Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 17067,38 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 05.09.2007 року між ПАТ КБ „ПриватБанк" та [PERSON] був укладений договір, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3094,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов укладеного договору Договір складається з Заяви позичальника та Умов надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. У порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку за зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.11.2013 року має заборгованість - 17067,38 грн. (6794,57 грн. -за процентами за користування кредитом, 519,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8463,93 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 788,92 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути. Крім того, просить стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю Шаратов М.Т. на позові наполягав з мотивів, викладених у заяві, просив задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] просили у задоволенні позову відмовити, застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Вважають, що встановлена законом позовна давність у три роки сплинула з моменту закінчення дії договору, відповідач не виконував зобов'язання з поважних причин - через погіршення майнового стану. Також повідомили, що відповідачу не було відомо про збільшення строку позовної давності, оскільки Умови надання кредитну він не підписував. Заслухавши сторін, представника відповідача, розглянувши матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційним банком „ПриватБанк" та [PERSON] 05.09.2007 року виникли договірні відносини за кредитним договором, згідно з яким відповідач отримав кредит у розмірі 3094,80 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2009 року включно (а.с.6). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписна ним заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві про його ознайомлення та згоду із Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (СТАНДАРТ) (а.с.6 зворот). Згідно ст.ст. 526,527,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідач [PERSON] ухилявся від виконання узятих на себе зобов'язань щодо повернення всієї суми боргу за кредитом, тим самим порушив зобов'язання за кредитним договором (а.с.6-10). Таким чином, на 28.11.2013 року у нього виникла заборгованість в сумі 17067,38 грн., яка складається з: 6794,57 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 519,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 8463,83 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 788,92 грн. - штраф (процентна складова) - (розрахунок а.с. 4-5). Відповідно до ст.ст. 610,611 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно п.1 ч. 2 ст. 258 позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статі 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов. Відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак згідно з п.5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам(«Розстрочка») (Стандарт) сторони домовились про те, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років (а.с.10). При укладенні кредитного договору позичальник надав заяву, зі змісту якої вбачається, що він ознайомлений та згодний з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка» (Стандарт), які надані у письмовій формі. Своїм підписом відповідач підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування в Банку. Крім того, відповідно до ч.ч.1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Судовим розглядом встановлено, що після закінчення строку дії кредитного договору протягом періоду з 05.09.2009 до 28.03.2012 року відповідач частково погашував свою заборгованість перед банком та вносив кошти на рахунок, що він підтвердив у судовому засіданні. Таким чином, своїми діями відповідач перервав перебіг позовної давності. Отже судом встановлено, що на час розгляду справи у суді строк позовної давності як загальної, встановленої ст. 257 ЦК України, так і збільшеної сторонами договору, не сплинув. Щодо посилання представника відповідача на застосування ч.3 ст. 551 ЦК України судом встановлено наступне. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір пені (неустойки) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже зменшення неустойки - це право суду. Однак за результатами судового розгляду суд не вбачає підстав для застосування ч.3 ст. 551 ЦК України, оскільки визначений позивачем розмір пені значно не перевищує розміру збитків та судом не встановлено інших обставин, які мають істотне значення. Посилання відповідача на погіршення матеріального стану з моменту укладення кредитного договору до цього часу ніякими доказами не підтверджено. При цьому відсутність власного житла, земельної ділянки, на які посилається представник відповідача, не є підставою для звільнення від виконання зобов'язань за договором. За такими обставинами, суд вважає за необхідне позов Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.09.2007 року у розмірі 17067,38 грн. задовольнити у повному обсязі. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в розмірі 229,40 гривень. На підставі ст.ст.257,259,264,266,551,610,611,625,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved