Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 30 січня 2010 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області. За час спільного проживання в шлюбі вони придбали: - кольоровий телевізор "LG", який оцінює в 2400 грн.; - кухонну витяжку "Liberton" - 1600 грн.; - кондиціонер "HPC" - 3100 грн.; - водонагрівач "NOVA tek" - 950 грн.; - електричну м'ясорубку "BRAUN" - 1400 грн.; - блендер "BRAUN" - 1200 грн; - фрешницю "ALASKA" - 400 грн., на загальну суму 11050 грн. Згідно зі ст.60, ст.70 ч.1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної усмісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Виходячи з вищевикладеного, він запропонував дружині добровільно поділити спільне майно, виділивши йому кольоровий телевізор "LG" та водонагрівач "NOVA tek", а їй всі інші речі. Посилаючись на вимоги ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України прохає суд поділити майно, набуте ним за час шлюбу з [PERSON], виділивши йому кольоровий телевізор "LG", вартістю 2400 грн. та водонагрівач "NOVA tek" - 950 грн., а позивачу кухонну витяжку "Liberton" - 1600 грн.; кондиціонер "HPC" - 3100 грн.; електричну м'ясорубку "BRAUN" - 1400 грн.; блендер "BRAUN" - 1200 грн; фрешницю "ALASKA" - 400 грн., та судові витрати залишити за ним. Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав повністю та не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, хоча належним чином була сповіщена про день, час та місце розгляду справи в суді, заяви про причину неявки чи про відкладення розгляду справи до суду не надіслала. Оскільки відповідач була належним чином сповіщена про день, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши позивача, вивчивши надані докази, даючи їм оцінку у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що дійсно сторони перебувають в зареєстрованому 30 січня 2010 року шлюбі у відділі реєстрації актів цивільного стану Царичанського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 06 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.2010 року). За час спільного проживання в шлюбі вони придбали: - кольоровий телевізор "LG", який позивач оцінює в 2400 грн.; - кухонну витяжку "Liberton" - 1600 грн.; - кондиціонер "HPC" - 3100 грн.; - водонагрівач "NOVA tek" - 950 грн.; - електричну м'ясорубку "BRAUN" - 1400 грн.; - блендер "BRAUN" - 1200 грн; - фрешницю "ALASKA" - 400 грн., а всього на загальну суму 11050 грн. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.ч.1, 2 ст.61 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, а також заробітна плата, пенсія, стипендія, одержані одним із подружжя. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Відповідно до ч.3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Отже, так як встановлено в судовому засіданні, що домовленості між сторонами щодо поділу спільного сумісного майна подружжя не досягнуто, а тому суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, не спростовані відповідачем, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі в межах позовних вимог. Відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач в позовній заяві заявив вимогу про залишення судового збору за ним, тому суд вважає, що судовий збір слід залишити за позивачем.

Outcome: approved