Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

12.12.2018\~року до\~Василівського районного\~суду Запорізької\~області надійшов\~позов [PERSON]\~до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що 01.07.2006 року він перебуває з відповідачкою [PERSON] у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за актовим записом №67. Від шлюбу мають малолітнього сина: [PERSON], [INFO]. У позові також вказує про те, що спільне життя з відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, різними поглядами на сімейні відносини та на обовязки з ведення спільного господарства. Через зраду відповідача сім»я розпалася, у звязку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. За таких обставин позивач вважає, що їх сімя розпалася остаточно, шлюбні відносини поновлені бути не можуть, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачкою вважає неможливим, а примирення недоцільним, тому він вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON], та [PERSON], який зареєстрований 01 липня 2006 року.Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за актовим записом №67. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 грудня 2018 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надав заяву з проханням розглянути справу без його участі. На заявлених позовних вимогах наполягає, та просить суд задовольнити його позов за підставами, викладеними у позовній заяві та просить судові витрати розділити порівну (а.с.19). В підготовче судове засідання відповідачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду нею подано заяву, в якій відповідачка просить розглянути справу за її відсутністю, заявлені позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити без змін «Марковецька» (а.с.23,24). Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, зясувавши всі обставини по справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З урахуванням положень ч.1 ст.198, ч.3 ст.211 ЦПК України суд ухвалив про проведення підготовчого засідання за відсутності сторін на підставі наявних у суду матеріалів та заяв сторін по справі. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] з 01 липня 2006 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №67, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.8). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, припинення шлюбних відносин, у звязку з чим позивач [PERSON] звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобовязати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної у телефонограмі позиції, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити без змін «Марковецька». Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів обєктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім'я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено та відповідачем в судовому засіданні не доведено. Крім того, оскільки позивач [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням його до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам та інтересам малолітнього сина, що має істотне значення. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачкою [PERSON] позовних вимог у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім'ї стало неможливим, його формальне існування обмежує особисту свободу позивача та порушує його особисті інтереси, що мають істотне значення, крім того спільне сімейне життя сторони фактично припинили, шлюбні відносини відновлювати в подальшому наміру не мають, тому суд приходить до остаточного висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі, а шлюб підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересах їх малолітнього сина. Також, у відповідності до положень ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку судового розгляду, суд вважає необхідним повернути позивачу [PERSON] з державного бюджету - 50% судового збору, сплаченого при предявленні ним позову до суду, а саме: в розмірі 352 (триста пятдесят дві) гривні 40 копійок, згідно квитанції № 7 від 05.12.2018 року, виданої Філією Запорізького обласного управління АТ «Ощадбанк» ТВБВ № 10007/0273, оригінал якої міститься в матеріалах справи (а.с.1). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved