Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

06 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , третя особа на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчий комітет Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування, про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на утримання дитини. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідач [PERSON] її колишній чоловік, шлюб між ними розірвано 21 жовтня 2016 року на підставі рішення суду, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Позивач вказує, що після погіршення сімейних стосунків, приблизно в жовтні 2015 року, відповідач не приймав і не приймає участі у вихованні і утриманні дитини, не цікавиться його навчанням і здоров`ям, із сином не спілкується, матеріальної допомоги на утримання не надає, позивач повністю утримує сина, дбає про його здоров`я, духовний розвиток, піклується про нього, сприяє отриманню дошкільної та загальної освіти, забезпечує розвиток його здібностей. Відповідач не цікавиться навчанням сина, не відвідує дошкільний заклад, не бере участі у батьківських зборах, не відвідує святкові ранки, не спілкується у телефонному режимі. Позивач зазначає, що вона місця проживання не змінювала, відповідач не намагався зв`язатись з нею для організації спілкування з сином, з яким не спілкується більше 4-х років. Крім того позивач зазначає, що відповідно до рішення суду від 21 жовтня 2016 року з відповідача стягуються в її користь аліменти на утримання їхнього сина в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 3 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, дане рішення суду відповідач не виконує. Позивач вказує, що станом на лютий 2020 року заборгованість зі сплати аліментів становить 90214,41 грн., на майно боржника накладено арешт, також його було обмежено у праві виїзду за межі України, обмежено у праві користування транспортними засобами, у праві на полювання. Позивач вважає, що відповідач [PERSON] самовільно ухилився від своїх обов`язків виховання, і утримання своєї дитини, не цікавиться його навчанням, здоров`ям, не надає допомоги на утримання, тому позивач звернулась до суду з позовною заявою про позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Крім того позивач вказує, що їхній із відповідачем син [PERSON] навчається у Нововолинському дошкільному навчальному закладі №7 Нововолинської міської ради, за навчальний рік вона сплатила 1324,80 грн. щомісячної батьківської плати, тому із розрахунку 1324,80 грн./2= 662,40 грн. вважає, що відповідач повинен відшкодувати їй 1/2 частину понесених витрат, тому просить стягнути з відповідача додаткові витрати понесені нею на утримання їхнього сина в розмірі 662,40 грн. До проведення судового засідання представник позивача [PERSON] - [PERSON] подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує щодо заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Представник третьої особи на стороні відповідача, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Виконавчого комітету Нововолинської міської ради як орган опіки та піклування до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву про розгляд справи у їхній відсутності та просила долучити до матеріалів справи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З`ясувавши обставини справи, взявши до уваги висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , 2014 року народження, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зокрема: копію паспорта та ідентифікаційного коду позивача (а.с.5), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.6), копію рішення суду про розірвання шлюбу та стягнення аліментів (а.с.7-8), копію листа Шевченківського ВДВС міста Львів ГТУЮ у Львівській області від 03.03.2017/В-13/7549 (а.с.9), копію постанови про відкриття виконавчого провадження (а.с.10), копію розрахунку заборгованості по аліментах (а.с.11-15), копію інформації про виконавче провадження (а.с.16-18), копію довідки Нововолинського ДНЗ №7 Нововолинської міської ради Волинської області від 05.03.2020 року (а.с.19), копії квитанцій про оплату щомісячної батьківської плати за навчання дитини у ДНЗ (а.с.20-22), суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухилився від обов`язку по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не утримує його, а також не проявляє до нього щонайменшої батьківської турботи, не цікавиться його життям, здоров`ям, вихованням, а тому його слід позбавити батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Судом встановлені обставини ухилення [PERSON] від виконання обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , внаслідок неправомірної поведінки, а тому з метою захисту прав малолітньої дитини, яка залишилась без батьківського піклування та опіки, суд позбавляє [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно із ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами 2, 3 статті 150 СК України встановлено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст.185 Сімейного Кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідач зобов`язаний як батько, брати участь у додаткових витратах на дитину, по стану здоров?я та віку може їх нести, тому суд визначає до стягнення з нього половину, понесених позивачем, згідно розрахунку наданого позивачем і підтверджених документально (а.с.20-22), витрат на навчання дитини у Нововолинському дошкільному навчальному закладі №7 Нововолинської міської ради Волинської області, і стягує з відповідача на користь позивача 662,40 грн., із розрахунку: 1324,80 грн./2=662,40 грн. половину понесених нею додаткових витратна навчання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст.141 ЦПК України до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 840,80 грн. понесених судових витрат на оплату судового збору, що підтверджується документально (а.с.1). Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved