Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом. Просила суд розірвати іпотечний договір №2621/0708/88-165-Z-1 від 28.07.2008р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (код ЕДРПОУ 19356840) та [PERSON], [INFO]., ід.н. [NUMBER], посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Дмухою Богданом Леонідовичем та зареєстрованим в реєстрі за №2670.Розірвати договір поруки №2621/0708/88-165-Р-1 від 28.07.2008р. укладений між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (код ЕДРПОУ 19356840) та [PERSON], [INFO]., ід.н. [NUMBER] та [PERSON],[INFO], ід.н.[NUMBER], зі змінами та доповненнями внесеними Договором про внесення змін та доповнень №1 до договору поруки від 20 березня 2009року. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що відповідач по справі [PERSON]- її колишній чоловік, з яким вона перебувала в шлюбі з 10 серпня 2001 року. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2008 р. шлюб було розірвано. 28.07.2008 р. [PERSON] уклав з ВАТ «Сведбанк» кредитний договір №2621/0708/88-165. В 2009 році ВАТ «Сведбанк» було реорганізовано в Публічне акціонерне товариство «Сведбанк» і ПАТ «Сведбанк» виступив правонаступником ВАТ «Сведбанк». Відповідно до умов кредитного договору банк зобов'язався надати [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 84 800,00 доларів США на строк з 28 липня 2008 р. по 26 липня 2018 р. Одночасно з кредитним договором банк уклав з нею два договори на забезпечення виконання основного зобов'язання:1) іпотечний договір №2621/0708/88-165-Z-1 від 28 липня 2008 р., згідно з яким вона, як іпотекодавець передала в іпотеку банку належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS].2) договір поруки №2621/0708/88-165-Р-1 від 28.07.2008 р. 20 березня 2009 р. в кредитний договір були внесені зміни та доповнення, а саме: строк дії кредитної лінії був продовжений до 26 липня 2023 р. Відповідні зміни та доповнення були здійсненні і в договорі поруки. 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» уклав з Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» договір факторингу №15 та договір про відступлення права за іпотечними договорами. Відповідно до п.2.1 договору факторингу №15 від 28 листопада 2012 року ПАТ «Сведбанк» відступає свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками банку. Уже через два місяці після підписання кредитного договору, договорів про іпотеку та поруку, відповідач пішов з родини, оскільки як стало відомо пізніше, протягом року до цього моменту у нього фактично була друга сім'я. Вищевказані обставини підтверджуються позовною заявою відповідача до Подільського районного суду м. Києва від 10 грудня 2008 р., де безпосередньо вказано: "Спільне життя з відповідачем ([PERSON].) не склалося тому, що позивач ([PERSON].) має намір створити нову сім'ю. Позивач та відповідач мешкають окремо, не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства з жовтня 2008 року». Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 грудня 2008 р. по справі № 2-4600 за позовом [PERSON] до [PERSON] ([PERSON].) про розірвання шлюбу встановлено наступне: "Шлюб сторін носить формальний характер, позивач фактично створив нову сім'ю". У 2009 році відповідач [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до неї про поділ спільного майна. В своїх позовних вимогах відповідач просив суд визнати право власності на майнові обов'язки по кредитах в ПАТ «Сведбанк» в розмірі 50% за кожним з них. Вона, в свою чергу, звернулась до суду з зустрічним позовом про розірвання інвестиційних договорів та договорів поруки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2013 р. позов [PERSON] в частині визнання за сторонами права власності на майнові обов'язки по кредитах в ПАТ «Сведбанк» в розмірі 50% був задоволений. Зустрічний позов залишено без розгляду. Апеляційний суд м. Києва в своєму рішенні від 11 березня 2014 р. скасував рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 вересня 2013 р. в частині визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності на ? частину майнових обов'язків за кожним по кредитному договору №2621/0708/88-165 від 28.07.2008 р. перед Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» (ЄДРПОУ 09321020), та ухвалив в цій частині нове рішення, яким в задоволені цих позовних вимог [PERSON] відмовив. Представник ТОВ «Вердикт Фінанс», який згідно договору факторингу придбав борги ПАТ «Сведбанку і був третьою особою по справі, апелюючи рішення Святошинського районного суду м. Києва, в своїй скарзі посилався на те, що постановляючи оскаржуване рішення суд не врахував того, що зобов'язання за кредитним договором №987-Ф від 05.10.2007 р. не є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Вказував, що судом не взято до уваги те, що вимагаючи визнати за відповідачем ([PERSON].) право особистої приватної власності на майнові обов'язки по кредитах в ПАТ «Сведбанк Інвест», правонаступником якого є ТОВ «Вердикт Фінанс», в розмірі 50%, позивач всупереч ч. 3 ст. 10 та ст. 60 ЦПК України не доводив і навіть не стверджував, що отримані ним за даним договором кошти були використані в інтересах сім'ї. Позиція представника ТОВ «Вердикт Фінанс» в цієї частини повністю співпадала з її правовою позицією, яка була викладена в зустрічному позові, і яку вона вважає єдиною правильною і на даний час. Виступаючи в якості поручителя і іпотекодавця за кредитним договором №2621/0708/88-165 від 28 липня 2008 р., вона виходила з того, що знаходиться у шлюбно-сімейних відносинах з відповідачем, і договори укладаються в інтересах всієї сім'ї в цілому, для майбутнього благополуччя всієї сім'ї, створення матеріального базису для їх дитини, для утримання якої з того часу [PERSON] не сплачує аліменти. В той же час як виявилося укладений [PERSON] кредитний договір з ПАТ «Сведбанк» №2621/0708/88-165 від 28.07.2008 р., іпотечний договір №2621/0708/88-165-Z-1 від 28.07.2008 р. та договір поруки №2621/0708/88-165-Р-1 від 28.07.2008 р. зі змінами та доповненнями від 20 березня 2009 р. не створюють для неї обов'язки щодо повернення кредитів, процентів за користування кредитами та підлягають розірванню на підставі ст. 652 ЦК України, оскільки позичені [PERSON] грошові кошти були використані ним самостійно в особистих інтересах, а не в інтересах сім'ї. Представник відповідача ТОВ «ФК «Вектор Плюс» [PERSON] проти позову заперечував, посилаючись на те, що договір поруки є самостійним договором, створює обов»язки для іпотекодавця. Поручитель несе золбов»язання за кредитним договором. Розірвання шлюбу не є підставою для визнання договору недійсним. Інші відповідачі належним чином повідомлені про день слухання справи, про що є відповідні розписки. Про причини неявки суд не повідомили. Суд,

Outcome: approved