Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

10 березня 2021 року позивач, [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій вказує, що 14 листопада 2003 року між ним та [PERSON] зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача - [PERSON] . Мають спільну неповнолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачкою. Спір про місце проживання дитини відсутній. Майнового спору в сторін не виникає. Сторони більше двох років тому припинили спільно проживати та вести господарство. Життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між сторонами, в зв`язку із чим позивач прохає суд даний шлюб розірвати. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій розгляд справи прохав проводити без його участі. Позов підтримав та прохав його задовольнити. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву, в якій справу прохала проводити без її участі. Проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, 14 листопада 2003 року між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 1827 (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Статтями 51 Конституції України та 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Примушування жінки, чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі статтею 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має суттєве значення. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Суд, вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки сторони більше двох років тому припинили шлюбні стосунки і відновлювати їх не мають наміру. Спору про спільне майно у сторін не має. Спір про місце проживання дитини відсутній. В зв`язку з вищевикладеним, відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, [PERSON] не змінювала свого прізвища після одруження, а тому після розірвання шлюбу її слід надалі іменувати прізвищем [PERSON] . Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається у разі задоволення позову на відповідача. Враховуючи, що позивач при подачі позову до суду звільнений від сплати судового збору, оскільки є інвалідом І групи, то із відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі, визначеному ЗУ "Про судовий збір".

Outcome: approved