Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

13.03.2015 р. до суду заявлено цей позов, вимоги якого мотивовано тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.12.2010 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 130 800 грн., судовий збір 108 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн. 04.04.2011 року [PERSON] при свідках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконав розписку, в якій підтвердив свій борг перед [PERSON], зобовязався щомісячно його сплачувати, стягнуто 11 925 грн., несплаченим залишився борг в сумі 118875 грн., цими коштами відповідачі продовжують користуватися, тому за весь час прострочення сплати суми боргу просить стягнути з відповідачів на його користь - індексу інфляції за весь час прострочення 48 867,9 грн.; - моральної шкоди 5000 грн., 5048,5 грн. 3 % річних. Позивач в судове засідання не з`явився, в поданій до суду заяві вимоги позову підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотання про перенесення справи не заявляли, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи відповідно до ч.9 ст. 74 ЦПК України, опубліковано оголошення в газеті «Урядовий курєр» № 72 від 21.04.2015 р. Судом на підставі ст. 224 ЦПК України ухвалено рішення про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням позиції позивача, досліджених матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.12.2010 року стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в сумі 130 800 грн., судовий збір 108 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення 120 грн. 04.04.2011 року [PERSON] при свідках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] виконав розписку, в якій підтвердив свій борг перед [PERSON], зобовязався щомісячно його сплачувати, до цього часу стягнуто 11 925 грн., несплаченим залишився борг в сумі 118875 грн., цими коштами відповідачі незаконно продовжують користуватися. Спірні правовідносини регламентуються: - ч.1 ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном; - ч.1 ст. 319 ЦК України, за якою власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; - ст.625 ЦК України, за змістом якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом; - п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, за якою моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях фізичної особи у звязку з протиправною поведінкою щодо неї; - ч.1 ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Оскільки, відповідачі добровільно не виконують взяті ними зобовязання повернути [PERSON] борг, не виконують рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 01.12.2010 р., чим порушують законне право позивача на отримання суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, що становить 48 867,9 грн., 5048,5 грн. - 3 % річних, то необхідно стягнути з відповідачів на користь позивача зазначену заборгованість, 420 грн. витрат на публікацію оголошення в газеті "Урядовий кур`єр" згідно рахунку № 4039 від 8.04.2015 р. та 589,16 грн. сплаченого судового збору. Зважаючи на те, що неправомірними діями відповідачів [PERSON] та [PERSON] заподіяно [PERSON] моральної шкоди у виді душевних страждань у звязку з неможливістю вільно володіти та розпоряджатися своїм майном - грошима, негативні переживання з цього приводу, душевні страждання через неможливість втілити в життя намічені плани, необхідність брати кошти в борг через неможливість користуватися своїми, позиченими відповідачами, необхідність утримувати трьох малолітніх дітей та дружину інваліда 3-ої групи, то, з огляду на глибину та тривалість перенесених ним душевних переживань, виходячи із засад розумності і справедливості, суд вважає, що з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню 5000 гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди, і такий її розмір забезпечить баланс між захистом порушених прав позивача та інтересів відповідачів. На підставі викладеного ,

Outcome: approved