Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

Позивачка звернулася з вищеназваним позовом, мотивуючи його тим, що її шлюб з відповідачем розпався і відтворенню не підлягає. З цих підстав позивачка просила шлюб розірвати, неповнолітню дитину залишити проживати з нею. Стягнути з відповідача судові витрати. Крім того зазначила, що від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], добровільно на утримання ніяких в даний час відповідач коштів не надає. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з часу подачі заяви і до повноліття дитини, оскільки відповідач працює та отримує заробітну плату. В судове засідання позивачка не з»явилась, подала до суду заяву в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовільнити. В судове засідання відповідач не з»явився, подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю, не заперечує проти їх задоволення. Суд дослідивши та оглянувши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 10.08. 2002 року відділом реєстрації актів громадянськогог стану Ружинського району Житомирської області вбачається, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.08. 2002 року. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 21.10.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ружинського районного управління юстиції Житомирської області, вбачається, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.180, п.3 ст.181, п.2 ст. 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а аліменти на утримання дитини можуть присуджуються у твердій грошовій сумі, або в частці від доходу(заробітку). Позивачка, як вбачається з її письмових пояснень викладених в позовній заяві просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем спільне життя не склалося через постійні непорозуміння, різні склади характеру та уподобання, на данний час шлюбні відносини не пітримують. Враховуючи дані обставини, а також те, що відповідач в письмовій заяві не заперечує стосовно розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд приходить до впевненості, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позовні вимоги про розірвання шлюбу та щодо стягнення з відповідача на користь позивачки коштів на утримання неповнолітньої дитини, визначених в частці від доходу(заробітку) підлягає задоволенню. В цьому випадку відповідно до ст.182 СК України розмір аліментів на дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. Разом з тим, суд роз"яснює сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений цим рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них. Суд вважає за доцільне неповнолітню дитину після розірвання шлюбу залишити проживати з матір»ю. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі. На підставі наведеного і

Outcome: approved