Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-17 00:00:00

\~\~\~\~\~11.11.2020 року судом зареєстровано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 14\~160,22 (а.с. 1-4). \~ \~ \~ \~Позов мотивований тим, що відповідач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуги з управління багатоквартирним будинком, що надається Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання». Але в зв`язку з тим, що [PERSON] вчасно не розраховувався за надані послуги, за період з 01.01.2018 по 30.06.2020 року виник борг в сумі 11\~459, 65 грн. Крім того, за весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України нараховано 3% річних 887, 00 грн. та інфляційні 1\~813, 57 грн. Товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» просило стягнути з відповідача [PERSON] суму боргу з врахуванням 3% річних і інфляційних в загальному розмірі 14\~160, 22 грн. Представник позивача Бурма Т.А. (довіреність від 04.01.2021 року а.с. 58) в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглядати дану справу у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі, не заперечила проти ухвалення заочного рішення (а.с. 63). Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився з невідомих причин, про день та час розгляду справи був повідомлений повістками, надісланими рекомендованими листами за останнім відомим місцем проживання та шляхом розміщення оголошення на сайті суду. Відзиву на позов, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності не подавав. Враховуючи згоду представника позивача, суд вважає необхідним розглянути справу без участі відповідача та ухвалити відповідно до ст. 280-282 ЦПК України заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З урахуванням вимог статей 223,\~280 ЦПК України\~суд провів заочний розгляд справи. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Встановленим в судовому засіданні фактичним обставинам справи відповідають зобов`язальні правовідносини, що склались між сторонами в сфері житлово-комунальних послуг, тому при обґрунтуванні рішення суд застосовує норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та норми ЦК України. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою: [ADDRESS] . На ім`я [PERSON] відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на квартиру загальною площею 54,90 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № 281 від 01.06.2019 року укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» та співвласниками багатоквартирного будинку [ADDRESS] в особі уповноваженого [PERSON] (а.с. 18-26). Таким чином, відповідач [PERSON] є споживачем житлово-комунальних послуг, що надаються Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання» на підставі Закону України "Про житлово-комунальні послуги", предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктами 1, 5 частини 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що \~індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною 1 статті 9 вищезазначеного закону встановлено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно вимог частини 5 статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відмова споживача (іншої особи, яка відповідно до договору або закону укладає такий договір в інтересах споживача) від укладання договору з виконавцем комунальної послуги не звільняє його від обов`язку оплати фактично спожитої комунальної послуги, наданої таким виконавцем. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. З огляду на викладене, правовідносини, які склались між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги. Тому на дані правовідносини поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати суми боргу із врахуванням індексу інфляції та 3 % річних як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідна правова позиція Верховного Суду України викладена в ухвалі у справі № 6-59цс13 про стягнення заборгованості за оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Споживаючи послуги з управління багатоквартирним будинком, надані Товариством з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне об`єднання», відповідач не оплатив отримані послуги у встановленому порядку. Відповідно до оборотної відомості та розрахунку заборгованості за період з 01.01.2018 року по 30.06.2020 року виник борг в сумі 11\~459,65 грн. За весь час прострочення сплати платежів відповідно до ст. 625 ЦК України на суму боргу нараховано 3% річних 887,00 грн. та інфляційні 1\~813,57 грн. (а.с. 3, 8-10). Станом на день ухвалення рішення у даній справі борг залишається не погашеним. Розрахунок боргу відповідач [PERSON] не оспорив. Загальна сума боргу 14 160,22 грн. підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Позивачем при подачі позову до суду були понесені витрати на оплату судового збору 2\~102 грн. (платіжне доручення № 1279 від 02.11.2020 року, а.с. 5). Відповідно до ст. 141 ЦПК України дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved