Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-07 00:00:00

06.07.2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті [PERSON], померлого 26.05.2016 року. В обґрунтування заяви зазначив, що на тимчасово окупованій території с. Ново-олександрівка Тельманівський район Донецької області помер його дідусь [PERSON]. 05.07.2016 року звернувшись до Іллічівського відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області з метою отримання свідоцтва про смерть, він отримав письмову відмову в реєстрації та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки представлені на реєстрацію документи не відповідають вимогам чинного законодавства. На підставі викладеного [PERSON] не має можливості отримати документ встановленої форми про смерть свого дідуся. На підставі викладеного просив встановити факт смерті громадянина України [PERSON] уродженця [INFO] 02.06.2016 року, причина смерті хронічна судинно - мозкова недостатність, церебральний атеросклероз. Заявник в судове засідання не зявився, надав заяву про підтримання заявлених вимог та можливість розгляду справи за його відсутності. Заінтересованою особою, будучи належним чином повідомленою про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направлено. Надано заяву про можливість розгляду справи за відсутності їх представника. Заперечень проти задоволення заявлених вимог не має. Свідок [PERSON] підтвердила викладене в заяві. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК. Згідно копії паспорта серія ВА №740074 виданого Тельманівським РВ УМВС Українив Донецькій області 18.04.1997 року [PERSON]С, [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.8). Згідно копії свідоцтва про народження серія ІV- УР№ 941560 видного 07.04.1962 року с. Михайлівка, Михайлівського с/к Тельманівського району Донецької області покійний [PERSON] приходився батьком [PERSON], актовий запис №13. З матеріалів справи вбачається, що дочка покійного [PERSON] перебуваючи у шлюбі з [PERSON] народила сина [PERSON], [INFO], який є заявником у справі. Згідно довідки про причину смерті від 27.05.2016 року та довідки №7 про отримання допомоги на поховання, 26.05.2016 року [PERSON] перебуваючи в с. Ново-олександрівка Тельманівського району Донецької області пормер від хронічної судинно-мозкової недостатності, церебрального склерозу. Після смерті [PERSON] [PERSON] Д.С. 05.07.2016 року звернувся до Іллічівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану за видачею свідоцтва про смерть, проте, 05.07.2016 року йому було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про смерть, за формою затвердженою наказом МОЗ України. Як встановлено, заявник [PERSON] має намір встановити факт смерті [PERSON], оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невідємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть). Оскільки [PERSON], [INFO], помер на тимчасово непідконтрольній Україні території в с. Ново-олександрівка Тельманівського району Донецькій області, після його смерті [PERSON] не може отримати свідоцтво про смерть відповідного зразку. Відтак з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України [PERSON] суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті [PERSON] 26.05.2016 року в с. Ново-олександрівка Тельманівського району Донецької області.

Outcome: approved