Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

13.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Свої вимоги мотивує тим, що з 23.09.2000 року по 05.11.2016 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] У період шлюбу 02.10.2000 року відповідач [PERSON] придбав у відповідача [PERSON] житловий будинок №43 по вул. Молодіжній (Колгоспній) в с. Возсіятське Єланецького району Миколаївської області, що підтверджується договором купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованим цього ж дня Миколаївською Універсальною товарно-сировинною біржею за №54-100. Під час вирішення питання про поділ майна колишнього подружжя з'ясувалося, що вищевказаний договір нотаріально не посвідчений, а тому здійснити поділ вказаного майна не видається можливим. Посилаючись на викладене, з метою подальшого вирішення питання про поділ майна колишнього подружжя, просить визнати вищевказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явилися, до суду надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у визначений строк відзив до суду не направили. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відповідності до ст.ст. 280,\~281\~ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали\~справи,\~встановивши факти\~та відповідні\~до них\~правовідносини,\~суд приходить\~до слідуючого. Так, згідно з застереженнями, що містяться в\~ст. 5 ЦК України\~та п. 4\~Прикінцевих та Перехідних Положень ЦК України, правовий статус майна, а також права та обов'язки суб'єктів цивільних правовідносин щодо цього майна визначаються нормами матеріального права, які були чинними на час його створення або набуття. Відповідно до п. 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року\~Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним, відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, з 23.09.2000 року по 05.11.2016 року позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі (а. с. 7-8). 02.10.2000\~року між\~відповідачами [PERSON],\~як продавцем,\~та [PERSON],\~як покупцем,\~укладеного договір\~купівлі-продажу\~нерухомого майна,\~а саме\~-\~житлового будинку\~№43\~по вул.\~Молодіжній (Колгоспній)\~в с.\~Возсіятське Єланецького\~району Миколаївської\~області,\~який зареєстровано\~Миколаївською Універсальною\~товарно-сировинною\~біржею у\~"Журналі\~реєстрації біржових\~угод з\~нерухомим майном"\~за №54-100\~від 02.10.2000\~року (а.\~с.\~10). Так, згідно зі\~ст.224 ЦК УРСР\~за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до\~ст.153 ЦК УРСР\~договір вважається укладеним коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Покупець сплатив продавцю належну за договором покупну ціну, а останній отримав грошові кошти та передав житловий будинок у його розпорядження. У зв'язку з цим, можна констатувати, що сторонами була досягнута згода з усіх необхідних та суттєвих умов угоди та відбулося її виконання. 03.10.2000\~року Вознесенським\~бюро технічної\~інвентаризації зареєстровано\~право приватної\~власності відповідача\~[PERSON]\~на вищевказаний\~житловий будинок\~за реєстровим\~№310\~(а.\~с.\~11-14). Статтею 227 ЦК УРСР\~передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно\~ст.15 Закону «Про товарну біржу»\~угоди,\~зареєстровані на\~біржі,\~не підлягають\~нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Незважаючи на обов'язковість нотаріальної форми договору купівлі-продажу житла, в якому хоча б однією з сторін є громадянин, законодавство допускає можливість визнання угоди, яка хоча й укладена з порушенням нотаріальної форми, але вважається дійсною. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, яка виконала угоду, визнати її дійсною.\~\~\~У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. \~ \~ \~ \~Отже, позивачем надані належні докази на підтвердження факту укладення угоди між покупцем і продавцем житлового будинку, її виконання та обставин, які свідчать про неможливість подальшого нотаріального посвідчення угоди. \~ \~ \~ \~Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що зазначене є підставою для визнання договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного на біржових торгах, дійсним.\~ Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовний вимог, то у відповідності до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивачки підлягають стягненню 704,80 грн. судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved