Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

07.05.2020 [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з останнього 150000 грн. в якості компенсації моральної шкоди за смерть її матері. В обґрунтування позову вказує на те, що 25.02.2016 нна а/д "Київ-Чоп" в с.Дубина Сколівського району Львівської області сталась дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої загинув пішохід [PERSON] , яка була її матір`ю. Наїзд на пішохода відбувся автомобілем «МERCEDES-BENZ SPRINTER» під керуванням відповідача при цьому смерть матері відбулась внаслідок роздроблення основи черепа та була миттєвою. 26.02.2016 року за вказаним фактом відкрито кримінальну справу за номером в ЄРДР 12016140000000293 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України, яку 27.04.2016 року постановою слідчого СУ ГУ НП у Львівській області закрито у зв`язку з відсутністю в діях водія [PERSON] складу злочину передбаченого ч.2 ст. 286 КК України. Впродовж понад 4 років, єдиною допомогою, яку надав водій даного транспортного засобу виступала сплата 10 тис. грн. на витрати, пов`язані з похованням загиблої. Чотири роки позивач жила з внутрішнім болем, пов`язаним із втратою єдиної рідної людини, у щоденних труднощах, пов`язаних із відсутністю будь-якої підтримки, моральних стражданнях, обумовлених несправедливою безкарністю винного та несправедливою фатальністю ситуації. Вважає, що закриття кримінальної справи не позбавляє відповідача обов`язку відшкодувати їй відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України моральну шкоду, яка завдана у зв`язку із смертю її матері. Передчасна смерть матері та відсутність батька викликала сильний стрес, оскільки мати була ще молодою, а внаслідок її смерті вона втратила єдину рідну людину у цьому світі, моральну підтримку та сенс життя. У неї погіршився стан здоров`я, порушився сон, виникають постійні депресії, що тривають до даного часу. На підставі викладеного, виходячи з міркувань розумності, виваженості та справедливості, просять суд призначити розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 150000 (сто п`ятдесят тисяч) грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які позивач як донька загиблої пережила та переносить на теперішній час. 14.08.2020 від відповідача надійшов відзив на позов.У відзиві відповідач, зокрема, вказує на те, що позиваем не представлено жожного доказу, що матір була єдиною рідною людиною, те що у зв`язку з її смертю у неї погіршився стан здоров`я, виникають постійні депресії та обгрунтування розміру моральної шкоди в сумі 150000 грн. Крім цього, відповідно до постанови про закриття кримінального провадження №12016140000000293 у діх відповідача відсутній склад кримінального правопорушення. У цій же постанові вказано, що ДТП настала внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху. Відповідач є безробітнім, а тому не буде мати змоги відшкодувати шкоду у зазначеному позивачем розмір. Усі наявні заощадження він віддав позивачу, щоб хоч якось допомогти їй з витратами на поховання матері. Оскільки його вина у заподіянні смерті [PERSON] відсутня, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження своїх вимог, просить в задоволенні заяви відмовити. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Представник відповідача - адвокат О.С. Кульчицький подав заяву про проведення розгляду справи без участі відповідача та його представника. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши матеріли справи, безпосередньо дослідивши докази, дійшов висновку, що позов слід задоволити частково. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] померла [PERSON] ( Свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] , видане Крушельницькою сілською радою Сколівського району Львівської області), яка була матір`ю позивача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Крушельницькою с/радою Сколівського району Львівської області. Як вбачається з постанови про закриття кримінального провадження від 27.04.2016, 25.02.2016 близько 18.40 год. у Львівській області Сколівського району на автодорозі Київ-Чоп в с.Дубина автомобіль «МERCEDES-BENZ SPRINTER», р.н. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , [INFO] . Внаслідок пригоди пішохід [PERSON] від отриманих травм померла на місці пригоди. Причиною даної ДТП стали неправомірні дії зі сторони пішохода [PERSON] , яка своїми діями створила аварійну ситуацію водію автомобіля «МERCEDES-BENZ SPRINTER», р.н. [NUMBER] , [PERSON] , який був позбавлений технічної можливості уникнути наїзду на пішохода шляхом застосування своєчасного екстренного гальмування. Статтею 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Статтею 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Врахувавши наведені обставини та норми матеріального права, суд вважає, що відповідач, як особа, яка керувала джерелом підвищеної небезпеки, повинен нести відповідальність за моральну шкоду, завдану таким джерелом, незалежно від наявності його вини. Відповідно до вимог частини другої статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом суд вбачає наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, завданої загибеллю її матері. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад розумності та справедливості, з урахуванням глибини фізичних та душевних страждань позивача та з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, а також тієї обставини, що він не мав технічної можливості уникнути наїзду на пішохода, а тому визначає її у розмірі 10000 гривень. За змістом ст. 141 ЦПК України, так як позов задоволено, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved