overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

12 жовтня 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 25 жовтня 2011 року в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання сина. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 25 жовтня 2011 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати та стягнути з відповідача на її користь сплачений нею судовий збір в розмірі 640 гривень. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та до суду надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 25 жовтня 2011 року, про що складено відповідний актовий запис за № 37 та видано свідоцтво про шлюб серії І-ФП № 076492 (а.с. 7). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання сина, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вперше. В судовому засіданні позивач побажала скористатися своїм правом та після розірвання шлюбу залишити прізвище "Кузьменко ". Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вимог цієї статті, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень, розмір якого підтверджено квитанцією № N1С8234536 від 06.10.2017 року (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

12 жовтня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 21 листопада 1992 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Лепетиській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 18. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Позивачка вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем, дитину залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21 листопада 1992 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Лепетиській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 18 ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO] (а.с.7). Шлюбно - сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-09 00:00:00

12 жовтня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 04 серпня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у місті Донецьку, за актовим записом № 374. У шлюбі [INFO] року у них народилися сини [PERSON] та [PERSON]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримуює повністю, наполягає на їх задоволенні, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. При цьому, позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

12 квітня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 53 987,87 гривень. Посилаючись в своїй позовній заяві на те, що гр. [PERSON] звернулась до ПАТ «Приватбанк» з метою отримання кредитних послуг, у зв'язку з чим підписала заяву № б/н від 17.05.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 19 700,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але зобов'язання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 31.12.2015 рік відповідач має заборгованість - 53 987,87 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явилась, хоча про дату, час, та місце слухання справи була повідомлена належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 86 від 07 травня 2016 року. Заяв про розгляд справи за її відсутності не надходило.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

12 квітня 2016 року публічне акціонерне товариство "Альфа-Банк" звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 40979 грн. 58 коп. та судові витрати по справі. Позов мотивовано тим, що згідно кредитного договору № 500448956 від 15.01.2014 року відповідачу було надано кредит у розмірі 55400 грн.. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,99 % річних, на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак зобовязання за кредитним договором відповідач не виконав, станом на 01.03.2016 року заборгованість за кредитним договором склала 40979 грн. 58 коп., з якої 33864 грн. 17 коп. - заборгованість за кредитом, 464 грн. 23 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4374 грн. 52 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користуванням кредитом, 2276 грн. 66 коп. - штраф. В судове засідання представник позивача та відповідач не зявились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги представник позивача підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що між позивачем та відповідачем 15.01.2014 року було укладено договір № 500448956, згідно з умовами якого відповідач отримав від позивача кредит в розмірі 55400 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 10,99% на рік за користування кредитом до 16.01.2017 року (а.с.4-8). Зобовязання передбачені кредитним договором відповідач не виконав. Станом на 01.03.2016 року заборгованість за кредитним договором склала 40979 грн. 58 коп., що складається з 33864 грн. 17 коп. - заборгованість за кредитом, 464 грн. 23 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 4374 грн. 52 коп. - заборгованість зі сплати комісії за користуванням кредитом, 2276 грн. 66 коп. - штраф (а.с.18). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи. У відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стороні, на користь якої ухвалено рішення, присуджує з другої сторони понесені і документально підтвердженні судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

12 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 20 січня 2017 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання дітей не має. Зазначила, що за час перебування у шлюбі відносини з чоловіком погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім'я припинила своє існування. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені. Подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам сім'ї, робить неможливим примирення з відповідачем в зв'язку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. У зв»язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із заявою позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач визнає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

12 квітня 2018 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 12 червня 2009 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 397. У шлюбі спільних дітей немає. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. При цьому, попросила суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не прибув з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений у порядку, визначеному ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик на офіційному веб-сайті судової влади України. Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, тому суд розглядав справу на підставі ст.ст. 280-289 ЦПК України, заочно, у зв'язку з чим постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони по справі припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору і питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Позивачу залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-26 00:00:00

12 квітня 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 15 лютого 2007 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні та вихованні, а відповідач добровільно приймає участь у його вихованні і буде приймати участь в утриманні дитини. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили понад два роки тому, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 03 травня 2019 року було відкрито провадження у справі (а.с. 14-15). У підготовче засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 22, 23). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що [INFO] народився [PERSON] , батьками якого записані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 6). 15 лютого 2007 року [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що в книзі реєстрації шлюбів виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 4 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на " [PERSON] ". На підставі ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що подружжя з 2017 року не підтримує шлюбні відносини, не веде спільне господарство, не проживає спільно, позивач втратила почуття любові та поваги до чоловіка, спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим, за таких обставин суд приходить до переконання, що подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що мають істотне значення, і шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В зв`язку з наведеним, [PERSON] має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися прізвищем, яке їй було присвоєне у зв`язку з реєстрацією шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved