Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-13 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний" про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу. Ухвалою судді Хмельницького міськрайонного суду від 28.09.2018 р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження. [PERSON] посилається на те, що відповідно до наказу № 502-к від 16.09.2014 р. публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» позивач був прийнятий на посаду начальника регіонального відділення у м. Хмельницький департаменту регіональної мережі публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний», а наказом № 625-к від 04.11.2014 р. переведено на посаду начальника регіонального відділення у м. Хмельницький публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний». У звязку з погіршенням стану здоров'я (ним перенесено в 2015 році операцію на серці) він знаходився з 23.06.18 р. по 31.08.18 р. на стаціонарному, реабілітаційному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах кардіологічного спрямування, що підтверджується листками непрацездатності, оригінали яких були направлені відповідачу. 03.09.2018 р., після закінчення періоду його тимчасової непрацездатності, в приміщенні регіонального відділення в м. Хмельницький акціонерного банку «Південний» його ознайомлено з наказом публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний" № 517-к-рс від 26.06.2018 р. про звільнення його з роботи 29.06.2018 р. за угодою сторін, п. 1 ст. 36 КЗпП України. Цього ж дня - 03.09.2018 р. через курєра «Одекспресс» позивачем отримано відправлені публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Південний" 17.08.18 р., що підтверджується описом відправлення № 0014546, повідомлення від 27.06.2018 р., від 02.07.2018 р. і від 18.07.2018 р. При цьому до останнього повідомлення додано копію наказу № 517-к-рс від 26.06.2018 р. Підставою припинення трудового договору згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України є угода сторін. [PERSON] посилається на те, що його волевиявлення на припинення трудового договору ні в момент винесення наказу публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Південний" про звільнення його з роботи 26.06.2018 р., ні в момент самого звільнення -29.06.2018 р. не було. Зокрема, заявою від 20.06.2018 р., направленою ним відповідачу рекомендованим листом від 21.06.2018 р., відкликано попередньо подану позивачем заяву від 07.06.2018 р. про звільнення з роботи за угодою сторін. Позивач стверджує, що домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою не існувало. Свою, дещо поспішну, пропозицію щодо припинення договору за угодою сторін він відкликав (анулював) заявою від 20.06.2018 р. На момент видачі відповідачем наказу про звільнення публічному акціонерному товариству акціонерний банк "Південний" було відомо про відсутність його волевиявлення на припинення трудового договору, оскільки заява від 20.06.2018 р. надіслана йому поштою 21.06.2018 р. За таких обставин не можна вважати, що трудовий договір припинено за пунктом 1 статті 36 КЗпП України, оскільки не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору, відповідно в цьому випадку звільнення фактично здійснено з ініціативи роботодавця. [PERSON] посилається на те, що звільнення з ініціативи роботодавця, має обмеження, визначені останньою частиною статті 40 КЗпП України, щодо звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності. Позивач стверджує, що, у його заяві від 07.06.2018 р., яка знаходиться у публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний", датою звільнення зазначено 29.06.2018 р., яка є неробочим (вихідним) днем відповідно до наказу відповідача № 424 від 18.06.2018 р. «Про Регламент роботи відокремлених підрозділів АБ «Південний» у період з 23.06.2018 р. по 30.06.2018 р.», що також відповідає розпорядженню Кабінету Міністрів України №1-р від 11.01.2018 р. та рішенню Правління НБУ від 13.02.2018 р. №89-рш «Про роботу банківської системи у 2018 році». Відповідачем проведено неправомірне звільнення його у неробочий день. При цьому відповіді від відповідача на заяву від 20.06.2018 р. він не отримав. Окрім цього, позивач посилається на те, що звільнення його з роботи було здійснено відповідачем в період його тимчасової непрацездатності, яка тривала з 23.06.2018 р. до 01.09.2018 р. На підтвердження тимчасової непрацездатності та повідомлення про це публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний", надає копії листків непрацездатності від 23.06.2018 р., від 09.07.2018 р., від 10.07.2018 р., від 04.08.2018 р. та його листів на адресу відповідача від 02.07.2018 р., від 11.07.2018 р., від 06.09.2018 р. про направлення йому листків непрацездатності з доказами їх надіслання. Отримання листів та листків непрацездатності підтверджується також листом відповідача на його адресу від 21.08.2018 р. № 59-42552 щодо дооформлення для їх подальшої оплати. Таким чином, відповідач звільнив його з роботи без законної на те підстави, а тому зобовязаний поновити його на попередній роботі. Враховуючи те, що в результаті незаконного звільнення йому не було нарахована середньомісячна заробітна плата, відповідач при поновленні його на раніше займаній посаді зобовязаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Просить стягнути з середній заробіток за час вимушеного прогулу орієнтовно 203 581 грн. Враховуючи той факт, що про наявність наказу про його звільнення позивач дізнався 03.09.2018 р., з цього моменту позивачу і стало відомо про порушення його права і, відповідно, вважає, що строк звернення до суду не пропущено. Просить поновити його на посаді начальника регіонального відділення в м. Хмельницький публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний». Стягнути з публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 203581,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги уточнили та просили стягнути з публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 408829 грн., поновивши позивача на посаді начальника регіонального відділення в м. Хмельницький публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний». Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що підстави для поновлення [PERSON] відсутні, оскільки він був звільнений у відповідності до вимог пункту 1 статті 36 КЗпП України. Заслухавши пояснення представників учасників справи, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 502-к від 16.09.2014 р. публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний» [PERSON] був прийнятий на посаду начальника регіонального відділення у м. Хмельницький департаменту регіональної мережі публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний», а наказом № 625-к від 04.11.2014 р. переведено на посаду начальника регіонального відділення у м. Хмельницький публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Південний». У звязку з погіршенням стану здоров'я [PERSON] знаходився з 23.06.18 р. по 31.08.18 р. на стаціонарному, реабілітаційному та амбулаторному лікуванні в медичних закладах кардіологічного спрямування. що підтверджується листками непрацездатності, оригінали яких були направлені відповідачу. 03.09.2018 р., після закінчення періоду тимчасової непрацездатності [PERSON] ,в приміщенні регіонального відділення в м. Хмельницький акціонерного банку «Південний» був ознайомлений з наказом № 517-к-рс від 26.06.2018р. про звільнення з роботи 29.06.2018 р. за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Підставою припинення трудового договору згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України є угода сторін. Судом встановлено, що волевиявлення [PERSON] на припинення трудового договору ні в момент винесення наказу публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Південний" про звільнення його з роботи 26.06.2018 р., ні в момент самого звільнення -29.06.2018 р. не було. Зокрема, заявою від 20.06.2018 р., направленою позивачем відповідачу рекомендованим листом від 21.06.2018 р., відкликано попередньо подану [PERSON] заяву від 07.06.2018 р. про звільнення з роботи за угодою сторін. Судом також встановлено, що домовленості сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою не існувало. Свою, дещо поспішну пропозицію, щодо припинення договору за угодою сторін [PERSON] відкликав (анулював) заявою від 20.06.2018 р. На момент видачі відповідачем наказу про звільнення публічному акціонерному товариству акціонерний банк "Південний"було відомо про відсутність волевиявлення позивача на припинення трудового договору, оскільки заява від 20.06.2018 р. надіслана позивачем поштою 21.06.2018р. Суд приходить до висновку, що за таких обставин не можна вважати, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП України, оскільки не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору, відповідно в цьому випадку звільнення фактично здійснено з ініціативи роботодавця. Відповідно до ст. 40 КЗпП України звільнення працівника з ініціативи роботодавця в період його тимчасової непрацездатності забороняється. Судом встановлено, що у заяві [PERSON] від 07.06.2018 р., яка знаходиться у публічному акціонерному товариству акціонерний банк "Південний", датою звільнення зазначено 29.06.2018 р., яка є неробочим (вихідним) днем відповідно до наказу відповідача № 424 від 18.06.2018 р. «Про Регламент роботи відокремлених підрозділів АБ «Південний» у період з 23.06.2018 р. по 30.06.2018 р.», що також відповідає розпорядженню Кабінету Міністрів України №1-р від 11.01.2018 р. та рішенню Правління НБУ від 13.02.2018 р. №89-рш «Про роботу банківської системи у 2018 році». Таким чином, публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Південний" проведено звільнення [PERSON] у неробочий день. Судом також встановлено, що звільнення [PERSON] з роботи було здійснено публічним акціонерним товариством акціонерний банк "Південний" в період тимчасової непрацездатності позивача, яка тривала з 23.06.2018 р. до 01.09.2018 р., що підтверджується листками тимчасової непрацездатності від 23.06.2018 р., від 09.07.2018 р., від 10.07.2018 р., від 04.08.2018 р. та повідомлення про це публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний" листами на адресу відповідача від 02.07.2018 р., від 11.07.2018 р. Суд приходить до висновку, що відповідач звільнив [PERSON] з роботи без законної на те підстави, тому позовні вимоги позивача у частині поновлення його на посаді на посаді начальника регіонального відділення у м. Хмельницькому публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний" підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року N 100. З урахуванням цих норм і,зокрема, абз. 3 п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.95 р. №100 п. 5 р. IV Порядку №100, основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на кількість відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівникові здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячну кількість робочих днів у розрахунковому періоді (абз. п. 8 Порядку). Судом встановлено, що середньоденна заробітна плата [PERSON], згідно довідки публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний" становить 3494,27 грн. Загальна кількість робочих днів за період\~ 2.07.2018 р. по 14.12.2018 р. складає 117 днів. Загальна сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 408829 грн. (3494,27 грн.*117 = 408829 грн.). Суд приходить до висновку, що на користь позивача з публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Південний" слід стягнути 408829 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 267 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи той факт, що про наявність наказу про звільнення [PERSON] дізнався 03.09.2018 р. (вручення його копії в приміщенні регіонального відділення відповідача і отримання через пошту), з цього моменту позивачу стало відомо про порушення його права і, відповідно, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду не пропущено. Розподіл судових витрат здійснено відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України.

Outcome: approved