Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

11 жовтня 2018 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат, відповідно до якої позивачі просили суд: -стягнути з [PERSON] на користь позивачів безпідставно набуті кошти у розмірі 280\~672, 00 грн. -стягнути з [PERSON] на користь позивачів інфляційні витрати у розмірі 334\~074, 40 грн. та 3 % річних у розмірі 36\~963, 00 грн. -стягнути з [PERSON] на користь позивачів судові витрати у сумі 7\~221, 80 грн. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що відповідач по справі є бабусею позивача [PERSON] Позивачі по справі є подружжям. Відповідач [PERSON] є власником 116/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] . Відповідач проживала у вказаному житловому будинку, однак будинок перебував у надто занедбаному стані, без будь-яких комунікацій, ремонту, тощо. У 2012 році позивачі по справі проживали у квартирі [ADDRESS] , яка була придбана за їх спільні кошти. Через те, що між позивачами та відповідачем завжди були теплі відносини, то на початку 2012 року сторони домовилися про продаж квартири у [ADDRESS] з метою придбання за виручені кошти іншого житла, та покращення житлових умов відповідача [PERSON] За власним бажанням [PERSON] 30.05.2012 року склала заповіт на випадок своєї смерті, в якому заповіла усе належне їй майно її онуці позивачу по справі [PERSON] . Однак, одночасно продати дві квартири у сторін не вдалося, у зв`язку з чим на початку 2014 року [PERSON] запропонувала позивачам по справі продати квартиру в смт. Покотилівка, а виручені кошти вкласти в капітальний ремонт квартири по [ADDRESS] . У разі прийняття пропозиції [PERSON] пообіцяла подарувати зазначену квартиру позивачам по справі. Таким чином, 14 лютого 2014 року в квартирі [ADDRESS] між між [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , в присутності свідків: [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , в усній формі було укладено договір будівельного підряду за умовами якого [PERSON] і [PERSON] продають свою квартиру [ADDRESS] , виручені від продажу кошти та їх інші спільні сімейні кошти, всього близько 25 000 доларів СІЛА, останні вкладають в капітальний ремонт квартири [PERSON] протягом трьох місяців після продажу квартири [ADDRESS] . Ці три місяці вони проживатимуть разом в проданій квартирі [ADDRESS] , поки [ADDRESS] . А [PERSON] , в свою чергу, брала на себе обов`язок про те, що після закінчення вказаного ремонту, в якості оплати, вона укладає договір дарування своєї квартири на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , 2001 р.н., строком до 05.01.2017 року, тобто до досягнення правнуком [PERSON] шістнадцятиліття, а саме коли він отримає паспорт. Своє бажання [PERSON] обґрунтовувала тим, що вартість капітального ремонту квартири [ADDRESS] значно перевищуватиме вартість самої квартири. 31.03.2014 року позивачі продали свою квартиру [ADDRESS] по договору купівлі-продажу квартири, посвідченому ПН ХМНО Хотенець Э.А., р. [ADDRESS] , за 149 000 грн., що складало еквівалент 13 550 доларів США. Виручені від продажу квартири № 26 кошти в сумі 13 550 доларів США та інші спільні сімейні кошти подружжя в сумі еквівалентній близько 12 000 доларів США, а всього близько 25 000 доларів США, подружжям Голда були використані на капітальний ремонт квартири [ADDRESS] . Капітальний ремонт робило ТОВ «Укрпромбуд-БК», яке розташоване за адресою: м. Харків, Червоношкільна набережна, 16, за Договором підряду № 1/04-14 від 01.04.2014 року, укладеним з [PERSON] . Таким чином, позивачі зазначають, що на капітальний ремонт квартири [ADDRESS] позивачами було витрачено 280\~672, 00 грн. Відповідач повідомила, що виконає свою обіцянку з переоформлення квартири трохи пізніше, по досягненню правнуком 18 річного віку. З часом\~через свій\~похилий вік\~відповідач [PERSON] \~почала забувати\~закривати двері\~у квартирі,\~відповідач почала\~розголошувати інформацію\~щодо себе\~та її\~родини стороннім\~особам,\~запрошувати сторонніх\~осіб у\~дій(які\~можуть виявитися\~шахраями). З приводу цього у неї та позивачів виникали сварки, внаслідок чого відповідач поїхала до свого сина у Харківську область, на дзвінки відповідачів не відповідала, спілкуватися з ними не бажала. Згодом позивачі дізналися, що [PERSON] зробила відчуження своєї квартири по [ADDRESS] на корсить свого сина [PERSON] , а позивачі можуть проживати у квартирі до того часу поки не знайдуть собі інше житло. Таким чином, на думку позивачів, відповідачем без достатньої на те правової підстави було набуто грошові кошти в сумі 280\~672, 00 грн. на капітальний ремонт квартири. Згідно висновку інфляційних витрат та 3 відсотків річних від 01.10.2018 року за № 1/10 сума індексації витрат за Договором підряду № 1/04-14 від 01.04.2014 року складає 334 074, 40 грн., а сума розрахунку 3% річних складає 36 963, 00 грн. Вказані обставини і вимусили позивачів звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2018 року заяву [PERSON] , [PERSON] про забезпечення позову у цивільній справі №639/5668/18 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат задоволено частково. Оголошено заборону відчуження 116/600 частини будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1003705763101, яка належить [PERSON] (ІІН: [NUMBER] , паспорт серії [NUMBER] , виданий 16.03.1998 року Жовтневим РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, яка проживає за адресою: [ADDRESS] ) на праві приватної власності на підставі рішення суду, №2-124, 06.08.1986, Жовтневого району міста Харкова. В задоволені іншої частини заяви [PERSON] , [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 14 листопада 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 листопада 2018 року клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі №639/5668/18 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат залишено без задоволення. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 13 грудня 2018 року клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі №639/5668/18 за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат задоволено. Витребувано із Другої Харківської державної нотаріальної контори, розташованої в м. Харкова, вул. Озерянська, б. 6, наступну інформацію: Чи є чинним або скасованим заповіт [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , яка народилася [INFO] в с. Гнездище, Городянського району, Чернігівської області, зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] , посвідчений Другою Харківською державною нотаріальною контрою 30.05.2012 року, р. № 5-138 на користь [PERSON] , [INFO] .? Якщо заповіт скасовано, то вказати дату його скасування. Чи складався новий заповіт чи спадковий договір [PERSON] ? Якщо складався, то на чию користь ? Чи видавалась [PERSON] довіреність на відчуження квартири [ADDRESS] в 2018 році? У задоволенні клопотання позивачів [PERSON] , [PERSON] про витребування із ТОВ «ВФ РИТЕЙЛ» роздруківки телефонних контактів та з`єднань абонентів мобільного оператора «Водафон» - відмовлено. 02 січня 2018 року від відповідача по справі [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона позов визнала у повному обсязі та зазначила, що дійсно 14.02.2014 року в усній формі між нею та позивачами було укладено договір будівельного підряду за умовами якого позивачі продають свою квартиру [ADDRESS] , і виручені від продажу кошти та їх інші спільні сімейні кошти, всього близько 25\~000, 00 доларів США, останні вкладають в капітальний ремонт квартири відповідача [PERSON] , яка розташована у [ADDRESS] . Відповідач, в свою чергу, брала на себе обов`язок про те, що в якості оплати по договору підряду, вона до 05.01.2017 року подарує квартиру позивачам. Однак, зазначену обіцянку відповідач не виконала. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 січня 2019 року закрито підготовче провадження за позовною заявою [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат. Призначено справу до судового розгляду в судове засідання. Позивачі та\~їх представник [PERSON] , яка діє на підставі Ордеру Серії ХВ [NUMBER] 854 [NUMBER] від 15.09.2018 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримали, просили суд його задовольнити. Відповідач та її представник [PERSON] , яка діє на підставі Ордеру серії ХВ № 548 від 14.03.2019 року, в судовому засіданні заявлений позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані сторонами і долучені до матеріалів справи письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами, Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] є власником 116/600 частини житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по [ADDRESS] на підставі рішення Жовтневого районного народного суду м. Харкова від 06.08.1986 року, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна 09.10.2018 року (т.1, а.с. 29, 31-35). [PERSON] є бабусею [PERSON] , що підтверджується відповідними Свідоцтвами про народження та про шлюб. (т. 1, а.с. 19, 20, 21, 22, 23, 24) В свою чергу [PERSON] є чоловіком [PERSON] з 1999 року та по теперішній час. (т.1, а.с. 25, 26, 27) Сторони в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] проживала у належній їй на праві приватної власності квартирі [ADDRESS] . Вказана квартира була у занедбаному стані, був відсутній ремонт та комунікації. В свою чергу позивачі проживали у належній їм на праві власності квартирі [ADDRESS] . Через те, що між позивачами та відповідачем завжди були теплі відносини, то на початку 2012 року сторони домовилися про продаж квартири у [ADDRESS] з метою придбання за виручені кошти іншого житла, та покращення житлових умов відповідача [PERSON] За власним бажанням [PERSON] 13.05.2012 року склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої Харківської державної нотаріальної контори за реєстровим № 5-138, яким все своє майно , де б воно не було та з чого б воно не складалось, заповідала [PERSON] (т.1, а.с. 39, 40). Судом встановлено, що 14 лютого 2014 року на підставі досягнутої в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] усної домовленості між позивачем та онукою [PERSON] і її чоловіком [PERSON] , останні продають свою квартиру [ADDRESS] , виручені від продажу кошти та інші спільні сімейні заощадження в загальній сумі 25 000 доларів США вони вкладають протягом трьох місяців в капітальний ремонт квартири [PERSON] , що знаходиться по [ADDRESS] . Протягом цього тримісячного строку, поки триватиме ремонт, сторони спільно проживають у проданій квартирі, після чого в якості оплати, [PERSON] зобов`язалася укласти договір дарування своєї квартири на користь сина позивачів до 05.01.2017 року. Крім того, сторони домовились об`єднатися і проживати однією сім`єю в квартирі [PERSON] . На виконання досягнутої домовленості, згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 31.03.2014 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області, Голда С.В., зі згоди дружини [PERSON] продав належну на праві спільної сумісної власності подружжя квартиру [ADDRESS] за суму 149000 грн. Пунктом 1.7 договору купівлі-продажу встановлено, що продавець [PERSON] зобов`язується передати покупцю майно до першого липня 2014 року включно (т. 1, а.с. 37-38). За договором підряду № 1/04-14, укладеного [PERSON] з ТОВ «Укрпромбуд-БК» 01 квітня 2014 року підрядник зобов`язався виконати, а замовник-прийняти й оплатити роботи відповідно до умов даного договору: капітальний ремонт приміщень квартири за адресою: [ADDRESS] . Вартість робіт по договору складає 280 777,00 грн. Підрядник зобов`язався виконати роботу в установлений строк до 01 липня 2014 року.(т.1, а.с. 43-45) Отримання відповідачем [PERSON] від позивачів зазначеної суми у вигляді проведення капітального ремонту квартири підтверджується Договірною ціною, Локальним кошторисом на будівельні роботи, Відомістю ресурсів до локального кошторису, Актом приймання виконаних будівельних робіт за квітень 2014 року, Відомістю ресурсів до Акту приймання № 1 за квітень 2014 року, Актом № 2 приймання виконаних робіт за травень 2014 року, Відомістю ресурсів до Акту приймання № 2 за травень 2014 року, Актом № 3 приймання виконаних будівельних робіт за червень 2014 року, Відомістю ресурсів до Акту приймання № 3 за червень 2014 року, квитанціями до прибуткового касового ордеру № 66 від 01.04.2014 року , № 68 від 02.04.2014 року, № 82 від 10.06.2014 року, № 96 від 30.06.2014 року на суму відповідно 75\~000, 00 грн., 65\~390, 00 грн., 50\~000, 00 грн., 90 282 грн., тобто всього 280 672, 00 грн. (т.1, а.с. 48, 49-69, 70-83, 84-87, 88-90, 91-97, 98-105, 106-111, 112-114). Відповідно до Звіту про визначення ринкової вартості нерухомого майна-116/600 частин житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] , станом на 31.03.2014 року ( до початку капітального ремонту) оціночна вартість квартири становила 199 494 грн. без урахування ПДВ (т.1, а.с. 121-130). Як випливає з довідки Міжрегіонального бюро технічної інвентаризації від 30.09.2018 року № 23106/01 при проведенні технічних обмірів квартири [ADDRESS] уточнені лінійні розміри та встановлені площі і призначення приміщень: приміщення 4-8 та 4-4 по площі і за призначенням не змінились, приміщення 4-3 збільшилось по площі за рахунок демонтажу пічного вогнища, в частині приміщення 4-1 облаштовано санвузол, приміщення 1 пл. 2,3 кв.м. побудовано (т.1, а.с. 132, 133, 134-136). Звітом про визначення ринкової вартості нерухомого майна, складеного суб`єктом оціночної діяльності встановлена вартість квартири станом на 12.09.2018 року ( після проведення капітального ремонту) без урахування ПДВ - 894 300 грн. (т.1, а.с. 140-153). За встановлених обставин, ураховуючи виконання капітального ремонту квартири [ADDRESS] та отримання від [PERSON] плати за виконані роботи у розмірі 280 672,00 грн. суд приходить до висновку, що позивачами за усним замовленням відповідача та за власні кошти, проведено капітальний ремонт частини будинку. Вказані обставини були встановлені рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року та не заперечувалися у судовому засіданні відповідачем у справі. Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набуло законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. В подальшому відповідач покинула квартиру [ADDRESS] та почала проживати у Харківській області зі своїм сином, від виконання своєї обіцянки щодо оформлення договору дарування на зазначену квартиру ухилялася. Позивачами на підтвердження факту ухилення відповідача від виконання свого обов`язку було надано роздруківки телефонних дзвінків, які суд вважає неналежними доказами по справі, оскільки достовірно встановити з ким саме було проведено вказані розмови не можливо. (т.1, а.с. 192-213) В свою чергу, відповідач у судовому засіданні підтвердила той факт, що домовленість з позивачами нею виконана не була, квартиру на них вона не переоформила. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] задоволено. Визнано неукладеним між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] усний договір будівельного підряду від 14 лютого 2014 року на капітальний ремонт приміщень квартири [ADDRESS] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 352 грн. 40 коп. (т.2, а.с. 33-39) Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Установлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 15 січня 2019 року визнано неукладеним між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] усний договір будівельного підряду від 14 лютого 2014 року на капітальний ремонт приміщень квартири [ADDRESS] . Ухвалюючи дане рішення, суд дійшов висновку, що вказаний договір не є укладеним, оскільки між сторонами не було досягнуто згоди з усіх його істотних умов. Зазначеним рішенням також встановлено факт отримання відповідачем від позивачів грошових коштів у розмірі 280 672,00 грн., що також не заперечується і самим відповідачем. Вказане судове рішення набрало законної сили 26 лютого 2019 року, а тому, з урахуванням положень частиною п`ятою статті 82 ЦПК України встановлені у ньому обставини доказування не потребують. Таким чином, виходячи з установленої судом обставини відсутності укладеного між сторонами договору, суд приходить до висновку про безпідставність отриманої [PERSON] від позивачів [PERSON] та [PERSON] грошової суми у розмірі 280 672,00 грн., яку відповідач зобов`язана повернути позивачам. Окрім того, позивачі просили суд стягнути з відповідача інфляційні витрати та три відсотки річних. Згідно із частиною другою статті 1214 ЦК у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до статті 536 ЦК за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Термін «користування чужими коштами» може використовуватися у двох значеннях. Перше це одержання боржником (як правило, за плату) можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу. Друге значення прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити гроші, але неправомірно не сплачує їх. Відносини щодо сплати процентів за одержання боржником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу врегульовані законодавством. Зокрема, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором; якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Такі ж правила щодо сплати процентів застосовуються до кредитних відносин в силу частини другої статті 1054 ЦК та до відносин із комерційного кредиту в силу частини другої статті 1057 ЦК. Сторони також мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). При цьому відповідно до частини другої статті 628 ЦК до відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Тому, зокрема, якщо одна сторона має сплатити іншій певну суму грошових коштів, але сторони досягли згоди про відстрочення сплати такої суми, то розмір процентів, що підлягає сплаті боржником за період, на який надана відстрочка, визначається за правилами статті 1048 ЦК. Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, також врегульовані законодавством. У цьому разі відповідно до частини другої статті 625 ЦК боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частин 1, 2 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з частиною 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори та інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтю 625 ЦК України розміщено у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України. Отже, положення розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні (підрозділ 1 розділу ІІІ книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу ІІІ книги 5 ЦК України). Таким чином, дія статті 625 ЦК України поширюється на всі види грошових зобов`язань незалежно від підстав їх виникнення (договір чи делікт), у тому числі й на позадоговірне грошове зобов`язання, що виникло на підставі статті 1212 ЦК України. Тому у разі прострочення виконання зобов`язання, зокрема щодо повернення безпідставно одержаних чи збережених грошей, нараховуються 3 % річних та інфляційні нарахування від простроченої суми відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі № 910/22034/15, від 01.10.2014 № 6-113цс14 та у постановах Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/10156/17, від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо необхідності стягнення з відповідача на користь позивачів 3% річних та інфляційних витрат за користування безпідставно набутими коштами. Згідно висновку інфляційних витрат та 3 відсотків річних від 01.10.2018 року за № 1/10 сума індексації витрат за Договором підряду № 1/04-14 від 01.04.2014 року складає 334 074, 40 грн., а сума розрахунку 3% річних складає 36 963, 00 грн. Висновок складено ТОВ «АФ «Еліт Аудит 95» від 01.10.2018 року за №1/10. (т. 1, а.с. 115-119) Суд, перевіривши правильність розрахунків, погоджується з вказаним висновком та сумою трьох відсотків річних та інфляційних витрат. Окрім того, відповідачем вказаний розрахунок не спростовано, контррозрахунок не надано. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] про стягнення безпідставно набутих коштів та інфляційних витрат та наявність підстав для їх задоволення в повному обсязі. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 1 статті 142 ЦПК України передбачено, що у разі укладання мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з квитанції № 0.0.1150610175.1 від 04.10.2018 року позивачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір у сумі 6 517,00 грн. Оскільки відповідач [PERSON] до початку розгляду справи по суті подала суду заяву про визнання позову, у відповідності до вимог ч.1 ст. 142 ЦПК України суд вважає необхідним зобов`язати Управління Державної казначейської служби України в Новобаварському районі м. Харкова ГУ ДКСУ в Харківській області повернути [PERSON] судовий збір у сумі 3 258, 50 грн., що відповідає 50 відсоткам судового збору, сплаченого останньою відповідно до квитанції № 0.0.1150610175.1 від 04.10.2018 року при поданні позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved