Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

у лютому 2018 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в сумі 59 561,26 грн. та судових витрат по справі. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 25.09.2016 року о 19 год. 30 хв. у м. Києві по вул. Васильківській, 53, корп. 1 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хонда», д.н.з. [NUMBER], під його керуванням, та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження №114/16 загальна вартість матеріального збитку автомобіля «Хонда» складає 52 911,26 грн. Внаслідок цього ДТП йому також заподіяно моральну шкоду, яка полягає в емоційних переживаннях, душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, порушення емоційного стану, порушення звичайного життєвого ритму, затрати часу та життєвої енергії. Подібні переживання провокують погіршення його самопочуття та підвищення тиску. Просив стягнути з відповідача у відшкодування матеріальної шкоди 52 911,26 грн., витрат з визначенням вартості завданого матеріального збитку у розмірі 3 500 грн., витрат за проведення огляду автомобіля у розмірі 150 грн., 3000 грн. за відшкодування моральної шкоди та судові витрати по сплаті судового збору. Справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. У встановлений строк відповідач відзиву на позовну заяву та доказів, якими підтверджуються заперечення проти позову суду не надав. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25.09.2016 року в м. Києві по вул. Васильківській, 53, корп. 1 мала місце дорожньо-транспортна пригода в якій було пошкоджено автомобіль «Хонда», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] Зазначена дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], водія автомобіля [NUMBER]. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 03.10.2017 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 130 КУпАП (а.с. 6-8, 9-11). Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. За правилами ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як закріплено ст.1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно висновку №114/16 експертного авто товарознавчого дослідження, складеного 06.12.2016 року ТОВ «Експертно-правова консалтингова компанія «ЮРЕКС», вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Хонда CR-V», д.н.з. [NUMBER], складає 52 911,26 грн. (а.с.13-23). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 05.12.2016 року, вартість проведеного експертного дослідження становить 3 500 грн. (а.с. 24). Згідно наряд-заказу №Нзк-007391 від 06.12.2016 огляд автомобіля «Хонда CR-V», д.н.з. [NUMBER], склав 150 грн. За правилами ч. 1 ст. 12, ч. 2 ст. 14 ЦК України, особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд; особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов'язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов'язком боржника (особи, яка завдала шкоди). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоду. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина 2 статті 1187 ЦК України). При цьому потерпілому, як кредитору, належить право вимоги в обох видах зобов'язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав. Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Аналогічний правовий висновок, наведений у постанові Верховного Суду від 27.04.2018 у справі № 910/9029/17. Суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача про стягнення суми завданого матеріального збитку, витрат на проведення експертного дослідження підлягають задоволенню, оскільки знайшли свою підтвердження в ході судового розгляду. Що ж стосується позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, то вони також знайшли своє підтвердження та підлягають задоволенню. Відповідно до роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" - при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд приймає до уваги стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його житті, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. З огляду на викладене, врахувавши всі обставини справи, те, що позивачу тривалий час з моменту вчинення дорожньо-транспортної пригоди не відшкодовано завдану шкоду, суд приходить до висновку, що позивачу завдано моральну шкоду, яка може бути відшкодована в грошовому вираженні сумою в розмірі 3 000, 00 грн. Розподіл судових витрат необхідно вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved