Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

Позивачка звернулась з позовом до відповідача про відібрання дитини, в якому зазначила, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року місцем проживання їх малолітньої доньки [PERSON], [INFO], визначене за місцем проживання матері. Рішення вступило в законну силу після апеляційного оскарження. Після звернення до виконавчої служби з виконавчим листом постановою ВП №42726230 від 02.04.2014 року ВДВС Фастівського МРУЮ у відкритті виконавчого провадження відмовлено та повернуто виконавчий документ з підстав відсутності вжиття заходів примусового характеру при виконанні рішень суду. Також, намагання в добровільному порядку повернути доньку за місцем проживання позивачки, відповідач всіляко перешкоджав і на даний час намагається вчинити всілякі дії щоб зашкодити виконанню рішень суду, тому позивачка просить суд винести рішення про відібрання дитини у відповідача. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, пояснивши, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 18.12.2013 року місцем проживання дитини було визначене місце проживання її матері - позивачки по справі. Рішення набуло чинності. Після вступу рішення в законну силу позивачка зареєструвала доньку за місцем свого проживання але донька і на даний час залишається з відповідачем. На неодноразові прохання матері повернути доньку відповідач категорично відмовляється, утримує дитину всупереч судовому рішенню. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений вчасно та належним чином, повідомивши, що дане питання за його заявою буде слухатися на засіданні служби в справах дітей при Фастівському міськвиконкомі і висновок буде мати для розгляду значення. В послідуюче судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив, про розгляд справи повідомлений вчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши учасників судового процесу, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2013 року місцем проживання малолітньої [PERSON], батьками якої є позивач та відповідач, визначене місце проживання його матері - [PERSON] (а.с.20,21). Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 27.02.2014 року рішення залишено без змін (а.с.6,7). Рішення суду набрало законної сили і є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач не виконав рішення суду від 18.12.2014 року, вчасно не повернув дитину матері, порушивши рішення суду. Будь-якого рішення суду про зміну місця проживання дитини сторонами не надано. Суд, критично відноситься до заяви відповідача про те, що винесення судового рішення без висновку служби в справах дітей при Фастівському міськвиконкомі, про доцільність проживання малолітньої доньки з ним є не можливим, незаконним та упередженним на користь позивачки. Як вбачається з рішення Фастівського міськрайонного суду від 18.12.2013 року дане питання було предметом розгляду справи за позовом [PERSON]О до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Фастівського міськвиконкому про визначення місця проживання дитини. Під час судового розгляду заслуховувався представник служби дітей та досліджувався висновок служби, в якому зазначалося, що місце проживання малолітньої [PERSON] разом з матірю є можливим та таким, що відповідає інтереса дитини. Також, було заслухано практичних психологів на підставі чого, суд прийшов до висновку, що в дитини під час її проживання лише з батьком, який протягом усього часу максимально обмежує її спілкування з матір"ю, та під його батьківським психологічним безпосереднім впливом на доньку у дитини сфорувалось негативне психоемоційне ставлення до матері, внаслідок чого дівчинка перебуває постійно в стані тривожності, що в подальшому може не цілком нормально позначитися на її сприйнятті сімейного життя. Дані факти були відображенні у вищевказаному рішенні суду, який визначив місце проживання малолітньої [PERSON] з її матірю [PERSON]. Рішення набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір"ю. Згідно ст.162 Сімейного кодексу України, якщо один з батьків, без згоди другого з яким на підставі рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її тому, з ким вона проживала. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відповідач змінив місце проживання дитини незаконно і на виконання рішення Фастівського міськрайонного суду від 18.12.2014 року дитину слід негайно повернути матері. Також, згідно ст.88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved