Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

У грудні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном- [ADDRESS], шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування даним житловим приміщенням Позов обгрунтований тим, що позивач є власником вказаної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 05 жовтня 2018 року, укладеного із [PERSON]. Відповідачі, які є членами сім»ї [PERSON], в добровільному порядку із реєстраційного обліку не знімаються, що порушує права позивача, як власника квартири. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судовому засіданні представник позивача адвокат [PERSON] позов підтримав, пояснивши, що відповідачі у добровільному порядку із реєстраційного обліку із спірної квартири не знялись, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що відповідачі є його дітьми, останні зареєстровані у квартирі, яку він продав позивачу 05 жовтня 2018 року, відповідачі у даній квартирі не проживали, їх майно у ній відсутнє. Відповідно до повідомлень відділу квартирного обліку, приватизації житла та ведення реєстру територіальної громади Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 28 грудня 2018 року відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають зареєстроване місце проживання у [INFO]. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яким вручена ухвала про відкриття провадження у справі, про що свідчить повідомлення від 01 лютого 2019 року про вручення матеріалів рекомендованим листом, в судове засідання не з"явились, останніми не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. За таких\~обставин, враховуючи сповіщення відповідачів про розгляд справи в суді, відсутність їх заперечень щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, положення ст.279 ЦПК України щодо розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, положення ст.281 ЦПК України щодо заочного розгляду справи за правилами загального чи спрощеного позовного провадження, відсутність заперечень представника позивача щодо ухвалення заочного рішення-наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивач [PERSON] є власником [ADDRESS], що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 05 жовтня 2018 року, підстава-договір купівлі-продажу від 05 жовтня 2018 року, державна реєстрація проведена 05 жовтня 2018 року. Згідно копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири в житловому будинку від 05 жовтня 2018 року [PERSON] продав [PERSON] [ADDRESS], відповідно до п.4.2. договору покупцю відомо, що у квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до\~ст.9\~ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація місця проживання є похідним правом від права користування житлом, а тому зняти особу з реєстрації за місцем проживання можна лише за умови втрати нею права користування цим житлом чи у зв'язку з її виселенням (добровільно чи у примусовому порядку). Частиною 1\~ст.383\~ЦК України та\~ст.150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які\~\~мають у приватній власності\~\~будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. За порівняльним аналізом ст.ст.383,\~391,\~405 ЦК України\~та ст.ст.150,\~156\~у поєднанні зі\~ст.64 ЖК України\~слід дійти до висновку що положення ст.ст.383,\~391 ЦК України\~передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення ст.405 ЦК України, ст.ст.150,\~156 ЖК України\~регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім'ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі є членами сім»ї [PERSON], як колишнього власника даної квартири. Дана квартира станом на час розгляду справи є власністю позивача [PERSON]. Положеннями ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які набрали чинності для України з 11 вересня 1997 року та є частиною національного законодавства відповідно до вимог ст.9 Конституції України, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321 ЦК України власник не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у цьому праві. Частиною 1 ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Чинним законодавством України не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника. Право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. За таких обставин, враховуючи відсутність домовленостей відповідачів з позивачем, як власником квартири, відсутність юридично визначених у встановленому порядку правомочностей відповідачів щодо володіння та користування нею, зміни власника\~квартири,\~наявні підстави\~для задоволення\~позову та\~визнання відповідачів\~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим примішенням,- [ADDRESS]. Під час розгляду справи відповідачі своїми діями\~не засвідчили\~те,\~що не\~втратили інтерес\~до вищезазначеної\~квартири,\~в якій\~мають своє\~зареєстроване місце\~проживання,\~також останніми\~не надано\~суду у\~встановленому порядку\~відзиву на\~позов чи\~заперечення,\~у зв»язку\~з чим\~вони несуть\~ризик настання\~наслідків,\~повязаних із\~невчиненням даних\~процесуальних дій,\~в даному\~випадку,- ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.

Outcome: approved