Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

04 січня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що вона є власником квартири за адресою:15-й мікрорайон[ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06.11.2013. За вказаною адресою зареєстрований її зять [PERSON], однак з червня 2015 року він не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Ніяких перешкод у користуванні житлом йому не чинилося. Майна та особистих речей [PERSON] у квартирі немає. Відповідач не виконує обовязків з утримання житла, у звязку з чим вона вимушена нести зайві витрати по оплаті комунальних послуг. Оскільки реєстрація відповідача в спірній квартирі є перешкодою у вільному розпорядженні нею своєю власністю, а добровільно він знятись з реєстрації не бажає, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №6 в будинку №26 на 15-му мікрорайоні в м.Нововолинську Волинської області, а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті "Волинь-нова" №47 від 04.05.2017, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON]кожен окремо суду пояснили, що відповідач з червня 2015 року не проживає в квартирі за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS]. Ніяких перешкод у користуванні житлом йому не чинили. Заслухавши пояснення позивача, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає задоволенню у звязку з наступним. З копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 листопада 2013 року слідує, що власником житлової квартири за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS], є [PERSON] (а.с.3). Як вбачається із довідки ЖЕК №3 від 22.12.2016 та копії будинкової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS] (а.с.4-5, 7). Як зазначено в акті від 22.12.2016, складеному працівниками ЖЕК №3, відповідач [PERSON] за місцем реєстрації за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS] не проживає з червня 2015 року (а.с.6). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно із ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 150 ЖК України визначено, що громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації в квартирі №6, що в будинку №26 на 15-му мікрорайоні у м. Нововолинську Волинської області, і не користується спірною квартирою без поважних причин понад один рік, не бере участі у витратах на утримання квартири. На підставі наведеного суд вважає докази, надані позивачем на підтвердження заявлених вимог, переконливими і приходить до висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування жилим приміщенням за адресою: 15-й мікрорайон[ADDRESS]. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. З огляду на вказане положення суд приходить до висновку про стягнення з відповідача в користь позивача понесених ним витрат, а саме: витрат по оплаті судового збору в розмірі 551,20 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 700 грн. витрат на правову допомогу адвокатом (а.с.11).

Outcome: approved