Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

позивач [PERSON] 04 червня 2019 року звернулась до Дружківського міського суду Донецької області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства 'Українська залізниця' про стягнення одноразової матеріальної допомоги у зв`язку з народженням дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що з 21 червня 2008 року вона була прийнята на посаду провідником пасажирського вагону у локомотивне депо "Ясинувата західна" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії ПАТ "Укрзалізниця". 20 червня 2017 року позивач народила дитину. 30 червня 2017 року позивач була звільнена з ПАТ «Українська залізниця» на підставі наказу №11299/ДМ-ОС за п.1 ст.36 КЗпП України (за згодою сторін). За рахунок підприємства на користь позивачки повинна бути виплачена одноразова матеріальна допомога у зв`язку з народженням дитини в розмірі п`яти середньомісячних заробітних плат. Однак на даний час допомога позивачці не виплачена. Тому позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав та просить стягнути з відповідача на її користь невиплачену матеріальну допомогу та компенсацію за невикористану відпустку. Ухвалою Дружківського міського суду від 10 червня 2019 року провадження по справі було відкрито та справу призначено до підготовчого судового засідання на 20 червня 2019 року (а.с.41-42). Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 20 червня 2019 року підготовче провадження в справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 25 липня 2019 року (а.с.47-48) Позивач [PERSON] , належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, однак надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, наполягала на задоволенні позову, просила справу розглянути без її участі (а.с.50). Представник відповідача ПАТ "Українська залізниця" не з`явився в судове засідання та 22 липня 2019 року надав до суду відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому просив відмовити у задоволенні позову, зазначивши, що для нарахування та виплати допомоги при народження дитини у розмірі п`яти середньомісячних окладів згідно колективному договору до фінансово-економічного відділу Дирекції у м. Лиман повинні бути передані від керівництва виробничого підрозділу «Ясинуватське вагонне депо»: -копія свідоцтва про народження дитини; -оригінал або копія наказу про надання матеріальної допомоги за підписом керівництва виробничого підрозділу «Ясинуватське вагонне депо»; -оригінал або копія протоколу про надання допомоги у зв`язку з народженням дитини за підписами голови комісії та членів комісії виробничого підрозділу «Ясинуватське вагонне депо»; -оригінал або копія клопотання на ім`я начальника Дирекції у м. Лиман про надання допомоги; -оригінал або копія заяви від працівника про надання допомоги; -оригінал розрахунку середньої заробітної плати за підписом керівництва виробничого підрозділу «Ясинуватське вагонне депо». За інформацією структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця", станом на 12.07.2019р. до фінансово-економічного відділу Дирекції вище перелічені документи не надходили. Таким чином підстави для нарахування та витати позивачу допомоги за колективним договором - відсутні. Позивач перебував у трудових відносинах з виробничим підрозділом "Ясинуватське вагонне депо" структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця". Територіально зазначений підрозділ знаходиться на непідконтрольній українській владі території - м. Ясинувата. З 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. Матеріальна допомога при народженні дитини нараховується згідно п.3.13, п. 6.29 колективного договору та відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати (абз. 3,4 п.2 розд. II, п.8 розд. IV інструкції «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р. № 100 із змінами та доповненнями). Крім того, позивач розраховує суму допомоги на власний розсуд без дотримання приписів Постанови кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995р. І таким чином значно завищує суму допомоги. Через відсутність у відповідача первинної документації, надається орієнтовний розрахунок середньомісячної заробітної плати позивача. Також у відзиві зазначено, що позивач звернулася до суду з вимогою про стягнення матеріальної допомоги за колективним договором за межами строку позовної давності (заява додається). Що також є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог. Просить в позові відмовити та розглядати справу у відсутності представника відповідача (а.с.54-60). З огляду на таке, суд вважає за можливе відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у суду доказів Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] з 21 червня 2008 року працює у структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», що підтверджується записом в трудовій книжці, виданій на ім`я [PERSON] [INFO] (а.с.9). [INFO] [PERSON] народила дитину - [PERSON] , що підтверджується наданою позивачем копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Костянтинівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 27 липня 2017 року (а.с.15). Відповідно довідок щодо розрахунку заробітної плати, заробітна плата [PERSON] за лютий 2017 року складала до оподаткування 3776,58 грн., за березень 2017 року складала до оподаткування 11067,57 грн. Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 13 лютого 2019 року в цивільній справі ЄУН 229/5942/19, провадження №2/229/77/2019 з ПАТ «Українська залізниця» на користь [PERSON] була стягнута заробітна плата за березень 2017 року в сумі 11067,57 грн. (а.с.18-20). Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Виходячи з цієї норми, заробітна плата [PERSON] за березень 2017 року складає 11067,57 грн., що не потребує доказування. П.6.29 Колективного договору передбачено надання працівникам структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська разової матеріальної допомоги при народженні дитини. Представником відповідача даний факт у судовому засіданні не спростовано. Стаття 9 Закону України "Про колективні договори і угоди" № 3356-XII від 01.07.1993 року зі змінами та доповненнями передбачає, що положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов`язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Колективний договір, угода зберігають чинність у разі зміни складу, структури, найменування роботодавця, від імені якого укладено цей договір, угоду. У разі реорганізації підприємства колективний договір зберігає чинність протягом строку, на який його укладено, або може бути переглянутий за згодою сторін. Статтею 18 цього Закону передбачена відповідальність за порушення і невиконання колективного договору. На даний час вказана матеріальна допомога позивачу не виплачена. Доказів, що заборгованість була в іншій сумі чи погашена, відповідачем ПАТ «Українська залізниця» суду не надано. Постановою Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 року №200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», прийнятою відповідно до Закону України «Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування», вирішено утворити публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» на базі Державної адміністрації залізничного транспорту, підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття, у тому числі на базі Державного підприємства «Донецька залізниця» згідно додатку №1. Також КМУ своєю постановою від 2 вересня 2015 року за №735 затвердив Статут ПАТ «Українська залізниця», відповідно до якого товариство є правонаступником усіх прав та обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. 21 жовтня 2015 року в Єдиному державному реєстрі проведено державну реєстрацію ПАТ Українська залізниця «Державне підприємство Донецька залізниця» реорганізовано шляхом злиття у регіональну філію «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця», та є регіональною філією даного товариства. Факт знаходження позивача в трудових відносинах з відповідачем підтверджується записами в її трудовій книжці. Останній запис в трудовій книжці позивача зроблений відповідачем, при цьому ніяких виправлень щодо попередніх записів в її трудову книжку не було внесено. Таким чином, суд прийшов до висновку про те, що ПАТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії "Донецька залізниця" є належним відповідачем у справі. Вирішуючи справу по суті суд виходить із того, що Конституцією України, як Основним Законом, закріплено право на працю і заробітну плату, а саме у статті 43 зазначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами. Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, а саме: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати - виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ст. 22 цього Закону суб`єкти організації оплати праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходиться з Донецькою дирекцією залізничних перевезень Регіональної філії "Донецька залізниця" Публічного акціонерного товариства "Українська залізниця" в трудових відносинах, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при народженні дитини не отримала належні їй платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Відповідач не виконав своїх зобов`язань, щодо виплати позивачу матеріальної допомоги при народженні дитини в розмірі п`яти середньомісячних заробітних плат, що складає 55337 гривень 85 коп. у квітні 2017 року, тому суд вважає, що таке порушення є порушенням ст. 1 Протоколу №1. Пунктом 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року передбачено, що виходячи з принципу рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень. Крім того, суд звертає увагу на ті обставини, що структурний підрозділ «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» здійснює господарську діяльність на підконтрольній Україні території починаючі з квітня 2016 року, а матеріальна допомога позивачу повинна бути призначена у квітні 2017 року. Щодо клопотання відповідача про застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.2 ст.264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Позивач [PERSON] перервала перебіг позовної давності шляхом подання позову до ПАТ «Українська залізниця» про стягнення на її користь заробітної плати. Відповідно до п.2 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, тому вимоги щодо стягнення матеріальної допомоги негайному виконанню не підлягають. Відповідач належними та допустимими доказами, у відповідності зі ст. 76-81 ЦПК України, не спростував відомості, наведені у документах, наданих позивачем та не надав доказів, що відомості, які відображені в них є недостовірними. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно із ст. 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до положень ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що суд задовольнив позов у повному обсязі, на користь держави підлягає стягненню з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 гривень.

Outcome: approved