Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

13 липня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, відповідно до вимог якого просить стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки (але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку відповідача щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Також просить допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування позову посилається на те, що 09 червня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу у сторін є син [PERSON], який на даний момент проживає разом з позивачкою. Відповідач ухиляється від обовязку утримувати свою дитину. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши письмову заяву, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити. Щодо винесення заочного рішення не заперечує (а.с.14). Відповідач в судове засідання також не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі (а.с.16). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.4 ст.169 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін і застосування технічних засобів фіксації судового засідання та на підставі представлених суду доказів. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі (а.с.15), у них 15 липня 2014 року народився син [PERSON] (а.с.2) який проживає із позивачкою та перебуває на її утриманні. Розглянувши заяви позивачки та відповідача, дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітня дитина позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дитину не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] правомірною. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім цього, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ст.184 СК України). Виходячи із принципу диспозитивності, закладеному у ст.ст.11,60 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, піддавши аналізу матеріали справи, суд приходить до висновку, що стан здоров'я [PERSON] задовільний, йому не заподіяне каліцтво та джерел самостійного доходу він не має. Окрім цього, суд вважає, що у відповідача стан здоровя, задовільний. Дані обставини судом враховані при визначенні розміру аліментів. Згідно із частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет на 2017 рік", прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1426 гривень. Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що на утримання сина [PERSON] слід стягнути із відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки усіх видів доходів (заробітків) останнього, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде достатньо для стягнення із сторони коштів на утримання дитини. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними та обґрунтованими, відтак підлягають до задоволення. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, слід зауважити, що при наявності у позивачки доказів про одержання відповідачем доходів у більшому розмірі, а також документального підтвердження додаткових витрат на особливі потреби дитини, вона не позбавлена у майбутньому заявити вимогу про збільшення розміру аліментів. Також, у свою чергу, при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров'я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved