Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 15.11.2013 року. В шлюбі в них народилась одна дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає із нею та знаходиться на її утриманні. Також , у неї є ще одна дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на дитину. Відповідач працює не офіційно, а тому він повинен сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі. У зв'язку з чим вона звернулась до суду та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1000 грн. на місяць, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для певного віку дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. З копії свідоцтва про шлюбу вбачається, що позивачка та відповідач зареєстрували шлюб 15.11.2013 року у виконавчому комітеті Рава-Руської міської ради Жовківського району Львівської області. З копії свідоцтва про народження дитини [PERSON], вбачається, що позивачка є матір'ю дитини, а відповідач - її батьком. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. З позовної заяви вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Суд враховує те, що дитина проживають разом з матір'ю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дітей не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоров'я та матеріальне становище матері дитини - позивачки по справі, яка не хворіє, перебуває у відпустці по догляду за дитиною віком до трьох років, має на утриманні ще одну дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище батька дитини - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, не працює, однак, суд враховує те, що він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитину [PERSON], [INFO], та стягувати такі в користь матері [PERSON], в твердій грошовій сумі, в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 30.04.2015 року. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог [PERSON].

Outcome: partial