Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

09.09.2020 т.в.о. заступника медичного директора КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» Щома Я. звернулась до суду з вищевказаною заявою, мотивуючи тим, що на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2019 про застосування госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку [PERSON] з 22.03.2019 перебував на стаціонарному лікуванні в психіатричному відділенні № 5 КНП СОР «Обласний клінічний центр соціально небезпечних захворювань», рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 20.03.2020 хворому продовжено госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, та з 01.04.2020 останній перебуває на стаціонарному лікуванні у другому психіатричному відділенні КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня». Під час перебування в лікарні [PERSON] отримував необхідне медикаментозне лікування, заходи психосоціальної реабілітації, але психічний стан його не покращився. Відповідно до висновку комісії лікарів-психіатрів лікарні від 09.09.2020 [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості з порушеннями поведінки, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, потребує продовження госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку відповідно до статей 14, 17 Закону України «Про психіатричну допомогу». В судовому засіданні представник КНП СОР «Обласна клінічна спеціалізована лікарня» лікар - психіатр Будьоний С.П. вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в заяві, пояснив, що [PERSON] внаслідок розумової вадсталості здатний заподіяти сам собі шкоду, родичі не можуть забезпечити належний догляд за [PERSON] , комісією лікарів-психіатрів закладу встановлено, що [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольняти основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, а тому потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку, у зв`язку з чим просив заяву задовольнити. [PERSON] в судовому засіданні просив відпустити його додому, щоб навідати батька, однак не заперечував проти продовження госпіталізації. Прокурор та представник [PERSON] - адвокат Єфіменко Л.І. в судовому засіданні також не заперечували проти продовження примусової госпіталізації [PERSON] Вислухавши пояснення лікаря-психіатра, осіб, які беруть участь у справі, врахувавши думку прокурора, який вважає подання лікарні обґрунтованим, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 9 «Основ законодавства України про охорону здоров`я», застосування примусових заходів медичного характеру щодо осіб, які вчинили суспільно небезпечні діяння, обмеження прав інших громадян у вигляді примусового медичного огляду або примусової госпіталізації, а також у зв`язку з проведенням карантинних заходів допускається тільки на підставах і в порядку, передбачених законами України. Згідно ч.3 ст. 17 Закону України «Про психіатричну допомогу», у разі необхідності продовження госпіталізації в примусовому порядку понад 6 місяців представник психіатричного закладу повинен направити до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про продовження такої госпіталізації. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність продовження такої госпіталізації. В подальшому продовження госпіталізації особи в психіатричному закладі проводиться кожного разу на строк, який не може перевищувати 6 місяців. Згідно ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Факт тяжкого психічного захворювання підтверджується зібраними у справі доказами. Так згідно висновку комісії лікарів-психіатрів № 73 від 09.09.2020 [PERSON] виявляє ознаки тяжкого психічного захворювання, внаслідок чого неспроможний самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність, потребує продовження госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку. Згідно рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 25.03.2019 [PERSON] госпіталізовано до комунального закладу Сумської обласної ради «Обласний наркологічний диспансер» у психіатричний стаціонар у примусовому порядку. Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30.09.2019 та від 20.03.2020, продовжено госпіталізацію [PERSON] до Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради «Обласний клінічний медичний центр соціально небезпечних захворювань» для надання психіатричної допомоги в примусовому порядку без його згоди. Враховуючи вищенаведене суд вважає, що [PERSON] слід продовжити госпіталізацію до закладу з надання психіатричної допомоги в примусовому порядку, оскільки іншими заходами його лікування забезпечити неможливо.

Outcome: approved