Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

04.06.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Бутенківської сільської ради Кобеляцького району Полтавської області про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним та визнання права власності. У позовній заяві вказує, що 10 жовтня 2001 року відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості укладеного на Українській товарній біржі, він придбав у відповідача [PERSON] та [PERSON] жилий будинок з господарчими побудовами, розташований по [ADDRESS], жилою площею 33,3 кв.м., вартістю 1000 грн. Відповідно до вимог ст.15 Закону України від 10 грудня 1991 року «Про товарну біржу» зазначений договір зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під реєстраційним номером 143219 від 10 жовтня 2001 року. Даний будинок належав відповідачеві [PERSON], згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Кобеляцької державної нотаріальної контори Русняк Л.І., 28.10.1999 року за реєстровим номером 1797, та був зареєстрований в Кременчуцькому БТІ в реєстровій книзі № 2 під реєстровим номером 319. В грудні 2014 року [PERSON], маючи намір провести державну реєстрацію належного йому домоволодіння задля подальшої реєстрації свого постійного місця проживання, членів його родини та оформлення субсидії , звернувся до реєстраційної служби Кобеляцького РУЮ, однак 25 грудня 2014 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Комісар Н.А., йому було відмовлено у проведенні державної реєстрації через те, що договір купівлі-продажу даного будинку повинен бути нотаріально посвідчений. Внаслідок невизнання дійсності Договору купівлі-продажу нерухомості укладеного 10.10.2001 року на Українській товарній біржі державним реєстратором реєстраційної служби Кобеляцького РУЮ, позивач не може розпорядитися належним йому будинком, що порушує право власника за статтею 317 Цивільного кодексу України розпоряджатися своїм майном, прохає суд визнати дійсним договір купівлі-продажу жилого будинку №3 з господарчими побудовами, що розташований по [ADDRESS], укладений між ним та [PERSON], [PERSON] 10 жовтня 2001 року на Українській товарній біржі, зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під реєстраційним номером 143219, а також визнати за ним право власності на жилий будинок №3 з господарчими побудовами, що розташований по [ADDRESS]. В судове засідання сторони не зявилися. Представник позивача [PERSON] надала суду письмову заяву, у якій підтримала заявлені [PERSON] вимоги та просить суд розглянути справу в їх відсутності. Представник відповідача, Бутенківської сільської ради Кобеляцького району, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак сільський голова подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, в якій позов визнав повністю та прохав справу розглядати в його відсутності. Представник третьої особи - Реєстраційної служби Кобеляцького районного управління юстиції, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, про що свідчить розписка про вручення йому судової повістки, в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив. Третя особа Українська товарна біржа ліквідована без правонаступництва. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 10 жовтня 2001 року відповідно до Договору купівлі-продажу нерухомості, укладеного на Українській товарній біржі, [PERSON] придбав у [PERSON] та [PERSON] жилий будинок з господарчими побудовами розташований по [ADDRESS], жилою площею 33,3 кв. м., вартістю 1000 грн. Зазначений договір зареєстрований в «Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю» під реєстраційним номером 143219 від 10 жовтня 2001 року(а.с.6). Матеріалами справи встановлено, що 25 грудня 2014 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Комісар Н.А., [PERSON] було відмовлено у проведенні державної реєстрації через те, що договір купівлі продажу даного будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин ( а.с.8). Право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на товарній біржі передбачено статтею 15 чинної на той час редакції Закону України „Про товарну біржу № 1956-ХП від 10.12.1991 року. Згідно зазначеної статті, біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених нижче умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст.227 ЦК УРСР (1963р.) договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.ст. 45,47 ЦК України, роз'яснень Пленуму Верховного суду України, даних в п.4 постанови від 28.04.1978 р. № 3 "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, в тому числі угоди купівлі-продажу, укладені на біржових торгах. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Судом встановлено, що [INFO] продавець [PERSON] померла, про що виконавчим комітетом Бутенківської сільської ради 22.12.2014 року складено актовий запис за № 75 ( а.с.14), а продавець [PERSON], на даний час, визнаючи дійсність укладеної угоди відмовляється від її подальшого нотаріального посвідчення. Згідно ст. 220 Цивільного кодексу України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним, однак якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У такому випадку подальше нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а тому позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved