Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-26 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором №2282566064 від 06 квітня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] в розмірі 250238,07 гривень, з яких: заборгованість за основною суму боргу - 122000,00 гривень; заборгованість по відсоткам - 20,44 гривень, суми заборгованості за щомісячними процентами (плата за управління кредитом) - 97827,08 гривень та 30390,55 грн. за пенею, а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору, що є предметом позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 06 квітня 2018 року [PERSON] подав до ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву №2282566064 від 06 квітня 2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», позивач вказує, що підписанням цієї заяви відповідач підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також, що отримав примірник кредитного договору та погодив отримання роздрукування з веб - сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». 09 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20191209, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до божників за кредитними договорами вказаними у реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «ФК «ЦФР» і боржниками. 10 грудня 2018 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. 21 березня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позивну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він не підписував умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», працівники якого не ознайомлювали його з умовами. Долучені до матеріалів справи умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» не містять його підпису, тому на думку відповідача їх не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 06 квітня 2018 року, шляхом підписання заяви про приєднання. Таким чином відповідач вказує, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки. На думку відповідача, позивач не має законних прав стверджувати, що між первісним кредитором та відповідачем укладено кредитний договір. Заначає, що позивач не наводить жодних посилань на той факт, що відповідач дійсно отримав гроші в кредит або іншим чином використав кошти первісного кредитора в сумі 122000,00 грн. та не надає доказів цього. Так, до позовної заяви позивачем не надано ані виписки з банку, ані будь-якого іншого документу, де зазначено суму та дату видачі кредиту. Таким чином, відповідач вважає, що позивачем не підтверджений сам факт отримання кредитних коштів в сумі 122000,00 грн.. Крім того, відповідач звертає увагу, що наданий позивачем документ Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» містить суперечливу інформацію, та на його думку містить ознаки підробки, зокрем, в шапці умов вказано, що доданок 1 затверджено наказом ген директора ТОВ за №8 від 08 травня 2015 року №6, а в назві документу вказано що цей документ в редакції від 30 березня 2015 року, тобто дані умови складені на 40 днів раніше до затвердження. Також, відповідач вказує, що в складі позову наявні два документи з різними сумами заборгованості, так, в довідці, що видана Первісним кредитором сума заборгованості складає 195540,18 грн.. натомість у Витягу реєстру боржників, станом на туж саму дату сума заборгованості складає 250238,07 грн. 10 березня 2021 року на електронну адресу та 15.04.2021 року засобами поштового зв`язку Дніпровського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого, позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи вимоги тим, що 06 квітня 2018 року [PERSON] подав до ТОВ «ФК «ЦФР» заяву №2282566064 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», підписанням якої підтвердив згоду, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем, як позичальником, а також що отримав примірник Кредитного договору та погодив отримати шляхом роздрукування з веб - сайту кредитодавця умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Відповідно до Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (копія додавалась до повної заяви), умови разом із заявою на отримання кредиту становлять кредитний договір. Як зазначено на сторінці -4- Прикінцевих положень Заяви № 2282566064 від 06.04.2018тна отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», яка містить особистий підпис Відповідача, яким він засвідчує, що згодний з тим, що ця заява разом з умовами кредитного договору, зокрема умови про сукупну вартість кредиту/кредитів, йому роз`ясненні та зрозумілі; ознайомився з кредитним договором до його укладання та згоден з усіма його умовами; свій примірник цієї заяви отримав, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» згоден отримати шляхом роздрукування з веб-сайта кредитодавця www.kreditmarket.ua; зобов`язується виконувати кредитний договір і регулярно ознайомлюватися з його змінами на зазначеному веб-сайті; засвідчує, що вів повідомлений кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч.2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 р. №2664-III, ч.2 ст. 11 «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р. №1023-ХІІ, та їх змістом, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Зазначає про те, що кредитний договір укладено у відповідності до вимог ст. 634 ЦК України, що у відповідності до правових позицій Верховного Суду викладених в постановах від 21.03.2018 року по справі №61-8140св18; від 07.03.2018 року по справі № 61-3320св18 та від 06.ю02.2018 року по справі №61-1411св18, умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» в редакції від 30.03.2015 року не потребують обов`язкового підпису, якщо саме ці умови були чинними на момент приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР». Крім того, відповідач звертає увагу, що заява №2282566064 від 06.04.2018 року на отримання кредиту від ТОВ ФК «ЦФР», яка містить підпис відповідача, включає пункт 2, за яким встановлюється сума кредитування та відсоткова ставка за кредитом. Додатком до договору сторони погодили графік платежів, в якому зазначено загальну суму щомісячних платежів, які підлягають поверненню за Кредитним договором №2282566064 від 06.04.2018 року та складає 4867,80 грн., та складається з частини кредиту, що підлягає поверненню, плати за річною ставкою, щомісячної плати за кредитом, без урахування пені за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Таким чином, Кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правочину, та строк на який видані кредитні кошти та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, відповідач був ознайомлений зі всіма істотними умовами кредитного договору, в тому числі з розміром щомісячних процентів та розміром страхового платежу, що підтверджується його підписом в договорах. Щодо нарахованої суми заборгованості, позивач вказує наступне, що відповідно до Довідки про рух коштів по кредиту сформованої 09.12.2019 року відповідач мав суму заборгованості у розмірі 195540,18 грн. за 20 прострочених платежів. Оскільки відповідач надалі не виконував свої кредитні зобов`язання, позивачем нарахована заборгованість, яка станом на 06.04.2020 року становить 25238,07 грн.. 17 березня 2021 року до Дніпровського районного суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву, відповідно до якого, відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог, обгрутновує свої вимог тим, що позивач у своїй відповіді на відзив не підтвердив того що умови є складовою частиною кредитного договору, на сайті банку відсутня будь - яка інформація щодо умов кредитування, також, позивачем не доведено факту надання відповідачу грошові кошти. Також відповідачем вказано, що позивач пропустив строк позовної давності щодо нарахування заборгованості по штрафним санкціям. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Згідно ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Судом встановлено, що відповідач 06.04.2018року підписав заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» у змісті якої зазначено, що [PERSON] зняйомився з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР», та засвідчує своє волевиявлення на приєднання до зазначених умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. За вимог ст. 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 та 2 ст. 639 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частинами другою, третьою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Підписаною заявою №2282566064 від 06.04.2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» [PERSON] згоден з тим, що підписаний ним паспорт кредиту №2566064 від 06.04.2018 року містить умови укладення між ним та кредитного договору, а ця заява разом з паспортом кредиту та з умовами отримання крелитів та інших послуг ТОВ «ФК «ЦФР» - становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та відповідачем як позичальником. (а. с. 9) Також відповідач ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами; примірник цієї заяви і паспорт кредиту - отримав, умови отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР» - згоден отримати шляхом роздрукування з веб - сайту кредитодавця. Відповідно до умов кредитування з урахуванням побажань позичальника зазначеного в Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №2566064, [PERSON] висловив згоду щодо надання йому кредитних коштів в сумі 122000,00 грн., на строк 36 місяців зі встановленими початковими відсотками у розмірі 4,00 %, щомісячних відсотків в розмірі 3,99% та річних процентів у розмірі 0,01 %., з наслідками прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором, де пеня - подвійна облікова ставка НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення, за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів; та неустойка, яка нараховується у разі тривалого прострочення позичальником зобов`язань за кредитним договором: у разі прострочення від 7 до 30 днів включно - 100,00 грн..; від 31 дня до 60 днів включно - 150,00 грн.; від 61 дня до 90 днів - у розмірі 250,00 грн.; понад 90 днів - 350,00 грн. Зважаючи на викладене, між ТОВ ФІК «ЦФР» та [PERSON] був підписаний кредитний договір № 2282566064 від 06 квітня 2018 року, за яким первісний кредитор зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в сумі 122000,00 грн., з умовами надання яких відповідач погодився, що підтверджується власними підписами відповідача, зокрема у Заяві №2282566064 від 06.04.2018 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», Паспорту кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №2566064, в яких виконано в повному обсязі вимоги ст. 12 ЗУ «Про споживче кредитування» щодо надання позивачу умов договору щодо споживчого кредитування, в тому числі, загальна процентна ставка за кредитом, її тип (фіксована чи змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок зміни, та сплати процентів; орієнтовна реальна річна процентна ставка та орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача на дату укладення договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); інформація про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. В той же час, позивачем не надано суду доказів оформлення та укладання між сторонами та відповідно отримання позичальником Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК ЦФР», щоб в сукупності із Заявою, свідчило про укладений у належній формі договір між сторонами про отримання споживчого кредиту. Зі змісту заяви та паспорту кредиту вбачається, що відповідач ознайомлений з вказаними Умовами. За вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Верховний Суд України у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року висловив правову позицію з приводу того, що за частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Виходячи з правового аналізу вказаних норм Умови не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, крім того, позивачем не надано жодних посилань на згадані умови, які підтвердили їх наявність на банківському сайті саме в такій редакції, якій надано до суду. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб`єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов`язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов`язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як убачається з матеріалів справи, 09 грудня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір відступлення прав вимоги №20191209, відповідно до умов якого, на умовах, встановлених цим Договором, Кредитор передає (відступає) Новому Кредиторові за плату, а Новий Кредитор приймає належні Кредиторові права грошової вимоги (права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості) (а. с. 27 - 29). Згідно Витягу з Реєстру Боржників до Договору відступлення прав вимоги №20191209 від 09 грудня 2019 року, ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» передав, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло право вимоги по боржнику [PERSON] за Кредитним договором № 2282566064 від 06 квітня 2018 року, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] . (а. с. 30) Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов`язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов`язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Належними доказами, які підтверджують наявність заборгованості за укладеним кредитним договором та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із зазначеною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Згідно матеріалів справи, 06 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до ТОВ «ФК «ЦФР» з заявою №2282566064 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР», яка містить в собі доручення первісного кредитора про перерахування грошових коштів в сумі 100000,00 грн. на рахунок, відкритий відповідачем у АТ «ТАСкомбанк», та 18000,00 грн. на рахунок ПАТ «Страхова компанія «ТАС». (а. с. 9) Таким чином, вказана заява на отримання кредиту з перерахуванням на особистий рахунок відкритий у відділені банку є первинним документом, який підтверджує факт отримання відповідачем кредитних коштів у розумінні інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої Правління Національного банку України постановою № 174 від 01.06.2011 року, яка діяла на момент укладення кредитного договору. Згідно з інформації щодо переказів по ТОВ «ФК «ЦФР» виданих згідно Договору №54/2017 року від 28/02/2017 р. щодо приймання та переказу платежів за дорученням фіз. осіб, [PERSON] здійснено переказ за кредитним договором №2282566064 на загальну суму 100000,00 грн. (а. с. 12) Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 23 грудня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська Агенція з Повернення Боргів» направило на адресу відповідача [PERSON] повідомлення про відступлення прав вимоги, з вимогою сплатити заборгованість на загальну суму 250238,07 грн., однак ця вимога позивача залишена без належного реагування з боку відповідача. (а.с. 25) Як убачається з розрахунку заборгованості за Кредитним договором №2282566064 від 06.04.2018 року, відповідачем порушено умови Кредитного договору в частині погашення основної заборгованості, у зв`язку з чим станом на 09 грудня 2019 року виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за простроченим кредитом - 122000,00 гривень; заборгованість по простроченим процентам - 20,44 гривень, що підлягає стягненню з відповідача, оскільки позивач свої зобов`язання за вказаним кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме, надав можливість відповідачу користуватись грошовими коштами, в той же час, відповідачем порушені умови кредитного договору в частині своєчасної сплати грошових коштів за кредитним договором, що в повній мірі підтверджується наданими сторонами позивача доказами, в свою чергу відповідач не надав докази, які мали підтвердити належне виконання договірних зобов`язань. Виходячи з предмету позову, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» окремо пред`явило вимоги до [PERSON] про заборгованості за платою за управління кредитом в сумі 97827,08 грн., як на підставу нарахування, позивач посилається на договір про відступлення прав вимоги, за яким первісний кредитор передав новому кредитору право вимоги в тому числі за управління кредитом. Згідно із частинами першою, третьою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник - повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 24 квітня 2014 року, що укладений між сторонами, кредитор надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Відповідно до частини восьмої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). З огляду на викладене, оскільки обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, Позивач, встановивши в кредитному договорі сплату за управління кредиту, не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, що є незаконним. Відсутність позову про визнання кредитного договору недійсним як оспорюваного правочину, або окремих положень Договору не може бути перешкодою для неврахування інтересів позичальника при вирішенні справи за позовом банку до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором. Як вбачається з предмету позовних вимог, позивачем окремо пред`явлені вимоги до відповідача про стягнення 30390,55 грн. пені, яка нарахована позивачем за період з 08.05.2018 року по 07.12.2019 рік. Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. У паспорті кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» №2566064 сторони погодили наслідки прострочення виконання та/або невиконання зобов`язань за кредитним договором, що становить пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення, - за прострочення суми кредиту та/або сплати процентів. У зв`язку з неналежним виконанням покладених на відповідача зобов`язань за кредитним договором позивач має право нараховувати штрафні санкції за порушення виконання кредитного договору №2282566064 від 06 квітня 2018 року. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). ( п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України) Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. При вирішенні справи по суті, суд бере до уваги заявлене відповідачем клопотання про застосування строку позовної давності щодо вимог позивача про стягнення пені, звернувшись з позовом 27.01.2021 року позивачем нараховано пеню за період 08.05.2018 року по 07.12.2019 рік, тобто поза межами строку позовної давності встановленої в один рік, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає частковому задоволенню, ухвалюючи рішення суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за основною сумою боргу - 122000,00 гривень; заборгованість по процентам - 20,44 гривень, в іншій частині позовні вимоги не підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2277,00 грн. пропорційно задоволеним позовним вимогам. Враховуючи наведене та

Outcome: partial