Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У вересні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю, який обґрунтувала таким. 18 серпня 1993 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі - Відповідач 1), [PERSON] (далі - Відповідач 2) отримали у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . У 1995 році вищевказані особи емігрували на постійне місце проживання до Тюменської області Російської Федерації, а квартиру передали позивачці, яка є сестрою [PERSON] , як подяку за кошти, надані нею для переїзду. З того часу позивачка є єдиним володільцем та користувачем майна. Вона була впевнена в добросовісному отриманні, володінні майна та можливості розпорядження ним на власний розсуд. З часу переїзду жодних зазіхань з боку номінальних власників, в тому числі зі сторони відповідачів заявлено не було, як і не було жодних третіх осіб, зацікавлених в отриманні чи проживанні у спірній квартирі. Зважаючи на те, що вона добросовісно та відкрито на протязі більше десяти володіє та користується вказаною квартирою, просить визнати за нею право власності на житлову квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. У судове засідання учасники справи не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивачка подала суду заяву про слухання справи у її відсутність, позов підтримала повністю та просила не стягувати з відповідачів судові витрати; проти заочного розгляду справи заперечень не мала. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча про день та час розгляду справи повідомлялися шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом з повідомленням за останнім відомим місцем проживання та через оголошення опубліковане на офіційному веб-сайті суду на порталі Судова влада України. Причини неявки суду невідомі. Відзив не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Згідно з копією свідоцтва про право власності на житло, виданого 18 серпня 1993 року Виконкомом міської Ради народних депутатів на підставі розпорядження №473 від 16 серпня 1993 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житлова квартира [ADDRESS] (а.с. 14). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 287435512, станом на 30 листопада 2021 року право власності на квартиру [ADDRESS] , не зареєстровано. За даними технічної характеристики квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат житловою площею 31,2 кв.м, у тому числі: 1-а кімната 17,1 кв.м, 2-а кімната 14,1 кв.м, кухня - 5,5 кв.м, ванна кімната - 2,0 кв.м, вбиральна - 1.1 кв.м, коридор - 4,3 кв.м, вбудова шафа - 0,3 кв.м, балкон - 0,9 кв.м; загальна площа 45,3 кв.м (а.с.15). Згідно з висновком про вартість майна, виконаної ТОВ "Антан-Юг", оціночна (ринкова) вартість квартири за адресою: [ADDRESS] станом на 19 жовтня 2021 року становить 91 850,00 грн (а.с. 31). Позивачка є родичкою, а саме рідною сестрою [PERSON] (співвласника квартири), на підтвердження чого нею надано копії свідоцтва про своє народження серії [NUMBER] , виданого 03 серпня 1955 року Снігурівським РВК ЗАГСу Миколаївської області за актовим записом № 173; копію свідоцтва про народження брата [PERSON] , серії [NUMBER] , виданого міським Загсом міста Акитюбинська Казахської РСР за актовим записом № 1223 від 18 жовтня 1948 року, та рідною тіткою відповідачів [PERSON] та [PERSON] , про що свідчать копії їх свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] , виданих Снігурівським Райбюро ЗАГСу Миколаївської області 30 травня 1972 року виданого за актовим записом № 103 та 29 листопада 1975 року за актовим записом № 269, відповідно (а.с.8-11). [INFO] в м. Когалим Тюменської області Російської Федерації помер [PERSON] , про що свідчить копія свідоцтва про його смерть серії [NUMBER] , виданого 06 січня 1998 року відділом ЗАГСу м.Когалима, актовий запис № 12 (а.с. 12). [INFO] в м. Когалим Тюменської області Російської Федерації померла [PERSON] , на підтвердження чого надано копію свідоцтва про її смерть серії [NUMBER] , виданого 15 жовтня 2002 року Відділом ЗАГСу адміністрації м. Когалима Ханти-Мансійського автономного округу, актовий запис № 181 (а.с. 13). Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Крім того, позивач, як володілець майна, повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Добросовісність передбачає, що володілець майна не знав і не міг знати про те, що він володіє чужим майном, тобто ті обставини, які обумовили його володіння, не давали і не могли давати володільцю сумніву щодо правомірності його володіння майном. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Стаття 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, давність володіння є добросовісною, якщо особа при заволодінні майном не знала і не повинна була знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. З матеріалів справи вбачається, що позивачка на момент отримання у фактичне володіння спірної квартири знала і повинна була знати про відсутність у неї правових підстав для набуття права власності на нерухоме майно, зворотнього нею не доведено. Крім того, остання знала про власників квартири, даних про те, що кожен із співласників в 1995 році передав свою частку у спірному майні у власність позивачу матеріали справи не містять. Оскільки позивачка не довела, що добросовісно заволоділа чужим майном, підстави для застосування положень ст.344 ЦК України відсутні, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed