overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

10 жовтня 2014 року позивач звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 06.10.1990 року він уклав шлюб із відповідачем [PERSON] Дітей від шлюбу не мають. Це у них у кожного другий шлюб. Шлюбні стосунки не склалися через несхожість характерів та різні погляди на життя, відсутні взаєморозуміння та довіра. З 1998 року шлюбні стосунки припинено, спільне господарство не ведуть. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] (а.с. 2). Позивач в судовому засідання позовні вимоги підтримав у повному обсязі, обґрунтувавши їх з тих же підстав, що викладені у позовній заяві, пояснивши, що разом не мешкають 16 років, він мешкає у КЗ "Дніпропетровський геріатричний пансіонат" ДОР. Відповідач в судове засідання на слухання по справі не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вислухавши доводи та пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 06.10.1990 року позивач [PERSON] уклав шлюб із відповідачем [PERSON]., що підтверджується копією актового запису про шлюб № 1207 від 06.10.1990р. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.19). В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

10 жовтня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 73 по вулиці Молодіжній в місті Павлограді Дніпропетровської області. Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння № 73 по вулиці Молодіжній в місті Павлограді. Відповідач, який не є родичем позивача, на даний час зареєстрований за вищевказаною адресою, хоча фактично з 05 червня 2007 року та по даний час в зазначеному будинку проживає і не зявляється. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, тому позивач змушений звернутись до суду оскільки порушуються його права, він не може оформити субсидію. В судове засідання позивач не зявився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що місце проживання [PERSON], 17 жовтня 1755 року народження зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с.16). Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на право особистої власності від 02 листопада 1971 року,на підставі акту прийняття будинку в експлуатацію від 03.06.1977року, БТІ зареєстровано право власності за позивачем на будинок № 73 по вул.Молодіжній в м.Павлограді Дніпропетровської області. Згідно акту, посвідченого головою квартального комітету №59, [PERSON], [INFO] з 05.06.2007 року за адресою вул.Молодіжна, 73 м.Павлоград не проживає (а.с.4). Відповідно до \~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі\~\~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] свого права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком № 73 по вул.Молодіжній в м.Павлограді, що буде слугувати підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

10 жовтня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак на даний час вона звернулася до суду з заявою про його розірвання. Від цього шлюбу мають двоє дітей: - повнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач по справі. Вказує, що відповідач не бере участі у вихованні неповнолітнього сина, матеріально його не забезпечує, син повністю перебуває на її утриманні. Вона сама не може забезпечити дитині належного життєвого рівня. Добровільно відповідач не бажає надавати коштів на утримання сина. Оскільки відповідач працює, а саме водієм ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", відповідно має стабільний регулярний дохід, то просить стягнути з нього аліменти у у розмірі 1/3 частка його заробітку (доходу) щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовільнити. Зменшила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частка його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідач [PERSON] в судове засідання за викликом суду повторно не з»явився з невідомих суду причин, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за необхідне розгляд справи провести у його відсутності, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та ухвалити заочне рішення, проти чого позивачка не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають від нього неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копією свідоцтва про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, має постійний дохід, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст. 181, 183 СК України, визначає у частці, а саме по 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.198-200 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

10 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), через ненадання батьком допомоги матеріального забезпечення дитини у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Показала, що чоловік за роздільного проживання з серпня 2016 року утримання доньці не надає. Забезпеченням її потреб слугують соціальні виплати, допомога від батьків та дохід від підсобного господарства. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Пояснив, що дійсно не надавав утримання дитині через труднощі у працевлаштуванні. Натепер має стабільний дохід від роботи на будівництві без укладення трудового договору. Стан здоров"я його задовільний. Інших утриманців він не має. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується представленою копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого на підставі актового запису №26 від 08 травня 2013 року в Книзі реєстрації шлюбів Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоодеського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5). Позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], за записами у свідоцтві про її народження серії [NUMBER], виданому 27 вересня 2013 року за актовим записом №10, місце реєстрації: виконавчий комітет Павлівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.6). Дитина проживає з матір'ю в [ADDRESS] згідно довідки про склад сім'ї від виконавчого комітету Павлівської сільської ради за вих.№1119 від 13 вересня 2016 року (а.с.7). Позивачка ствердила про не виконання відповідачем обов'язку утримання дитини. Вказані обставини відповідач визнав. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. Згідно ст.181 СК України одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядку ст.182 СК України, суд враховує задовільний стан здоров'я дитини, її матеріальне становище, відсутність власного майна, положення відповідача, який має стабільний заробіток, його задовільний стан здоров"я і відсутність інших утриманців. Суд не встановив обставин, які б могли вплинути на рішення про вид і визначення розміру стягнення. Суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу, починаючи з дати звернення позивачки до суду з позовом. Суд ухвалює про стягнення з відповідача судового збору у порядку ст.ст.79,88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

10 жовтня 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Позовні вимоги мотивовані тим, що 24 січня 2008 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та підписав заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у розмірі 6200 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку» складає між ними договір про надання банківських послуг, відповідно до якого банк надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач зобовязався повертати тіло кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені та штрафів. З огляду на те, що [PERSON] виконує кредитні зобов'язання неналежним чином, у нього утворилась заборгованість, яка станом на 21 вересня 2016 року становить 12129 грн 39 коп., з яких: 3733 грн 04 коп. тіло кредиту; 5217 грн 27 коп відсотки за користування кредитом; 1363 грн 39 коп пеня за прострочене зобовязання; 1000 грн пеня за несвоєчасність спати боргу на суму від 100 грн.; фіксований штраф 250 грн 00 коп.; 565 грн 69 коп процентна складова штрафу, тому просив стягнути зазначену суму та судові витрати з відповідача. Представник позивача в попереднє судове засідання не зявився, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити, Відповідач в попереднє судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 130, ч. 4 ст. 174 ЦПК України, з урахуванням роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зважаючи на те, що визнання відповідачами позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, являється реалізацією права відповідача, передбаченого ст. 31 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

10 жовтня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 09 листопада 1996 року виконкомом Олишівської селищної ради Чернігівського району та області, актовий запис - № 13, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище " [PERSON] ". Зазначає, що від шлюбу з відповідачем має дочку: [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді від 11 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. До підготовчого засідання відзив на позов не надходив. Ухвалою суду від 6 листопада 2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні сторони відсутні. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заяв про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду не надав. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів, враховуючи те, що позивач проти цього не заперечує. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 09 листопада 1996 року виконкомом Олишівської селищної ради Чернігівського району та області, актовий запис - № 13. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON] , [INFO] . (а.с.6) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

10 квівтня 2014 року представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором №б/н від 03.10.2005 року у сумі 61799,80 гривень, а також судовий збір в розмірі 618,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 03.10.2005 року укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту у розмірі 22400,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 31.12.2013 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 61799,80 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 9956,40 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 48424,36 грн.; 3. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 4. штраф (процентна складова) - 2919,04 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 618,00 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

10 квітня 2014 року [PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] (далі відповідач), мотивуючи тим, що 01 березня 2014 року між ним та відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 8. Причиною розірвання шлюбу позивач вказав те, що вони мають різні характери та різні погляди на життя. В даний час спільно не проживають. Їх стосунки припинилися. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу протирічить його інтересами. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. В судове засідання відповідачка не з'явилася, надіслала до суду заяву в якій просила позовну заяву розглядати у її відсутність, після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище "[PERSON]". Вивчивши і дослідивши матеріали справи, докази, суд вважає, що шлюб сторін слід розірвати з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 01 березня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Брусилівського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 8. Цей факт підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Згідно з довідками виданими Брусилівською селищною радою Брусилівського району Житомирської області № 665 та № 664 від 08 квітня 2014 року [PERSON] проживає по [ADDRESS], до складу його сім'ї входить: дружина [PERSON], та з 4 лютого 2014 року [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS]. (а.с. 5-8). Шлюбні відносини сторони фактично припинили, після реєстрації шлюбу. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення вважає неможливим. Спору про розділ майна немає. При таких умовах, суд вважає, що шлюб між сторонами підлягає розірванню, бо перебування у шлюбі буде порушувати права та інтереси сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

10 квітня 2014 року Тростянецьким районним судом Вінницької області винесено рішення яким частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа ПП "Автоекспертсервіс" про визнання договорів купівлі-продажу автомобілів недійсними. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача на користь [PERSON]судових витрат, понесених на оплату правової допомоги в сумі 2000 грн. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, будь-якого повідомлення про причини неявки не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України присутність сторін в судовому засіданні не є обов'язковою. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що по даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення з таких підстав. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Частиною 1 ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що рішенням суду від 10 квітня 2014 року відмовлено [PERSON] в задоволенні позовних вимог про визнання недійсними договорів купівлі-продажу транспортних засобів, укладені між [PERSON] та [PERSON], які оформлені довідками-рахунками задоволено. Позовні вимоги до [PERSON] задоволені частково. Проте, при ухваленні рішення суд не вирішив питання про судові витрати понесені [PERSON]. Згідно матеріалів справи [PERSON] у зв'язку з розглядом справи понесла витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з позивачки на користь відповідачки судові витрати понесені нею на надання правової допомоги в сумі 534 грн. 92 коп.

Outcome: approved