Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

02.10.2017 р. психіатричний заклад звернувся до Подільського районного суду м.Києва із заявою, в якій просить прийняти рішення про госпіталізацію до ТМО «Психіатрія» недієздатної [PERSON], [INFO]. Заява мотивна тим що, 28.09.2017 р. о 23.20 год. за рапортом працівників поліції спеціалізованою психіатричною бригадою була доставлена до відділення №3 ТМО «Психіатрія» [PERSON], яка рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 18.06.2015 р. була визнана недієздатною. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2016 р. опікуном над недієздатною [PERSON] призначена її мати [PERSON]. Причина госпіталізації хворої обумовлена загостренням психічного захворювання та погіршенням стану. Пацієнтка [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, 29.09.2017 р. була оглянута комісією лікарів-психіатрів з метою доцільності лікування недієздатної хворої. За результатами огляду комісія встановила, що хвора, в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, потребує надання психіатричної допомоги в умовах стаціонару. При госпіталізації опікун хворої [PERSON] надала згоду на госпіталізацію своєї дочки [PERSON] В судовому засіданні представник психіатричного закладу Новік В.М. (за довіреністю), який також є і лікарем-психіатром, підтримав заяву та надав пояснення, аналогічні викладеним в заяві обставинам, вказавши, що за висновками лікарсько-консультативної комісії, враховуючи хронічний психічний стан пацієнтки та зміну поведінки, [PERSON], за медичними показниками, на теперішній час потребує лікування лише в умовах стаціонару, була госпіталізована в невідкладному порядку в зв'язку з погіршенням стану. Хвороба, на яку страждає пацієнт, є тяжким психічним захворюванням, та якщо його зараз не лікувати стаціонарно, він може уявляти небезпечність для оточуючих та безпосередньо для себе. Законний представник [PERSON] в судовому засіданні просила надати дозвіл на госпіталізацію її дочки та пояснила, що дочка страждає на психічну хворобу з 1994 року, є інвалідом 2 групи за психічним захворюванням безстроково. Останнім часом псичихічний стан дочки погіршився, вона стала конфліктною та агресивною до рідних та оточуючих, висловлює маячні ідеї. В зв'язку неадекватною поведінкою дочки вона вимушена була викликати поліцію, після чого швидака психіатрична бригада відвезла дочки до ТМО, де вона надала згоду на госпіталізацію дочки. Прокурор в судовому засіданні вважав вимоги психіатричного закладу обґрунтованими та заснованими на законі, вказавши, що в зв'язку із загостренням психічного стану недієздатної, який вже став небезпечний для неї та оточуючих, [PERSON] потребує лікування в умовах стаціонару психіатричного закладу. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Згідно з рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 18.06.2015 р. у цивільній справі № 755/7012/15-ц [PERSON], [INFO], визнана недієздатною. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.04.2016 р. опікуном над недієздатною [PERSON] призначена її мати [PERSON], [INFO] (справа № 755/2625/16-ц). Як вбачається з матеріалів справи, 28.09.2017 р. о 23.20 год. за рапортом працівників поліції спеціалізованою психіатричною бригадою [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], була доставлена довідділення №3 ТМО «Психіатрія». Особа госпіталізована в зв'язку з загостренням психічного захворювання та погіршенням стану, опікуном надана письмова згода на госпіталізацію. На підставі Рішення Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 р. визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційними) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу», згідно з яким особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ст.70 ч.2 Закону України «Про Конституційний Суд України» КСУ вказав на такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Підстави, за якими відбувається госпіталізація особи за судовим рішенням, передбачені ст.14 Законом України «Про психіатричну допомогу». Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Судовий контроль за госпіталізацією недієздатної особи до психіатричного закладу в порядку, передбаченому ст. 13 цього Закону, є необхідною гарантією захисту її прав і свобод, закріплених ст.ст. 29, 55 Конституції України, і після незалежного і неупередженого розгляду питання щодо госпіталізації недієздатної особи до психіатричного закладу суд має ухвалити рішення стосовно правомірності обмеження конституційного права такої особи на свободу та особисту недоторканність. Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів від 29.09.2017 р., комісія, оглянувши [PERSON], прийшла до висновку, що [PERSON] страждає на шизофренію, параноїдної форми, безперервний тип перебігу, виражений апатико-дисоціативний дефект, маніоформно-параноїдний синдром; потребує лікування в умовах психіатричного стаціонару в зв'язку із загостренням психічної хвороби. Даним висновком, комісія встановила, що в пацієнт страждає на тяжкий хронічний психічний розлад, враховуючи нестабільний психічний стан, обумовлений загостренням афективної та параноїчної симптоматики, що може привести до непередбачуваних наслідкив, потребує перебування в межах відділення під постійним наглядом медичного персоналу. Як вбачається з наданих документів, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих та неї. В зв'язку з чим, суд вважає, що висновок комісії лікарів-психіатрів містить в собі чітке обґрунтування необхідності госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу, а зібрані у справі докази вказують на необхідність такої госпіталізації. Таким чином, враховуючи принципи надання психіатричної допомоги (законності, гуманності, додержання прав людини і громадянина, добровільності, доступності та відповідно до сучасного рівня наукових знань, необхідності й достатності заходів лікування з мінімальними соціально-правовими обмеженнями, встановлені ст.4 Закону України «Про психіатричну допомогу», заява психіатричного закладу є обґрунтованою та заснованою на законі, доводи підтверджені в судовому засіданні, судом встановлені правові підстави для госпіталізації хворого в примусовому порядку, а відтак заява підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, психіатричний заклад звернувся до суду після огляду хворого у встановлений ст.280 ч.4 ЦПК України строк (з урахуванням вихідних днів). Відповідно до ст.282 ч.2 ЦПК України рішення про задоволення заяви є підставою для надання відповідної психіатричної допомоги у примусовому порядку. На підставі викладеного, ст.ст.3, 4, 13, 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу»,

Outcome: approved