Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

01.09.2015 року публічне акціонерне товариство Альфа-Банк (надалі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 43353 грн. 43 коп. та стягнення судових витрат по справі. Позивач в обгрунтування своїх вимог зазначав, що 16.01.2015 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 500969470 (надалі-кредитний договір), за умовами якого остання отримала кредит в сумі 35765 грн. 76 коп. ПАТ КБ «Альфа-Банк» свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував відповідачу суму кредиту в повному об"ємі. Відповідно до договору позичальник взяв на себе зобов"язання погашати заборгованість за кредитом, відсотки за його користування, та сплатити комісію згідно графіку. Враховуючи, що відповідачка не виконує належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, тому у неї виникла заборгованість, розмір якої станом на 03.08.2015 року становить 43353 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі - 35765 грн. 76 коп., 2635 грн. 65 коп. - заборгованість за відсотками, 3752 грн. 02 коп. - заборгованість по комісії, 1200 грн. - штраф. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про причини своєї неявки суду не повідомила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення-невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 16.01.2015 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір № 500969470, згідно з умовами якого банк надав останній кредит в сумі 35765 грн. 76 коп. Обґрунтовуючи підставність позову Банк посилався на те, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 03.08.2015 року становить 43353 грн. 43 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі - 35765 грн. 76 коп., 2635 грн. 65 коп. - заборгованість за відсотками, 3752 грн. 02 коп. - заборгованість по комісії, 1200 грн. - штраф. Виходячи з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Викладене свідчить, що позовні вимоги обґрунтовані, і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved