Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до приватного виконавця Мелиха Анатолія Івановича, Державного підприємства «СЕТАМ», [PERSON] , приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Наталії Василівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Акціонерне товариство «Універсал Банк», просить визнати електронні торги за лотом № 406936 від 12 березня 2020 року недійсними, визнати протокол №469644 проведення електронних торгів від 12 березня 2020 року з реалізації арештованого майна за лотом №406936 недійсним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51834049 від 12:09:40 приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Наталія Василівна та припинити право власності [PERSON] [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER] ) на торгово-офісні приміщення за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності 36133456). Позов мотивовано тим, що позивачка, як дружина [PERSON] , є співвласником торгово-офісного приміщення за адресою: [ADDRESS] , яке набуте за час шлюбу, титульним власником якого був її чоловік. 12 березня 2020 року відбулися електронні торги, які організовані державним підприємством «СЕТАМ», на замовлення приватного виконавця Мелиха А.І. та торгово-офісне приміщення було продане [PERSON] . При цьому, продаж приміщення відбувся в рамках зведеного виконавчого провадження №59603536 про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" 27170,73 доларів США заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18.04.2007 року, та стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" 10731,05 грн. судового збору - по 5365,53 грн. з кожного. У вказаному виконавчому провадженні [PERSON] - боржник, та ПАТ «Універсал банк» - стягувач. Вважає, що оскільки продаж частини її майна здійснено у виконавчому провадженні, в якому вона не є боржником, а отже, не мала комплексу прав, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» для боржника, зокрема, оскаржувати оцінку майна, заявляти клопотання, тощо, порушено її права. Зауважує, що законом «Про виконавче провадження» передбачено продаж майна боржника, а не інших осіб. Тому, на думку позивачки, такі торги слід визнати недійсними. Вважає, що через те, що право власності за [PERSON] зареєстровано на підставі незаконних торгів, тому така реєстрація також підлягає скасуванню. Зауважує, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбулося без рішення суду, яким звернуто стягнення на предмет іпотеки - спірне приміщення. Позивачка вважає, що підтвердженням того, що були порушені її права є звіт про оцінку спірного приміщення, який проведений на її замовлення суб`єктом оціночної діяльності ПП [PERSON] , та відповідно до якого вартість офісного приміщення становить 1885505 гривень, що на 819716 гривень більше ніж стартова ціна продажу, яка зазначена в протоколі від 12.03.2020 року. При цьому, стартова ціна продажу не узгоджувалася з нею, як співвласником майна. Тому, продаж майна за заниженою ціною порушує її права, оскільки кошти, які залишаються після погашення боргів за виконавчим провадженням, повертаються боржнику. Від приватного виконавця Мелиха Анатолія Івановича надійшов відзив на позов, в якому приватний виконавець просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що на виконанні у приватного виконавця перебувало зведене виконавче провадження АСВП №59603536 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Універсал Банк» грошових коштів, яке включало в себе: виконавче провадження АСВП 59596455 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду №607/10857/16-ц від 07.04.2017 року «Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" 27170,73 доларів США заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18.04.2007 року, та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" 10731,05 грн. судового збору - по 5365,53 грн. з кожного.» та виконавче провадження АСВП 59596801 з примусового виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 607/3736/18 від 13.12.2018 року «Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" 2923,50 доларів США заборгованості, що еквівалентно 82208,82 грн. по курсу НБУ на 01.11.2018 рік та сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.». У заяві про відкриття виконавчого провадження б/н від 16.07.2019, стягувач АТ «Універсал Банк» зазначив, що в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором перебуває іпотека - нерухоме майно - торгово-офісне приміщення № 13, що знаходиться по [ADDRESS] та просить першочергово звернути стягнення на предмет іпотеки. 28.11.2019 року виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності з метою надання висновку з питань вартості торгово-офісного приміщення та 03.01.2020 року надійшов висновок про вартість майна ТОВ «Захід-експерт», про те, що вартість об`єкта оцінки на дату оцінки становить 1065789,00 грн. Згідно рецензії, виконаної ПП «Експертоцінка» від 11.03.2020 року, звіт класифікується як такий, що у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. Вважає, що всі дії приватного виконавця щодо опису, арешту, та здійснення виконавчих дій щодо оцінки арештованого майна боржника, здійснені відповідно до Закону. Протоколом проведення електронних торгів №469644 від 12.03.2020 року переможцем визначено [PERSON] , а 27.03.2020 року приватним виконавцем складено акт про реалізацію предмета іпотеки №59603536. Кошти від реалізації розподілено відповідно до вимог черговості Закону України «Про виконавче провадження». Заборгованість на користь стягувача погашено повністю, основну винагороду приватного виконавця стягнуто в повному розмірі, витрати виконавчого провадження сплачено повністю та кошти в розмірі 65628,44 грн. повернуто боржнику [PERSON] , як надміру стягнуті. Зауважує, що станом на день відкриття виконавчого провадження та на день реалізації майна на електронних торгах, нерухоме майно (торгово-офісні приміщення № 13, що знаходиться по [ADDRESS] ) в частці 1/1 зареєстровано за боржником [PERSON] . Окрім того звертає увагу суду, що [PERSON] являється солідарним боржником [PERSON] згідно вищевказаних кредитних договорів та рішень судів. Під час передавання нерухомого майна в іпотеку дружина боржника [PERSON] підписувала нотаріально завірену заяву про те, що вона надає згоду на укладення її чоловіком [PERSON] кредитних договорів та договору іпотеки нерухомого майна, не заперечує щодо передачі в іпотеку нерухомого майна, яке є спільною сумісною власністю, стверджує що такі договори укладені в інтересах їх сім`ї та в її інтересах. Звертає увагу, що позивачка також є боржником у виконавчому провадженні АСВП 60780295 щодо виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду № 607/10857/16-ц від 07.04.2017 року та після реалізації торгово-офісних приміщень [ADDRESS] та повернення коштів стягувачу, сплати всіх витрат, виконавче провадження АСВП 60780295 31.03.2020 року було закінчено згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», арешти знято та запис про боржника вилучено з Єдиного реєстру боржників. Вважає, що права [PERSON] під час реалізації торгово-офісних приміщень, не порушено, оскільки заборгованість перед АТ «Універсал Банк» згідно рішення суду, нею ( [PERSON] ) як солідарним боржником - погашено. Просить не брати до уваги звіт про оцінку майна наданий позивачем. Зазначає, що замовником висновку про вартість виконаним ПП [PERSON] є [PERSON] , в звіті ПП [PERSON] від 24.04.2020 року зазначено, що нерухоме майно належить [PERSON] , хоча вже 31.03.2020 право власності зареєстровано за переможцем електронних торгів і позивач [PERSON] володіла такою інформацією. Зауважує, що арештоване та оцінене нерухоме майно боржника виставляється на електронні торги за стартовою ціною. Сама природа електронних торгів передбачає, що стартова ціна арештованого майна може як знизитись так і збільшитись. Сама ринкова ціна (ціна продажу) формується самостійно у вигляді наявності потенційних покупців які впливають на таке ціноутворення шляхом підняття ціни під час активних торгів так і зниження коли відсутнє зацікавлення учасників ринку і в свою чергу відсутність допущених учасників торгів. Сам ринок у вигляді учасників торгів сформував ринкову ціну, яка і вважається, на думку виконавця, достовірною. Зокрема, стартову ціну не було піднято в ході торгів учасниками, а також реалізація відбулась без проведення уцінок в сторону зменшення ціни. Тому, вважає, що ціна торгово-офісних приміщень [ADDRESS] , що належить [PERSON] , яка була визначена оцінювачем ТОВ «Захід-експерт» в сумі 1065789,00 грн. є фактичною ринковою і це було підтверджено результатами електронних торгів 12.03.2020 року. [PERSON] надала суду відзив на позов, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Покликається на те, що права позивачки не порушені, оскільки [PERSON] також є солідарним боржником щодо стягнення з [PERSON] грошових коштів по якому відбулася реалізація майна. Крім того, вона надавала свою згоду на укладення та підписання [PERSON] договору іпотеки торгово-офісного приміщення №13 за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що позов спрямований на ухилення від виконання рішення суду. Від відповідача Державного підприємства «СЕТАМ» надійшов відзив на позов, в якому представник просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що 13 травня 2014 року позивачка надала [PERSON] згоду на передачу в іпотеку AT Універсал Банк» торгово-офісного приміщення, загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Приватним виконавцем в процесі здійснення виконавчого провадження було встановлено належність вказаних приміщень [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, боржнику у виконавчому провадженні, право власності за боржником зареєстровано в єдиному державному реєстрі. Зазначає, що при передачі майна в іпотеку саме нотаріус перевірив права третіх осіб на спірне приміщення. Посилається на роз`яснення Великої Палати Верховного Суду у постанові від 23.01.2019 року, справа №522/10127/14-ц, відповідно до яких допускається звернення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без судового рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотеко держателя. Зауважує, що дії державного виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконним в зазначений спосіб (ВС від 02.04.2018 справа №910/10136/17). Тому, визначення вартості майна не входить до предмета доказування по цій справі, оскільки має самостійний спосіб оскарження. Посилається на те, що відповідно до Національного стандарту №2 «Оцінка нерухомого майна», який затверджений постановою КМУ від 28.10.2004 року №1442 мета оцінки є одним із визначальних факторів формування остаточної та дійсної вартості об`єкта оцінки. Оскільки звіт про оцінку торгово-офісних приміщень наданий позивачем має мету - для цілей передбачених податковим кодексом, експерт не попереджений про кримінальну відповідальність, а тому цей звіт не слід брати до уваги. У виконавчому провадження при проведенні оцінки торгово-офісних приміщень експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. (Велика Палата від 18 грудня 2019 року справа №522/1029/18). Крім того, просить звернути увагу, що підставами для визнання торгів недійсними є порушення вставлених законодавством правил проведення торгів, визначених саме порядком реалізації арештованого майна, однак таких порушень позивачем не наведено (постанова ВП від 19 червня 2018 року по справі №910/5640/16, постанова ВС від 19 листопада 2019 року у справі №756/7536/15-ц). При цьому головною умовою, яку повинен встановити суд є наявність порушень, що могли вплинути на результати торгів, тобто не тільки недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав та законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними (01.04.2020 року ВС№369/9678/17). Приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу Кузьмович Н.В. надав відзив на позов, в якому просить виключити його з числа відповідачів, як неналежного відповідача. Зазначає, що нотаріус не несе відповідальності у разі, якщо особа, яка звернулася до нотаріуса за вчиненням нотаріальної дії подала неправдиву інформацію щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії; подала недійсні та/або підроблені документи; не заявила про відсутність чи наявність осіб, прав чи інтересів яких може стосуватися нотаріальна дія, за вчиненням якої звернулася особа. Набувачем, [PERSON] , 31.03.2020 року нотаріусу надано акт про реалізацію предмета іпотеки, складений приватним виконавцем Мелихом А.І., на підставі якого 31.03.2020 року видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів за реєстровим №458. Вказаний акт відповідає всім вимогам, які зазначені в ст.72 Закону України «Про нотаріат» та главі 12 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії в нотаріуса не було. Звертає увагу, що позивач в позові не покликається на жодне порушення нотаріусом норм законодавства. Третя особа - акціонерне товариства «Універсал банк» через свого представника Багрія Ю.М. надала суду письмові пояснення, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Звертає увагу, що [PERSON] була солідарним боржником банку та разом із [PERSON] відповідає за зобов`язаннями перед банком. Зауважує, що банком разом із титульним власником неодноразово проводилися переговори з метою узгодження ціни приміщення, які результату не дали, тому представник банку звернувся до приватного виконавця із заявою про призначення суб`єкта оціночної діяльності. Залучений виконавцем експерт був попереджений про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку, а тому сумнівів в достовірності звіту немає. Вважає, що звіт наданий позивачкою, є неналежним доказом та містить суттєві порушення. Зазначає, що позов поданий з метою ухилитися від виконання рішення суду. Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2020 року відкрито провадження по справі та призначено її до судового розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року вжито заходів забезпечення позову у справі. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 20 липня 2020 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача та третьої особи [PERSON] позов підтримав з підстав викладених в заявах по суті. Зазначив, що спірне нежитлове приміщення є спільною сумісною власністю подружжя. Під час проведення прилюдних торгів у виконавчому провадженні, в якому позивачка не є боржником відчужено частина її майна, а вона була позбавлена прав, передбачених ЗУ «Про виконавче провадження» для боржника, зокрема, погоджувати оцінку, оскаржувати дії приватного виконавця. Вказаним порушено її права, оскільки приміщення продано за заниженою ціною, а тому, її чоловікові перераховано меншу суму. В судовому засідання представник відповідача [PERSON] заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в заявах по суті. Крім того, звертає увагу суду, що [PERSON] на даний час, незважаючи на те, що вона придбала майно, оплатила його, однак, не може розпоряджатися та користуватися ним, а також змушена брати участь в судових процесах. Вважає, що вона мала законні очікування, що при продажі майна на електронних торгах всі дії, в тому числі і оцінка, вчинені законно. В судовому засіданні відповідач приватний виконавець Мелих А. просить відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених в заявах по суті. Зазначає, що під час здійснення виконавчих дій з реалізації предмета іпотеки ним не порушено жодних законів. В судовому засіданні представник третьої особи Багрій Ю.М. заперечив проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених в заявах по суті. Заслухавши учасників, дослідивши докази, судом встановлено такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в шлюбі, який зареєстровано 30 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Тернопільського міського управління юстиції в Тернопільській області, про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] . Як видно із договору купівлі-продажу квартири від 18 квітня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., [PERSON] придбав квартиру [ADDRESS] загальною площею 57 кв.м., житловою 36,8 кв.м. Також, згідно свідоцтва про право власності від 05.08.2008 року виданого виконкомом Тернопільської міської ради [PERSON] набув у власність на підставі рішення виконкому Тернопільської міської ради від 02.07.2008 року торгово-офісні приміщення [ADDRESS] площею 58,2 кв.м. 18 квітня 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 11/127-К. Надалі, 13 травня 2014 року між ПАТ «Універсал Банк» та Позивачем укладено договір поруки б/н, відповідно до умов якого [PERSON] , як поручитель зобов`язалася відповідати перед банком за виконання зобов`язань [PERSON] , що випливають з кредитного договору №11/127- К від 18 квітня 2007 року та додаткової угоди від 13 травня 2014 року. 13 травня 2014 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11/127-К від 18.04.2007 року було укладено іпотечний договір №597, за яким передано в іпотеку Акціонерному товариству «Універсал Банк» належні [PERSON] на праві власності згідно свідоцтва від 05.08.2008 року торгово-офісні приміщення, загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В свою чергу, заявою від 13 травня 2014 року, справжність підпису на якій засвідчено приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу Василевич О.О., Позивач надала [PERSON] згоду на передачу в іпотеку АТ Універсал Банк» торгово-офісного приміщення, загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с. 191). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 12 січня 2017 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 27170 (двадцять сім тисяч сто сімдесят) доларів США 73 центи заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18 квітня 2007 року, з яких: 24861,79 доларів США - сума кредиту, що стягується достроково, 560 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 1715,47 доларів США - прострочена заборгованість за відсотками. Стягнуто порівну з [PERSON] , [PERSON] в користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 10731,05 гривень понесеного судового збору - по 5365 (п`ять тисяч триста шістдесят п`ять) гривень 53 копійки з кожного. Постановою від 18 липня 2019 року ВП №59596455 приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 607/10857/16-ц, виданого 07 квітня 2017 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області про «Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Універсал Банк» 27170,73 доларів США заборгованості за кредитним договором № 11/127-К від 18 квітня 2007 року, та стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Універсал Банк» 10731,05 грн. судового збору - по 5365,53 грн. з кожного». Також, постановою від 18 липня 2019 року ВП №59596801 приватного виконавця виконавчого округу Тернопільської області Мелиха Анатолія Івановича відкрито виконавче провадження про примусового виконання виконавчого листа №607/3736/18, виданого 13 грудня 2018 року Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, про «Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ «Універсал Банк» 2923,50 доларів США заборгованості, що еквівалентно 82208,82 грн. по курсу НБУ на 01.11.2018 рік та сплачений судовий збір у розмірі 1762,00 грн.», боржник - [PERSON] , стягувач Акціонерне товариство «Універсал Банк». Постановою виконавця від 19.07.2019р. зазначені виконавчі провадження об`єднані у зведене виконавче провадження № 59603536. 27.11.2019 р. приватним виконавцем виконавчого округу Тернопільської області Мелихом Анатолієм Івановичем винесено постанову про опис та арешт майна (коштів боржника) ВП №59596455, згідно з якою описано та накладено арешт на нерухоме майно боржника [PERSON] , а саме торгово-офісні приміщення, загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 28.11.2019 р. АТ «Універсал банк» звернувся до виконавця з заявою, в якій зазначив, що між ним та боржником [PERSON] неодноразово проводились переговори щодо досягнення згоди про вартість майна, однак такої згоди не досягнуто, у зв`язку з чим стягувач просив призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оціночних робіт. 28.11.2019 р. виконавцем винесено постанову якою встановлено, що оцінка описаного майна потребує спеціальних знань, у зв`язку з чим постановлено призначити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Захід-експерт», якому надати висновок з питань встановлення торгово-офісних приміщень, загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для подальшої реалізації на електронних торгах, та звіт. Попередити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання ТОВ «Захід-експерт» в особі Гайдамахи Ігоря Мирославовича про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку. 03.01.2020 р. ТОВ «Захід-експерт» за підписом директора Гайдамахи Ігоря Мирославовича складено звіт про оцінку майна - торгово-офісного приміщення, що належить [PERSON] , та розташоване за адресою: [ADDRESS] , із висновком про вартість цього майна, яка визначена в розмірі 1065789 грн. Відповідно до рецензії на звіт про оцінку майна - торгово-офісного приміщення, що належить [PERSON] , та розташоване за адресою: [ADDRESS] , виконаний суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Захід-експерт», за наслідками рецензування, проведеного 11.03.2020р. ПП «Експертоцінка», звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки. Позивачка надала звіт про оціночну вартість об`єкта нерухомого майна - торгово-офісного приміщення, розташованого за адресою: [ADDRESS] , виконаний 24.04.2020р. суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем [PERSON] , згідно з яким вартість майна становить 1885505 грн. Відповідно до рецензії на зазначений звіт, за наслідками рецензування, проведеного 14.08.2020 р. суб`єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем [PERSON] , звіт не відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, є неякісним та не може бути використаний. Протоколом проведення електронних торгів № 469644 від 12.03.2020 року, електронні торги відбулись, переможцем визначено [PERSON] . 27.03.2020 року приватним виконавцем Мелих А.І. складено акт про реалізацію предмета іпотеки № 59603536. 31.03.2020 року приватним нотаріусом Кузьмович Н.В. видно свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів за реєстровим №458 [PERSON] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав і власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (Інформаційна довідка №206186744 від 06.04.2020), 31 березня 2020 року 12:03:47 проведено державну реєстрацію права власності на приміщення за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] . Як стверджує приватний виконавець, кошти в розмірі 65628,44 грн. повернуто боржнику [PERSON] як надміру стягнуті. 25.03.2020 року приватним виконавцем Мелихом А.І. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по АСВП 59596801 та 27.03.2020 року по АСВП 59596455, якою знято арешти та запис про боржника вилучено з Єдиного реєстру боржників. Також, на виконанні у приватного виконавця Мелиха А.І. знаходилося виконавче провадження АСВП 60780295 щодо виконання виконавчого листа Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області №607/10857/16-ц від 07.04.2017 року про: «Стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" 27170,73 доларів США заборгованості за кредитним договором №11/127-К від 18.04.2007 року, та «стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] в користь ПАТ "Універсал Банк" 10731,05 грн. судового збору - по 5365,53 грн. з кожного.». У вказаних виконавчих провадженнях боржником значилася [PERSON] . Після реалізації торгово-офісних приміщень [ADDRESS] (належного солідарному боржнику), та відповідно повернення коштів стягувачу, сплати всіх витрат, виконавче провадження АСВП 60780295 31.03.2020 року було закінчено згідно п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», арешти знято та запис про боржника вилучено з Єдиного реєстру боржників. Розглянувши справу, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з такого. На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на ту обставину, що майно, яке було реалізовано на електронних торгах, є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки було набуте за час шлюбу, [PERSON] не була стороною виконавчого провадження. З такими доводами погодитися неможливо, виходячи із такого. Відповідно до частини першої статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Аналогічний висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Зважаючи на те, що судом встановлено, що майно набуте за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , не спростована презумпція спільного майна подружжя, а отже торгово-офісне приміщення [ADDRESS] , незважаючи на його реєстрацію тільки за [PERSON] , є спільною сумісною власністю подружжя. Частиною першою статті 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, поряд із визнанням правочину недійсним, також відновлення становища, яке існувало до порушення, та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб (стаття 16 ЦК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», реалізація арештованого майна, крім майна, вилученого з обігу згідно із законом, та майна, зазначеного в частині восьмій статті 57 цього Закону, здійснюється шляхом його продажу на прилюдних торгах, аукціонах або на комісійних умовах. Порядком реалізації арештованого майна, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року № 2831/5, визначено, що електронні торги - це продаж майна за допомогою функціоналу центральної бази даних системи електронних торгів, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Відповідно до правового висновку, висловленого Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 21 листопада 2018 року у справі № 465/650/16-ц, провадження № 14-356цс18, та від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц, провадження № 14-428цс18, правова природа процедури реалізації майна на прилюдних торгах полягає у продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів. Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Згідно зі статтею 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини четвертої статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, встановлених частинами першою-третьою та частинами п`ятою, шостою статті 203 ЦК України, зокрема, у зв`язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства (частина перша статті 215 цього Кодексу). Згідно зі статтями 4, 10, 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК України, міжнародним договорам, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Зміст правочину не повинен суперечити положенням також інших, крім актів цивільного законодавства, нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до Конституції України (статті 1, 8 Конституції України). Стаття 204 ЦК України визначає, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до частини першою статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно з правовими висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах: від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1884цс15; від 13 квітня 2016 року у справі № 6-2988цс15 головною умовою, яку повинні встановити суди, є наявність порушень, що могли вплинути на результат торгів. Отже, не лише недотримання норм закону під час проведення прилюдних торгів, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, є способом захисту та підставою для визнання прилюдних торгів недійсними. У постанові Верховного Суду України від 06 квітня 2016 року у справі № 3-242гс16 викладено правовий висновок, що при вирішенні спору про визнання електронних торгів недійсними судам необхідно встановити, чи мало місце порушення вимог порядку та інших норм законодавства при проведенні електронних торгів; чи вплинули ці порушення на результати електронних торгів; чи мало місце порушення прав і законних інтересів позивачів, які оспорюють результати електронних торгів. Тобто для визнання судом електронних торгів недійсними необхідним є: наявність підстав для визнання прилюдних торгів недійсними (порушення правил проведення електронних торгів); встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Торги можуть бути визнані недійсними у разі встановлення порушень процедури їх проведення, що впливають на результати торгів і порушуватимуть права та законні інтереси особи, яка оскаржує ці торги. Загальний порядок звернення стягнення на заставлене майно визначений статтею 51 Закону України «Про виконавче провадження». Примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» (частина сьома статті 51 Закону України «Про виконавче провадження»). За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку». Зокрема, частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Правова природа продажу майна з електронних торгів дає підстави для можливості визнання торгів недійсними за правилами визнання недійсними правочинів, зокрема на підставі норм цивільного законодавства (статей 203, 215 ЦК України) про недійсність правочину як такого, що не відповідає вимогам закону, у разі невиконання вимог щодо процедури, порядку проведення торгів, передбачених саме Порядком реалізації арештованого майна (надалі - Порядок), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Крім того, згідно частини другої статті 6 ЗУ «Про іпотеку», майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Судом установлено, що позивачка, як співвласник спірного майна надала нотаріально-посвідчену згоду на укладення договору іпотеки, що підтверджується її заявою від 13 травня 2014 року, що посвідчено нотаріально, якою [PERSON] надала [PERSON] згоду на передачу в іпотеку АТ Універсал Банк» торгово-офісного приміщення, загальною площею 58,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Отже, [PERSON] погодилася на передачу спірного приміщення в іпотеку банку на умовах визначених в договорі укладених її чоловіком, а отже і на здійснення процедури реалізації вказаного майна за порушення зобов`язань за кредитним договором. Тому права позивачки як співвласника майна продажем вказаного приміщення не порушені, оскільки вона, як це передбачено статтею 65 Сімейного кодексу України, надала нотаріально засвідчену згоду на передачу майна в іпотеку, яка передбачає, в тому числі, і процедуру примусового звернення стягнення на предмет іпотеки. Подібна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 477/653/17, від 3 березня 2019 року у справі №711/3167/18 та від 01 квітня 2020 року у справі №369/9678/17. Суд не бере до уваги покликання позивачки на те, що порушено її право на участь у виконавчому провадженні, вона була позбавлена можливості оскаржувати оцінку предмета іпотеки, реалізовувати інші права, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» для боржника. Так, зважаючи на те, що позивачка надала згоду на передачу спірного нерухомого майна в іпотеку своєму чоловікові на умовах договору іпотеки, а отже уповноважила його представляти її інтереси при укладенні договору іпотеки та, відповідно, реалізації майна в порядку передбаченому іпотечним договором. Щодо покликань позивачки на порушення порядку визначення вартості майна, то суд зауважує, що аналіз положень Закону № 606-XIV свідчить про те, що вони не встановлюють порядку та правил проведення прилюдних торгів, а лише закріплюють, як і стаття 650 ЦК України, такий спосіб реалізації майна як його продаж на прилюдних торгах і відсилають до інших нормативно-правових актів, якими повинен визначатися порядок проведення прилюдних торгів із реалізації арештованого майна. Відповідно до наведених правових норм виконавець здійснює лише підготовчі дії з метою проведення прилюдних торгів (у тому числі й оцінку майна), а самі прилюдні торги з реалізації нерухомого майна організовують і проводять спеціалізовані організації, з якими державною виконавчою службою укладається відповідний договір. Таким чином, дії виконавця щодо визначення вартості майна боржника у виконавчому провадженні є підготовчими діями з метою проведення прилюдних торгів, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів та мають самостійний спосіб та строки оскарження, а відтак не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, якщо їх не оскаржено та не визнано незаконними в зазначений спосіб. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України, зокрема, від 24 жовтня 2012 у справі № 6-116цс12, та постановах Верховного Суду, зокрема, від 14 лютого 2018 року у справі № 490/5475/15 та від 02 травня 2018 року у справі № 910/10136/17. Суд не бере до уваги покликання представника позивача на те, що відсутнє рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов`язань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного. (подібні правові висновки викладені в постанові ВП ВС від 23 січня 2019 року у справі № 522/10127/14-ц). Також, суд наголошує, що у постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 березня 2019 року у справі № 317/3272/16-ц (провадження № 61-156св17) зроблено висновок про те, що поділ спільного майна подружжя не може використовуватися учасниками цивільного обороту для уникнення сплати боргу боржником або виконання судового рішення про стягнення боргу. Боржник, проти якого ухвалене судове рішення про стягнення боргу, та його дружина, які здійснюють поділ майна, діють очевидно недобросовісно та зловживають правами стосовно кредитора, оскільки поділ майна порушує майнові інтереси кредитора і направлений на недопущення звернення стягнення на майно боржника. Тому правопорядок не може залишати поза реакцією такі дії, які хоч і не порушують конкретних імперативних норм, але є очевидно недобросовісними та зводяться до зловживання правом. Тому, суд доходить остаточного висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Зважаючи на те, що в задоволенні позову відмовлено, слід скасувати заходи забезпечення позову, які встановлені ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 19 травня 2020 року. На підставі наведеного

Outcome: dismissed