Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

10.12.2021 Розганюк Т.Є. подала заяву, в якій просить суд ухвалити додаткове судове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю. "Фінфорс" на користь [PERSON] понесені судові витрати, що складають витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представники відповідача та заінтересованої особи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( ч. 4 ст. 270 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України (надалі - «ЦПК України») у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 21.12.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст. 259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів, з урахуванням вихідних днів, та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст. 268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне: Рішенням Івано-Франківського міського суду від 13.12.2021 позов [PERSON] який було заявлено до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», за участю третіх осіб: приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олени Василівни, приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Кушніра Олега Вікторовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №8958 від 14.05.2021 вчинений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Грисюк Оленою Василівною, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», заборгованість в розмірі 13 770 (тринадцять тисяч сімсот сімдесят) гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс», в користь [PERSON] 908 (дев`ятсот вісім) гривень судового збору за подання позовної заяви та 454 (чотириста п`ятдесят чотири) гривні судового збору за подання заяви про забезпечення позову. У відповідності до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати , пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до частин 4-6 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивача - адвокат Розганюк Тетяна Євгенівна здійснює представництво позивача на підставі договору про надання правничої допомоги №17/2 від 17.09.2021(а.с.16), ордеру від 20.09.2021 (а.с.17) та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №611 від 24.05.2007 (а.с.18). Відповідно до п. 3.1 договору, за надання правової допомоги клієнт вносить адвокату винагороду (гонорар) у розмірі 4 000 грн., з них 2 000 грн. - за підготовку позову, адвокатські запити, усні консультації, 2 000 грн. - за участь у судових засіданнях (а.с.16). Відповідно до акту приймання-передачі наданих робіт (послуг) за договором про надання правничої допомоги №17/2, укладеного 17.09.2021 між [PERSON] та адвокатом Розганюк Т.Є. від 14 жовтня 2021 року, адвокат Розганюк Т.Є. здала роботу, а [PERSON] прийняв: складення адвокатського запиту №59 від 22.09.2021, витрачений час - 0,5 год., вартість 250 грн., складення позовної заяви та заяви про забезпечення позову, витрачений час 3 год., вартість 1 500 грн., складення клопотання про витребування доказів від 13.10.2021, витрачений час 0,5 год., вартість 250 грн., участь адвоката у засіданнях (ведення справи у суді) - 2 000 грн., загальна вартість складає 4 000 грн. (а.с.83). Згідно квитанції №0451584 від 14.10.2021 за надання правничої допомоги згідно договору №17/2 від 17.09.2021, оплачено послуги у розмірі 4 000 грн. (а.с.84). Так, суд вважає за необхідне зауважити, що у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 28 грудня 2020 року у справі №640/18402/19 (адміністративне провадження № К/9901/27657/20) зазначено, що розмір винагороди за надання правової допомоги, визначений у договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, суд звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником відповідача, а отже є визначеним. Договором про надання правової допомоги від 17.09.2021 за №17/9, передбачено, що сторони погодили фіксовану суму, зокрема п. 3.1 «Порядок оплати правової допомоги». За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу у розмірі 4 000 грн., що на думку суду є обґрунтованими, та відповідають принципу розумності, є співмірними зі складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді.

Outcome: approved