Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

11.10.2021 року заявник [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд м. Миколаєва з заявою, в якій просив встановити юридичний факт смерті [PERSON] ( [INFO] , уродженки м. Донецьк, Донецької області, Україна) - на тимчасово окупованій території в місті Донецьк Калінінського району, [INFO] . В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Не зважаючи на те, то вона була громадянкою України, на час смерті перебувала на тимчасово окупованій території України - в м. Донецьк, Донецької області. На момент смерті матір проживала за адресою: [ADDRESS] , на окупованій території. З метою здійснення поховання, ним була отримана Довідка про причину смерті № 4789 від 03.09.2021 р., а також свідоцтво про смерть від 03.09.2021 р. серії [NUMBER] , видане Калінінським відділом РАЦСу Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР. На сьогодні він має намір оформити свої спадкові права після смерті матері, для чого звернувся до нотаріуса. Нотаріусом при перевірці документів було встановлено, що в Реєстрі актів цивільного стану відсутні відомості про смерть матері. З відповідною заявою про реєстрацію смерті та видачу свідоцтва про смерть він звернувся до органів РАЦС, де Корабельним відділом ДРАЦС в усній формі йому було повідомлено про неможливість здійснення такої реєстрації тому, як отримані офіційні документи на підтвердження факту смерті його матері [PERSON] є недійсними на території України, оскільки видані незаконно створеними органами на тимчасово окупованій території України, а відомості про смерть особи не внесенні до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. З огляду на вказане, зареєструвати факт смерті в органах державної реєстрації актів цивільного стану громадян Міністерства юстиції України він не в змозі, адже довідка про причину смерті, яка видана незаконним органом, не є документом, на підставі якого можливо провести державну реєстрацію смерті особи, а отже не створює жодних юридичних наслідків. Оскільки свідоцтво про смерть матері видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження, а встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення для оформлення спадкових прав, тому він звернувся в суд з даною заявою. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєві від 11.10.2021 р. відкрито провадження у справі та повідомлено заінтересовану особу про можливість надання до суду письмових заперечень проти заявлених вимог. В судове засідання заявник не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в суд не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, заперечень щодо розгляду справи не надав. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Розділом 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженим наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000 р., передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за № 1150/130234; фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 р. № 545 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006р за №1150/130234; лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи. Відповідно до роз`яснень, наданих в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про становлення фактів, що мають юридичне значення, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Згідно з ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.09.2021 року, виданого Калінінським відділом ЗАЦС Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької Народної Республіки, актовий запис № 949, [PERSON] ( [INFO] , уродженка міста Донецьк, Донецької області, Україна) померла [INFO] , місто смерті: Донецька Народна Республіка, місто Донецьк, Калінінський район. Даний документ не є підставою для державної реєстрації смерті на території України, відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" та п.1 розділу 5 глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції 24.12.2010 р. № 3307/5). За змістом п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Державна реєстрація смерті [PERSON] не була проведена на території України, оскільки для підтвердження факту смерті відсутній документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року № 545 Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті. Згідно з п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що у заявника є перешкоди в належному оформленні смерті матері, оскільки свідоцтво про смерть, видане органом, зареєстрованим та передбаченим на тимчасово окупованій території, є недійсними і не створює правових наслідків на території України. Відповідно до ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт; рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З урахуванням зазначеного, суд вважає за доцільне задовольнити вимогу про встановлення факту смерті. На підставі ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved