Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Представник позивача ПАТ КБ « Приват Банк « звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про вилучення майна. Позовні вимоги мотивуючи наступним чином, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 22.06.2015 року по справі №296/7441/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], ПП «Авто- Альфа», ТОВ «Карш-Лайн», [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на майно, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 01.09.2015 року, було задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк»: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № МІ-150-07 від 12 грудня 2007 року в розмірі 360 034, 74 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 2 876 677 грн 57 коп., звернуто стягнення на транспортні засоби: RENAULT, модель РREMIUM 420 DСІ, 2000 року випуску; МІROFRET, модель ТRS3, 1998 року випуску; RENAULT, модель РREMIUM, 1998 року випуску; RENAULT, модель РREMIUM, 1999 року випуску; RENAULT, модель РREMIUM 400, 1999 року випуску; DAF модель 65.400, 1996 року випуску; SCUMITS, мoдель SКО 27, 2000 року випуску; RENAULT, модель R 385, 1993 року випуску, вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Як пояснює, представник позивача, що під час розгляду справи Корольовським районним судом м. Житомира було встановлено наступне: Суд заслухав пояснення представників сторін, дослідив матеріали справи та встановив наступне. 17.12.2007 між ЗАТ «ПриватБанк» (назву якого змінено на ПАТ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № МІ-150-07, відповідно до якого останній отримав кошти в розмірі 185000,00 доларів США зі сплатою 21% річних за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 17.12.2010 року. В той же день, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір застави автотранспорту № МІ-150-07, згідно з яким [PERSON] надав позивачу в заставу належне йому майно, а саме вказані вище транспортні засоби. Всі відомості про обтяження цих транспортних засобів 20.12.2007 були зареєстровані в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Однак, як вказує представник позивача, в ході здійснення моніторингу даного кредиту було встановлено, що [PERSON] реалізував заставні автомобілі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а згодом [PERSON] реалізував придбані автомобілі ПП «Авто-Альфа», ТОВ «Карго-Лайн», [PERSON] Вказана інформація знайшла своє підтвердження в ході розгляду справи. Оскільки позичальник [PERSON] виконав взяті на себе грошові зобов'язання за кредитним договором №МІ-150-07 від 17.12.2007 року лише частково, за ним станом на 05.06.2014 рахується заборгованість в сумі 360 037,74 доларів США, яка складається з: - Заборгованість за кредитом 121 782, 68 доларів США; - Заборгованість за відсотками 137 742, 25 доларів США; - Заборгованість з пені 100 509,81 доларів США. В судове засідання представник відповідача ПАТ КБ " Приват Банк " зявився позовні вимоги просив задовільнити з вищенаведених підстав. В судове засідання відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не зявилися про час та дату розгляду справи повідомленні вчасно про що свідчать розписки. В судове засідання зявився представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 22.06.2015 року по справі №296/7441/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], ПП «Авто- Альфа», ТОВ «Карш-Лайн», [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] звернено стягнення на майно тобто на автомобілі, які просить вилучити представник ПАТ КБ " Приватбанку у [PERSON], [PERSON], [PERSON] Розглянувши надані сторонами докази, заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи, всебічно та повно з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовом підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно із ч. 1ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. ч. 1-2 ст. 590 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень, який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов'язань» оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ч. З ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте є нечинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна спірні транспортні засоби на підставі договору застави автотранспорту № МІ-150-07 від 17.12.2007 року внесений у Державний реєстр обтяжень рухомого майна 20.12.2007 року, обтяжувач - ЗАТ КБ «ПриватБанк». Відтак, на час реалізації заставленого майна обтяження припинено не було. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (правова позиція Верховного Суду України згідно з постановою № 6-168цс14 від 19 листопада 2014 року). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.02.2016 року рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 22.06.2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 01.09.2015 року в частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Карго-Лайн» про звернення стягнення на майно скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. Додатковим рішенням від 29.09.2016 року Корольовського районного суду м.Житомира залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 01.11.2016 року було визначено спосіб реалізації предмета застави, а саме: « шляхом безпосереднього продажу іншим особам-покупцям з правом укладання ПАТ КБ «ПриватБанк» договорів купівлі-продажу вказаних предметів застави від свого імені, зі зняттям вказаних транспортних засобів з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, з початковою ціною продажу предметів застави на підставі проведеної оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна». Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги. Пунктом 24 договору застави визначено, що звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу іншій особі - покупцю з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця. Таким чином, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному продавцю неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк». Згідно з ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі. Цей спосіб захисту застосовується у тих випадках, коли відповідач зобов'язаний був вчинити певні дії по відношенню до позивача, але відмовився або уникає можливості виконати свій обов'язок, тобто застосовується за наявності зобов'язальних правовідносин між позивачем та відповідачем. Відповідно до ч.2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи, що нормами чинного законодавства та умовами договору передбачено обов'язок відповідачів передати предмет застави в заклад заставодержателя (позивача), ПАТ КБ «ПриватБанк» суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved