Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

В квітні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, в якому просив: визнати недостовірною інформацію відносно нього, поширену відповідачами у відкритому листі, який було направлено на адресу президента Національної академії аграрних наук України [PERSON], міністра агропромислової політики та продовольства України [PERSON], Генерального прокурора України [PERSON], а саме:"...18 червня 2009 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-144/2009 р. [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.364 та ч.3 ст.365 Кримінального кодексу України до п'яти років позбавлення волі з іспитовим строком на один рік та 6 місяців, за реалізацію будівель по заниженій вартості, чим спричинено збитки державі на суму 251 547, 11грн. ...", "... [PERSON], разом з своїм сином [PERSON], який вже був засуджений за фактичне розкрадання державного майна, за згодою з [PERSON], продовжують і далі розкрадати державне майно…". Позивач просив зобов'язати відповідачів не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили, спростувати зазначену інформацію шляхом направлення листа до вищевказаних адресатів з текстом, що позивач ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, і ніколи не був засуджений жодним судом України, ніколи не займався розкраданням державного майна, а також довести це до відома трудового колективу Прилуцької дослідної станції. У вимогах заявленого позову позивач також ставив питання про стягнення з відповідачів на його користь 70 000 грн. солідарно в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування вимог заявленого позову [PERSON] посилається на статті 32, 34, 68 Конституції України, статті 16,270,275,277 ЦК України, а також приписи Закону України ''Про інформацію". Позивач зазначає, що інформація, яка поширена відносно нього відповідачами, не відповідає дійсності та є недостовірною, оскільки не підтверджена жодним доказом по справі. При цьому, як стверджує позивач, вказана поширена інформація є доведеною до відома багатьох осіб. Позивач вказує, що поширенням вказаної недостовірної інформації порушені його права, оскільки такі відомості ганьблять його честь, гідність, ділову репутацію з точки зору додержання ним законів України та загальноприйнятих норм моралі. Позивач також зазначає, що вищевказана інформація порушує його особисті немайнові права, що виражається у негативному упередженому ставленні до нього з боку керівництва Національної академії аграрних наук України. Позивач стверджує, що у зв'язку з неправомірним поширенням відповідачами відносно нього недостовірної, негативної інформації він постійно перебуває у стані нервового напруження та стресу, що призвело до зниження працездатності, порушення функції сну та негативно впливає на виконання ним своїх посадових обов'язків, а також на повагу трудового колективу до нього.Позивач зазначає, що вказаними неправомірними діями відповідачів йому спричинена моральна шкода, тому в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди [PERSON] просить стягнути на свою користь з відповідачів в солідарному порядку 70 000 грн. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.07.2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Судом визнано недостовірною інформацію відносно [PERSON], викладену у відкритому листі, який підписано [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], який було направлено на адресу президента Національної академії аграрних наук України, міністра агропромислової політики та продовольства України, Генерального прокурора України, а саме: "18 червня 2009 року вироком Прилуцького міськрайонного суду [PERSON] був засуджений за ст.364 ч.2, 365 ч.3 КК України до п'яти років позбавлення волі з наданням іспитового строку терміном на один рік і шість місяців за реалізацію майна по заниженій вартості, чим спричинено збитки державі на суму 251 547 грн. 11 коп…" та "[PERSON], разом з своїм сином [PERSON], який вже був засуджений за фактичне розкрадання державного майна, за згодою з [PERSON], продовжують і далі розкрадати державне майно…". Рішенням суду першої інстанції від 14.07.2016 року зобов'язано відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] після його вступу в законну силу протягом п'яти днів з дня набрання даним рішенням законної сили, спростувати недостовірну інформацію відносно [PERSON], а саме: "18 червня 2009 року вироком Прилуцького міськрайонного суду [PERSON] був засуджений за ст., ст.364 ч.2, 365 ч.3 КК України до п'яти років позбавлення волі з наданням іспитового строку терміном на один рік і шість місяців за реалізацію майна по заниженій вартості, чим спричинено збитки державі на суму 251 547 грн. 11 коп…" та "[PERSON], разом з своїм сином [PERSON], який вже був засуджений за фактичне розкрадання державного майна, за згодою з [PERSON], продовжують і далі розкрадати державне майно…" шляхом направлення відповідного листа до президента Національної академії аграрних наук України, міністра агропромислової політики та продовольства України, Генерального прокурора України, що [PERSON] ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, ніколи не був засуджений жодним судом України, ніколи не займався розкраданням державного майна, та довести дані відомості до відома трудового колективу Прилуцької дослідної станції. Судом стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] 7 000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди. Судом стягнуто з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], по 271 грн. 32 коп. з кожного на користь [PERSON] в рахунок відшкодування понесених судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заявлених позовних вимог. Доводи апеляційної скарги зазначають, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції ґрунтуються на припущеннях та не відповідають фактичним обставинам справи. [PERSON] вказує, на те, що позивачем не доведено, яким шляхом і з яких джерел він дізнався про відкритий лист відповідачів, по справі відсутні докази автентичності та відповідності змісту написаної інформації, не визначено коло осіб, серед яких була поширена інформація, вказана у зазначеному листі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при розгляді даної справи по суті вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки позивач в позові не ставив питання про спростування інформації серед трудового колективу Прилуцької дослідної станції. На думку [PERSON], суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що позивачем за подання вказаної позовної заяви до суду не в повному обсязі сплачено судовий збір, лише 271 грн. 32 коп., і за даних обставин суд першої інстанції безпідставно не застосував положення статті 121 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано не прийняв до уваги роз'яснення п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" № 1 від 27.02.2009 року та не врахував висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10.04.2003 року №8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Доводи апеляційної скарги вказують, що при розгляді даної справи по суті суд належним чином не перевірив, чи розглядався вазаний відкритий лист відповідачів компетентними органами, і яка була надана відповідь. [PERSON] зазначає, що при зверненні з вказаним відкритим листом відповідачі мали на меті захистити права мешканців сіл Івківці, Голубівка Прилуцького району та мікрорайону М'ятно-дослідної станції м. Прилуки. В судове засідання апеляційного суду позивач [PERSON], відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.151-156,163-167,170-171,174, 183,184-195,214,215,217-234), не з'явились. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини в наступній редакції: ''Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,- задовольнити частково. Визнати недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], інформацію, поширену відносно нього [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відкритому листі від 19 березня 2016 року, направленому на адресу президента Національної академії аграрних наук України [PERSON], міністра агропромислової політики та продовольства України [PERSON], а саме: ''...18 червня 2009 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-144/2009 р., [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.364 та ч.3 ст.365 Кримінального кодексу України до п'яти років позбавлення волі, з іспитовим строком на один рік та 6 місяців за реалізацію будівель по заниженій вартості, чим спричинив збитки державі на суму 251 547,11 гривень...'', ''... [PERSON] разом з своїм сином [PERSON], який вже був засуджений за фактичне розкрадання державного майна, за згодою з [PERSON] продовжують і далі розкрадати державне майно…". Здійснити спростування вказаної поширеної недостовірної інформації відносно [PERSON] шляхом направлення на адресу президента Національної академії аграрних наук України, Міністерства аграрної політики та продовольства України копій рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2016 року у цивільній справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, після набрання ним законної сили. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, - відмовити''. В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року необхідно залишити без змін. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що наказом Української академії аграрних наук №217-к від 07.09.2010 року [PERSON] було призначено на посаду директора Прилуцької дослідної станції Української академії аграрних наук за контрактом, терміном на один рік (з 07.09.2010 року по 07.09.2011 року) (а.с.5). Як вбачається з відкритого листа, датованого 19.03.2016 року, направленого на адресу президента Національної академії аграрних наук України [PERSON], міністра агропромислової політики та продовольства України [PERSON], Генерального прокурора України [PERSON] за підписами [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] з приводу системного розкрадання майна, неефективного управління та використання земель ДП ДГ ''Івківці'' та ДП ДГ '' Прилуцька дослідна станція'', в тексті вказаного листа маються наступні твердження, а саме: ''...18 червня 2009 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-144/2009 р., [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.364 та ч.3 ст.365 Кримінального кодексу України до п'яти років позбавлення волі, з іспитовим строком на один рік та 6 місяців за реалізацію будівель по заниженій вартості, чим спричинив збитки державі на суму 251 547,11 гривень...'', ''... [PERSON] разом з своїм сином [PERSON], який вже був засуджений за фактичне розкрадання державного майна, за згодою з [PERSON] продовжують і далі розкрадати державне майно…" (а.с.6-8). Відповідно до довідки Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 06.04.2016 року (а.с.12), вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2009 року за ч.2 статті 364 та ч.3 статті 365 КК України до 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців було засуджено [PERSON], колишнього директора ДП ДГ ''Прилуцької дослідної станції''. [PERSON], [INFO], Прилуцьким міськрайонним судом не засуджувався, і в списках засуджених не значиться. Матеріали цивільної справи містять копію вироку Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 18.06.2009 року відносно [PERSON], засудженого за ч.2 статті 364 та ч.3 статті 365 КК України, який набрав законної сили 06.07.2009 року, кримінальна справа №1-144/2009 р. (а.с.160-161). Як вбачається з довідки Управління інформаційного забезпечення ГУНПУ в Чернігівській області №32-30082016/741001 (а.с.157), інформація стосовно притягнення до кримінальної, адміністративної відповідальності [PERSON], [INFO], за період з 2009 року по 2016 рік, - відсутня. Відповідно до повідомлення Національної академії аграрних наук України від 21.09.2016 року №14-юр-80 (а.с.202-213), на адресу Національної академії аграрних наук України надійшов відкритий лист №03-03/108 від 21.03.2016 року від Івковецької сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, лист підписаний [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] До даного листа додано копії протоколу зборів громади сіл Івківці, Голубівка Прилуцького району Чернігівської області. Як вбачається з повідомлення Міністерства аграрної політики та продовольства України від 08.09.2016 року №31-4/1218 (а.с.196-201), 22.03.2016 року на адресу Міністерства аграрної політики та продовольства України надійшов відкритий лист від 21.03.2016 року №03-03/108. Листом від 19.04.2016 року №37-18-3-11/5794 Міністерством аграрної політики та продовольства України в межах компетенції надано відповідь на вищезазначений відкритий лист. Приймаючи до уваги наведене, доводи апеляційної скарги відносно того, по справі не з'ясовано, чи отримували компетентні органи відкритий лист за підписами відповідачів, датований 19.03.2016 року, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення та відмови в задоволенні вимог заявленого позову, оскільки матеріали справи містять зазначені відомості (а.с.196-201, 202-213). Відповідно до роз'яснень п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1'' Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи'', при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто, позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності. Спростування поширеної недостовірної інформації повинно здійснюватись незалежно від вини особи, яка її поширила. Положеннями статті 3 Конституції України, статтями: 277,297,299 ЦК України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; кожен має право на повагу до його гідності і честі; гідність і честь та ділова репутація фізичної особи є недоторканими. Приймаючи до уваги норми матеріального права, які регламентують спірні правовідносини та фактичні обставини справи, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції відносно визнання судом недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], інформацію, поширену відносно нього [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відкритому листі від 19 березня 2016 року, направленому на адресу президента Національної академії аграрних наук України [PERSON], міністра агропромислової політики та продовольства України [PERSON], а саме: ''...18 червня 2009 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-144/2009 р., [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.364 та ч.3 ст.365 Кримінального кодексу України до п'яти років позбавлення волі, з іспитовим строком на один рік та 6 місяців за реалізацію будівель по заниженій вартості, чим спричинив збитки державі на суму 251 547,11 гривень...'', ''... [PERSON] разом з своїм сином [PERSON], який вже був засуджений за фактичне розкрадання державного майна, за згодою з [PERSON] продовжують і далі розкрадати державне майно…". Є вірним по суті висновок суду першої інстанції відносно того, що зазначена поширена відповідачами інформація про позивача не відповідає дійсності, а тому є недостовірною в розумінні статті 277 ЦК України. Суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку в оскаржуваному рішенні, що поширенням вищенаведеної недостовірної, негативної інформації відносно позивача відповідачами було принижено честь та гідність позивача, його внутрішнє усвідомлення про власну цінність та значення у суспільному житті. При цьому суд вірно зазначив в оскаржуваному рішенні, що оскільки в ході судового розгляду даної справи встановлено порушення прав позивача, то вони підлягають відновленню. Вказаний висновок суду першої інстанції узгоджується з фактичними обставинами справи та нормами матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, а саме, з приписами статей: 16, 23, 277, 280, 297, 299 ЦК України. Доводи апеляційної скарги щодо необгрунтованості висновків суду першої інстанції у вказаній частині не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення від 14.07.2016 року, оскільки вказані доводи не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Відповідно до роз'яснень п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1''Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи'', спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалась недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого по суті висновку в оскаржуваному рішенні, що порушені права позивача підлягають відновленню шляхом здійснення спростування поширеної недостовірної інформації про позивача. Разом з тим, апеляційний суд вважає, що визначений судом першої інстанції спосіб спростування недостовірної інформації не узгоджується з приписами п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1''Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи''. За даних обставин апеляційний суд вваждає за необхідне змінити рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог позову у вказаній частині, виклавши третій абзац його резолютивної частини в наступній редакції: ''Здійснити спростування вказаної поширеної недостовірної інформації відносно [PERSON] шляхом направлення на адресу президента Національної академії аграрних наук України, Міністерства аграрної політики та продовольства України копій рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2016 року у цивільній справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, після набрання ним законної сили.'' Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого стягнення з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача 7000 грн. в рахунок відшкодування спричиненої моральної шкоди, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного рішення у вказаній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Враховуючи характер та спосіб поширення недостовірної, негативної інформації про позивача, його втрати немайного характеру внаслідок моральних страждань та інших негативних явищ, заподіяних незаконними діями відповідачів, суд першої інстанції обгрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог у вказаній частині, а саме, про стягнення морального відшкодування. Апеляційний суд вважає, що розмір морального відшкодування, визначений судом першої інстанції, в порядку захисту порушених немайнових прав позивача, узгоджується із засадами справедливості, добросовісності, розумності та співмірності, а також приписами статей 23, 280 ЦК України. В оскаржуваному рішенні судом першої інстанції