Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

09 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] та просить стягувати з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно, починаючи з дати подання позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина залишилась на її утриманні, а домовленості з відповідачем щодо розміру та добровільної сплати аліментів між ними не досягнуто. В судовому засіданні позивач [PERSON] подала письмову заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки його доходу щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач [PERSON] у запереченні на позовну заяву та в судовому засіданні пояснив, що не відмовляється від обов'язку утримувати дитину, проте, є інвалідом другої групи, отримує незначну пенсію, інших доходів не має, тому просить встановити щомісячний розмір аліментів в сумі 284 грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 12 вересня 2014 року (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження (а .с. 5) сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON] Згідно довідки Дольської сільської ради Турійського району Волинської області від 05 січня 2015 року №5 дитина проживає з позивачем [PERSON] (а. с. 4). Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» від 28.12.2014р. № 80-VIII, прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років становить 1286 грн. на одну особу. Згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є інвалідом другої групи, отримує незначну пенсію, що стверджується довідкою про його доходи від 02 березня 2015 року №178, періодично проходить лікування у Ковельській ЦРЛ (консультаційний висновок спеціаліста від 25 квітня 2014 року, епікризи, що свідчать про його стаціонарне лікування у червні та жовтні 2014 року), інших осіб на утриманні немає, та, на думку суду, спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, який просила позивач з урахуванням уточнених позовних вимог - 1/4 частки його доходу щомісячно, що не є завищеним, з урахуванням встановленого законодавством прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років на 2015 рік в сумі 1286 грн., та обов'язковості утримання дітей обома батьками. Крім того, дитина також потребує періодичного лікування, що сторонами в судовому засіданні не оспорювалось. Відповідно до п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач [PERSON] при подачі даного позову була звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог зазначеного Закону, відповідача [PERSON] також звільнено від його сплати в силу п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як він є інвалідом ІІ групи, що стверджується пенсійним посвідченням, то відповідно до вимог ч.2 ст. 80 ЦПК України судові витрати компенсуються за рахунок держави. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184 СК України та

Outcome: approved