Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд винести рішення про поділ спільного майна подружжя, набутого під час шлюбу з [PERSON], стягнувши з [PERSON] кошти в сумі 7510 грн. за ? частину легкового автомобіля комбі - В, марки "OPEL", модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,0800 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119, зобов'язати управління держземагенства у м. Вінниці зареєструвати за [PERSON] право власності на зазначену частку земельної ділянки. В ході судового розгляду справи [PERSON] збільшив вимоги позову, зокрема просив визнати за [PERSON] право власності на легковий автомобіль комбі - В, марки "OPEL", модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] внесену попередньо на депозитний рахунок суду ? частину його ринкової вартості, визначеної у висновку судово - автотоварознавчої експертизи в сумі 4690,90 грн., що підтверджується квитанцією; визнати за позивачем право власності та виділити в натурі 96 кв.м. земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119, згідно варіанту № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 07 жовтня 2013 року, позначену темно - рожевим кольором (додаток №1); визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та залишити в спільному користуванні земельну ділянку площею 208 кв. м. із земельної ділянки площею 800 кв. м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119, згідно варіанту № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 07 жовтня 2013 року, позначену жовтим кольором (додаток №1); визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? ідеальну частину незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на який відсутні правовстановлюючі документи, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати понесені позивачем. Вимоги позову мотивував наступним. 20 вересня 2003 року між сторонами по справі було зареєстровано шлюб у міському відділі реєстрації громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 2173. 14.10.2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці шлюб між сторонами розірвано. Від даного шлюбу дітей не народилося. Під час спільного проживання сторонами було набуте майно, а саме: автомобіль легковии комбі-В, марки OPEL, модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], що зареєстрований на ім'я позивачки у свідоцтві про реєстрацію [NUMBER], виданого Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області 25.04.2008 року. Вартість даного автомобіля відповідно до висновку експерта від 11.12.2013 року №159 становить 9381,80 грн. Придбано 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0800 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119, яка зареєстрована на ім'я позивачки на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 706089, виданого Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів 10.01.2007 року. Співвласником '/2 частини даної земельної ділянки є чоловік сестри відповідачки - [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 травня 2012 року встановлено, що вищезазначений автомобіль та вказана земельна ділянка є об'єктами спільної сімейної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10 липня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 травня 2012 року залишено без змін. В ході судового розгляду позивач вказав, що під час спільного проживання з [PERSON] на вищевказаній земельній ділянці він з останньою та [PERSON] і з його дружиною розпочали в 2007 році будівництво спільного будинку на 2 входи. До теперішнього часу будівництво не завершено, в експлуатацію будинок не зданий. Оскільки згоди щодо поділу майна сторони не дійшли, тому позивач звернувся до суду. В судовому засіданні позивач, його представник [PERSON] вимоги збільшеного позову підтримали в повному обсязі. [PERSON] суду пояснив, що кошти на будівництво спірного будинку давали порівну з сім'єю [PERSON], спочатку на фундамент по 10 тисяч гривень. Оформленням документів займався позивач, однак розрахунки на будівельні матеріали оформлювалися на [PERSON], оскільки на той час позивач працював в правоохоронних органах, тому могли виникнути деякі труднощі. Спочатку приблизно в кінці 2007 на початку 2008 року було придбано 24 панелі, 110 шт. блоків, завезли цеглу, найняли будівельників, скільки це коштувало позивач не пам'ятає, оскільки пройшло багато років. В 2008 році замовили з Криму ракушняк, оскільки він тепліший ніж ракушняк, який видобувається у Вінницькій області. У 2009 році спільними зусиллями було закінчено будівництво коробки, після чого почали з [PERSON] купувати балки на покрівлю. Позивач вів записи стосовно витрат на будівельні матеріали. Кошти витрачались із заробітної плати сторін, було взято кредит, частково грошима допомагали батьки, також частина коштів на будівництво будинку була виділена з продажу квартири його бувшої дружини [PERSON] Заробітна плата складала в 2010 - 2011 роках приблизно 3000- 3400 грн. Відповідач [PERSON] позов визнала частково, в частині сплати грошової компенсації позивачу за його частку земельної ділянки, з розрахунку ринкової вартості земельної ділянки станом на 2014 рік по Вінницькій області 2 тис. грн. за 1 сотку земельної ділянки, тому з врахуванням всіх об'єктивних обставин відповідач вважає справедливим, якщо вона сплатить позивачу за його частку у спільному майні 35 тисяч гривень. Суду показала, що в 2006 році сторони взяли кредит та позичили 106000 грн. у її батьків для будівництва житлового будинку. У зв'язку з погіршенням сімейних відносин кредит відповідачка оформлювала на своє ім'я, в заставі знаходилась квартира батьків відповідачки. Крім цього, відповідачка на той час працювала менеджером з продажу, у неї була заробітна плата близько 10000 грн. Кредит було погашено в вересні 2011 року. Шлюб фактично було припинено в травні 2010 року, а не в 2011 році. В 2010 році жили у батьків позивача. Спільне господарство з позивачем не вела з 2010 року. Пояснила, що втомобіль було куплено в шлюбі, однак за її особисті кошти, тому є її особистою власністю. Свідоцтво оформлене на неї. На даний час автомобілем не користується, оскільки він потребує ремонту. Якщо позивач компенсує вартість автомобіля, то вона не буде заперечувати проти вимоги позивача щодо визнання за ним власності на даний автомобіль, однак за його ринковою вартістю. Лише земельна ділянка була придбана за кредитні кошти, які були взяті у період шлюбу. Тому відповідач погоджується компенсувати позивачу його частку у спільному майні - ? земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. На будівництво спірного будинку позивач взагалі коштів не надавав. На фундамент будинку кошти були позичені у батьків [PERSON] Після будівництва фундаменту кошти закінчилися, хата була спроектована на дві частини, [PERSON] продовжив будівництво запланованого будинку. Всі роботи (замовлення, документація, витрати, розгрузка, будівництво, тощо) по будівництву проводилися [PERSON], позивач взагалі не будував спірний будинок. Спільне користування неможливе через неприязні відносини з позивачем. Третя особа [PERSON] позов в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? ідеальної частини незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на який відсутні правовстановлюючі документи заперечив, в іншій частині позовних вимог поклався на розсуд суду. При цьому суду пояснив, що разом з подружжям [PERSON] в 2006 році вирішили продати квартири, взяти гроші в кредит, купити земельну ділянку та побудувати будинок на дві сім'ї. Купили земельну ділянку, яка розташована по [ADDRESS], яку оформили на [PERSON] та відповідачку [PERSON] Разом двома сім'ями побудували лише фундамент, який склав у вартісному еквіваленті близько 117 тисяч гривень. У сім'ї позивача розладилось сімейне життя, закінчились кошти на будівництво, тому [PERSON] самостійно продовжив будівництво, вкладав повністю свої кошти та сили. Побудував сам стіни, вставив вікна, двері, накрив стелю, дах. Ні позивач, ні його батьки не допомагали. Вся документація оформлена на [PERSON] Представник третьої особи Управління держземагенства у Вінницькому районі Вінницької області Павловська О.Л. в судове засідання 4.02.2014 року не з'явилася, своєю заявою просила розглядати справу у її відсутності. В попередніх судових засіданнях стосовно позовних вимог поклалась на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, сторони, третю особу [PERSON], свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки він обґрунтований, підставний, доведений позивачем та відповідає матеріальному закону. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернувся до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1, 2 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 п. 22, 23 встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у шлюбі. Шлюб був укладений 20 вересня 2003 року у міському відділі реєстрації громадянського стану управління юстиції Вінницької області, про що зроблено актовий запис за № 2173 та розірваний рішенням 14.10.2011 року рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці (т. 1 а.с. 6,7). Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи, що рішення суду від 14.10.2011 року набуло чинності 25.10.2011 року, то цей день суд вважає припиненням шлюбу між сторонами. У сторін від шлюбу дітей немає. Під час спільного проживання сторонами було набуте майно, а саме: автомобіль легковий комбі-В, марки OPEL, модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], що зареєстровано на ім'я позивачки у свідоцтві про реєстрацію [NUMBER], виданого Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області 25.04.2008 року. Вартість даного автомобіля відповідно до висновку експерта від 11.12.2013 року №159 становить 9381,80 грн. Також придбано 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,0800 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119, яка зареєстрована на ім'я позивачки на підставі державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯБ № 706089, виданого Вінницьким міським управлінням земельних ресурсів 10.01.2007 року зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею. Співвласником '/2 частини даної земельної ділянки є чоловік сестри відповідачки - [PERSON] (а.с.9). З листа першого заступника начальника управління містобудування і архітектури Вінницької міської ради від 10.06.2006 року №Т-1727 вбачається, що назва частини вулиці О.Кобилянської на продовження вул.. Белінського змінена згідно з рішенням 21 - ї сесії 23 - го скликання Вінницької міської ради від 08.11.2000 року. Земельна ділянка [ADDRESS], яка згідно з рішенням виконкому міської ради від 29.07.1999 року №979 передена у приватну власність. Розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.242). Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 травня 2012 року встановлено, що вищезазначений автомобіль та вказана земельна ділянка є об'єктами спільної сімейної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 10 липня 2012 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 травня 2012 року залишено без змін. Суд критично ставиться до тверджень відповідача про те, що хоча автомобіль було куплено в шлюбі, однак за її особисті кошти, тому є її особистою власністю, оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 18 травня 2012 року та судом апеляційної інстанції вже встановлено обставину, що вищезазначений автомобіль та вказана земельна ділянка є об'єктами спільної сімейної власності подружжя [PERSON] та [PERSON]. Судове рішення, яке набрало чинності, має преюдиціальне значення для всіх органів. Допитані в судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що по спеціальності є будівельником, в 2007 році позивач домовився з ним про будівництво фундамента, який він будував. Позивач за виконану роботу розрахувався з [PERSON] Свідок [PERSON] вказав, що знає позивача багато років. В 2006 році працював у банку, позивач до нього звернувся щодо отримання кредиту для купівлі земельної ділянки та будівництва. Оскільки він товаришував з позивачем, то бував на будівництві фундаменту недобудованого будинку. Разом з позивачем завозив балки. Неодноразово позичав позивачу на будівництво кошти. Свідок [PERSON], який є батьком позивача суду показав, що на початку подружнього життя діти, тобто сторони по справі, жили з батьками. У 2006 році вирішили побудувати власний дім на дві сім'ї ([PERSON] та [PERSON]). Діти отримали кредит, розпочали будівництво. [PERSON] допомагав розвантажувати балки, допомагав в побудові даху. Між сім'ями була домовленість разом будувати коробку, дах, а після цього кожний влаштовує на власний смак зі своєї сторони. Грошима допомагав сину по необхідності, коли той просив. Свідок [PERSON] суду показав, що будував з іншими будівельниками спірний будинок, зокрема: будував стіни з білої цегли в лютому - березні 2011 року. Розраховувався грошима поступово за виконану роботу [PERSON]. Позивача жодного разу не бачив. Свідок [PERSON] суду вказав, що знає сторони та третю особу. [PERSON] та [PERSON] являються його кумами. Працює в столярному цеху. У 2012 році [PERSON] замовив в [PERSON] деревину на дах спірного будинку. Замовляв та розраховувався за замовлену деревину [PERSON] Позивача знає близько 4-х років. В 2010 році дізнався, що [PERSON] та [PERSON] разом вже не живуть. Батька позивача не бачив та не знає. Допомагав 3-4 роки тому назад розвантажувати цеглу. Позивача бачив лише один раз. У 2011 році був вибудуваний лише фундамент. У 2012 році допомагав накривати дах, позивача вже не бачив. Свідок [PERSON] вказав, що знає [PERSON], оскільки разом працюють в Вінницькому ТТД. Неодноразово безкоштовно допомагав підсобним робочим на будівництві спірного будинку, зокрема: влітку 2012, 2013 року розвантажував цеглу, цемент. Позивача жодного разу не бачив. У 2011 році був вибудуваний лише фундамент. Свідок [PERSON] суду показав, що знає [PERSON] Допомагав 3-4 роки тому назад розвантажувати цеглу. Позивача бачив лише один раз. У 2011 році був вибудуваний лише фундамент. У 2012 році допомагав накривати дах, позивача вже не бачив. Свідок [PERSON] суду пояснив, що два роки назад працював на фірмі в районі Електромереж по встановленню метало пластикових вікон. Тоді ж брав участь у встановленні метало пластикових вікон спірного будинку. Замовляв та розраховувався за вікна [PERSON] Позивача знає, колись познайомився з ним на ринку. Свідок [PERSON], яка є дружиною [PERSON] та рідною сестрою [PERSON] суду показала, що подружжя [PERSON] та [PERSON] на початку свого сімейного життя у 2003 році жили у її батьків приблизно 2 роки. Потім переїхали в квартиру її чоловіка. В 2005 році батьки [PERSON] та [PERSON] оформили квартиру на дочок та племінницю, а проживали в ній сторони по справі. В 2006 році разом з подружжям [PERSON] вирішили продати квартири ( вищевказану та [PERSON]) купити земельну ділянку та побудувати будинок на дві сім'ї. Крім цього, позичили гроші у її батьків для будівництва житлового будинку, а [PERSON] взяла кредит. Від продажу квартири залишилися кошти, які [PERSON] повернули її батькам. У сім'ї позивача розладилось сімейне життя, закінчились кошти на будівництво, тому домовились, що згодом [PERSON] поверне кошти або оформить документи на свою частку на доньку [PERSON] Разом побудували лише фундамент, який склав у вартісному еквіваленті 5000 $. Потім продовжувати будівництво самостійно, вкладали повністю свої кошти та сили. [PERSON] побудував сам стіни, вставив вікна, двері, дах. Ні позивач, ні його батьки не допомагали. Вся документація оформлена на чоловіка - [PERSON] Фундамент побудували у 2006 - 2007 році. Стіни вигнали вже у 2011 році. [PERSON] повністю веде фінансову звітність по будівництву, все записує у зошит. Витрати по будівництву склали приблизно 172 000 грн. Суд критично оцінює покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] про те, що позивача на будівництві вони не бачили та лише у 2011 році був побудований фундамент, оскільки вказані покази суперечать показам сторін та третьої особи [PERSON], який вказав, що разом двома сім'ями побудували лише фундамент, який склав у вартісному еквіваленті близько 117 тисяч гривень, а також не узгоджуються з наданими письмовими доказами, зокрема документами про придбання у 2008 році будматеріалів. В судовому засіданні встановлено та не заперечується третьою особою, що спільними зусиллями та за рахунок коштів сторін за допомогою їх батьків у період 2006 - 2010 року, тобто у період шлюбу сторін, розпочато будівництво спірного житлового будинку, який не введений на даний час в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на який відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджується наявністю у справі копій видаткових накладних за 2008 рік на будматеріали (а.с.-85-90). У ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Заперечуючи проти позову в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? ідеальної частини незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], відповідач посилалася на те, що спірний будинок будувався за власні кошти позивача, кошти її батьків та сім'єю [PERSON] за їх домовленістю. За правилами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем по справі не надано належних та допустимих доказів того, що спірний будинок будувався за її власні кошти, кошти її батьків та сім'єю [PERSON], у зв»язку з чим суд прийшов до висновку про належність ? ідеальної частини незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] сторонам на праві спільної сумісної власності як побудованого за час перебування сторін у зареєстрованому шлюбі. При задоволенні вимоги позивача щодо визнання спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ? ідеальної частини незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], на який відсутні правовстановлюючі документи, суд не враховував ступень готовності цього житлового будинку та внесок грошового вкладу у відсотковому співвідношенні сторін та третьої особи, оскільки відповідних доказів з цього приводу сторони не надали та в силу ст.11 ЦПК України це не було предметом спору, тобто справа розглядалась в межах заявлених позивачем вимог, а відповідачем зустрічний позов не заявлявся. На підставі викладеного ? ідеальна частка спірного незакінченого будівництвом будинку, не введенного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та підлягають поділу у відповідності до вимог ст. 60, 69 СК України, за якою майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В ході судового розгляду з метою виділення в натурі ? частини земельної ділянки площею 800 кв. м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119 по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза. З висновку №1388 судової будівельно- технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року, виготовленого Подільським центром судових експертиз вбачається, що можливо встановити 5 варіантів виділення в натурі по ? частині земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою [ADDRESS], площею 0,0800 га. Суд не мав можливості врахувати думку відповідача, її представника та третьої особи щодо можливого варіанту виділу згідно експертизи земельної ділянки, так як останні не визнають позов в частині виділу в натурі сторонам по ? частині земельної ділянки. Дослідивши зазначені варіанти поділу з додатками до висновку №1388 судової будівельно-технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року та проаналізувавши пояснення позивача та його представника, суд вважає, що 1 варіант (додаток 1) виділення в натурі по ? частині земельної ділянки, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] є найбільш оптимальним та прийнятним, так як найбільш відповідає ідеальним часткам сторін, при виділі земельної ділянки за варіантом 1 сторонам виділяються рівні земельні ділянки (а.с.127). А тому слід визнати за [PERSON] право власності та виділити в натурі 96 кв.м. земельної ділянки із земельної ділянки площею 800 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119, згідно варіанту № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 07 жовтня 2013 року, позначену темно - рожевим кольором (додаток №1); визнати спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] та залишити в спільному користуванні земельну ділянку площею 208 кв. м. із земельної ділянки площею 800 кв. м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 0510136600:02:002:0119, згідно варіанту № 1 висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 07 жовтня 2013 року, позначену жовтим кольором (додаток №1). Крім зазначеного, з метою встановлення вартості легкового автомобіля комбі-В, марки OPEL, модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний [NUMBER], що зареєстровано на ім'я позивачки у свідоцтві про реєстрацію [NUMBER], виданого Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області 25.04.2008 року ухвалою суду була призначена авто товарознавча експертиза. Згідно висновку експерта №159 від 04.11.2013 року Науково - дослідного експертно - криміналістичного центру УМВС України у Вінницькій області ринкова вартість спірного легкового автомобіля становить 9381 гривень 80 коп, тобто 1/2 варстості становить -4690,90 грн. Позивачем [PERSON] внесено попередньо на депозитний рахунок суду відповідну грошову компенсацію в сумі 4690,90 грн., як компенсацію відповідачу за легковий автомобіль комбі-В, марки OPEL, модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER], що зареєстровано на ім'я позивачки у свідоцтві про реєстрацію [NUMBER], виданого Вінницьким ВРЕВ УДАІ УМВС України у Вінницькій області 25.04.2008 року, що підтверджується квитанцією №102549.14.2 від 01.02.2014 року. Згідно ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають значення для справи. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному із подружжя грошової компенсації можливе лише за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя; вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом ;(ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Враховуючи зазначені норми закону та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, суд приходить до висновку, що оскільки легковий автомобіль комбі - В, марки "OPEL", модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] є річчю неподільною, так як при її поділі порушиться її цільове призначення відповідно до вимог ст. 183 ЦК України вона не може бути реально поділена між подружжям відповідно до їх часток без застосування грошової компенсації і припинення права власності подружжя на його частку в майні. В судовому засіданні відповідач в частині визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем заперечила, на даний час 1/2 частина його ринкової вартості відповідно до експертизи складає 4690,90 гривень, [PERSON] вніс на депозитний рахунок суду кошти у розмірі його 1/2 частини вартості, як компенсацію відповідачу за цей автомобіль, тому суд приходить до висновку, що позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню, зокрема: слід визнати за [PERSON] право власності на легковий автомобіль комбі - В, марки "OPEL", модель ASTRA 1.6 І, 1992 року випуску, номер кузова [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] внесену попередньо на депозитний рахунок суду ? частину його ринкової вартості, визначеної у висновку судово - автотоварознавчої експертизи в сумі 4690,90 грн. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст..1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Дослідивши наданий представником позивача [PERSON] акт про затрачений час по справі та витрати на правову допомогу (а.с.51) та квитанцію на суму 4384 грн. ( т-ІІ а.с.50-51) суд находить, що вказані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. При поділі майна подружжя суд враховує позицію, викладену в ч. 1 п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 з приводу вартості майна. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, судом вбачається. що заявлені [PERSON] у вартісному показнику вимоги становлять: автомобіль 9381,8 грн.; земельна ділянка , яка згідно договору купівлі-продажу становить 105545 грн., а вартість її 1/4 частини становить 26386,25 грн.; ? ідеальна частина незакінченого будівництвом будинку, не введеного в експлуатацію, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] (згідно висновку № 1388 судової будівельно-технічної експертизи, складеного ТОВ "Подільський центр судових експертиз" 07 жовтня 2013 року) 279832 грн., загалом 411763,25 грн., при цьому суд задоволив повністю вимоги позивача, тобто відповідно до ЗУ «Про судовий збір» слід стягнути з відповідача на користь позивача максимальну ставку судового збору на 2014 рік. При подачі позову позивач сплатив 860,99 гривень судового збору недоплативши 2793,01 грн., а тому з [PERSON] на користь держави слід стягнути суму вказану суму недоплаченого судового. Суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 3768,7 грн. судового збору. Враховуючи те, що позивачем оплачено послуги експерта Подільського центру судових експертиз по проведенню судової будівельно- технічної експертизи від 07 жовтня 2013 року в сумі 3400 грн. (а.с.214-216) та висновок за проведення судово - автотоварознавчої експертизи в сумі 84,42 грн (а.с.212) вказані суми слід стягнути з відповідача. На підставі викладеного та ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України ст. 365, 368, 369 ЦК України, п. п. 23-25, 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсний та поділ спільного майна подружжя»,

Outcome: approved