Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, вказувала, що 5 грудня 2017 року вона уклала договір із фізичною особою-підприємцем [PERSON] на виготовлення та встановлення пам`ятнику помелому чоловікові, сплативши авансову суму в розмірі 10 000 грн., 10.02.2018 року позивачем було сплачено другу авансову суму в розмірі 6 000 грн., однак виготовивши з запізненням пам`ятник відповідач допустив брак у малюнку який був погоджений з відповідачем, пообіцявши виправити малюнок, відповідач зник, на телефонні дзвінки не відповідає, за останнім відомим місцем розташування його немає, а тому позивач вимушена була звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просила суд розірвати договір від 05 грудня 2017 року, укладений між нею та фізичною особою-підприємцем [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на її користь 16 000, 00 грн. суму матеріальних збитків у розмірі 16000,00 грн. Стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 15 000,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву з клопотанням про розгляд справи у її відсутність, просила суд позовні вимоги задовольнити повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, оскільки відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надсилали. Про причину неявки відповідач суд не повідомив. Позивач у своїй заяві не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з чим суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе вирішити справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 05 грудня 2017 року позивач уклала договір із фізичною особою-підприємцем [PERSON] на виготовлення меморіального виробу (пам`ятнику). Строк виконання робіт за даним договором сторони погодили до 10 червня 2018 року. Оплата робіт за даним договором становить 24500 грн. У день укладання договору сторони погодили розмір, вид, матеріал виробу. Позивач сплатила відповідачу авансову суму 10 000 грн. Надалі на вимогу відповідача позивач сплатила другу авансову суму у розмірі 6000 грн. 10 лютого 2018 року. У процесі робіт відповідач допустив брак у малюнку, однак до сьогоднішнього дня недоліки не усунув, на телефоні дзвінки не відповідає. Позивач зверталася до головного управління Держспоживслужби в Полтавській області щодо неправомірних дій відповідача, у відповідь їй роз`янено порядок звернення до суду за захистом її порушеного права. Ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів, основним актом якого є Закон України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 р.№ 1023-ХІІ. Відповідно до ст. 1 Закону України „Про захист прав споживачів" споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника, послугою вважається діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Договором є усний чи письмовий правочин укладений між споживачем і виконавцем. Особою, яка виконує роботи або надає послуги споживачеві, є виконавець - суб`єкт господарювання. Відповідно роботою є діяльність виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб, а послугою - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. Виконання роботи (надання послуги) здійснюється відповідно до умов укладеного договору. Обсяг робіт (послуг) має бути узгоджений із замовником при укладенні договору. Тому відступи підрядника (виконавця) в односторонньому порядку від умов договору, за загальним правилом, не допускаються і розглядаються як порушення зобов`язання, що породжує для нього негативні правові наслідки, в тому числі заходи цивільно-правової відповідальності. Згідно ч.ч.1 , 2 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Ця норма узгоджується з ч. 2 ст. 849 ЦК України. Ураховуючи викладене суд приходить до висновку про задоволення вимоги позивача щодо розірвання договору від 05 грудня 2017 року, укладеного між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальних збитків у розмірі 16 000, 00 грн. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 15 000,00 грн. суд вважає її такою, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. [INFO] помер чоловік позивача, бажаючи вшанувати пам`ять чоловіка позивач звернулася до відповідача, щоб установити пам`ятник померлому. Тривалий час позивач не має можливості вшанувати пам`ять померлого чоловіка у зв`язку з чим відчувала страждання, які погано відзначилися на її самопочутті. Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4"Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, від 27 лютого 2009 р. № 1) надав роз`яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Outcome: approved