Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

02.03.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 24.10.2001 року Господарським судом в Київській області винесено рішення про стягнення з нього на користь ЗАТ « Вітак» суми боргу 10 745 грн. 40 коп. Постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ № б/н від 28.03.2002 року накладено арешт на все майно, яке йому належить. За весь час виконавчого провадження державний виконавець не встановив місце знаходження стягувача ЗАТ « Вітак», щоб здійснити повернення заборгованості. 25.02.2010 року виконавче провадження було знищено, як завершене, по закінченню строків зберігання. А тому просив зняти арешт з майна, яке йому належить на підставі права власності: 1\\3 частини квартири [ADDRESS], земельної ділянки, кадастровий номер [NUMBER] та будинок, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. У судове засідання позивач не з'явився, надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача- ВДВС Бориспільського МРУЮ, у судове засідання не з'явився, також надав письмову заяву, де зазначив, що з позовом згодні повністю та просить справу розглянути без участі представника ВДВС. Представник відповідача ЗАТ « Вітак» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно вимог ст..74 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських споруд і будівель(присадибна ділянка), площею 0,0811 га, кадастровий номер [NUMBER] та житлового будинку, за адресою [ADDRESS]; 1/3 частини квартири [ADDRESS], що підтверджується відповідними свідоцтва про право власності та договором дарування.( а.с. 18-24). Встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Бориспільського МРУЮ № б\\н від 28.03.2002 р. при примусовому виконанні судового наказу № 268/18-01 від 24.10.ю2001 р., виданого Господарським судом в Київській області, у справі про стягнення з [PERSON] на користь ЗАТ « Вітак» суми боргу в розмірі 10 745 грн. 40 коп., було накладено арешт на все його майно. За час виконання виконавчого провадження ДВС Бориспільського МРУЮ не встановила місця знаходження стягувача ЗАТ « Вітак», щоб здійснити повернення заборгованості від боржника [PERSON] З листа ВДВС Бориспільського МРУЮ № 31795 від 20.06.2014 року вбачається, що у відділі відсутні виконавчі документи про стягнення з [PERSON] боргів. Надати більш детальну інформацію вони не мають можливості, оскільки виконавче провадження, згідно акту про вилучення виконавчих проваджень для знищення від 25.02.2010р., знищене, у зв»язку з закінченням строків зберігання. ( а.с. 5,9-11). Відповідно до ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження", у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Згідно ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо зняття арешту з усього майна позивача підлягають задоволенню На підставі викладеного та

Outcome: approved