overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

04 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовна заява мотивована тим, що сторони перебували в шлюбі з 2000 по 2007 рік. Від шлюбу у них 19 січня 2001 року народився син - [PERSON]. Фактично сторони припинили спільне проживання в 2003 році, з того часу син [PERSON] проживає з позивачем. Весь час відповідач не цікавився життям дитини, не приймав участі у його вихованні, не виконував свої батьківські обов'язки по утриманню дитини ,припинивши сплату аліментів протягом останніх п'яти років, в результаті чого його борг по аліментах становить 22 438 грн. Позивач вдруге одружилась, відносини дитини з другим чоловіком позивача - [PERSON] та братом - [PERSON], сестрою - [PERSON] дуже добрі, саме [PERSON] та позивач утримують дитину та піклуються про нього, тому, посилаючись на невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, просила позбавити його батьківських прав. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила позов задоволити, пояснила, що відповідач не цікавився дитиною з 2003 року, взагалі не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться його життям, здоров'ям, не вітає на дні народження та інші свята. Відповідач, якому в судовому засіданні було детально роз'яснено його права в процесі та наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в матеріалах справи є висновок третьої особи щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо [PERSON] [PERSON], думка якого щодо позову була вислухана в судовому засіданні в порядку ст. 171 СК України, просив позов задоволити, оскільки не знає відповідача. За таких обставин, на підставі ч. 4 ст. 174 ЦПК України, з урахуванням роз'яснень, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року N 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", зважаючи на те, що визнання відповідачем позову є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, в тому числі неповнолітнього [PERSON], являється реалізацією права відповідача, передбаченого ст. 31 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

04 вересня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про\~\~ розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з 15 червня 2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 22.\~Мають малолітню [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу залишити прізвище "Яновська". Позивачка в підготовче засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності . Позовні вимоги визнав у\~ повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб \~15 червня 2010 року, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 22 та є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 80 від 15 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської\~ області, яка згідно довідки про склад сім'ї позивачки, виданої Березнегуватською селищною радою Миколаївської області за № 2076 від 31.08.2018 року, зареєстрована та проживає разом з матір'ю [PERSON]. (а.с.6,7,10). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо, оскільки це суперечить її інтересам та інтересам їх малолітньої доньки. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

04 вересня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 з усіх видів доходів, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що відповідач у добровільному порядку котів на утримання дитини не надає. У судове засідання сторони не з`явились. Позивач через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутності до суду не звертався, будь-яких клопотань не подавав. З урахуванням викладеного, судом відповідно до ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України вирішено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є позивач та відповідач [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого Бердянським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області від 29.08.2018 року /а.с. 3/. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , [INFO] та малолітній [PERSON] , [INFO] , проживають за однією адресою, що підтверджується довідками від 25.06.2019 року № 5922-5000148455 , № 5922-5000148357 /а.с. 5-6/. З письмових пояснень позивача вбачається, що дитина перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Доказів, спростовуючих дані обставини, відповідачем не надано. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказані приписи підлягають застосуванню незалежно від способу стягнення аліментів: в частці від доходу чи в твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються з дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-15 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 20 жовтня 1973 року у Центральному відділі актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між сторонами, про що зроблено актовий запис за № 2576. Сімейне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. Подальше спільне життя з відповідачем та збереження сім'ї вважає неможливим. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримав в повному обсязі, з підстав викладених в ньому, та просив суд винести рішення, яким розірвати шлюб. Відповідач проти задоволення позовних вимог не заперечував. Зазначив, що шлюбні відносини не підтримують 15 років. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 1973 року у Центральному відділі актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] про що зроблено актовий запис за № 2576 (а.с.3). Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягав на розірванні шлюбу, посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, а тому вимога про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-05 00:00:00

04 грудня 2013 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення коштів на навчання. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідач та третя особа перебували у шлюбі. Позивач доводиться їм дочкою і є студентом навчального закладу. Позивач позбавлена можливості отримувати додаткові прибутки, від надання їй матеріальної допомоги відповідач ухиляється. Позивач просить стягувати з відповідача аліменти на своє навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) щомісячно до закінчення навчання (а.с.а.с. 1, 2). Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, а третя особа - не заперечувала проти їх задоволення. Відповідач до суду повторно не з'явився, був повідомлений належним чином. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності з викладеними обставинами дає суду підстави для застосування положень частини 4 статті 169, статей 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК). Суд, заслухавши пояснення позивача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 3 статті 181, частини 1 статті 182 Сімейного кодексу України (далі - СК) за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, жінки, батьків, доньки, сина, інші обставини, які мають суттєве значення. Згідно з частиною 1 статті 185, частиною 1 статті 191 СК той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня подання позову. Судом встановлено, що відповідач та третя особа перебували у шлюбі до 23.07.2002 р. Від шлюбу відповідач та третя особа мають повнолітню дочку - позивача. Позивач на разі навчається на І курсі денного відділення металургійного факультету Державного вищого навчального закладу "Національна металургійна академія України" (бюджетна форма) (а.с.а.с. 3, 4). Позивач здорова, з урахуванням навчання матеріально забезпечена недостатньо. Відповідач здоровий, інших дітей не має. Третя особа здорова, з урахуванням навчання позивача матеріально забезпечена недостатньо. За вказаних обставин суд вважає, що вимоги позивача слід задовольнити. У відповідності зі статтею 367 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) суд вважає за необхідне допустити рішення в частині стягнення коштів у межах суми платежу за один місяць до негайного виконання. У порядку статті 88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

04 грудня 2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість у розмірі 3042 грн. 50 коп. за кредитним договором № [NUMBER] від 29 листопада 2007 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що між банком та відповідачем було укладено договір про надання кредиту, умови якого відповідачем не виконуються, в результаті чого виникла заборгованість яку представник позивача просить сягнути. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач на розгляд справи не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена шляхом направлення судових повісток за місцем її реєстрації, заперечень проти позову та заяв про розгляд справи без її участі не надала. При таких обставинах суд проводить розгляд справи у відповідності до положень ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, в заочному порядку, на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, в зв'язку з наступними встановленими судом обставинами справи та відповідними їм правовідносинами. 29 листопада 2007 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством "Дельта Банк" було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки № [NUMBER], відповідно до якого відповідач отримав кредит у сумі 3500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,9% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-7). На підставі розрахунку заборгованості судом встановлено, що [PERSON] порушено договірні зобов'язання, внаслідок чого станом на 22 жовтня 2013 року її заборгованість по кредиту склала 3042 грн. 50 коп., а саме : - заборгованість по тілу кредиту - 1924 грн. 39 коп.; - заборгованість за відсотками - 350 грн. 31 коп.; - заборгованість за комісіями - 767 грн. 80 коп. (а.с. 13,14). Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п. 5.2 договору про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов'язань. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. З підстав положень ст. ст. 1054, 1049, 1050 ЦК України, позивач має право вимагати повернення заборгованості за кредитом та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, в межах встановлених судом сум заборгованостей. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

04 грудня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 12 жовтня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 764. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 2007 року. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя та ведення спільного господарства, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Строни проживають окремо, спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Дитина проживає з позивачкою. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, після розірвання шлюбу присвоїти їй дівоче призвище - "[PERSON]". Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 12 жовтня 2007 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 764 (а.с. 3). Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що сторони втратили будь-який інтерес до шлюбу. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

04 грудня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог про стягнення аліментів позивач вказав, що з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі який було розірвано 27 травня 2011 року. Від шлюбу з відповідачкою мають дочку [PERSON], [INFO]. Станом на час звернення до суду їх з відповідачем дочка проживає з ним та перебуває на його повному матеріальному забезпеченні. Мати дитни не приймає участі в матеріальному забезпеченні дочки та вихованні. З урахуванням уточнень позовних вимог на утримання дочки просив стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1\\4 частки від дохолу, однак не менше 50%: від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні 05.10.2018 року позивач відсутній, подав суду заяву про завершення розгляду спрви без його участі, повідомив суд, що зявлені ним вимоги про стягнення аліментів підтримує з урахуванням уточнень до позову. Відповідачка у судовому засідані відсутня, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом у встановленому законом порядку, однак судову повістку повернуто до суду з відміткою відділу зв»язку про закінчення строку зберігання, що за правилами ч. 5 ст. 130, ч. 1 ст. 131 ЦПК України є підставою для висновку суду про належне повідомлення сторони. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе заявлений позов задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що: сторони у справі [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі від якого мають дочку [PERSON], [INFO]; шлюб сторін у справі розірвано рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 18.03.2011 року; рішенням Приморського районного суду Донецької області від 25.04.2018 року місце проживання неповнолітньої [PERSON] [INFO] визначено з батьком [PERSON] за адресою - [ADDRESS]; припинено стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 2 000, 00 грн. щомісячно. Статтями 155,180,181,182,183 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. З урахуванням усіх обставин справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідачки аліменти в розмірі 1\\4 частини з усіх видів доходу останньої на утримання дочки до її повноліття, однак не менше 50% прожитколвого мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 грудня 2017 року. За таких обставин, заявлені [PERSON] позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та підлягають задоволенню, судові витрати за розгляд справи судом необхідно покласти на відповідача за правилами ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved