Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом , посилаючись на те, що 11 серпня 2000 року зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] в відділі ДРАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції про що зроблено актовий запис №983 Вказує, що від цього шлюбу у них є двоє неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO]. На підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог позивачка вказує, що неповнолітні діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, спільне життя з відповідачем не склалося із-за різних поглядів на сімейні обов'язки та не щирість у відносинах Додає, що за час перебування у шлюбі з вини відповідача між ними постійно виникали непорозуміння і сварки та їхня сім'я на сьогоднішній день існує формально. Сімейні стосунки фактично припинили з серпня 2011 року. Спільне господарство ними не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливі та суперечить її інтересам. Вказує, що спору про поділ майна немає. Неповнолітні діти залишаються проживати разом із нею. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище чоловіка - «[PERSON]». Стверджує, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей домовленості про сплату аліментів на дітей між ними немає. На підставі вищевикладеного, просить суд, постановити рішення, яким шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 11 серпня 2000 року відділом ДРАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції актовий запис №983 розірвати; після розірвання шлюбу прошу залишити прізвище - [PERSON]; стягнути аліменти з відповідача, [PERSON], на її користь на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі, а саме 1000 (одну тисячу) гривень на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття, та 1000 (одну тисячу) гривень на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] щомісячно до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача понесені судові витрати. В судовому засіданні позивачка надала додаткові пояснення до позовної заяви, в яких вказує, що діти часто хворіють, знаходяться на «Д» обліку у невропатолога і потребують оздоровлення та санаторного лікування. У зв'язку із станом здоров'я діти потребують постійного догляду, стверджує , що на даний час не працює, інших доходів не отримує, тому коштів на належне утримання дітей не має. Відповідач отримує дохід, здійснюючи поставку та продаж будівельних матеріалів. В судовому засіданні відповідач та його представник,позовні вимоги визнали частково, посилаючись на доводи, вказані в запереченні на позовну заяву. Відповідач додатково пояснив, що на даний час не працює, на його утриманні є непрацездатні батьки. На даний час він перебуває у цивільному шлюбі з [PERSON] і виховує разом із нею двох неповнолітніх дітей. Стверджує, що має можливість сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 450 гривень на кожну дитину. Позов в частині розірвання шлюбу визнав повністю. Суд приймає до уваги часткове визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін та відповідає вимогам ч. 4 ст. 174 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дане правило також закріплене у ст. 60 цього ж Кодексу Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного: Правовідносини щодо розірвання шлюбу у системному зв'язку регулюються: - ст.51 Конституції України, відповідно до якої, шлюб грунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. - ч.1.ст 3 Сімейного Кодексу України, згідно якої сім'я є первинним та основним осередком суспільства; - ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України, згідно якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; - ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу; - частиною 3 ст. 109 цього ж Кодексу, якою передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей; - ст. 112 СК України , в якій зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 11 серпня 2000 року між сторонами зареєстровано шлюб в відділі ДРАЦС реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, актовий запис №983. (а.с.6). На даний час позивачка та відповідач проживають окремо, що підтвердилось у судовому засіданні. Отже, як вбачається із викладеного, шлюб носить формальний характер, подружні відносини між ними фактично припинені, втрачено почуття любові, поваги та довіри. А тому, зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню, оскільки вони перестали розуміти один одного та подальше існування шлюбу суперечить їх інтересам, відповідач проживає у фактичному шлюбі з іншою жінкою. Від шлюбу у сторін є двоє дітей: [PERSON] [INFO]; [PERSON] [INFO] (а.с.8-9), які проживають разом із позивачкою , що підтверджується довідкою про склад сім'ї та реєстрацію за №657, виданою ПП «Житло сервіс» від 20.05.2013 року./а.с.7/ та знаходяться на «Д» обліку у невропатолога ( а.с. 80-88). Відповідно до акту обстеження від 24.03.2014 року відповідач проживає в [ADDRESS] без реєстрації з вересня 2012 року (а.с. 58) , в якій також проживають [PERSON] з іншими членами сім'ї (а. с 54). Позивачка на даний час офіційно не працює, що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 78). Щодо стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, слід зазначити, що у системному зв'язку дані правовідносини регулюються: - ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; - ч.3 ст. 181 СК України, відповідно до якої за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; - ч. 1 ст. 183 СК України, яка передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом; - ст. 182 СК України, згідно якої при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення; - ч.1 ст. 184 Сімейного Кодексу України - якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення , суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; - роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"- за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, з врахуванням доказів, які були надані сторонами, враховуючи факт часткового визнання відповідачем позову щодо стягнення аліментів та матеріального становища позивачки та неповнолітніх дітей, суд приходить до висновку , що необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 500 гривень щомісяця на кожну дитину. При цьому, суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання неповнолітніх дітей та реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України -особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання цього шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, після розірвання шлюбу за позивачкою [PERSON] слід залишити прізвище «[PERSON]». Дані обставини не заперечувались відповідачем у судовому засіданні. Встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 229 грн. 40 коп.

Outcome: partial