Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

07 березня 2018 року ТОВ «НФС» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи вимоги тим, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.981.73992 від 23.06.2014 року на суму 40942 грн. зі сплатою 7,9 % річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» було укладено договір факторингу № 29/04-1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. 28.02.2017 року між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФК «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НФС» укладено Договір факторингу № 28/02-1, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» відступило позивачу право вимоги за вказаним кредитним договором, за яким відповідач являється боржником. Станом на 28.02.2017 року (дата відступлення права вимоги) загальна заборгованість за кредитним договором становила 41679,99 грн. (заборгованість за тілом кредиту 32969,68 грн., заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками та комісіями 8710,31 грн.). На виконання умов договору факторингу на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до позивача. Після відступлення права вимоги відповідачем здійснено сплату на загальну суму 3860 грн., останній платіж здійснено 14.05.2017 року і станом на 22.02.2018 року заборгованість за кредитним договором становить 37819,99 грн. (заборгованість за тілом кредиту 32969,68 грн., заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками та комісіями 4850,31 грн.). У звязку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору, 10.01.2018 року на адресу відповідача направлено вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань терміново, протягом 30 календарних днів з дня направлення новим кредитором цієї вимоги. Незважаючи на це, відповідач не виконує свого обовязку та не повернула наданий кредит в строки, передбачені Кредитним договором, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість в сумі 37819,99 грн. та судові витрати, які позивач просить стягнути з відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги викладенні в позовній заяві підтримав повністю, не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло. У відповідності до ст. ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що вимоги позову підлягають задоволенню в повному обсязі у звязку з наступним. Судом встановлено, що між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № Р20.981.73992 від 23.06.2014 р. на суму 40942 грн., з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів, зі сплатою 7,9 % річних. Між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» було укладено договір факторингу № 29/04-1, відповідно до умов якого до ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» перейшло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідно до Витягу з додатку № 2 до Договору факторингу № 29/04-1 від 29.04.2016 року ПАТ «Ідея Банк» передав, а фактор ТОВ «ФК «Рантье» прийняв права вимоги згідно кредитного договору Р20.981.73992. Із дозволу на відчуження придбаних прав вимоги від 06.02.2017 року № 12.4.2/12493, вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» надало дозвіл ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» на відчуження придбаних за договором факторингу права вимоги. 28.02.2017 року між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ТОВ «ФК «СЕРЕТ», яке змінило найменування на ТОВ «НФС» укладено Договір факторингу № 28/02-1, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» відступило позивачу право вимоги за вказаним кредитним договором, за яким відповідач являється боржником. Даний факт, також, підтверджується витягом з Додатку № 2 до Договору факторингу 28/02-1 від 28.02.2017 року. На виконання умов договору факторингу на адресу відповідача, зазначену в кредитному договорі, від імені ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» відповідачу направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС». 04.01.2018 року ТОВ «НЬЮ ФАЙНЕНС СЕРВІС» направило на адресу відповідача вимогу про усунення порушення кредитних зобовязань. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цими договором. Незважаючи на це, відповідач не виконує свого обовязку та перестала повертати надані кошти в строки, передбачені кредитним договором, у звязку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № Р20.981.73992 від 23.06.2014 року, яка станом на 28.02.2017 року становила: 41679,99 грн. (заборгованість за тілом кредиту 32969,68 грн., заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками та комісіями 8710,31 грн.), станом на 22.02.2018 року заборгованість становить: 37819,99 грн. (заборгованість за тілом кредиту 32969,68 грн., заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками та комісіями 4850,31 грн.). Дані обставини підтверджуються: заявою позичальника, згода фізичної особи субєкта кредитної історії, копіями меморіальних ордерів, копією кредитного договору № Р.20.981.73992 від 23.06.2014 року, виписками по особовому рахунку; довідкою-розрахунком заборгованості; договорами факторингу, актами прийому-передачі прав вимог, дозволомна відчуження придбаних прав вимоги, повідомленням про відступлення права вимоги; вимогою про усунення порушення кредитних зобовязань. \~У відповідності до положень\~ст.1077 ЦК України\~за договором факторингу одна сторона передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи. Відповідно до п.1.ч.1ст. 512\~ЦК України\~передбачено, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України\~передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно Правової позиції Верховного суду у постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15 "...боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. ... неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі". Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 551 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконує умови вищевказаного кредитного договору, а саме несвоєчасно погашала кредит та сплачувала відсотки за їх користуванням, а тому, суд приходить до висновку, що примусовому стягненню з відповідача підлягає заборгованість за кредитним договором № Р.20.981.73992 від 23.06.2014 року на суму 37819,99 грн. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved