Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У лютому 2021 року представник позивача КП «Жилкомсервіс» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь КП «Жилкомсервіс» заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у розмірі 7522,01 грн. за період з 01.03.2007 по 01.01.2021 року, а також судовий збір у розмірі 2270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що відповідач є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Відповідач в повному обсязі не сплачував за надані послуги, що призвело до утворення заборгованості в загальній сумі 7522,01 грн. за період з 01.03.2007 по 01.01.2021. Добровільно борг, що утворився за відповідачем, не був оплачений, тому представник позивача звернувся до суду з позовом. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою судді від 02.02.2021 у справі відкрито провадження і справа призначена до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику (повідомлення) сторін. Клопотання сторін про розгляд справи в судовому засіданні з їх повідомленням, у відповідності до ч.5 ст.279 ЦПК України, до суду не надходило. 18.02.2021 року до суду від відповідача по справі [PERSON] , надійшли заперечення на позовну заяву, відповідно до яких він заперечує проти позову, вважає позовні вимоги необґрунтованими. Позивач зазначає, що між КП «Жилкомсервіс» та ним було укладено публічний договір у відповідності з яким він повинен сплачувати за комунальні послуги, але дане твердження є хибним. Позивач не надає доказів того, що він звертався до нього та йому було відомо про опублікування якогось типового договору, у відповідності з яким, як вважає Позивач, він повинен був сплачувати грошові кошти за комунальні послуги. Позивач у своїй заяві не вказав та не довів тих обставин і підстав, на яких він ґрунтує вимоги, котрі виходять за межі встановленого законодавством України строку позовної давності у три роки. Необґрунтовано та з порушенням вимог чинного законодавства вимагає від нього сплату боргу за межами строку позовної давності. Окрім цього в довідці зазначено нарахування послуг з 01.05.2020 по 01.12.2020, що не може бути прийняте до врахування, оскільки на цей час він не є власником вказаної в позові нерухомості, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.04.2020. Тому просить відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог у повному обсязі. 11.03.2021 року до суду від представника позивача по справі надійшла уточнена позовна заява про зменшення позовних вимог, відповідно до якої КП «Жилкомсервіс» просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь підприємства заборгованість з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період з 01.03.2007 року по 01.04.2020 року в розмірі 6969 грн. 93 коп. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач посилається на те, що на момент подання позовної заяви позивачу було відомо що [PERSON] є єдиним власником житлового приміщення та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Ознайомившись із відзивом на позовну заяву та доданим до нього витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 207949073 від 30.04.2020 року позивачу стало відомо, що відповідач не є власником житлового приміщення та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 30 квітня 2020 року , а тому позивач вважає зменшити розмір позовних вимог. Таким чином, на підставі ч.8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~Суд, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, встановив, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.\~12,\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що згідно копії договору купівлі продажу № 2532 від 18.10.2002 року, акту прийому передачі та копії реєстраційного посвідчення КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.10.2002 року квартира [ADDRESS] зареєстрована за відповідачем [PERSON] на праві приватної власності. (а.с.9-12) Відповідно до копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності № 207949073 від 30.04.2020 року відповідач з 30 квітня 2020 року не є власником житлового приміщення та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідач з 28.10.2002 року по 30.04.2020 року був єдиним власником житлового приміщення та зареєстрований за адресою: [ADDRESS] та був споживачем послуг шляхом відкриття абонентського рахунку № [NUMBER] , але оплату, за надані йому послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, не здійснював. Судом встановлено, що за боржником утворився борг за користування послугами утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з урахуванням зменшених позовних вимог за період з 01.03.2007 по 01.04.2020 у розмірі 6969, 93 грн. згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг. Відповідно до\~ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Рішенням Харківської міської ради №69/06 від 26.07.2006 «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс» та рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради №1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова» КП «Жилкомсервіс» створено та визначено виконавцем послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків. Підприємство є юридичною особою, створеною за законодавством України у формі комунального унітарного підприємства, що надає послуги з метою отримання прибутку та здійснює свою діяльність на підставі чинного законодавства України та положень Статуту. Відповідно до положень Статуту КП «Жилкомсервіс» створено з метою, зокрема, здійснення функцій утримання на балансі переданих йому власником житлових будинків, споруд та іншого майна; надання з метою отримання прибутку послуг з управління будинками, тобто здійснення господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби власників, співвласників в ефективному управлінні належним їм майном, підтриманні об`єкта управління (окремого житлового будинку, споруди або групи будинків і споруд, які становлять цілісний житловий комплекс, разом з прилеглими до них прибудинковими територіями, які надаються в управління) в належному технічному стані, організації забезпечення потреб мешканців об`єкта в житлово-комунальних послугах; забезпечення належного рівня житлово-комунального обслуговування населення, створення відповідних умов для проживання; забезпечення схоронності і підвищення рівня благоустрою житлового фонду, який знаходиться на балансі підприємства та інше. На виконання вимог\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Рішення Харківської міської ради № 69/06 від 26.07.2006 «Про створення комунального підприємства «Жилкомсервіс» та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради № 1186 від 20.12.2006 «Про визначення виконавців послуг в житловому фонді м. Харкова», відповідно до ч.2 ст. 633 Цивільного кодексу України Позивачем, 28.11.2006 року в офіційному виданні Харківської міської ради - спецвипуску газети «Слобода», було опубліковано публічний договір про надання житлово-комунальних послуг № 95/1 (із змінами, внесеними в 2007 і 2009 роках). Згідно з вимогами\~ст. 633 ЦК України, публічний є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Виходячи з вимог зазначеної статті\~ЦК України, перелік послуг, по яким може бути укладено публічний договір, не є вичерпним. Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~та іншими актами цивільного законодавства не передбачено укладання типового договору про надання житлово-комунальних послуг між управителем та споживачами, а також обов`язковість письмової форми договору про надання житлово-комунальних послуг, що підтверджується\~ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої договором вважається усний чи письмовий правочин між споживачем і виконавцем про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція. Відповідно до п. 22 Договору № 95/1 цей договір набирав чинності з 01 січня 2007 року та укладений згідно з ч. 3 ст.205, ст. ст.642,643Цивільногокодексу\~України. Згідно п. 22 публічного договору про надання житлово-комунальних послуг договір укладається строком на 3 роки і вважається продовженим на той самий строк, якщо за місяць до закінчення дії його терміну однієї зі сторін не буде письмово заявлено про розірвання договору. Тобто, публічний договір від 28.11.2006 (зі змінами, внесеними у 2007 і 2009 роках) про надання житлово-комунальних послуг, є чинним, а співвласники багатоквартирного будинку, за адресою: [ADDRESS] перебувають в договірних відносинах з КП «Жилкомсервіс» і повинні здійснювати оплату наданих послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової територій, відповідно до затвердженого органами місцевого самоврядування тарифом. Вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюється відповідним рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова». Позивач виконує свої обов`язки та забезпечує надання відповідачу послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, перелік яких затверджений рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова» (зі змінами, внесеними рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 27.01.2012 № 39 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.12.2011 № 893 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»; рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 10.05.2017 № 283 «Про коригування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова»), №318 «Про корегування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться у комунальній власності територіальної громади м. Харкова від 11.05.2018 оскільки відповідно до ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги надаються споживачу безперебійно, за винятком часу на проведення ремонтних і профілактичних робіт, ліквідації аварії та її наслідків. Нарахування оплати за надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій здійснюється відповідно до Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженого\~Постановою КабінетуМіністрівУкраїнивід20травня2009р.№529\~(зі змінами внесеними Постановою Кабінету Міністрів від 17 липня 2015 р. № 515) далі - Постанова. Згідно ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Не можуть бути прийняті до уваги посилання відповідача [PERSON] на ті обставини, що не укладено договір про надання житлово- комунальних послуг, оскільки відповідно до ч. 1 ст.\~12\~ЗУ «Про\~житлово-комунальні\~послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. \~\~Згідно з п. 1,5 ч. 2 ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів України\~від \~ 08\~жовтня 1992\~року №\~572 індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом та оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відсутність відповідного договору між споживачем житлово-комунальних послуг та їх виконавцем не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. \~Також відсутність письмово оформленого договору з позивачем не позбавляє відповідача обов`язку оплачувати надані йому послуги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року в справі №751/3840/15-ц). Таким чином, між сторонами встановилися договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг, що породжують цивільні права та обов`язки, оскільки позивач надає житлово-комунальні послуги, а відповідач ними користується. Відповідач не виконує обов`язки, покладені на нього чинним законодавством та Договором №95/1, у зв`язку з чим за ними утворилася заборгованість перед КП "Жилкомсервіс" за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Згідно з ч. 2\~ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»,\~ст. 382 Цивільного Кодексу України, п. 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями», затвердженими\~постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 №572, власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. ст.64,\~67,\~68,\~162 Житлового кодексу України, статтями\~360,\~526,\~611,\~815,\~816 Цивільного кодексу України, статтею 20 Закону України „Про житлово-комунальні послуги", п.п. 7-11, п.13 Договору 95/1, на відповідачів покладено обов`язок сплачувати кошти за спожиті комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території у строки, встановлені договором або законом. Згідно\~статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. У відповідності положень\~статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На підставі відкритого особового рахунку № [NUMBER] , згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг, починаючи з 01.03.2007 по 01.04.2020 загальна сума заборгованості складає 6969,93 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості в матеріалах справи. Зазначене свідчить про неналежне виконання відповідачем зобов`язань, а тому порушує право позивача на одержання плати за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, відповідно\~Закону України «Про житлово - комунальні послуги», ст.ст.\~64,68 ЖК України, громадяни зобов`язані сплачувати кожного місяця за комунальні послуги, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості основані на законі і підлягають задоволенню за рахунок відповідача. В той же час, суд враховує, що відповідач просив суд застосувати строки позовної давності до виниклих правовідносин. При вирішення даного питання, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог статті 256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Позовна давність відноситься до строків захисту цивільних прав; при цьому поняття «позовна» передбачає форму захисту - шляхом пред`явлення позову, необхідною умовою реалізації якої є виникнення права на позов, що розглядається у двох аспектах - процесуальному (право на пред`явлення позивачем позову і розгляд його судом) і матеріальному (право на задоволення позову, на отримання судового захисту). Питання про об`єкт дії позовної давності виникає через відмінності в розумінні категорії «право на позов у матеріальному сенсі» (право на захист) у контексті її співвідношення із суб`єктивним матеріальним цивільним правом як одним з елементів змісту цивільних правовідносин. Набуття права на захист, для здійснення якого встановлена позовна давність, завжди пов`язане з порушенням суб`єктивного матеріального цивільного права. Суб`єктивне матеріальне цивільне право і право на позов відносяться до різних видів матеріального права: перше - регулятивне, друге - охоронне. Змістом права на позов є правомочність, що включає одну або декілька передбачених законом можливостей для припинення порушення, відновлення права або захисту права іншими способами, які можуть реалізовуватись тільки за допомогою звернення до суду. Враховуючи, що метою встановлення у законі позовної давності є забезпечення захисту порушеного суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу в межах певного періоду часу, тобто тимчасове обмеження отримання захисту за допомогою звернення до суду, слід дійти висновку, що об`єктом дії позовної давності є право на позовний захист (право на позов у матеріальному сенсі), що є самостійним правом (не ототожнюється із суб`єктивним матеріальним правом і реалізується в межах охоронних правовідносин), яким наділяється особа, право якої порушене. Відповідно до статті 257\~ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зазначений трирічний строк діє після порушення суб`єктивного матеріального цивільного права (регулятивного), тобто після виникнення права на захист (охоронного). Відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. До позовних вимог КП «Жилкомсервіс» про стягнення заборгованості згідно зіст.\~257\~ЦК України встановлено позовну давність тривалістю у три роки. Частинами четвертою, п`ятою статті 267\~ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Враховуючи вищевикладене, позивач має право на стягнення заборгованості в межах 3-х річного строку позовної давності, а саме за період з 01.06. 2017 року по 01.04 2020 року включно. Згідно розрахунку, проведеного судом, сума заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій в межах строку позовної давності становить 1937,48грн. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь Комунального підприємства «Жилкомсервіс» заборгованість за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій за період з 01.06.2017 року по 01.04.2020 року у розмірі 1937 грн. 48 коп. Відповідно до вимог ст.141\~ЦПК України підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем судові витрати по оплаті судового збору. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин, з відповідача підлягає стягненню сплачений судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволеної частини в розмірі 631 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial