Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-06 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду звернулася [PERSON] із позовною заявою до ТОВ «Баришівська\~ зернова компанія», третя особа\~ Реєстраціна служба Золотоніського\~ міськрайонного\~ управління юстиції Черкаської області про визнання недійсним договору оренди землі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона являється власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,07 га, що розташована на території Драбівецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області, державний акт серія ЧР №096013 від 17.03.2004 року, кадастровий номер №7121584300:05:002:0071. В 2004 році, позивачем, відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю укладався договір оренди з ТОВ «Драбівці» Золотоніського району, Черкаської області на 10 років. Потім, стало відомо, що орендовані землі ТОВ «Драбівці» перейшли в користування ТОВ «Баришівська зернова компанія». В кінці 2013 року позивачу, ТОВ «Баришівська зернова компанія», запропонували підписати новий не заповнений договір оренди, при цьому дія старого договору оренди закінчувалася лише в кінці 2014 року. Підписанням нового договору мотивували збільшенням орендної плати. Однак підписаний позивачем договір, на його думку, не містить істотних умов договору, а тому позивач просить визнати недійсним договір оренди землі та скасувати державну реєстрацію оренди землі та зобовязати відповідача повернути земельну ділянку власнику. В судовому засіданні представник позивача по справі [PERSON] за довіреністю позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на задоволенні вказаних позовних вимог. Представник відповідача по справі за довіреністю [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаних вимог та просила залишити вказану позовну заяву без задоволення. Представник третьої особи по справі - Реєстраціної служби Золотоніського\~ міськрайонного\~ управління юстиції Черкаської області в судове засідання не зявився, однак надав до суду заяву згідно якої просив розглядати справу без участі представника третьої особи по справі. Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та представлені ними доводи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає. Як вбачається із матеріалів справи 25.11.2004 року позивачем було укладено з ТОВ "Драбівці" договір оренди землі, термін дії якого сторонами визначено тривалістю десять років. У червні 2006 року ТОВ "Драбівці" було реорганізовано шляхом приєднання до ТОВ "Баришівська зернова компаннія". 10.09.2014 року, до закінчення строку дії договору оренди, позивач переуклала договір оренди землі з ТОВ "Баришівська зернова компаннія" - правонаступником ТОВ "Драбівці", визначивши строк дії договору тривалістю п'ять років. Як вбачається судом із п. 8 вказаного договору оренди землі договір укладено на 5 (пять) років. А тому посилання позивача на відсутність у вказаному договорі оренди землі строку його дії як істотної умови договору є, на думку суду безпідставними. Речове право оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, 3,07 га, розташованої поза межами населеного пункту в адміністративних межах Драбівецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області, яка належить на праві власності [PERSON], 30.09.2014 року було зареєстровано за заявою орендаря - ТОВ "Баришівська зернова компаннія" державним реєстратором Реєстраційної служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції Черкаської області [PERSON], що стверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, індексний номер 28391459. Вказаний витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно судом розглядається, як офіційне визнання і підтвердження державного факту виникнення права на оренду вище вказаних земельних ділянок. Наявні матеріали свідчать про те, що між позивачем та відповідачем при укладенні договору оренди землі були погоджені всі істотні умови, у тому числі обєкти оренди (місце розташування, розмір земельних ділянок), що підтверджується п. п. 1, 2 договору оренди землі від 10.09.2014 року. Суд приходить до висновку, що самі по собі факти відсутності в договорі плану або схеми земельної ділянки, яка передається в оренду, кадастрового плану земельної ділянки з відображенням обмежень (Обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів, проекту відведення земельної ділянки за вище зазначених обставин не можуть бути підставою для визнання договору оренди недійсним. Тим більше, якщо в самому договорі , п. 44., передбачається, що вказані вище документи є невідємними частинами договору. Окрім вказаного відповідач по справі надав суду копію технічної документації із землеустрою щодо вдосконалення (відновлення, визначення) [PERSON] меж земельної ділянки площею 3.0692 га. в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Драбівецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області, яка додана до матеріалів справи. Таким чином посилання позивача по справі на те, що укладений договір не містить деяких істотних умов, що не відповідає вимогам ч. 1 ст. 15 Закону України "Про оренду землі", - спростовуються договором оренди землі та матеріалами технічної документації, що виготовлялася на замовлення відповідача перед укладенням договору оренди, та є додатком до договору і містить, зокрема: схему розташування земельної ділянки, кадастровий план земельної ділянки, акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), довідку про відсутність обмежень і обтяжень у використанні земельної ділянки. Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що «Відсутність у договору оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11,17,19 цього Закону, є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. В ч.1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» зазначено, що істотними умовами договору є, зокрема: обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки), орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Відповідно до ст.. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно із ст.. 215 ЦК України правовою підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких з заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.. 651 ЦК України договір може бути змінено, або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Договори оренди землі, як свідчать матеріали справи, були укладені сторонами та зареєстровані. Наявні матеріали справи свідчать про те, що між позивачем та відповідачем при укладенні договорів оренди землі були погодженні всі істотні умови договору, в тому числі і обєкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки) та орендна плата за користування вказаною земельною ділянкою, що підтверджується п. 9 договору оренди землі від 10.09.2014 року. У 2014 році ТОВ "Баришівська зернова компаннія" з позивачем було проведено розрахунок за орендне користування земельною ділянкою у розмірі 5% від грошової оцінки землі на суму 4226,76 грн., що стверджується довідкою виданою ТОВ "Баришівська зернова компаннія" від 20 липня 2015 року №265. Відповідно до ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. За змістом вказаних процесуальних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Однак суд бере до уваги, що позивачем по справі не надано доказів порушення її прав з боку ТОВ "Баришівська зернова компаннія" у зв'язку із відсутністю у договорі оренди, укладенему між ними, деяких істотних умов договору. За таких обставин суд вважає, що відсутні підстави для захисту прав позивача шляхом встановлення нікчемності і визнання недійсним оспорюваного нею договору оренди. Верховний суд України на засіданні судової палати у цивільних справах 25.12.2013 року розглянув справу №6-94 цс 13, предметом якої був спір про визнання договорів оренди земельних ділянок недійсними. При розгляді цієї справи Верховний суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого однією з обовязкових умов визнання договору недійсним є порушення у звязку з його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову. Беручи до уваги положення ч. 1 ст. 215 ЦК України та виходячи зі змісту ст.. 640 ЦК України та ст. ст.. 18, 20 Закону України «Про оренду землі», суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що оспорюваний договір оренди землі є недійсним, а тому суд відмовляє у задоволенні позову.

Outcome: dismissed