Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

13.09.2019 року позивач [PERSON] звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до Полтавської міської ради про встановлення факту проживання на правових підставах та визнання права користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позов обгрунтовуючи тим, що на підставі рішення виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради від 11.10.2016 року «Про наданнія дозволу на переоформлення договору найму житла» дозволено КП «ЖЕО №2» переоформити договір найму житла-квартири [ADDRESS] на нього з померлої матері [PERSON] . Він є наймачем вищевказаної кімнати та фактично користується нею з 2005 року, сплачує плату за житлово-комунальні послуги. У червні 2017 року гуртожиток по [ADDRESS] прийнято у комунальну власність м.Полтава від ДК ЖЕП «Будівельник». Гуртожиток з 01.08.2017 року КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради прийнято на баланс. Тому позивач просив, встановити факт проживання його на правових підставах у квартирі [ADDRESS] з 28.10.2005 року та визнати за ним право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] з 28.10.2005 року. 16.09.2019 року ухвалою судді Київського районного суду м.Полтави відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 03.10.2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи: Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача адвокат Дробаха А.Е. надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача Полтавської міської ради в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином. Представник третьої особи КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради Мироненко Н.Г. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, при вирішенні справи покладалась на розсуд суду. Представник третьої особи Управління майном комунальної власності міста Курнакова Н. в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до висновків про задоволення позову. Встановлено, що з 28.10.2005 року [PERSON] зареєстрований та проживає у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради. Позивач є наймачем вищевказаної квартири та фактично користується нею з 28.10.2005 року, сплачує житлово-комунальні послуги. Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки). Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п`яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п`яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Як встановлено судом, позивач саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєстрували своє постійне місце проживання в гуртожитку по [ADDRESS] . Таким чином, позивачем дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання. Другою обставиною, з якою пов`язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність їх проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави". Для вирішення питання, чи на законних підставах позивач мешкає у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому. Згідно зі ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки (чинного на час вселення в спірне жиле приміщення), пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР саме на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved