Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

04.08.2021 року [PERSON] , як власник спірного жилого приміщення, звернулася до суду з позовом до [PERSON] , за результатами розгляду якого просить визнати відповідача такими, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 9 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усуненні недоліків позовної заяви. 16 серпня 2021року, на виконання ухвали судді від 9.08..2021 року, до суду надійшла уточнена позовна заява, із змісту якої вбачається, що [PERSON] , позиваючись до [PERSON] , просить усунути перешкоди у здійсненні права власності квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Жовтневою районною радою м. Запоріжжя 11.05.1998 р. (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 01.06.1998 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204), та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 22.03.2002 р. за р. №2-286 (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 30.05.2002 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204). У зазначеній квартирі окрім [PERSON] зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який фактично з початку 2000-х років постійно мешкає в Російській Федерації. Відповідач участі в утриманні житла не приймає, не сплачує житлово-комунальні послуги, грошових коштів на сплату послуг не надає, а тому вона вимушена нести усі витрати самостійно. В добровільному порядку відповідач знятися з реєстраційного обліку не бажає, оскільки не має можливості для цього приїздити в Україну, а тому позивач бажає зняти його з реєстраційного обліку на підставі рішення суду. У зв`язку із знаходженням відповідача на реєстраційному обліку по зазначеній адресі, [PERSON] не може володіти, користуватися та розпоряджатися зазначеним майном самостійно та на свій розсуд. На підставі викладеного, просить суд: усунути перешкоди у здійсненні права власності квартирою [ADDRESS] , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує та на його задоволенні наполягає. (а.с. 49) Відповідач засобами поштового зв`язку надав суду заяву про визнання позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. (а.с. 44) Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 9 серпня 2021 року позовну заяву залишено без руху, з наданням позивачеві строку для усуненні недоліків позовної заяви. (а.с. 14) 16 серпня 2021року, на виконання ухвали судді від 9.08..2021 року, до суду надійшла уточнена позовна заява. (а.с. 17-19) Ухвалою суду від 16 серпня 2021 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено у підготовче судове засідання. (а.с. 21-22) Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, взявши до уваги заяви позивача та її представника, відповідача, кожного в окремості, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого Жовтневою районною радою м. Запоріжжя 11.05.1998 р. (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 01.06.1998 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204), та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Четвертою запорізькою державною нотаріальною конторою 22.03.2002 р. за р. №2-286 (право власності зареєстроване ОП ЗМБТІ 30.05.2002 р., реєстровий №35667 у реєстровій книзі №204). (а.с. 6, 7) У зазначеній квартирі окрім [PERSON] зареєстрований її син [PERSON] , [INFO] , який фактично з початку 2000-х років постійно мешкає в Російській Федерації. (а.с. 5) Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1, ст. 383 ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Згідно зі ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Аналізуючи перелічені норми цивільного права, взявши до уваги надані стороною позивача докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі [PERSON] сплатила судові витрати при розгляді справи: а саме судовий збір у сумі 908,00 грн. (а.с. 1). Враховуючи, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність: стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 50 відсотків сплаченого при зверненні до суду з позовом судового збору - 454,20 грн.

Outcome: approved