Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась в суд з позовом до ТзОВ "ФК "Аланд", треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. про визнання виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за №43708 від 08.09.2020, про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ "ФК "Аланд" 9035,58 грн таким, що не підлягає виконанню. Обгрунтування позиції сторін В обгрунтування позовних вимог позивачка покликається на те, що в лютому 2021 року дізналась про постанову приватного виконавця Дорошкевич В.Л. про відкриття виконавчого провадження за №64058235 від 11.01.2021, яка видана на підставі виконавчого напису нотаріуса Горая О.С. № 43708 від 08.09.2020. До лютого 2021 вона про своє зобов`язання перед ТзОВ "ФК "Аланд" не знала, не отримувала про це жодних повідомлень та вимог про сплату боргу, на її адресу не надходило вимоги-повідомлення про погашення заборгованості із зазначенням деталізованої суми боргу. Вважає виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, оскільки: - на даний час чинне законодавство не передбачає можливості вчинення виконавчих написів на договорах, які не є нотаріально посвідченими; - заборгованість не є безспірною оскільки відсутні - засвідчена виписка з рахунку позивача із зазначенням номеру рахунку та інших реквізитів; відповідачка не мала рахунку в позивача, не надавала йому жодних даних для відкриття та ведення рахунку. - строк на вчинення виконавчого напису сплинув, оскільки останній платіж на погашення кредиту в ПАТ «Платинум банк» нею було здійснено ще 17.01.2017, тобто понад три роки. Відповідач не скористався правом для подачі відзиву на позовну заяву. Треті особи пояснень щодо позову не надали. Процесуальні рішення, постановлені по справі, заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2021 відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 24.06.2021. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2021 клопотання позивачки про забезпечення позову задоволено частково, зупинено стягнення на підставі виконавчого документа - виконавчого напису нотаріуса від 08.09.2020 №43708 в межах виконавчого провадження ВП №64058235 щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» 9035,58 грн. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.05.2021 клопотання позивачки про витребування доказів задоволено, постановлено витребувати в приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. копії матеріалів нотаріальної справи з приводу вчинення нотаріального напису №43708 від 08.09.2020; витребувати у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №64058235; витребувати в ТзОВ «ФК «Аланд» засвідчені копії договору про надання кредиту з додатками та додатковими угодами, повідомлення про відступлення права вимоги на користь ТзОВ «ФК «Аланд», повідомлення на ім`я [PERSON] з вимогою про погашення заборгованості із доказами фактичного направлення і отримання; виконавчого напису №43708 з договором та матеріалів, поданих нотаріусу, для його вчинення. На виконання ухвали суду про витребування доказів ТзОВ «ФК «Аланд» надіслав листа, за змістом якого, оригінал кредитного договору та інші оригінали документів, необхідних для вчинення виконавчого напису передано нотаріусу, виконавчий напис був вчинений на оригіналі договору та пред`явлено до виконання приватному виконавцю; копії цих документів не виготовлялись та в ТзОВ «ФК «Аланд» відсутні, оскільки чинне законодавство не містить вимоги про обов`язкове зберігання документів кредитором. На виконання ухвали суду про витребування доказів листом від 06.07.2021, приватним виконавцем Клименко Р.В., з яким приватний виконавець Дорошкевич В.Л. уклала Договір про заміщення приватного виконавця, діяльність якого зупинена № 1 від 02.06.2021, надіслано заяву про долучення доказів з додатками - копією договору про надання кредиту від 07.10.2015 між ПАТ "Платинум банк" та [PERSON] , копію виконавчого напису нотаріуса від 08.09.2020 про звернення стягнення на підставі зазначеного договору на користь ТзОВ «ФК «Аланд» та копії інших документів з матеріалів виконавчого провадження. Ухвалою Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 24.06.2021 розгляд справи відкладено на 21.07.2021. Ухвалою від 21.07.2021 постановлено проводити заочний розгляд справи без фіксування технічними засобами. Розгляд справи по суті відбувся 21.07.2021. Позивачка [PERSON] разом з позовною заявою подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечила проти проведення заочного розгляду справи, позов підтримала. 24.06.2021 [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити. 21.07.2021 [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити, не заперечила проти прийняття зочного рішення. В судове засідання сторони та треті особи не з`явились, явку представників не забезпечили, заяв про відкладення розгляду справи чи причини неявки суду не подали. При цьому відповідач та треті особи були належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи шляхом скерування рекомендованих повідомлень, які вони отримали, про що свідчать розписки (а.с. 38,39,75). Позивачка скористалась своїм правом та подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачки не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини 08.09.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за номером 43708, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором №3226/2589ECLKA1PT2 від 07.10.2015 укладеним з ПАТ "Платинум Банк", правонаступником прав та обов`язків якого, за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами №329 від 04.10.2018 є ТОВ "Кредит- Капітал", правонаступником якого за Договором відступлення прав вимоги за кредитними договорами 11.08.2020-ФА від 11.08.2020 є ТОВ "ФК "Аланд" за період з 11.08.2020 по 17.08.2020 грошових коштів у сумі 8535,58 грн, з яких: заборгованість за сумою кредиту у розмірі 4038 грн 01 коп., заборгованість за несплаченими відсотками у розмірі 4497 грн 57 коп., що вбачається з копії виконавчого напису (а.с.51). Відповідно до копії кредитного договору зі страхуванням життя позичальника та можливістю перенесення платежу №3226/2589ECLKA1PT2 від 07.10.2015 укладеного між ПАТ "Платинум Банк" (банк) та [PERSON] (позичальник) і ПАТ "Ренесанс Життя" (страховик) [PERSON] отримала споживчий кредит в розмірі 6170,00 грн, з фіксованою процентною ставкою 12% річних, комісія за обслуговування кредиту 201,00 грн, дата повернення кредиту 17.04.2019. Проценти за користування кредитом нараховуються з дати надання кредиту щомісячно на дату сплати поточної заборгованості за кредитом. Перерахування коштів для погашення заборгованості за кредитом здійснюється позичальником в період з 09 по 14 число кожного місяця включно, перший платіж повинен бути сплачений не пізніше 14.11.2015. Позичальник може перенести платіж за кредитом починаючи з третього платіжного періоду, лише один платіж протягом кожних 6 платіжних періодів (а.с. 14, 48-49). Згідно копії додатку №1, до даного договору, сторонами погоджено графік погашення кредиту, згідно якого сума щомісячного платежу становить 406,00 грн, кінцевий термін погашення 17.10.2018, а при врахування можливості перенесення платежу - 17.04.2019 (а.с. 50). Згідно копії квитанції №17044056 [PERSON] 17.01.2017 сплатила 410,00 грн на погашення кредиту №3226/2589ЕCLRА1PT2 від 07.10.2015 (а.с. 15). Постановою про відкриття виконавчого провадження від 11.01.2021 ВП № 64058235 на підставі виконавчого напису від 08.09.2020 № 43708 виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Дорошкевич В.Л. було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 43708 від 08.09.2020 (а.с. 13, 54-55). Норми права та мотиви їх застосування. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У відповідності зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з частиною першою статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Отже, для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням. Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»)глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 5 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріус зобов`язаний: відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Аналогічні за змістом положення містяться у пункті 1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України № 296/5 від 22.02.2012 р. (далі Порядок). Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. щодо безспірності заборгованості Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Згідно п.п.2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти, тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п.2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Пунктом 7 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитним договором, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, нотаріусу додаються оригінал кредитного договору та засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника є обов`язковою умовою вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс 17, постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 207/1587/16 та постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 308/11193/16-ц. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як вбачається з тексту виконавчого напису, стягнення заборгованості проводиться за період з 11.08.2020 по 17.08.2020. При цьому, в графіку погашення кредиту кінцевий термін погашення кредиту [PERSON] зазначено 17.10.2018, а при врахуванні можливості перенесення платежу - 17.04.2019. Також згідно умов кредитного договору від 07.10.2015 дата повернення кредиту 17.04.2019. Тобто період стягнення у виконавчому написі виходить за межі періоду стягнення, згідно договору, який став підставою для видачі такого виконавчого напису, що свідчить про недотримання критерію безспірності заборгованості. Крім того, сума процентів, що встановлені графіком за весь період погашення кредиту - 1207,08 грн, а як вбачається з оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса - прострочена заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом складає 4497,57 грн, що значно перевищує встановлену договором. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, вчинив виконавчий напис поза межами встановлених ст. 88 Закону України «Про нотаріат» строків, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. щодо дотримання строків позовної давності, варто зазначити наступне: Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) передбачає, що кожен має право на справедливий розгляд його справи судом. Тому Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду звернувся до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32). ЄСПЛ зауважує, що «позовна давність це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до відповідальності у суді після закінчення певного періоду часу після вчинення правопорушення. Періоди позовної давності, які є звичним явищем у національних правових системах Договірних держав, переслідують декілька цілей, що включають гарантування правової визначеності й остаточності та запобігання порушенню прав відповідачів, які могли би бути ущемлені у разі, якщо би було передбачено, що суди ухвалюють рішення на підставі доказів, які могли стати неповними внаслідок спливу часу»(див. mutatis mutandis рішення у справах «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії» від 20 вересня 2011 року («OAO Neftyanaya Kompaniya Yukos v. Russia», заява№14902/04,§ 570),«Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» від 22 жовтня 1996 року («Stubbings and Others v. the United Kingdom»,заяви № 22083/93 і № 22095/93, § 51)). Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. щодо перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов`язань. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право відповідача вважається порушеним з моменту порушення позивачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позивачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Такий підхід відповідає правовій позиції, сформульованій Верховним Судом України у постанові від 6 листопада 2013 року у справі №6-116цс13. Аналогічні висновки були сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від19 березня 2014 року у справі№ 6-20цс14,від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14,від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від29 червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада 2016 року у справі №6-2104цс16, від14 грудня 2016 року у справі№ 6-2462цс16. Крім того, кредитний договір укладено 07.10.2015, сума кредиту 6170,00 грн, дата повернення кредиту 17.04.2019, повернення кредиту відбувається шляхом сплати 36 щомісячних платежів. Перший з щомісячних платежів, в розмірі 406 грн, повинен був бути внесеним [PERSON] 17.11.2015, останній, з врахуванням можливості перенесення платежу згідно договору, 17.04.2019. З долученої копії квитанції від 17.01.2017 вбачається, що [PERSON] внесла платіж за кредитним договором 17.10.2017. Доказів внесення нею платежів після цієї дати відповідач не надав, а судом таких не здобуто. Враховуючи, що ст. 257 ЦК України встановлює 3 річний строк позовної давності, з дня виникнення права вимоги, зокрема щодо окремих щомісячних платежів, до видачі виконавчого напису нотаріуса (08.09.2020) минуло більше трьох років. А отже в даному випадку вчинення виконавчого напису суперечить встановленим ст. 88 Закону України «Про нотаріат» умовам вчинення виконавчого напису, а саме, щодо того, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. щодо вчинення виконавчого напису на нотаріально не посвідченому договорі З тексту оспорюваного виконавчого напису від 08 вересня 2020 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУвід 29.06.1999 за№ 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 рокузатверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачен і статтею 88 Закону України «Про нотаріат»умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положеннямстатті 87 цього Закону. При прийнятті постанови від 22.02.2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»в частині, з моменту її прийняття. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС Українив редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення,постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили змоменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. До аналогічних по суті висновків дійшов Верховний Суд й у постановах від 21 жовтня 2020 року у справі № 172/1652/18 та від 15 квітня 2020 року у справі №158/2157/17. Як вбачається з матеріалів справи, оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 08вересня 2020 року, тобто після набрання законної силипостановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 і Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою КабінетМіністрів України №1172 від 29.06.1999у редакції, станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. 08 вересня 2020 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, які укладено у простій письмовій формі, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Підсумовуючи наведене суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином, в зв`язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору та 454 грн судового збору за подачу заяви про забезпечення позову. Згідно положень ч.7 ст.158 ЦПК Україниу разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотань про скасування таких від учасників справи до суду не надходило.

Outcome: approved