Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до Дзержинського районного суду м. Харкова до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 27 квітня 2013 року відповідач під розписку отримав від позивача кошти в сумі 126000 гривен, 11 листопада 2013 року також відповідно до наданої розписку відповідач отримав від позивача 42000 гривен. Всі кошти позивач передав, і відповідач зобов'язався повернути їх по розписці від 27 квітня 2013 року до 31 грудня 2013 року, а по розписці від 11 листопада до 25 листопада 2013 року. В установлений термін відповідач суму коштів не повернув, тому позивач звернувся до суду з метою повернення грошових коштів, а саме 168000 гривен та судового збору в сумі 1680 гривен. В судове засідання позивач з'явився, наголошував на задоволенні позовних вимог, пояснив, що він звертався до відповідача неодноразово з усними та письмовими вимогами про повернення суми боргу, проте відповідач не вчинив жодної дії щодо повернення суми боргу. Відповідач належним чином повідомлений про час та дату судового засідання в судове засідання не з'явився,причину неявки суду не повідомив. Позивач наполягав на ухвалені заочного рішення. Приймаючи рішення про ухвалення заочного рішення, суд зазначає, що відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення і послався, щодо тривалості розгляду даної справи, яка пов'язана поведінки відповідача, та з урахуванням подання позовної заяви у січні 2014 року, на справу " Писатюк проти України ", в якій Європейський суд з прав людини зазначив, що " розумність тривалості провадження має оцінюватись в світлі обставин справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета розгляду для заявника. Враховуючи, що в справі є достатні матеріали про права і правовідносини сторін, відповідачі належним чином були повідомлені про місце і час судового засідання, позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутність відповідачів та ухваленні заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд розглядає справу у відсутність відповідачів, відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Статтями 10,11,60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з якими кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони посилаються,я к на підставу своїх вимог та заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Заслухавши доводи сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідності їх задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до письмової розписки від 27 квітня 2013 року та від 11 листопада 2013 року позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 168000 гривен. Всі кошти позивач передав, і відповідач зобов'язався повернути їх по розписці від 27 квітня 2013 року до 31 грудня 2013 року, а по розписці від 11 листопада до 25 листопада 2013 року. В установлений термін відповідач суму коштів не повернув. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі. На підтвердження укладеного договору позики може бути надана розписка. Договір позики є одностороннім та його зміст складає обов'язок позичальника повернути позикодавцю отриману суму грошей. Сторона відповідача не надала доказів, які б свідчили про незаконність договору та неможливості повернути дану суму. Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що в цій частині позовних вимог необхідно задовольнити позовну заяву. На підставі ст.ст.1046,1047 ЦК України,

Outcome: approved