Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-04 00:00:00

08 травня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що з 18 червня 2015 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З 2018 року відповідач не виконує свій батьківський обов`язок щодо матеріального забезпечення дитини. Додала, що їй невідомо місце проживання відповідача, а також чи офіційно він працевлаштований, як і невідомо розміру його доходів, оскільки останній в родині не проживає, однак у відповідача на утриманні інших дітей чи непрацездатних батьків не має, а тому у останнього є змога сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв`язку з чим позивач просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Не погоджуючись із пред`явленим позовом, 06 липня 2020 року відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, у якому посилався на те, що доводи позивача про неналежне утримання ним їх сина, а також те, що вони з 2018 року не проживають разом не відповідають дійсності, оскільки вони припинили шлюбні відносини лише з 19 січня 2019 року, до цього він забезпечував сім`ю і претензій з цього приводу не виникало. Крім того, він продовжував забезпечувати сина і після того, як пішов від дружини, а саме: 02 січня 2020 року він здійснив переказ 6 000,00 грн. на банківську картку позивача, трохи згодом він особисто передав у руки позивачеві 8 000,00 грн., докази чого може надати у разі необхідності, та 08 червня 2020 року він здійснив переказ 6 000,00 грн. на банківську картку позивача. Таким чином за останні 6 місяців поточного року він, в якості аліментів на утримання сина, сплатив позивачеві 20 000,00 грн. Разом з тим, їх син має певні вади розвитку, у зв`язку з чим за його ініціативи та за його рахунок у період з 04 червня 2019 року по 26 червня 2019 року їх дитина, у його присутності, лікувалась у Науково-дослідному інституті дитячої та сімейної психіатрії. Він перебував на навчанні у школі для батьків та вчинені ним дії призвели до поліпшення стану здоров`я дитини, однак лікарями було рекомендовано пройти повторний курс лікування, який він був згоден оплатити та відвезти сина на лікування, однак позивач забороняє йому бачитись із сином, не дозволяє йому його нікуди возити, навіть на лікування, якого потребує дитина. Крім того, їх сину було рекомендовано заняття з корекційними педагогами, які позивач ігнорує та не дозволяє йому цього робити. Взагалі він вважає, що всі ці дії з боку позивача пов`язані з її бажанням повернути його "в сім`ю", а якщо він відмовиться - позивач погрожує забороною бачитись із дитиною. Додав, що він наразі не має постійного місця роботи, його доходи є мінливими, у зв`язку з чим, він не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття (а.с. 63-65). Ухвалою суду від 10 червня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 18-19). У судовому засіданні 05 серпня 2020 року позивач [PERSON] оголосила свої анкетні дані, після чого без причин покинула залу судових засідань, однак остання раніше подала суду заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с. 11), у зв`язку з чим суд вважає можливим розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечував проти стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття, надавши при цьому пояснення, аналогічні відзиву на позовну заяву. Суд, вислухавши вступне слово і пояснення відповідача, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони з 18 червня 2015 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 8). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про його народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7). Установлено, що дитина проживає разом з позивачем (а.с. 9, 10). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вказаний обов`язок щодо утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них. В силу положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до приписів статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Судом установлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано суду доказів наявності у нього на утриманні інших неповнолітніх дітей або непрацездатних батьків та наявності інших обставини, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів. Таким чином, з урахуванням всіх обставин справи, а також того, що обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, дотримуючись принципів рівності та пропорційності, з метою дотримання балансу захисту прав, свобод та інтересів сторін, а також їх малолітньої дитини, приймаючи до уваги положення ст. 182 СК України, а також те, що ч. 3 ст. 181 СК України передбачено визначення способу стягнення аліментів за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина, суд приходить до переконання, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітнього сина [PERSON] має становити 1/4 частку з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення із 08 травня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved