Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

22.11.2010 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області ухвалив заочне рішення по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до [PERSON] про звернення стягнення. Вказаним рішенням позов задоволено частково та в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернуто стягнення на квартиру №12 загальною площею 69,3 кв.м, яка розташована в [ADDRESS] шляхом продажу вказаної квартири Публічним акціонерним товариством Комерційним банком "Приватбанк" з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем з отриманням витягу з Державного реєстру права власності. Стягнуто з [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" 1798,50 грн. сплаченого судового збору та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, а всього 1738,50 грн. При ухваленні рішення судом не вирішені позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання дійсним договору іпотеки від 17.08.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ "Приватбанк" і [PERSON] та про виселення [PERSON], яка зареєстрована і проживає у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України м. Стрий, а тому суд з власної ініціативи вважає необхідним ухвалити додаткове рішення. Представник позивача Вус А.П. та представник відповідача [PERSON] надіслали в суд заяви, в яких просять розглядати питання про ухвалення додаткового рішення без їх участі. У зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу в порядку ст. 197 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що по справі слід ухвалити додаткове рішення. Згідно п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Згідно ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку є встановлення судом факту ухилення однієї із сторін від нотаріального посвідчення правочину, чого судом у справі встановлено не було, а тому суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позовних вимог про визнання дійсним договору іпотеки №LVH2GA00000058 від 17.08.2007 року, укладеного між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON]. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 33, ст. 39 Закону України "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. 22.11.2010 року заочним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області звернуто стягнення на предмет іпотеки: квартиру №12 загальною площею 69,3 кв.м., яка розташована в [ADDRESS], шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ "ПриватБанк" з укладенням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру права власності. Відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку" одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. Відповідно до ч.1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. З договору іпотеки квартири від 17.08.2007 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS]. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передану в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягненнея як на предмет іпотеки, передбачено в ч.3 ст. 109 ЖК України. Враховуючи зазначене, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо добровільно мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника, або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем вимоги банку про звільнення спірної квартири. Відсутність таких відомостей дає підстави для висновку, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не дотримано обов'язкової процедури письмового попередження про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця відповідача по справі. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до [PERSON] про виселення з квартири [ADDRESS] зі зняттям з реєстраційного обліку слід відмовити за безпідставністю.

Outcome: dismissed