Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-07 00:00:00

19 червня 2019 року, представник позивачів [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] з позовом, в якому просив визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , зокрема, за [PERSON] на 1/2 частину в порядку спадкування після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] та за [PERSON] на 1/2 частину, як за головою колишнього колгоспного двору, мотивуючи вимоги тим, що будинок відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», головою колгоспного двору значиться [PERSON] , член колгоспного двору - [PERSON]. Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на 1/2 частину домоволодіння, спадкоємцем за законом якого є позивач [PERSON]. Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину на житловий будинок позивач [PERSON] не має можливості, оскільки житловий будинок, який входить до складу спадщини не зареєстровано. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Михайло-Коцюбинська селищна рада Чернігівського району Чернігівської області, будучи повідомленими належним чином про день та час проведення судового засідання, не забезпечили явку свого представника, відзиву на позов не надали. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого значиться [PERSON] . Членом колгоспного двору була [PERSON] , оскільки станом на 01.07.1990 року та на 15.04.1991 року проживала та була зареєстрована в даному будинку, що підтверджується довідкою Михайло Коцюбинської селищної ради Чернігівського району та області (а.с.26). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] мали рівну частку житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/2 частині. Згідно довідки «Чернігівського районного бюро технічної інвентаризації» Чернігівської районної ради Чернігівської області № 321 від 06.05.2019 року, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою : [ADDRESS] станом на 01.01.2013 та 06.05.2019 не зареєстровано (а.с.25). Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] , про що 06.10.2012 року Виконкомом Шибиринівської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 08 (а.с.20). Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частину житлового будинку по [ADDRESS] , яку у встановлений законом строк прийняв син померлої [PERSON] , звернувшись у визначений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Згідно довідки Михайло Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області № 184 від 06.06.2019, [PERSON] на день смерті [INFO] була зареєстрована та проживала одна за адресою : [ADDRESS] (а.с.21). Листом Чернігівської районної державної нотаріальної контори від 24.05.2019 [PERSON] роз`яснено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] немає можливості, оскільки спадкодавець за життя не вчинив жодних дій, які були б спрямовані на проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, не одержав документ, що посвідчує право власності на нього (а.с.24). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Outcome: approved