Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

04.07.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів. В обґрунтування заявлених позовних вимог, позивачкою зазначено, що з 16.07.1999 року перебуває в офіційно зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу з відповідачем мають сина - [PERSON] - [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин небажання підтримувати нормальні шлюбні відносини, забезпечувати сім»ю. Починаючи з березня 2016 року між ними припинені шлюбні відносини, загальне господарство не ведеться, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. Також зазначила, що примирення між ними неможливе, спорів з приводу спільно набутого майна не має, після розірвання шлюбу син продовжить проживати з нею. Просила розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліментів на її користь на утримання малолітнього сина, оскільки відповідач з моменту фактичного припинення між ними шлюбних відносин не допомагає їй утримувати сина, участі у його вихованні не приймає. Розмір аліментів просила визначити у твердій грошовій сумі, а саме 1100 грн. щомісячно, однак не менше 50% прожиткового мінімуму встановленого для дітей відповідного віку з моменту звернення до суду з позовом. У судовому засіданні позивачка відсутня, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, повідомила суд, що заявлений позов з зазначених у позовній заяві підстав підтримує, просить задовольнити. Відповідач також звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності не заперечував щодо розірвання шлюбу. З зазначених у позовній заяві підстав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що сторони не підтримують подружніх стосунків, не ведуть сумісного господарства, не мають загального бюджету. Проживають окремо один від одного, відповідач матеріальної допомоги на забезпечення сина не надає, подальше перебування у шлюбі сторін у справі буде суперечити інтересам позивачки. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам дитини що мають істотне значення. Наразі, судом встановлено наявність підстав для розірвання шлюбу сторін у справі. Що ж стосується позовних вимог у частині стягнення аліментів, то вони також підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідач не виконує обов»язку щодо виховання та матеріального забезпечення малолітнього сина котрий проживає з матір»ю та перебуває на її ж утриманні. Статтями 155,180,181,182,183 СК України передбачено, що батьки зобов"язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, а при ухиленні батьків від цього обов"язку кошти на утримання дітей стягуються з них в судовому порядку, в розмірі визначеному судом. З огляду на відсутність участі відповідача у вихованні сина та його ж матеріальному забезпеченні, а також бажанні позивачки отримувати матеріальну допомогу на забезпечення сина, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі, як просила суд позивачка, розмір якої визначити з урахуванням побажання останньої, починаючи з 04 липня 2018 року, з моменту коли позивачка звернулася з позовом до суду. Судові витрати щодо позовних вимог про стягнення аліментів віднести на рахунок відповідача за правилами ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved