Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, враховуючи уточнення позовних вимог (а. с. 67), просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 19 листопада 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 1785; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]"; поділити між нею і відповідачем набуте ними за час шлюбу спільне майно, виділивши їй на праві особистої приватної власності автомобіль марки "Opel", модель "Vectra", 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 181845 грн., усе інше майно, зокрема: мотоцикл "Jawa", модель "350", 1973 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], мотоцикл "Honda", модель "PС 41", 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], холодильник "Bosh", пральну машину "Кайзер", грунтофрезу "Honda FF 500" та газонокосарку "Honda HRX 537", всього загальною вартістю 181845 грн., виділити на праві особистої приватної власності відповідачу [PERSON] В обґрунтування позову зазначала, що з 19 листопада 2010 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу дітей не мають. Подружні стосунки між ними припинені, спільного господарства вони не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя із відповідачем є неможливим, тому шлюб між ними підлягає розірванню. За час перебування у шлюбі сторонами набуте вказане майно, яке є спільним сумісним майном подружжя, всього на загальну суму 363690 грн., кожному із ним належить половина цього майна на суму 181845 грн. Дійти згоди щодо поділу майна подружжя вони не можуть. Вважає доцільним виділити їй на праві особистої приватної власності автомобіль марки "Opel" вартістю 181845 грн., відповідачу [PERSON] виділити на праві особистої приватної власності іншу частину спірного майна подружжя такої ж вартості. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій вказувала, що позов про розірвання шлюбу та поділ майна подружжя вона підтримує, просила суд задовольнити його та розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов [PERSON] він визнає в повному обсязі, проти ухвалення судом рішення про задоволення заявлених позовних вимог не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 19 листопада 2010 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції Рівненської області, актовий запис № 1785. Від шлюбу дітей вони не мають. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з наведеного, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ч. 1 ст. 60 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. За змістом ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 70 СК України, ч. 2 ст. 372 ЦК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пленум Верхового Суду України у абз. 1 п. 24 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснив, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Суд встановив, що за час перебування у шлюбі за спільні кошти подружжя сторонами набуте наступне майно, яке є в наявності на час розгляду справи: - транспортні засоби: автомобіль марки "Opel", модель "Vectra", 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], сірого кольору, вартістю 181845 грн.; мотоцикл "Jawa", модель "350", 1973 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], чорного кольору, вартістю 10900 грн.; мотоцикл "Honda", модель "PС 41", 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], жовтого кольору, вартістю 134255 грн., які на праві власності зареєстровані за [PERSON]; - побутову техніку: холодильник "Bosh" вартістю 8910 грн.; пральну машину "Кайзер" вартістю 4280 грн.; грунтофрезу "Honda FF 500" вартістю 15000 грн. та газонокосарку "Honda HRX 537" вартістю 8500 грн., які теж знаходиться у володінні та користуванні відповідача. Загальна вартість набутого за час шлюбу спільного сумісного майна подружжя становить 363690 грн., кожна із сторін має право на виділення їй з цього спільного майна ? частки на суму 181845 грн. Згідно із ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] у суді із визначеною позивачем [PERSON] вартістю спірного спільного майна подружжя погодився повністю. Із змісту заявлених [PERSON] позовних вимог видно, що у порядку поділу спільного майна подружжя позивач просить виділити їй на праві особистої приватної власності автомобіль марки "Opel", модель "Vectra", 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 181845 грн., усе інше майно такої ж вартості виділити на праві особистої приватної власності відповідачу. Проти такого поділу спільного майна подружжя [PERSON] не заперечував, позовні вимоги [PERSON] про поділ майна визнав повністю. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи обсяг та вартість спільного майна подружжя, визнання відповідачем позову і в цій частині, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] про поділ спільного майна подружжя є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також із відповідача на користь позивача відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2306 грн. 66 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved