Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивач звернувся до суду по наступних підставах : 13.09.2010 року ,позивач купив у [PERSON] автомобіль ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний номер [NUMBER]. Вищевказаний автомобіль належить йому на праві приватної власності. Право власності на даний автомобіль ним придбано в результаті укладення угоди купівлі-продажу, укладеного між ними. У ході укладання даної угоди, сторонами був визначений предмет угоди, якою є вказаний автомобіль, ціна товару, а також погоджено місце здійснення зазначених дій, тобто досягнута згода з усіх істотних умов договору купівлі-продажу. У порядку виконання даного договору, попередній власник автомобіля, [PERSON], передала всі права на розпорядження даним автомобілем йому, [PERSON]. Він, в свою чергу, передав [PERSON] грошові кошти в розмірі 35 000 (тридцять п'ять тисяч) грн, отримавши на руки розписку про сплачену суму, за придбаний автомобіль. Оформлення даної угоди було здійснено шляхом надання "генеральною" довіреності від імені попереднього власника на право розпорядження зазначеним автомобілем від 13.09.2010 року, зареєстровану нотаріусом [PERSON] в реєстрі під номером 2870. Він вважав, що купівля-продажу здійснена, і він є єдиним і повноправним власником автомобіля. Весь період, з дня покупки автомобіля ,він користувався ним, здійснював ремонт за власні кошти. На даний момент, йому стало відомо про наявність боргових зобов'язань [PERSON] перед рядом кредиторів, вимоги яких реалізуються Відділом державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, шляхом звернення стягнення на майно боржника, у зв'язку з чим на автомобіль накладено арешт. Через майже чотири роки, з дня покупки автомобіля, 13.03.2014 року, державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції Серебрянською Анжелою Валеріївною було складено акт опису та арешту майна № 453/6 відносно автомобіля ВАЗ 21099, 2004 року випуску, держномер [NUMBER], власником якого він себе вважав. Автомобіль було передано на зберігання представникові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» Віргун Олександру Євгеновичу. Згідно акту опису й арешту майна № 453/6 від 13.03.2014 року ,описане майно буде передано на реалізацію не раніше 23.03.2014 року. Автомобіль переданий на відповідальне зберігання представнику Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» і знаходиться на стоянці за адресою: м Маріуполь ,пр Металургів, 110. Державним виконавцем йому було роз'яснено, що автомобіль ВАЗ 21099, 2004 року випуску, держномер [NUMBER] вилучається на підставі виконавчого листа 2/202/2120/2013 від 27.02.2013 року, виданого Індустріальним судом м Дніпропетровськ про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» 90807,62 грн, судового збору в розмірі 1008 , 01 грн. Також, державним виконавцем, йому було роз'яснено, що вищевказана генеральна довіреність не є документом, згідно якого він є власником автомобіля, згідно даних МРЕВ власником автомобіля є [PERSON] і за захистом своїх прав йому слід звернутися до суду. При зустрічі з [PERSON], він дізнався, що автомобіль ВАЗ 21099, 2004 року випуску, держномр [NUMBER] нібито був заставним майном Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк», але станом на 2007 рік борг на користь банку нею був оплачений в повному обсязі, арештів і заборон щодо автомобіля не було. Довідку про погашення заборгованості вона йому надати не змогла, у зв'язку з втратою. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» надати йому будь-які дані про погашення боргів відмовився. Отже, зазначені дії по відношенню до спірного автомобілю, порушують його права, як нового власника, на користування, володіння і розпорядження майном, у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. У відповідності зі ст.219 ЦК України суд може визнати правову угоду, щодо якої не дотримані вимоги закону щодо нотаріального посвідчення, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила. Сторони фактично здійснили угоду купівлі-продажу автомобіля, який відповідає їх волі, що підтверджено наявністю довіреності на право керування автомобілем, розпискою відповідача щодо отримання грошей. Згідно ст. 220 ЦК України, суд може визнати дійсними лише той договір, який за законом підлягав нотаріальному посвідченню, але сторони уклали його без змісту цієї форми і одна із сторін виконала його повністю або частково, а друга ухиляється від нотаріального оформлення укладеного договору, але для договорів про покупці-продажу автомобіля таке оформлення не є обов'язковим, тобто за наявності наміру укласти договір купівлі-продажу автомобіля сторони мали можливість укласти просту письмову угоду. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду,та просить суд: - встановити факт укладання договору купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , між ним , [PERSON], та [PERSON] ; - визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] ,укладений між ним , [PERSON], та [PERSON]; -визнати за ним , [PERSON], право власності на автомобіль ВАЗ 21099, 2004 року випуску державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]; -зобов'язати Відділ державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції винести постанову про зняття арешту з майна [PERSON],в частині зняття арешту з автомобіля ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. У судове засідання позивач не з*явився ,надав заяву про розгляд справи за його відсутності ,підтримку позову та про заочний розгляд справи. Справу вирішено розглянути за відсутності позивача. Відповідачка [PERSON] не з*явилася,надала заяву про визнання позову,та розгляд справи за її відсутності. Справу вирішено розглянути за відсутності відповідачки [PERSON] У судове засідання не з*явився представник відповідача- відділу державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином,про що свідчить розписка від 18.07.2014 року ,але заяви про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки до суду не надано. Відповідно до ст.. 224 ЦПК України,у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Справу вирішено розглянути заочно. У судове засідання не з*явився представник третьої особи - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват банк», про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином.Справу вирішено розглянути за відсутності зацікавленої особи. Вимоги позивача підтверджуються:довіреністю/а.с. 16-17/, витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей/а.с. 18-19/,свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу/а.с. 20/,розпискою/а.с. 21/,актом опису та арешту майна/а.с. 22-25/,постанови про арешт майна /а.с. 92-93/. Згідно п.1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України ,підставами виникнення цивільних прав та обов"язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно зі ст.220 ЦПК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.. 57 ЦПК України,доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.. 58 ЦПК України,належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, з урахуванням доказів, які є в матеріалах справи, приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки дійсно позивач,як покупець,13 вересня 2010 року, уклав з відповідачкою [PERSON],як продавцем, договір купівлі-продажу автомобіля ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER]. Сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору,які були виконані, що підтверджується письмовими доказами, а саме [PERSON] отримала від [PERSON] гроші у сумі 35 000грив. та передала йому автомобіль ВАЗ 21099, 2004 року випуску, державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] , тобто,відбулося повне виконання договору,але даний договір не був нотаріально посвідчений.

Outcome: approved