Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

06.03.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом, а саме: квартирою № 33 в будинку № 37 по вулиці Кривалівська в місті Черкаси. Свій позов мотивує тим, що вона є власником ј частини квартири за адресою: [ADDRESS], на підставі рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.01.2017 року. Іншим співвласником ѕ частин даної квартири є її сестра Семянівська [PERSON] 1992 року і по теперішній час в вказаній квартирі зареєстрований [PERSON], який є її колишнім чоловіком, шлюб між ними розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2010 року. З 1994 року вона та відповідач переїхали проживати до іншого помешкання, а в 1996 році [PERSON] виїхав в Росію та з того часу в квартирі за адресою [ADDRESS] не проживає, не приймає участі в оплаті житлово-комунальних послуг. Місце його проживання невідомо, засоби звязку відсутні. Реєстрація [PERSON] в даній квартирі призводить до збільшення розміру платежів за житлово-комунальні послуги та унеможливлює оформлення пільг по їх оплаті. [PERSON] таких обставин вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою суду від 28.03.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні позивач [PERSON] обставини викладені в позові підтвердила повністю та просила позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] [PERSON] підтвердила обставини викладені в позові та просила позов задовольнити. Додатково пояснила, що відповідач є колишнім чоловіком позивачки. Рішенням суду від 17.09.2010 року шлюб між сторонами було розірвано, однак фактично відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації з 1994 року. Свою частку у праві власності на квартиру він втратив на підставі заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.01.2017 року. Квартиру він залишив добровільно. Спорів щодо його проживання за місцем реєстрації немає. На даний час [PERSON] не спілкується ані з позивачкою, ані з їх спільним сином. Засоби звязку з ним відсутні. Реєстрація [PERSON] у квартирі впливає на розмір оплати за житлово-комунальні послуги та унеможливлює оформлення субсидії. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання, однак кореспонденція повернулась до суду без вручення через відсутність адресата за зазначеною адресою та його неявку до відділення поштового зв'язку для отримання кореспонденції, що в контексті положень ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» і відповідно до ст. ст. 128-130 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) суд вважає як повідомлення відповідача належним чином. Третя особа Семянівська Н.Г. в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Проти задоволення позову [PERSON] не заперечує. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Суд заслухавши пояснення позивача та її представника, оголосивши заяву третьої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] та [PERSON] 16.09.1989 року зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №2365. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.09.2010 року (справа №2-5404/2010) шлюб між сторонами розірвано. Рішення суду набрало законної сили (а.с. 6). Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.01.2017 року (справа № 711/9567/16-ц), - переведено на [PERSON] права та обовязки співвласника боржника [PERSON] на ј частину квартири № [ADDRESS] та визнано за [PERSON] право власності на ј частину квартири № [ADDRESS] (а.с.7-9). Заочне рішення суду вступило в законну силу 21.02.2017 року. [PERSON] з Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.05.2017 року, - право власності на ј частину квартири № [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] відомостей Відділу реєстрації місця проживання управління з питань державної реєстрації Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради від 21.03.2018 року - відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою [INFO] з 07.08.1992 року і по теперішній час (а.с. 11,16а). [PERSON] опитування сусідів від 18.02.2018 року складеного [PERSON] (прож. [INFO]), [PERSON] (прож. [INFO]), [PERSON] (прож. [INFO]) та посвідченого головою ОСББ «Кривалівська 37» - [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з липня 1994 року (а.с. 12). Допитаний в якості свідка [PERSON] підтвердив факт відсутності [PERSON] за місцем реєстрації більше двадцяти років. При цьому пояснив, що [PERSON] його мати, а [PERSON] батько. На даний час в квартирі за адресою [ADDRESS] проживає він один. [PERSON] в 1996 році поїхав на заробітки до Росії, після чого ще протягом 2-3 років вони підтримували зв'язок навіть їздили до батька в гості, однак згодом [PERSON] зник, не допомагав, аліменти на його утримання не сплачував. Засоби звязку з ним відсутні, місце проживання [PERSON] йому невідомо. Квартиру [PERSON] залишив добровільно, ні про які конфлікти чи скандали з приводу проживання батька в квартирі йому не відомо. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26.01.2017 року не містить умов чи зобовязань [PERSON] надавати свою квартиру для проживання [PERSON] Договір найму житла між [PERSON] та [PERSON] не укладався. Доказів про те, що [PERSON] є членом сімї [PERSON] суду не надано. Відповідно до п. 8 ч.1 ст. 346 ЦК України, - право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобовязанням власника. [PERSON] п.34 Постанови №5 від 07.02.2014 року Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», - власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення із зняттям останнього з реєстрації. [PERSON] таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку, що [PERSON] на підставі рішення суду втратив свою частку у праві власності на квартиру - втратив право власності на житло, яке передбачає у тому числі право користування квартирою, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідач [PERSON] не надав суду будь-яких заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення. [PERSON] ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує клопотання позивача про покладення судових витрат на неї. На підставі ст. 317, 319, 321, 346, 379, 391 ЦК України,

Outcome: approved