Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

Позивач - Моторне (транспортне) страхове бюро України 11 січня 2018 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою, в якій позивач просить суд стягнути з відповідача на користь - Моторного (транспортного ) страхового бюро України суму сплаченого відшкодування у розмірі 24674 гривні 36 копійок, витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гривні 00 копійок. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.01.2018 року вказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків поданої заяви. 06.02.2018 року представником позивача Моторного (транспортного ) страхового бюро України були усунені вказані недоліки. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 07 лютого 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у строки передбачені ст. 275 ЦПК України. Вищевказана ухвала суду була направлена сторонам по справі та відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву, заперечень, подання зустрічного позову або клопотання про слухання справи в судовому засіданні з викликом сторін. [PERSON] за адресою місця проживання копію ухвали про відкриття провадження у справі, копію позовної заяви з додатками, не отримав, що підтверджується поштовим конвертом повернутим на адресу суду, у зв'язку з чим, 18 травня 2018 року Київським районним судом міста Одеси було повторно направлено зазначені документи поштовим відправленням разом з рекомендованим повідомленням про вручення, яке також відповідачем було не отримано, що підтверджується поштовим конвертом повернутим на адресу суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов Моторного (транспортного ) страхового бюро України про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з регламентною виплатою підлягаючим задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 квітня 2017 року о 12 годині 30 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем марки «Альфа Ромео», реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Люстдорфська дорога в м. Одесі, не дотримався безпечної дистанції, в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], автомобілем марки «Смарт», реєстраційний номер [NUMBER] та автомобілем марки «Мітцубісі», реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 «Правил дорожнього руху України». Постановою Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2017 року по справі №520/5449/17, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів строком на шість місяців. Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії, та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тобто, наявність вини в діях [PERSON] у скоєній дорожньо-транспортній пригоді, яка мала місце 03 квітня 2017 року, додатковому доказуванню не підлягає. В результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди були пошкоджені автомобілі: марки «Мерседес», реєстраційний номер [NUMBER], марки «Смарт», реєстраційний номер [NUMBER] та марки «Мітцубісі», реєстраційний номер [NUMBER]. Автомобіль марки «Мітцубісі», реєстраційний номер [NUMBER], на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди належав на праві власності [PERSON]. Згідно з висновком експерта №5939 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу марки «Мітцубісі», реєстраційний номер [NUMBER], від 26.05.2017 року, вартість відновлюваного ремонту КТЗ складає 42496 гривень 04 копійки. Відповідно до полісу №АК/4645773 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, [PERSON] застраховано в ПрАТ «СК «Провідна» автомобіль марки «Мітцубісі», реєстраційний номер [NUMBER]. Франшиза встановлена у розмірі 0 гривень 00 копійок. Строк дії договору з 25 листопада 2016 року по 24 листопада 2017 року. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Альфа Ромео», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] не було застраховано на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 03 квітня 2017 року і такі дані матеріали справи не містять. Вказане також підтверджується витягом від 03 квітня 2017 року з централізованої бази даних МТСБУ. Матеріальні збитки, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03 квітня 2017 року відповідачем потерпілій особі відшкодовані не були. Доказів, які б спростовували вказане до суду не надано. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За правилами п.п. «а» п.41.1 ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. У зв'язку з настанням дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03 квітня 2017 року, МТСБУ на підставі повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, заяви [PERSON] та страхового полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів №АК/4645773, 23 серпня 2017 року постановлено наказ №7768, згідно якого наказано фінансовому управлінню сплатити відшкодування на рахунок [PERSON] в сумі 24674 гривні 36 копійок. 29 серпня 2017 року МТСБУ здійснило виплату [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 24674 гривні 36 копійок, що підтверджується платіжним дорученням № 1236565 від 29 серпня 2017 року. Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У відповідності до п.п. 38.2.1 п.38.2 ст. 38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно приписів ст.77, 78 ЦПК України, докази повинні бути належними та допустимими, зокрема, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, в даному випадку поясненнями сторін. Відповідно до ч.ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем належними та допустимими доказами, виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що до позивача перейшло право регресної вимоги до відповідача, а тому вважає наявними підстави для стягнення з відповідача на користь позивача суми відшкодування в порядку регресу в розмірі 24674 гривні 36 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір сплачений останнім в сумі 1762 грн. 00 коп.

Outcome: approved