overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

12.08.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обґрунтувавши свої вимоги тим, що між нею та відповідачем 20.03.1998 року був укладений шлюб, зареєстрований Лизогубівською сільською радою Харківського району і області, актовий запис № 6. Сім'я розпалася у 2015 року з причин подружньої зради відповідача, різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. В зв'язку з цим між ними стали виникати щоденні сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливе. З огляду на це просить шлюб розірвати та залишити їй прізвище "Кисіль". Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, просила справу розглянути без її участі та проти заочного розгляду справи не заперечує. (а.с. 10). Відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с. 9). Однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цієї цивільної справи за правилами гл. 8 розділу ІІІ ЦПК України. Судом встановлено, що між сторонами 20.03.1998 року був укладений шлюб, зареєстрований Лизогубівською сільською радою Харківського району і області, актовий запис № 6 (а.с. 5). Сім'я розпалася у 2015 року з причин подружньої зради відповідача, різних поглядів на життя, нерозуміння одне одного. В зв'язку з цим між ними стали виникати щоденні сварки, були втрачені почуття любові та поваги одне до одного. При таких обставинах вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне проживання та збереження сім'ї неможливе. Майнового спору сторони не мають. Відповідно до ст.ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у зв'язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, позивач наполягає на розлученні та не згодна на примирення. Тому суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

12.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до відповідача [PERSON] , у якій просить розірвати шлюб зареєстрований 20.11.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 250. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". В судове засідання відповідач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сім`я існує формально, сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 20.11.2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Балаклійського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 250 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають двох двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] [INFO] . Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Спільне господарство не ведеться. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

12.09.2014 року [PERSON], звернулась в суд з позовом до відповідача зазначивши, що з 16 липня 1997 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 256. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Відповідач участі у вихованні дитини не бере, коштів на її утримання добровільно не надає, дитини знаходиться на повному утриманні позивача. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Оскільки добровільно про сплату аліментів домовитись не вдалось, вона змушена звернутись до суду, прохаючи задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку. Позивач надала письмову заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. В поданій суду письмовій заяві відповідач позов визнав в повному обсязі, просив розглянути справу в його відсутність. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін на підставі поданих доказів. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне.: Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] [INFO]. Відповідач працездатного віку, працює кочегаром в котельні КП "Теплозабезпечення", отримує заробітну плату, інших утриманців не має, не інвалід, має добрий стан здоров'я. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, аліменти присуджуються у частці від доходу, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач має можливість та зобов'язаний надавати допомогу на утримання неповнолітньої дитини, має постійний регулярний дохід, тому позовна вимога позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

12.09.2014 року заявник звернулась до суду з зазначеною заявою , вказавши, що у 1990 році їй була видана трудова книжка шахтою ім. Свердлова Донецької області , де вона розпочала свою трудову діяльність. В подальшому вона працювала у ТОВ Заплазський цукровий завод. У виданій їй трудовій книжці її ім.»я значиться на російській мові «[PERSON]» Розбіжності у написанні її імені у трудовій книжці і в паспорті , де її ім.»я вказане [PERSON] , перешкоджають їй оформити пенсію по інвалідності. Посилаючись на викладене , просила суд встановити факт належності їй трудової книжки серії [NUMBER], виданої 02.08.1990 р. на ім.»я «[PERSON]»,[INFO] Заявник в судовому засіданні заяву підтримала . Представник заінтересованої особи - УПФУ в Любашівському районі Одеської області в судове засідання не з'явився,надіславши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та вказавши , що заперечень по справі немає. Вислухавши заявника , допитавши свідка , дослідивши матеріали справи,суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи зі слідуючого. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі , прізвище , ім"я , по батькові , місце і час народження якої, що зазначені в документі , не збігаються з ім"ям , по батькові , прізвищем цієї особи , зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Як видно з трудової книжки заявника , остання видана 02.08.1990 р на ім.»я «[PERSON]» ( а.с.- 9) У паспорті заявника її прізвище , ім.»я , по батькові значиться [PERSON] ( а.с.- 4 ) Як пояснив допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , він разом з заявником працював у ТОВ Заплазський цукровий завод. Пояснення свідка узгоджується з даними , зазначеними у вказаній трудові книжці. Проаналізувавши докази по справі , суд приходить до висновку , що у вказана трудова книжка належить заявнику. В судовому засіданні встановлено , що встановлення факту належності заявнику трудової книжки тягне для неї юридичні наслідки у вигляді отримання пенсії. На підставі викладеного ,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

12.09.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про позбавлення його права користуватися житловим приміщенням та зняття його з реєстрації місця проживання у будинку [ADDRESS] який належить позивачці на праві приватної власності. У судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю та пояснила наступне. 25 грудня 2010 року позивачка придбала у приватну власність будинок [ADDRESS] У період тимчасового спільного проживання, на прохання відповідача, позивачка надала дозвіл на його реєстрацію за вказаною адресою. З кінця 2010 року стосунки між позивачкою та відповідачем були припинені і відповідач більше не став проживати з позивачкою за вказаною адресою. Позивачка зазначає, що відповідач не має постійного місця проживання, живе у різних людей, які як і він зловживають алкоголем. Позивачка повідомляла відповідача, що має бажання розпорядитися своїм майном на власний розсуд та просила його знятися з реєстрації. Відповідач добровільно погодився знятися з реєстації, проте до цього часу цього не зробив. Позивачка зазначає, що вказаний будинок належить їй на праві приватної власності, і реєстрація [PERSON] за вказаним місцем проживання перешкоджає їй належним чином розпорядитися власністю на власний розсуд. Позивачка додала, що вона зверталася до Чечельницького РС УДМС України у Вінницькій області по питанню зняття з реєстрації місця проживання відповідача, але їй було відмовлено та рекомендовано звернутися до суду. Іншим чином зняти з реєстрації та позбавити права користування житловим приміщенням відповідача, окрім як через звернення з позовною заявою до суду, позивачка не може, та просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] двічі до суду не з'явився, не надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов повністю підлягає до задоволення по слідуючим підставам. Як вбачається з копії витягу про державну реєстрацію прав (а.с.7) будинок по [ADDRESS] належить позивачці. Як вбачається з показів позивачки та з матеріалів справи 07.02.2011 року відповідач [PERSON] зареєстрував своє місце проживання у приватному будинку позивачки в [ADDRESS] Як вбачається з показів позивачки та довідки, виданої Ольгопільською сільською радою (а.с.8), відповідач [PERSON] з кінця 2010 року не проживає і не користується будинком позивачки. А тому відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України відповідача необхідно визнати таким, що втратив право користуватися житловим будинком позивачки і відповідно до ст.7 Закону " Про свободу пересуванняв та вільний вибір місця проживання в Україні" відповідача необхідно зняти з реєстрації у будинку позивачки на підставі судового рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

12.09.2016 р. [PERSON] звернулася з позовом в суд до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, наведених в позовній заяві. Просить суд постановити рішення, яким стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання сина [PERSON], [INFO] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги позивача визнав. Не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в частці, яку просить позивач. Суд, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування своїх вимог і заперечень, та, зясувавши фактичні обставини справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 10.08.2007 р. у відділі РАЦС по м. Ковелю Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 395. Зясовано також, що в шлюбі у позивача з відповідачем народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження, копія якого долучена до матеріалів справи. Як видно з акту обстеження матеріально-побутових умов, який складений депутатом Делятинської селищної ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області, позивач [PERSON] не працює, стоїть на обліку на біржі праці. Квартира потребує ремонту. Син позивача потребує коштів на утримання в зв»язку зі станом здоров»я. Відповідач не заперечив те, що має стабільний заробіток, оскільки працює на посаді помічника начальника управління служби безпеки з питань внутрішньої безпеки в ПАТ "НПК-Галичина"(82103,\~Львівська обл., м. Дрогобич, вул. Бориславська, 82). Відповідно до ст.ст.180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу їх матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища позивача та платника аліментів, який має регулярний, стабільний заробіток, немає інших утриманців, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення і розмір аліментів може бути визначений судом у відсотковому відношенні по 1/4 частині всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Також стягненню з відповідача підлягають витрати по сплаті - судовий збір в користь держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

12.09.2016 року заявник звернулася із заявою до суду та просить встановити факт належності правовстановлюючих документів державних актів ЖТ №065626 та ЖТ №065625 від 10 травня 2004 року, виданих Овруцькою районною державною адміністрацією на ім»я [PERSON] їй [PERSON]. Мотивує це тим, що у державних актах було неправильно зазначено її ім»я, а саме вказано «Тетьяна», замість «Тетяна». Встановлення факту їй необхідно для реалізації свого права на розпорядження належним їй майном. Заявник просить справу розглядати у її відсутність. Заінтересована особа надала заву про розгляд справи у відсутність свого представника, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім"я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім"ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеними у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, ім»я заявника в паспорті серії ВМ № 260428 вказано як Тетяна, в той час, як в державних актах на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №065626 та серії ЖТ №065625 , її ім»я вказано як „Тетьяна. Вказані обставини не викликають у суду сумнівів в належності вищевказаних державних актів [PERSON], а тому суд вважає факт належності правовстановлюючого документу доведеним. Заявником сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

12.09.2017 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою посилаючись на те, що він являється сином [PERSON], який хворіє на психічні розлади, не може розуміти значеня своїх дій та керувати ними,оскільки є інвалідом І групи по зору з 01.06.2009 року, йому встановлено діагноз: вторинна глаукома. Атрофія здорових нервів обох очей, він самойстійно не може орієнтуватися та пересуватися в просторі, оцінювати прості життєві ситуації, потребує стороннього догляду. Тому просять суд визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опіку, призначити [PERSON] опікуном. В судовому засіданні заявник та представник заявника заяву підтримали посилаючись на вказані обставини. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи за їх відсутності, не заперечують проти задоволення заяви. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення, суд встановив наступні обставини. [PERSON] являється сином [PERSON] який за станом здоров"я постійно потребує стороннього догляду. Згідно висновку судово- психіатричної експертизи № 548 від 19.12.2017 року [PERSON] в даний час страждає хронічними захворюваннями в формі атеросклеротичної деменції. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій і розумно керувати ними. Потребує накладення опіки. Відповідно до ст. ст. 39, 41 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або) керувати ними. Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Враховуючи, що [PERSON] не розуміє значення своїх дій, не може ними керувати, хворіє на атеросклеротичну деменцію, тому суд вважає, що над ним необхідно встановити опіку і призначити опікуном його сина [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

12.09.2019 р [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 01 листопада 2003 року Лисиченською сільською радою Славутського району Хмельницької області, актовий запис № 3. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, не заперечує проти розірвання шлюбу, про що подав письмову заяву. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом роз`яснено наслідки визнання позову відповідачем. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Тому суд знаходить за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону Укрпаїни "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

12.09.2019 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору у розмірі 23893,85 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 07.04.2014 року сторони уклали кредитний договір №б/н., в результаті якого, відповідач отримав кредит у розмірі 5900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач зобов`язаний здійснювати погашення заборгованості, однак, не надав своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у нього виникла заборгованість станом на 15.08.2019 року у розмірі 23893,85 грн., з яких 3493,48 грн. - заборгованість за тілом кредита ; 5765,88 грн.- заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн.- заборгованість за нарахованими відсотками; 12220,50- нарахована пеня за прострочене зобов`язання; 80000 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн;, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн.- штраф( фіксована частина) 1113,99 грн.- штраф( процентна складова). Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак він її не погасив. 09.10.2019 року до Миколаївського районного суду Львівської області надійшла відповідь на запит про місце проживання ( перебування) та реєстрації відповідача. 10.10.2019 року відкрито провадження по даній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) в судове засідання сторін. Крім того, відповідачу у справі було надано п`ятнадцятиденний строк, який обчислюється з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подачі відзиву на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] у встановлений законом строк відзиву до суду не подано, суд вважає за можливе вирішити спір за наявними матеріалами справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги, виходячи із наступного. Сторони 07.04.2014 року уклали кредитний договір б/н., згідно якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 5900грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач був ознайомлений з тарифами та умовами кредитування, однак, платежі з погашення не здійснював. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 23893,85 гривень. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов`язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. З відповідача у відповідності до ст. 141 ЦПК України, слід стягнути судовий збір у розмірі 1921,00 гривень в користь позивача.

Outcome: approved