також проведено розподіл судових витрат між сторонами, відповідно до приписів статті 88 ЦПК України. Доводи апеляційної скарги відносно того, що суд першої інстанції необґрунтовано розглянув позовну заяву [PERSON], не звернувши при цьому уваги на ту обставину, що при поданні позовної заяви до суду першої інстанції позивач сплатив лише 271 грн.32 коп. судового збору, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи. Оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с.1,2), при зверненні до суду з даним позовом позивачем за подання позовної заяви відповідно до приписів Закону України ''Про судовий збір'' було сплачено судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до квитанції від 23.04.2016 року № 0.0.542341250.1 та в розмірі 1378 грн., відповідно до квитанції від 23.04.2016 року № 0.0.542341822.1. Разом з тим, необхідно зазначити, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого задоволення вимог заявленого позову в частині звернення відповідачів з вказаним відкритим листом, датованим 19.03.2016 року, до Генерального прокурора України [PERSON] Є обґрунтованими доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції у вказаній частині не узгоджується з роз'ясненнями п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 ''Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи''. Зокрема, відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація,і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року №8-рп/2003р. (справа про поширення відомостей). За даних обставин рішення суду першої інстанції від 14.07.2016 року підлягає скасуванню в частині задоволення вимог заявленого позову щодо звернення відповідачів з вказаним відкритим листом, датованим 19.03.2016 року, до Генерального прокурора України [PERSON], при цьому апеляційний суд вважає за необхідне ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації у вказаній частині. В ході апеляційного розгляду даної справи також знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованого задоволення вимог заявленого позову в частині зобов'язання відповідачів направити відповідний лист до президента Національної академії аграрних наук України, міністра агропромислової політики та продовольства України, Генерального прокурора України, в якому зазначити, що [PERSON] ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, ніколи не був засуджений жодним судом України, ніколи не займався розкраданням державного майна, а також довести дані відомості до відома трудового колективу Прилуцької дослідної станції. Апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції у вказаній частині, ухваливши рішення про відмову в задоволенні вимог позову в зазначеній частині, з наступних підстав. Відповідно до приписів ч.1,ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обов'язки доказування і подання доказів, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Ухвалюючи рішення про зобов'язання відповідачів направити відповідний лист до президента Національної академії аграрних наук України, міністра агропромислової політики та продовольства України, Генерального прокурора України, в якому зазначити, що [PERSON] ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, ніколи не був засуджений жодним судом України, ніколи не займався розкраданням державного майна, суд першої інстанції не звернув уваги на ті обставини, що позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не представлено належних та допустимих доказів в розумінні статей 58,59 ЦПК України на підтвердження вказаних обставин. Також матеріали справи не містять належних та допустимих доказів щодо розповсюдження відповідачами змісту відкритого листа, датованого 19.03.2016 року, між членами трудового колективу Прилуцької дослідної станції. За даних обставин є також необґрунтованим висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо зобов'язання відповідачів довести до відома трудового колективу Прилуцької дослідної станції відомості про те, що позивач ніколи не притягувався до кримінальної відповідальності, ніколи не був засуджений жодним судом України, ніколи не займався розкраданням державного майна. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу [PERSON] необхідно задовольнити частково, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14.07.2016 року змінити, виклавши перший, другий, третій абзаци його резолютивної частини в наступній редакції: ''Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,- задовольнити частково. Визнати недостовірною, такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON], інформацію, поширену відносно нього [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у відкритому листі від 19 березня 2016 року, направленому на адресу президента Національної академії аграрних наук України [PERSON], міністра агропромислової політики та продовольства України [PERSON], а саме: ''...18 червня 2009 року вироком Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у кримінальній справі №1-144/2009 р., [PERSON] був засуджений за ч.2 ст.364 та ч.3 ст.365 Кримінального кодексу України до п'яти років позбавлення волі, з іспитовим строком на один рік та 6 місяців за реалізацію будівель по заниженій вартості, чим спричинив збитки державі на суму 251 547,11 гривень...'', ''... [PERSON] разом з своїм сином [PERSON], який вже був засуджений за фактичне розкрадання державного майна, за згодою з [PERSON] продовжують і далі розкрадати державне майно…". Здійснити спростування вказаної поширеної недостовірної інформації відносно [PERSON] шляхом направлення на адресу президента Національної академії аграрних наук України, Міністерства аграрної політики та продовольства України копій рішення апеляційного суду Чернігівської області від 21 жовтня 2016 року у цивільній справі за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної шкоди, після набрання ним законної сили. В задоволенні решти позовних вимог [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, - відмовити''. В іншій частині рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 14 липня 2016 року необхідно залишити без змін.

Outcome: partial