Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-18 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до Державного підприємства "Бар*єр" про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог представник позивачки вказала, що позивачка з 01 лютого 2010 року у відповідача працювала у якості економіста з планування. 10 червня 2014 року позивачка з роботи звільнилась за п.5ст.36 КзпП України у зв*язку з переведенням на роботу у ДП "№38 ВІТЧ». При звільненні відповідачем їй до теперішнього часу не виплачена заробітна плата у загальній сумі 18.886 гривень 04 копійок. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням виплатити заборгованість по заробітній платі. Однак, на її прохання відповідач не реагує. У зв*язку з невиплатою заробітної плати позивачці була спричинена і моральна шкода: відповідачем стосовно невиплати позивачці розрахунку при звільненні було порушено чинне законодавство, що привело до моральних та фізичних страждань позивачки, втрати нею нормальних життєвих зв*язків. Просить стягнути з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі у сумі 18.886 гривень 04 копійок, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 124.906 гривень 32 копійок та спричинену їй у зв*язку з цим моральну шкоду у сумі 5.000 гривень. Відповідач у судове засідання не з*явився. Просив суд розглянути справу у відсутність їх представника. Позовні вимоги не визнав та у поданих суду запереченнях вказав, що з позивачкою при звільненні дійсно не був проведений розрахунок та їй не була виплачена заробітна плата у загальній у сумі 18.886 гривень 04 копійок з тих підстав, що у підприємства не було коштів і у підприємства відсутня вина. Вказав, що позивачкою не надано доказів, що їй у зв*язку з невиплатою заробітної плати була спричинена моральна шкода. У задоволенні позову просить відмовити. Суд, вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.115 КЗпП України: «Заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів». При цьому, відповідно до ст. 116 КзпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред*явлення працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст.117 КЗпП України: у разі невиплати з вини власника чи уповноваженого ним органу звільненому працівнику належних йому сум у строки, вказані у ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинна виплатити працівнику його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У судовому засіданні було встановлено, що позивачу при звільненні не була виплачена заробітна плата у сумі 18.886 гривень 04 копійок. Вказана обставина стверджується наданою відповідачем суду довідкою № 03/625 від 05 серпня 2014 року. У судовому засіданні було встановлено, що заробіток позивачки перед звільненням у квітні і травні 2014 року відповідно склав 8.160 гривень та 8.662 гривні 50 копійок. А всього - 16.822 гривні 50 копійок. За два місяці перед звільненням відповідачкою було відпрацьовано 40 днів. Таким чином, середньоденний заробіток позивачки складає 420 гривень 56 копійок /16.822 гривні 50 копійок : 40 днів = 420 гривень 56 копійок/. Заборгованість по заробітній платі позивачці не виплачена. При таких обставинах середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11 червня 2014 року по 14 серпня 2015 року складає 13 місяців 25 днів або 297 робочих днів, або 124.906 гривень 32 копійки /420,56 гривень х 297 робочих днів = 124.906 гривень 32 копійки/. Вказана сума, як середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, і підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. Суд також вважає, відповідачем позивачці у зв*язку з не проведенням розрахунку при звільненні була спричинена і моральна шкода: відповідачем було порушено чинне законодавство стосовно виплати заробітної плати, що привело до моральних страждань позивачки та втрати нею нормальних життєвих зв*язків. Суд вважає, що позовні вимоги позивачки у частині стягнення моральної шкоди підлягаю задоволенню, але частковому. При таких обставинах суд, враховуючи всі докази зібрані по справі в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги, суд вважає, що з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial