Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 10.10.2003 року вона стала проживати з [PERSON], як жінка та чоловік однією сім'єю, без реєстрації шлюбу, але і без перебування у іншому офіційно зареєстрованому шлюбі. Проживали вони постійно за адресою: пров.Братський,18, м.Тростянець, у будинковолодінні, яке належить на праві власності її батьку [PERSON] Спільних дітей вони не мають. За час спільного життя вони вирішили придбати для сім'ї транспортний засіб - легковий автомобіль марки "Geely", на який стали накопичувати кошти та 28.11.2014 року у автосалоні магазину "Geely" по вул.Черепіна,19, м.Суми, разом у спільну власність придбали автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, вартість якого склала 153900 грн. 11.12.2014 року провели державну реєстрацію даного автомобіля, яка була проведена на відповідача, за її згодою. 15.01.2015 року поки її не було вдома, чоловік зібрав речі та з автомобілем переїхав до своєї матері на вул.Першотравнева,1 в с.Олексине Тростянецького району Сумської області. На пропозиції вирішити питання добровільно від відповідача надходила відповідь звертатися до суду, де довести права на автомобіль, тому позивач і звернулася до суду з даним позовом, в якому просила: -визнати, придбаний у власність 28.11.2014 р., легковий автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, спільним майном [PERSON] та [PERSON], за наслідками придбання автомобіля у власність співвласниками як жінки та чоловіка, які проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу і без перебування у іншому офіційно зареєстрованому шлюбі, з визнанням за [PERSON] права власності на ? частину легкового автомобіля марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, та стягненням в порядку реального поділу майна подружжя з [PERSON] на користь [PERSON] вартості ? частини даного автомобіля в розмірі 76950 грн.; -за наслідками розділу майна подружжя легковий автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, залишити у володінні, користуванні і розпорядженні [PERSON], припинивши право спільної сумісної власності на даний транспортний засіб за [PERSON], після сплати [PERSON] вартості ? частини даного автомобіля в розмірі 76950 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала в повному обсязі, просила встановити, що вона з відповідачем проживали однією родиною та визнати за нею право власності на ? частину легкового автомобіля марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, з подальшою виплатою відповідачем половини його вартості. При цьому, позивач пояснювала, що з відповідачем вони проживали як одна сімя, вели спільне господарство, виховували її дітей від першого шлюбу, мали спільний бюджет (її зарплата та його тимчасові заробітки). Останні 3 роки відповідач приїздив на 10 днів, допомагав, турбувався про неї як жінку. Також відповідач ходив до дітей у школу, був на випускному. З 2011 р. по серпень 2014 р. вона збирала депозит, на якому знаходилися кошти в сумі 77\~000 грн. Також відповідач висилав кошти, коли перебував на заробітках, які вона витрачала на продукти, ліки, сплачувала аліменти першій жінці. Збирали кошти на депозиті для купівлі автомобіля, на який вона збирала як переслані відповідачем кошти, так і свої кошти. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги його довірителя, просив визнати вказаний автомобіль спільним сумісним майном, визнати за позивачем право власності на ? частину автомобіля та зобовязати відповідача виплати його довірителю половину вартості автомобіля в сумі 76950 грн. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає, що вони не обгрунтовані, не було доведено факт проживання сторонами однією сімєю. Автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, був куплений [PERSON] за 84700 грн. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, представників сторін, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO] у будинковолодінні, яке належить на праві власності її батьку [PERSON] (а.с.4,8-17). Відповідач [PERSON] у вказаному будинку не зареєстрований. Згідно довідки виконкому Білківської сільської ради Тростянецького району Сумської області за №265 від 03.04.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], але постійно за даною адресою не проживає (а.с.45). Позивач, на обгрунтування своїх позовних вимог, посилалася на те, що у вищевказаному будинку, в період з 10.10.2003 року по 15.01.2015 року, вона постійно проживала з відповідачем, як жінка та чоловік, однією сімєю, без реєстрації шлюбу, але і без перебування у іншому офіційно зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання, за спільні кошти, 28.11.2014 року, вони придбали транспортний засіб автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, вартістю 153900 грн. Відповідач в попередніх судових засідання заперечував проти позовних вимог та пояснював, що дійсно, він з 2003 року проживав з позивачем в рік то по місяцю, то по півроку, повертався, бо йому була потрібна жінка. Останні 3 роки він жив в Росії. Допомагав рідко, до дітей в школу також ходив рідко. Коли жили разом, грошей він не давав, хіба що дрібні. Автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, він купив за власні кошти, за 75200 грн., які зберігав вдома в своєї матері. На придбання автомобіля позивач йому кошти не давала, їздив вибирати автомобіль він сам, купляв та реєстрував його також сам. З 15.01.2015 року разом з позивачем він не проживає. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач це її мама, а відповідач вітчим, який на протязі 12 років проживав разом з ними. Проживали вони сімєю, вели спільне господарство, вітчим допомагав у навчанні. Працювати почав останні 3 роки, а до того жив на мамину зарплату. Приходив до неї на випускний в 4 та 11 класі. Автомобіль вони вибирали в трьох, вона, мама та вітчим. Спочатку внесли залог в сумі 10000 грн., які були зняті з депозиту. Забирати автомобіль їздили без неї, але кошти на автомобіль готували вдома, перераховували. 153900 грн. зберігалося вдома та вона ще 2\~000 грн. позичила. До останніх 3 років вітчим проживав постійно з ними. Свідок [PERSON] пояснила, що вона донька позивача. З 2003 року [PERSON] проживав разом з ними. Це була родина. Вели спільне господарство, мали три городи, доглядали худобу. Вітчим казав щоб називали його батьком, приходив до школи. Останні 3 роки [PERSON] був в Росії, місяць був там, а днів на 10 приїздив додому. Автомобіль був куплений за спільні кошти, депозит був на мамі, інші гроші висилав [PERSON], а мама їх складала. За автомобілем вона не їздила. Коли був на заробітках спілкувалися через інтернет, всі питання обговорювалися. Свідок [PERSON] пояснили, що вона донька позивача. Разом з [PERSON] вони жили з 2003 року, до них відносився він добре, піклувався про них, допомагав по господарству. Останні 3 роки приїздив на 10-15 днів, присилав кошти, які вона з мамою знімали. При ній [PERSON] говорив, щоб вони зняли кошти з депозиту. Автомобіль купили за ці кошти. В сестри [PERSON] також позичали кошти. Після придбання автомобіля [PERSON] покинув їх. Свідок [PERSON] в судовому засіданні також підтвердила, що її мати [PERSON] разом з [PERSON] проживали 12 років однією сімєю, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Свідок [PERSON] пояснив, що більше 10 років знає сторони, які проживали разом. Коли приїздив до них, то батько позивача говорив, що [PERSON] його зять. Ходили в гості один до одного. В них була родина. Останній раз, 15 грудня 2014 року, [PERSON] відвозив його на новій машині додому. З розмови він зрозумів, що автомобіль був куплений за спільні кошти [PERSON] та [PERSON]. Крім того, йому відомо, що [PERSON] пересилав кошти [PERSON], яка клала їх на рахунок. Свідок [PERSON] пояснив, що позивач його сестра. [PERSON] жив з нею дуже давно. Він бував в гостях у сестри по 5-10 разів на рік, тому знає, що [PERSON] вважали господарем в родині. За чиї кошти було куплено автомобіль йому не відомо. Свідок [PERSON] пояснила, що позивач її сусідка, жила вона з [PERSON] років 12, який жив постійно, бо вона це бачила кожен день. [PERSON] допомагав по господарству, виховував дітей. Також вона бувала в них в гостях. Видно було, що це сім'я. З 2011 року бачила, як [PERSON] приїздив, як часто не знає. Чи був спільний бюджет у них їй не відомо. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що років десять сторони проживали разом. [PERSON] працювала разом з нею та на її очах познайомилася з [PERSON], який постійно її забирав з роботи. По роботі вона часто телефонувала [PERSON], а слухавку часто брав [PERSON]. Також [PERSON] часто клопоталася, що потрібно збирати сумку [PERSON], чула як вони спілкувалися по скайпу. Вважала, що вони були родиною, вели спільне господарство. За спільний бюджет вона нічого не знає. Десь у січні 2015 року [PERSON] заходила до неї на роботу, бо в квітні 2014 року звільнилася, говорила, що купила з [PERSON] автомобіль, а також те, що разом вони вибирали авто. Свідок [PERSON] пояснила, що сторони знає 10 років, ходили один до одного в гості, їх чоловіки дружили. Бачила, що це родина, проживали разом та разом приходили до неї в гості. [PERSON] розповідала, що готувала, прала, обхажувала [PERSON], лагодила йому в дорогу сумки. Коли [PERSON] їхав на заробітки, то її чоловік відвозив його і привозив до [PERSON]. Позивач говорила їй, що [PERSON] висилав кошти і вона клала їх на рахунок. [PERSON] сам говорив, що в них був спільний бюджет, а також говорив, що допомагає дітям коштами. Останні 2 роки [PERSON] працював в Росії по 3 місяці та приїздив додому днів на десять. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона сусідка матері [PERSON] Останні 3 роки відповідач проживав у матері та приїздив до матері з Москви. Більше часу він був Росії. Автомобіль у [PERSON] з'явився в 2014 році. Він казав, що стільки "горбатився" на автомобіль і врешту купив його. Свідок [PERSON] пояснила, що вона з [PERSON] познайомилася в 2007 році, а з 2008 року у них були відносини. Проживати з нею [PERSON] став з 2013 року. Коли приїздив із заробіток проживав у неї. В неї троє дітей, найменша дитина від [PERSON], але в свідоцтві про його народження дитина записана на її ім'я. [PERSON] допомагав їй та її дітям. В 2013-2014 рр. надавав їй кошти. Добре відносився до її дітей. Суд, критично відноситься до пояснень свідка [PERSON], оскільки її пояснення ніякими доказами не підтверджуються. Крім того, згідно свідоцтва про народження її дитини [PERSON],[INFO], батько дитини записаний зі слів матері та вказаний як [PERSON] (а.с.79). З урахуванням пояснень свідків, фотознімків (а.с.80-82), а також пояснень самого відповідача, судом встановлено, що в період з 10.10.2003 року по 15.01.2015 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах, проживали однією сімєю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі. Згідно ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Позивач в своїх позовних вимогах вказувала на те, що є імперативно встановлені норми сімейного та цивільного законодавства, посилаючись на ст.ст.60,61,63,65,70 СК України, ст.ст.355-358,367 ЦК України та правову позицію Верховного Суду України в постанові по справі №6-148ц12 від 12.12.2012 р., що легковий автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, є спільним сумісним майном подружжя, а з урахуванням рівності часток, кожному належить по ? частині у вказаному транспортному засобі. Оскільки автомобіль реально поділити не можливо позивачем запропоновано залишити транспортний засіб відповідачу зі сплатою на її користь ? частини спірного автомобіля в сумі 76950 грн. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Згідно ч.1 ст.58 ЦПК України належними доказами, є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. На підтвердження заявлених вимог позивачем надано виписки по банківським рахункам, копію заяви на оформлення вкладу «Депозит плюс на 12 місяців», копію додаткової угоди (а.с.19-23). Суд вважає надані позивачем документи не належними доказами, оскільки, відповідно до ст.58 ЦПК України, вони не містять інформації щодо предмета доказування, а саме, не є належним чином оформленими, на них немає відповідних відомостей щодо надходження, зняття коштів та від кого кошти надходили. В підтвердження своїх доказів позивач також посилалася на те, що відповідач, перебуваючи на заробітках в Російській Федерації, надсилав їй кошти (а.с.84-87), але в самому судовому засіданні пояснювала, що дані кошти вона витрачала на ліки, продукти харчування, на сплату аліментів першій дружині відповідача, а також на ремонт. Таким чином пояснення позивача підтверджують, що кошти, які надсилав відповідач, використовувалися на прожиття, а не на придбання автомобіля, який, як вказує позивач, був придбаний за спільні кошти під час її перебування у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України в постановах від 25.12.2013 року (справа №6-135цс13) та від 11.03.2015 року (справа №6-211цс14), судам під час вирішення спору щодо поділу майна осіб, які проживали однією сімєю, але не перебували в зареєстрованому шлюбі, необхідно встановити не лише обставини щодо спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно придбавалось сторонами внаслідок спільної праці. Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на половину майна за кожною зі сторін. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що сторони в період з жовтня 2003 року по січень 2015 року перебували у фактичних шлюбних відносинах, обставин та достатніх, належних доказів, які б підтверджували, що саме в період їх спільного проживання, внаслідок спільної праці було придбане спірне майно - автомобіль марки "Geely GC6 (SC6)", 2014 року випуску, який був придбаний, як вказувала позивач, за кошти в сумі 153900 грн., позивачем надано не було. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] не обгрунтовані, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовляється, понесені [PERSON] судові витрати не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ст.154 ЦПК України, суд вважає за необхідне скасувати захід забезпечення позову, накладений згідно ухвали Тростянецького районного суду Сумської області від 09.04.2015 року, який залишається до набрання судовим рішенням законної сили. На підставі викладеного та ст.ст.10,60,209,212,214,215 ЦПК України, ст.ст.3,74 СК України, суд-

Outcome: dismissed