Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

05 квітня 2017 року Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради звернувся до суду із позовом в інтересах малолітнього [PERSON], до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначено, що [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON] Батько дитини [PERSON] записаний батьком дитини на підставі частини 1 статті 135 СК України. 02 серпня 2016 року співробітниками поліції до КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Слов'янськ Донецької області» було доставлено хлопчика [PERSON], [INFO]. Дитина була виявлена у садовому товаристві «[ADDRESS] разом із матір'ю [PERSON], в якої були відсутні документи, що підтверджують особу та родинний зв'язок із дитиною. По факту виявлення дитини був складений акт про підкинуту чи знайдену дитину від 02 серпня 2016 року. Реєстрація народження малолітнього [PERSON] у відділі ВДРВЦС матір'ю проведена не була. Хлопчик протягом чотирьох років не мав свідоцтва про народження, що свідчить про байдужість [PERSON] щодо своєї дитини. За час перебування [PERSON] в КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей м. Слов'янськ Донецької області», у період з 02 серпня 2016 року по 18 листопада 2016 року, мати його не відвідувала, не цікавилась станом його здоров'я та розвитком. Після встановлення дитині статусу позбавленого батьківського піклування, відповідно до рішення виконкому Слов'янської міської ради від 21 вересня 2016 року № 637, [PERSON] був влаштований у дитячий будинок сімейного типу, який функціонує на території Слов'янської міської ради. За час проживання хлопчика у дитячому будинку сімейного типу, відповідачка [PERSON] жодного разу не зверталася із питанням про повернення сина на виховання до своєї родини. Таким чином, відповідачка протягом більш як шести місяців не виконує батьківські обов'язки щодо виховання та утримання свого сина [PERSON], не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що є підставою для позбавлення її батьківських прав. [PERSON] раніше вже позбавлялась батьківських прав відносно малолітніх: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які на даний час мешкають в родині опікуна. З часу виявлення [PERSON] і до теперішнього часу, його мати не зверталась до служби у справах дітей чи органу опіки та піклування з питання з'ясування місця перебування сина та можливості повернення його на виховання до своєї родини. Посилаючись на системне невиконання своїх батьківських обов'язків [PERSON] стосовно її малолітньої дитини [PERSON], Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради просив суд ухвалити рішення яким позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO], а також стягнути із [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 05 квітня 2017 року, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності №29/01-670 від 04 квітня 2017 року, позовні вимоги підтримав та наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві. Під час розгляду справи судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідачки про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України, судом за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання відповідачки було надіслано повідомлення про виклик її до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви разом із доданими документами. Відповідно до вимог ч.5 ст. 74 ЦПК України, судом на адресу відповідачки також було спрямовано листи про необхідність її явки в судові засідання, із роз'ясненням положення ч. 4 ст.169 ЦПК України. Відповідачка не з'явилась до поштового відділення для отримання судової кореспонденції, про що свідчать відповідні відмітки на повернутих конвертах /а.с. 20,30,32/. У судове засідання призначене на 07 червня 2017 року відповідачка була особисто повідомлена судовою повісткою, що підтверджується особистим підписом на повідомленні про вручення рекомендованого поштового відправлення / а.с. 35/. Однак, в жодне із призначених судових засідань відповідачка не з'явилась. У зв'язку із чим, про дату, час та місце розгляду справи її було повідомлено шляхом публікації в пресі оголошення про виклик до суду, а саме у засобі масової інформації державної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур'єр». Втім, незважаючи на прийняті судом заходи, відповідачка у судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суду не повідомила, заяв про відкладення судового засідання чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачкою [PERSON] недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у зв'язку із чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідачки, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим, відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України, розглядати справу за відсутності відповідачки у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) встановив наступне. Згідно із свідоцтвом про народження Серія: [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року. Його батьками у свідоцтві записані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Згідно із повідомленням Слов'янського міського ВДРАЦС №3337/03.2-45 від 23 серпня 2016 року, який було надано на запит Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області, в результаті розширеного пошуку за відомостями внесеними до Державного реєстру актів цивільного стану громадян, відомості про народження [PERSON], [INFO], за період з [INFO] року по 23 серпня 2016 року - відсутні (а.с. 12). Згідно із витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126,133,135 СК України, № 00017088461 від 10 вересня 2016 року, реєстрація актового запису про народження [PERSON], [INFO], була здійснена 10 вересня 2016 року в Слов'янському міському ВДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області за актовим записом № 25. У відомостях про батька дитини зазначений - [PERSON]. Державна реєстрація проведена відповідно до частини 1 статті 135 СК України, тобто у відсутності спільної заяви батьків, заяви батька, батько дитини записаний за вказівкою матері (а.с. 8,8 з.б.). Згідно із медичним свідоцтвом про народження № 573 від 03 серпня 2016 року, [INFO] року у відповідачки [PERSON], яка в зареєстрованому шлюбі не перебуває, народився хлопчик вагою 3 700 гр. [PERSON] цієї дитини [PERSON] має ще 2 дітей. Дане свідоцтво видане Службі у справах дітей Слов'янської міської ради (а.с.6). Медичною довідкою № 565 від 26 серпня 2016 року, підтверджено факт перебування [PERSON], [INFO] під наглядом лікувального закладу КЗ «ЦПМСД» м. Слов'янська, амбулаторія №4 (а.с. 11). Відповідно до Акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину, підписаного інспектором Слов'янського відділу ГУ НП в Донецькій області, капітаном поліції Гаркач В.А., заступником начальника Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Калашниковою Т.Л., 02 серпня 2016 року співробітниками поліції у садовому товаристві «[ADDRESS] була виявлена дитина чоловічої статі. Хлопчик повідомив, що його ім'я [PERSON]. З дитиною перебувала жінка яка представилась [PERSON], [INFO], в якої були відсутні документи, що підтверджують особу та родинний зв'язок із дитиною. Як було встановлено, у дитини [PERSON], [INFO], відсутнє свідоцтво про народження. Дитину було поміщено до КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» (а.с. 7). Відповідно до рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради, від 07 вересня 216 року № 588 про державну реєстрацію народження знайденої дитини, було вирішено провести державну реєстрацію народження знайденої дитини, та вказати в актовому записі про народження знайденої дитини прізвище, ім'я та по батькові дитини - [PERSON]; дата народження - [INFO] року; місце народження - Україна, Донецька область, м. Слов'янськ; мати дитини - [PERSON]; батько дитини - [PERSON] (а.с.9). Відповідно до рішення виконавчого комітету Слов'янської міської ради, від 21 вересня 216 року № 637, було вирішено надати [PERSON], [INFO] статус дитини позбавленої батьківського піклування (а.с. 10). Згідно із психолого-педагогічною характеристикою дитини КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Слов'янськ Донецької області» від 28 червня 2016 року, [PERSON], [INFO], доставлений до центру 02 серпня 2016 року інспектором поліції Гаркач В.А. Хлопчика виявили у садовому товаристві «Семеренко». Хлопець пояснив, що мешкає з матір'ю та батьком на садибній ділянці. У дитини та матері відсутні документи, які підтверджують особу та родинний зв'язок між ними. За час перебування в центрі [PERSON] адаптовувався поступово. Хлопчик мовчазний, спокійний, скутий, на контакт з дорослими йде поступово. Спілкується з тими, тільки кому довіряє. Під час конфліктних ситуацій захистити себе не може, плаче, шукає захисту від дорослих. Слабо привиті соціально - побутові навички. Не завжди дбає про зовнішній вигляд. Потребує допомоги дорослих. Нескладні доручення дорослих виконує без особливої старанності. Правила поведінки в центрі не порушує. Грається переважно одноосібно. На обмеження чи покарання реагує байдуже. Хлопчик не проявляє агресію. Тривожність завищена. Самооцінка низька. Загальне освідомлення дитини обмежене. Словниковий запас скупий. Хлопець здатен зосереджуватися під час завдань не відволікається, але не виказує зацікавлення. Міміка збліднена. Предметно-практичні дії самостійні. Виявлено недостатній рівень узагальнення. Проявляється затримка у сформованості пізнавальної діяльності, обмеження інтересів (а.с. 14). Відповідно до наданої інформації Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області за № 29/01-649 від 31 березня 2017 року, , за час проживання малолітнього [PERSON], [INFO] в дитячому будинку сімейного типу, мати його не розшукувала, долею та здоров'ям дитини не цікавилась (а.с. 15). Згідно із довідкою КЗ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей у м. Слов'янськ Донецької області» № 201 від 31 березня 2017 року, [PERSON], [INFO] перебував у закладі з 02 серпня 2016 року по 18 листопада 2016 року. Згідно із книгою реєстрації відвідувачів за 2016 - 2017 роки, дитину в закладі не відвідували (а.с. 16). Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, не скористалась своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов'язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч.1 ст. 170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно із положеннями Закону та роз'яснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року), позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до роз'яснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов'язків. Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Аналізуючи наявні у матеріалах справи письмові докази та беручи до уваги пояснення представника позивача, надані у судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведено факт ухилення [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини [PERSON], а саме суду надані належні та достовірні докази щодо того, що відповідачка не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, у дитини тривалий час було відсутнє свідоцтво про її народження, дитина скута,с привиті соціально - побутові навички, не завжди дбає про зовнішній вигляд, на обмеження чи покарання реагує байдуже, тривожність завищена, а самооцінка низька, рівень обізнаності про навколишній світ обмежений, словниковий запас малий. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад. Особливої уваги заслуговує те, що відповідно до письмової інформації наданої КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» та Служби у справах дітей Слов'янської міської ради Донецької області, за час проживання малолітнього [PERSON], [INFO] в дитячому будинку сімейного типу, а також перебуванні його у КЗ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей в м. Слов'янську Донецької області» з 02 серпня 2016 року по 18 листопада 2016 року, [PERSON] жодного разу не навідала свого малолітнього сина [PERSON] та навіть не поцікавилася станом його здоров'я у телефонному режимі. Аналізуючи зазначену обставину, суд приходить до переконання про свідоме нехтування відповідачкою [PERSON] своїми батьківськими обов'язками та її небажання змінити своє ставлення до дитини. Таким чином, суд не вбачає підстав для ухвалення рішення про відібрання дитини без позбавлення відповідачки батьківських прав. Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов'янської міської ради, виходячи з інтересів малолітньої дитини, орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно її дитини - [PERSON], [INFO] /а.с. 44-45/. Прокурор Слов'янської місцевої прокуратури Яшкіна Є.Д. у судовому засіданні погодилась із заявленими позовними вимогами. Проаналізувавши обставини ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов'язків у своїй сукупності, беручи до уваги, що [PERSON] до теперішнього часу проживає в дитячому будинку сімейного типу, враховуючи, що ухилення [PERSON] від виконання батьківських обов'язків має системний і триваючий характер, зважаючи, що відповідачка вже двічі була позбавлена батьківських прав, та була попереджена про необхідність зміни свого ставлення до виконання батьківських обов'язків, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для застосування такого крайнього заходу як позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав [PERSON] якимось чином вплине на інтереси дитини, яка не отримує від матері необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно із ст. 169 СК України, відповідачка не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Положенням ст. 180 СК України закріплений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положення ч. 3 ст.166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. На підставі положення ч. 3 ст.166 Сімейного кодексу України, суд вважає необхідним вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Підстав для звільнення [PERSON] від обов'язку утримувати дитини у розумінні ст. 188 СК України не встановлено. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідачка працездатна, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідачки на утримання [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини її доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України відповідно до положення ч. 3 ст.193 СК України. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків відносно своєї малолітньої дитини [PERSON] без поважних причин не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, що свідчить про її винну поведінку відносно своєї дитини, та необхідність застосування до неї як матері дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. [PERSON] того, суд вважає необхідним також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини її доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із тим, що судом позов задоволений, а позивача звільнено від сплати судового збору за звернення до суду із даним позовом, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей за один місяць згідно із положеннями статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved