Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

09 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що вона має у приватній власності частину житлового будинку який розташований за адресою: [ADDRESS]. Вказана частина будинку належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.09.1998 року. 23 грудня 2004 року, з дозволу позивача, було зареєстровано [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Нестерянської сільської ради Оріхівського району Запорізької області № 401 від 15.12.2014 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає більше 7 років, особисті речі відповідача в приміщенні вищевказаного будинку відсутні . Звернутись особисто до відповідача з проханням добровільно знятися з реєстрації місця проживання позивач не може,оскільки не має жодної інформації про місце його перебування. На даний час позивачу необхідно звернутися до суду з даним позовом, оскільки реєстрація відповідача в її будинку перешкоджає в оформленні субсидії. Законодавством України власнику гарантовані його права щодо володіння, користування та розпорядження своєю власністю, а також захист цього права від будь-яких посягань. Наявність реєстрації [PERSON] в будинку позивача, порушує гарантоване їй Конституцією та іншими законодавчи актами України, право власника. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців, а також у випадку поважності причини пропуску цього строку або у випадках прямо визначених Законом. Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до змісту ст.6 Закону України « Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. У відповідності з вимогами п.14 Тимчасового порядку зняття з реєстраційного обліку в разі відсутності заяви фізичної особи, може бути проведено лише на підставі, рішення суду. Згідно п.9 ст.110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, 03 квітня 2015 року до суду надала заяву про розгляд справи без її участін, на задоволенні позовних вимог наполягає. (а.с.19). Представник Відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог позивача не заперечує. Представник третьої особи Оріхівського районного сектору управління державної міграційної служби України в Запорізькій області в судове засідання не з"явився, 30 березня 2015 року до суду надав листа про розгляд справи без його участі. (а.с.18). Суд, заслухавши Представника відповідача, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову. Судом в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власницею частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 24.09.1998 року.(а.с.5). Те, що Відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS], однак там не проживає, знаходить своє підтвердження згідно довідки №401 виданої Нестерянською сільською радою Оріхівського району Запорізької області 15 грудня 2014 року та домої книги.(а.с.6, 7-9). Як вбачається зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно правила ст. 71 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, якщо вона не користується ним без поважних причин більше ніж шість місяців. На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved