Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила зменшити та змінити розмір аліментів з частки на тверду грошову суму, присуджених до сплати за судовим наказом Білозерського районного суду Херсонської області від 27 липня 2017 року, та стягувати з неї на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі по 500 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Вимоги обґрунтовані тим, що визначений вказаним наказом суду розмір аліментів, що становить ? частину з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, підлягає зменшенню, оскільки на даний час у неї, як у платника аліментів відбулися суттєві зміни матеріального та сімейного стану, на даний час не працевлаштована, тобто має нестабільний мінливий дохід. За викладених обставин вважає можливим змінити розмір аліментів, що стягуються з частини від заробітку на тверду грошову суму та зменшити розмір аліментів, що стягуються з неї. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідно до вимог чинного законодавства мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що на момент розгляду справи становить 888 грн. Крім того, за станом здоровя відповідач на даний час безробітний, тому у нього не вистачає коштів на утримання дитини із забезпеченням її права на гармонійний розвиток. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що за судовим наказом Білозерського районного суду Херсонської області від 27.07. 2017 року стягуються аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі однієї четвертої її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з 21 липня 2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, суд дійшов висновку, що між сторонами склалися правовідносини з питання обовязку батьків утримувати дитину, і врегульовані нормами Сімейного Кодексу України. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 05.02.2014 по справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями статті 192 СК України, зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу ) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки. При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно до положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік», прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до18 років на день предявлення позову 09.01.2018 становить 1860 грн. Таким чином, мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком від 6 до18 років станом на день пред'явлення позову становить не менше 930 грн /50 % від 1860 грн/. Згідно з п. 4 частини першої статті 161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, якщо заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не повязана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб. Згідно з частиною сьомою статті 170 ЦПК України у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. Суд встановив, що позивач має право на звернення до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому, з наданих позивачем письмових доказів, а саме довідки Білозерського РЦЗ від 26.12.2017 року за № 04-27/213 вбачається, що [PERSON] з 18 грудня 2017 року перебуває на обліку як безробітня. Разом з тим, відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків ДФС України за ІІ-ІІІ квартал 2017 року [PERSON] отримала від ПСП "Агрофірма "Роднічок" дохід на загальну суму 46 568 грн. 59 коп., за ІІ квартал 2017 року Білозерським РЦЗ нараховано та виплачено [PERSON] 2848 грн. 04 коп. Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів, наданої Білозерським РВ ДВС ГТУЮ у Херсонській області за 2017 рік, станом на 01.11.2017 року позивачу нараховано до сплати 3836 грн.24 коп., із них сплачено 2230 грн. Таким чином, суд дійшов переконання, що у співвідношенні доходів та розміру нарахованих аліментів позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження погіршення її матеріального становища. З письмових доказів, наданих відповідачем, а саме довідки Білозерського РЦЗ від 22.02.2018 року за № 217 [PERSON] перебуває з 15 вересня 2017 року на обліку як безробітний. Крім того, відповідно до довідки ЛКК у поліклінічному відділенні Білозерської районної лікарні від 22.02.2018 року за № 41 вбачається, що відповідачу протипоказані певні види трудової діяльності та тяжка фізична робота. Таким чином, суд вважає, що відповідачем підтверджено відсутність та неможливість одержання іншим шляхом ніж стягнення аліментів коштів на утримання дитини в розмірі , достатньому для забезпеченням права дитини на гармонійний розвиток, в зв?язку з чим суд вважає заперечення відповідача проти позовних вимог обгрунтованими та доведеними. З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що дитина сторін потребує матеріальної допомоги матері, яка має можливість надавати дитині таку допомогу. Виходячи із принципу змагальності сторін, закріпленому у статті 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, а тому суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на яких ґрунтується її вимога до відповідача щодо зменшення розміру аліментів з однієї четвертої її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця на тверду грошову суму у розмірі 500 грн щомісяця, тому у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно ст. 141 ЦПК України, у зв?язку з відмовою в задоволенні позовних вимог, суд покладає процесуальні витрати на позивача.

Outcome: dismissed