Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-09 00:00:00

09.07.2018 року в.о. головного лікаря КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР» [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи по психічному захворюванню безстроково. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 15.02.1988 року з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма. За рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2007 р. [PERSON] визнана недієздатною, її опікуном призначений чоловік [PERSON] [PERSON] психічно хворіє з 1988 року. Неодноразово знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні диспансеру. Захворювання прийняло безперервний характер течії. В психіці привалювала параноїдна симптоматика з порушенням форми поведінки. Останнє стаціонарне лікування з 28.06.2017 року по 03.11.2017 року. Після виписки знаходилась вдома, відвідувала дільничного лікаря-психіатра, амбулаторне лікування приймала. Зі слів опікуна, психічний стан погіршився протягом останнього місяця, коли стала дратівливою, підозрілою, злобною, періодично агресивною. Висловлює маячні ідеї, що її чоловік вбиває дітей, онуків і її теж хоче вбити. Не спить, відмовляється від їжі, погрожує чоловікові фізичною розправою, уходить з дому, чіпляється з маячними ідеями до перехожих, нецензурно погрожує їм. 04.07.2018 року рішенням виконкому Покровської районної у місті ради надана згода на госпіталізацію [PERSON] При теперішнього обстеженні грубо орієнтована в часі, оточуючому. Контакт формальний, відповідь не завжди по суті, багатослівна, легко дратівлива, легко афектується, емоційно невиразна, виказує маячні ідеї збитку, переслідування, відношення до чоловіка, тривожна, напружена. Мислення паралогічне, аморфне, свою поведінку не усвідомлює. Критики до свого стану не має. 06.07.2018 р. була оглянута комісією лікарів-психіатрів диспансеру, яка дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренія, параноїдна форма, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром. Потребує лікування лише в умовах стаціонару без її згоди. В звязку з тим, що хвора виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих. 09.07.2018 року ухвалою суду відкрито провадження у справі. Представник психіатричного закладу [PERSON] в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила їх задовольнити. В судовому засіданні лікар-психіатр КЗ «КПНД» ДОР [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, станом на теперішній час потребує лікування тільки в умовах стаціонару, оскільки відсутність такого лікування може негативно вплинути на здоровя хворої та оточуючих. Опікун [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просив заяву задовольнити та госпіталізувати його дружину до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Особа, стосовно якої внесено заяву [PERSON] до суду не доставлена, згідно довідки лікаря психіатра, остання за психічним станом здоровя не може приймати участь у судовому засіданні. Прокурор Ладняк О.А. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просив госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON]. народилась 01 грудня 1954 року, постійно мешкає та зареєстрована за адресою: [INFO], що підтверджується паспортом громадянина України. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.11.2017 р., яке набрало законної сили 26.11.2007 р., [PERSON] визнано недієздатною, її опікуном призначено чоловіка [PERSON] Згідно рішення ЛКК № 954 від 06.07.2018 р., при теперішньому обстеженні [PERSON] - грубо орієнтована в часі, оточуючому. Контакт формальний, відповідь не завжди по суті, багатослівна, легко дратівлива, легко афектується, емоційно невиразна, виказує маячні ідеї збитку, переслідування, відношення до чоловіка, тривожна, напружена. Мислення паралогічне, аморфне, свою поведінку не усвідомлює. Критики до свого стану не має. У звязку з чим, комісія дійшла до висновку, що [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад у вигляді: Шизофренії, параноїдгної форми, безперервний тип перебігу, параноїчний синдром та потребує лікування лише в умовах стаціонару без її згоди. Згідно заяви законного представника [PERSON] [PERSON], останній просить госпіталізувати його дружину у звязку із погіршенням стану її психічного здоровя та агресивною поведінкою, вона стала дратівливою, погіршився сон. Вважає, що він вбив дітей, зараз вбиває внуків. Потім вбє її. Погрожує йому фізичною розправою. Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, було визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої\~статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року ). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає на психічне захворювання, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун [PERSON] [PERSON] просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що остання внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе, оточуючих, зокрема спричинити суттєву шкоду своєму здоровю та оточуючих, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved