Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

07.02.2019р. [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту, що заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , посвідчений 07.04.2004р. секретарем виконкому Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, який зареєстровано в реєстрі за №45, складений на користь [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] Заява мотивована тим, що після смерті чоловіка, заявник звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, де отримала відмову у вчиненні нотаріальних дій через наявні розбіжності у свідоцтві про смерть та заповіті, а саме невірно вказано прізвище її чоловіка, з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. У судовому засіданні заявник заяву підтримала повністю та просила її задовольнити. Представник Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, проте 21.03.2019р. звернувся до суду із заявою, в якій не заперечує щодо задоволення заяви [PERSON] та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Судом встановлені факти: - 07.04.2004р. [PERSON] склала заповіт, у якому все майно належне їй за законом на день її смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла [PERSON] повністю. Заповіт посвідчено 07.04.2004р. секретарем виконкому Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Лисюк М.П., який зареєстровано в реєстрі за №45 (заповіт від 07.04.2004р.); - [INFO] [PERSON] - померла (свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.05.2005р.); - [INFO] . [PERSON] - помер (свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 01.03.2012р.); - рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 23.08.2017р. у справі № 467/609/17, яке набрало законної сили 03.09.2017р. встановлено факт проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] , [INFO] , із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , з 1990р. по день його смерті; - рішенням Врадіївського районного суду Миколаївської області від 21.02.2018р. у справі № 474/37/18, яке набрало законної сили 24.03.2018р., визначено встановлено факт належності правовстановлюючого документу, а саме, що державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку площею 4,30 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, виданого Врадіївською районною державною адміністрацією Миколаївської області 11 травня 2007р. на ім`я [PERSON] , належить [PERSON] , який помер [INFO]; - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] , з 1990р. та знята з реєстраційного обліку у зв`язку зі смертю. На час відкриття спадщини разом із спадкодавицею ніхто не проживав і не був зареєстрований (довідка Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області № 96 від 05.02.2019р.); - 01.03.2019р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , в зв`язку з розбіжностями в написанні прізвища спадкодавця а саме: у заяві про прийняття спадщини після померлої [PERSON] (заява №448 від 18.10.2005р.) прізвище заявника зазначено « [PERSON] », у свідоцтві про смерть спадкодавця зазначено « [PERSON] », в заповіті, посвідченому секретарем виконкому Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області Лисюк М.П. 07.04.2004р. за реєстровим №45, все майно заповідане «[PERSON]» (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.03.2019р.); - в іншому порядку, крім судового, заявник не може довести факт, що заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] , посвідчений 07.04.2004р. секретарем виконкому Іванівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області, який зареєстровано в реєстрі за №45, складений на користь [PERSON] належить [PERSON] , який помер [INFO] (показання заявника в якості свідка). Суд вважає, що в даному випадку мають місце правовідносини з приводу встановлення факту, що має юридичне значення. При прийнятті рішення суд керується п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31.03.1995р., при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Вивчивши та дослідивши наявні по справі докази, суд приходить до висновку, що встановлення факту належності заповіту, знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає повному задоволенню. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved