Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна, набутого ними під час перебування у шлюбі. На обгрунтування заявлених вимог зазначила, що в період з 2009 по 2016 рік вона перебувала у шлюбі з відповідачем. 17.12.2012 ними був придбаний житловий будинок і дві земельні ділянки, розташовані по вул. Набережній, 5, в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Оскільки в добровільному порядку поділити майно немає можливості, позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами та на 1/2 земельних ділянок. Позивач та її представник, які у встановленому порядку оповіщені про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилися. Представник позивача подала до суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала та просила справу розглянути у її відсутності та відсутності позивача. Відповідач, який у встановленому порядку був оповіщений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив розглянути справу без його участі. Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 2009 по 2016 рік [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, що підтверджується рішенням Ярмолинецького районного суду від 24.01.2017 про розірвання шлюбу (а.с. 13). 17.12.2012 [PERSON] та [PERSON] придбали житловий будинок загальною площею 80,8 кв.м., розташований по вул. Набережній, 5, в с. Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області, а також дві земельні ділянки площею площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд і 0,1094 га для ведення особистого селянського господарства, розташовані по вул. Набережній, 5, в с.Соколівка Ярмолинецького району Хмельницької області. Дані обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу житлового будинку від 17.12.2012 (а.с. 8-9); договорами купівлі-продажу земельних ділянок від 17.12.2012 (а.с. 4-7); витягами з Державного реєстру правочинів №№12313261, 12313323, 12313190 від 17.12.2012 (а.с. 10-12). Відповідно до ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. В силу ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно п. 22 постанови пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" №11 від 21.12.2007 поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Згідно ст. 69 СК України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на викладене, враховуючи, що спірний житловий будинок та земельні ділянки нажито сторонами під час перебування у шлюбі, і вони є спільною сумісною власністю подружжя, і відповідно до ст. 206 ЦПК України визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав і свобод сторін та інших осіб, суд приймає визнання позову і вважає, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640 грн. На підставі ст. 60, 63, 69, 70 СК України, ст. 328, 368, 372 ЦК України,

Outcome: approved