Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

13 листопада 2018 року [PERSON] звернулася до суду вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог, посилалася на те, що її рідна сестра [PERSON] та відповідач [PERSON] мають доньку - [PERSON] , [INFO] . [INFO] мати дитини [PERSON] померла. Позивач зазначила, що після смерті [PERSON] її племінниця проживає разом з нею, перебуває на її утриманні, вона займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини. Наразі дитина навчається у Павлоградській загальноосвітній школі I-III ступенів № 18 з інтернатним відділенням. Відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 25, складений 16 серпня 2004 року виконавчим комітетом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області); -встановити піклування над дитиною - [PERSON] , [INFO] , уродженкою с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 25, складений 16 серпня 2004 року виконавчим комітетом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області); -призначити [PERSON] піклувальником дитини - [PERSON] , [INFO] , уродженки с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 25, складений 16 серпня 2004 року виконавчим комітетом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області); -стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 08 січня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 28 травня 2019 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, в своїй заяві просила суд розглядати справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі, просила суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без його участі, посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та призначення позивача піклувальником дитини. Представник третьої особи - Органу опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської областів судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без його участі, посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав, встановлення піклування та призначення позивача піклувальником дитини. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 24 квітня 2004 року виконавчим комітетом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №06, який рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2014 року був розірваний. [PERSON] та [PERSON] є батьками дитини - [PERSON] , [INFO] (актовий запис про народження № 25 від 16 серпня 2004 року), що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 16 серпня 2004 року. 09 жовтня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському району Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 247. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серія [NUMBER] від 09 жовтня 2015 року. [INFO] [PERSON] , [INFO] - померла, актовий запис № 872 від 27 червня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 27 червня 2018 року. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, її фізичним, духовним та моральним розвитком, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не спілкується з дитиною, не відвідує її. Дитина проживає разом з тіткою - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 14 травня 2019 року відповідач [PERSON] оформив свою згоду на позбавлення його батьківських прав відносно дитини, зазначена згода посвідчена приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Білоножко А.Г. та зареєстрована в реєстрі за № 383. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки дитина проживає разом з тіткою [PERSON] , вона має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківства. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На підставі статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя. Достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. 28 травня 2019 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області наданий висновок від 21.05.2019 року за вих. № 1828/0/2-19 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, він може бути позбавлений батьківських прав. На підставі ст. 55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Статтею 59 ЦК України передбачено, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Вимогами частини 4 статті 60 ЦК України визначено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Згідно приписів ст. 6 СК України, 1. Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. 2. Малолітньою вважається дитина, до досягненню нею чотирнадцяти років. 3. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] досягла неповнолітнього віку. Також встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] у с. Богуслав Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом громадянина України. [PERSON] не має протипоказань щодо можливості бути піклувальником неповнолітньої дитини. У відповідності до висновк уСлужби у справах дітей Павлоградської міської ради Дніпропетровської області № 13 від 20 травня 2019 року про доцільність постановки на облік як потенційного піклувальника, служба у справах дітей вважає за можливе призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність встановлення піклування над неповнолітньою дитиною та призначення позивача піклувальником. Згідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 жовтня 2006 року з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підстав зазначеного рішення стягувачу [PERSON] було видано виконавчий лист №2-6225/06, який було пред`явлено до примусового виконання до Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Аліменти утримувались з [PERSON] з червня 2017 рокіу по травень 2018 року. Загальна сума аліментів перерахованих [PERSON] становить 27 983,32 грн. Заборгованість по аліментам станом на 30 червня 2018 року складала 71 234,60 грн., що підтверджується відповіддю Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 12.07.2019 року за вих. № 34/32499. У відповідності до постанови державного виконавця Павлоградського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській област іБерковської М.С. від 09 серпня 2018 року, виконавче провадження № 22339891 за виконавчим листом № 2-6225/06 було закінчено у зв`язку зі смертю стягувача [PERSON] на підставі п. 3 ч. 1 ст. 39 ЗУ «Про виконавче провадження». З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення аліментів з відповідача на користь позивача (піклувальника) також підлягають задоволенню та розмір аліментів на утримання дитини на користь позивача повинен становити по 1/4 частки доходів з відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову, тобто, з 13 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved