Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

09 вересня 2016 року позивачка,[PERSON], звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області, [PERSON] міської ради Хмельницької області, третя особа: [PERSON] про визнання недійсним розпорядження та державного акта на право власності на земельну ділянку, посилаючись на те, що 18 лютого 2008 року померла її мати - [PERSON] і після її смерті відкрилось спадкове майно, а саме: право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом серії ХМ №046452, виданим [PERSON] райдержадміністрацією 18.07.1996 року, у землі, яка перебуває у колективній власності колгоспу ім.Б.Хмельницького с.Залісці Дунаєвецького району Хмельницької області, розміром 2,88 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позивачка спадщину прийняла, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на майно померлої, в тому числі і на право на земельну частку (пай). На підставі розпорядження [PERSON] райдержадміністрації від 16 березня 2012 року позивачці було видано державні акти на право власності на земельні ділянки, площею 0,3657 га та площею 1,7203 га, які розташовані на території Залісцівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ЯМ №523758, кадастровий номер земельної ділянки 6821882700:03:003:0413, серії ЯМ №523759, кадастровий номер земельної ділянки 6821882700:02:002:0207, дані акти зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 682188271001645 і №682188271001646 відповідно. На даний час Залісцівська сільська рада ввійшла в склад [PERSON] міської ради. При реалізації свого права на користування вищевказаними земельними ділянками позивачка звернулася до відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області щодо надання витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, на що отримала відповідь відділу Держгеокадастру згідно якої їй неможливо надати Витяги про земельні ділянки в звязку з тим, що дані земельні ділянки , які надані були у власність позивачці згідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №147/2012-р. від 16.03.2012 року, посвідчені Державними актами на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №523759 від 14.09.2012 року, кадастровий №6821882700:02:002:0207, ЯМ №523758 від 14.09.2012 року, кадастровий №6821882700:03:003:0413 були попередньо передані у власність [PERSON] згідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №1164/2008-р, від 29.10.2008 р., посвідчені Державними актами серії ЯЗ №107344 від 16.01.2009 р., кадастровий №6821882700:03:003:0413, ЯЗ №100024 від 16.01.2009 р. кадастровий №6821882700:02:002:0207, крім того вищевказані земельні ділянки [PERSON] перебувають в Національній кадастровій системі. Позивачка звернулася з усною заявою в [PERSON] районну державну адміністрацію з приводу того, щоб видали новий державний акт в заміну державного акта, що є помилковим, але отримала відповідь, що з 01.01.2013 року набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» , Постанова КМ України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру», згідно з якими повноваження територіальних органів Держгеокадастру у частині видачі державних актів на право власності на земельну ділянку призупинені та рекомендовано вирішити дане питання в судовому порядку у зв'язку із чим, позивачка змушена звернутися до суду. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій позовні вимоги підтримала, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача, [PERSON] міської ради Хмельницької області, в судове засідання не зявився, однак надав суду повідомлення про розгляд справи у відсутності представника та визнання позову. Представник відповідача, [PERSON] райдержадміністрації Хмельницької області, в судове засідання не зявився, однак подав до суду лист про розгляд справи у відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій проти позову не заперечила, просить проводити розгляд справи у її відсутності. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 125 Земельного кодексу України (в редакції, чинній на час видачі позивачу державного акта на право власності на земельну ділянку) (надалі ЗК України), право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Судом встановлено, що розпорядженням [PERSON] райдержадміністрації №147/2012-р. від 16.03.2012 року, [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії ХМ № 046452 надано в натурі земельну частку (пай) №365 площею 1,7203 га. та земельну частку (пай) № 365д площею 0,3657 га. На підставі даного розпорядження позивачці видані [PERSON] районною державною адміністрацією державні акти серії ЯМ № 5237759 від 14 вересня 2012 року на право власності на земельну ділянку площею 1,7203 га, кадастровий номер 6821882700:02:002:0207, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Залісцівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області (за межами населеного пункту) та серії ЯМ № 523758 від 14 вересня 2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,3657 га, кадастровий номер 6821882700:03:003:0413, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Залісцівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області (за межами населеного пункту). Згідно копії книги записів державної реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею,договорів оренди землі дані вище зазначені державні акти зареєстровані 14.09.2012 року за реєстраційними номерами 682188271001645 та 682188271001646. Відповідно до ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже, з моменту державної реєстрації вище зазначеного державного акта на право власності на земельну ділянку позивачка набула права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Між тим, судом встановлено, що в повній мірі реалізувати своє право власності на земельну ділянку позивачка не може. Згідно відповіді на звернення відділу Держгеокадастру у Дунаєвецькому районі Хмельницької області від 09.08.2016 року видно, що земельні ділянки, які були надані позивачці у власність, згідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №147/2012-р від 16.03.2012 р., посвідчені Державними актами на право власності на земельну ділянку серія ЯМ № 523759 від 14.09.2012р., кадастровий номер 6821882700:02:002:0207 та ЯМ №523758 від 14.09.2012 р. кадастровий номер 6821882700:03:003:0413, були раніше передана у власність [PERSON], згідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №1164/2008р. від 29.10.2008 року, посвідчені Державними актами серія ЯЗ №107344 від 16.01.2009 року кадастровий номер 6821882700:03:003:0413 та серії ЯЗ №100024 від 16.01.2009 року кадастровий номер 6821882700:02:002:0207 і таким чином позбавлена права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю. Статтею 198 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення) передбачено, що кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану. Згідно ч. 3 ст. 103 ЗК України (в редакції, чинній на час прийняття оскаржуваного рішення), власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Таким чином, погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами є обовязковою складовою технічної документації на конкретну земельну ділянку і без такого погодження, технічна документації не може бути затверджена, зокрема, органом місцевого самоврядування. Проте, затверджуючи позивачці технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності відповідач [PERSON] районна державна адміністрація належним чином не перевірив технічну документацію, що є однією із причин ухвалення протиправного рішення. Згідно Державних актів на право власності на земельну ділянку серії ЯЗ №100024 та серії ЯЗ №107344 від 16.01.2009 року, виданих згідно розпорядження [PERSON] райдержадміністрації №1164/2008-р від 29.10.2008 року, [PERSON] належать земельні ділянки площею 1,72 га та 0,37 га, які розташовані на території Залісцівської сільської ради за межами населеного пункту, кадастрові номера земельних ділянок 6821882700:03:003:0413 та 6821882700:02:002:0207 відповідно, що підтверджується копіями державних актів. Згідно ст.ст. 19, 55 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Статтями 152, 155 ЗК України передбачено, що держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, усе зазначене вище переконує суд у тому, що ухвалюючи розпорядження № 147/2012-р від 16 березня 2012 року [PERSON] районної державної адміністрації про надання в натурі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Залісцівської сільської ради за межами населеного пункту [PERSON] спадкоємцю права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом серії ХМ №046452 земельну частку (пай) №365 площею 1,7203 та земельну частку (пай) №365Д площею 0,3657 га відповідач [PERSON] райдержадміністрація діяв не у спосіб та не в порядку, визначеному Конституцією та законами України, а відтак, наслідком таких рішень відповідача є порушення права власності позивачки на землю. Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державні акти серії ЯМ №523758 від 14 вересня 2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,3657 га, кадастровий номер 6821882700:03:003:0413 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Залісцівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області (за межами населеного пункту), зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №682188271001645 та серії ЯМ № 523759 від 14 вересня 2012 року на право власності на земельну ділянку площею 0,3657 га, кадастровий номер 6821882700:02:002:0207 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Залісцівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області (за межами населеного пункту), зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №682188271001646, які видані [PERSON] порушує права позивачки, не відповідають вимогам закону, унеможливлює використання земельних ділянок за призначенням, оскільки існує два державних акти на одну і ту ж земельну ділянку, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved