; -машина посудомийна Hotpoint-Ariston LST 329AX/HA; -мийка зі штучного каменя; -фільтр для води моделі Leader Standart PO-6; -кондиціонер настінний моделі GREE Admiral; -матрац ортопедичний «Сонлайн»; -телевізор моделі Samsung LE32D403; -кронштейн для кріплення телевізора до стіни; -домашній кінотеатр моделі PHILIPS HTS5591 з акустичною системою 5.1; -приставка для IP-TV MAG250 Micro SET-TOP-BOX - а всього рухомого майна загальною вартістю 105501,10 гривень. Зазначене майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі, беззаперечних доказів того, що воно придбавалось за особисті кошти одного з подружжя в матеріалах справи немає, а тому суд приходить до висновку про можливість визнання вказаного переліку майна об'єктами спільної сумісної власності Сторін з можливістю їх поділу. З фактичних обставин справи вбачається, що усе вказане майно розміщене в квартирі [ADDRESS], належній Відповідачу, перебувають у її користуванні, стилістично та функціонально підібрані до просторового планування квартири, у своїй сукупності становлять єдиний комплекс побутової обстановки в квартирі. Позивач не заперечує проти залишення всього вказаного майно у приватній власності Відповідача зі стягнення на свою користь з неї відповідної компенсації в розмірі половини вартості, і такий варіант поділу майна, на переконання суду, є прийнятним та справедливим. Відтак, враховуючи висновки проведеної по справі експертизи, стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає сума в розмірі 52750,55 гривень (105501,10 грн / 2). Що стосується вимог про поділ стягнення половини компенсації вартості за провденені ремонтні роботи у спірній квартирі, виконані Петро-Павлівським творчим об'єднанням «Промінь», монтаж витяжної вентиляції, ремонт на балконі, то в даному випадку такі витрати не є об'єктами права спільної сумісної власності, і в порядку поділу спільного сумісного майна вони не підлягають. Крім того, не підлягають поділу між подружжям двері вхідні, двері у ванну кімнату, двері у спальню, електроарматура (розетки, вимикачі), овістювачі для стелі, плитка для коридору, плитка для ванної кімнати, плитка для кухні, плитка мозаїка, плитка для балкону, паровий бокс ApolloA, унітаз, рукомийник, дзеркальне полотно у ванній кімнаті, стелаж з п'яти полиць, полиці, труби для сушки рушників, ламінат, шпалери, сантехніка для ванної кімнати, оскільки вказані предмети та матеріали були використані під час здійснення ремонту квартири, станом на момент розгляду спору не являються самостійними об'єктами права власності, оскільки включені до комплексного об'єкту - квартири Не підлягає також поділу майно, наявність якого не була встановлена на час розгляду справи: антресоль для ванної кімнати, штори та покривало, ролети та москітні сітки. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а вимоги [PERSON] - задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 114,70 гривень за вимоги немайнового характеру та 3540,49 гривень за майнові вимоги. Крім того, Позивачем сплачено вартість проведеної у справі судової експертизи в розмірі 10164,00 гривень. Враховуючи часткове задоволення позову, компенсації Позивачу підлягає пропорційна частка судових витрат, яка складає 530,39 гривень (52750,55 х 13704,49 / 1010881). Зі [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1281,68 гривень у зв'язку з задоволенням зустрічного позову.

Outcome: partial