Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

12.04.2021 року [PERSON] звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Івано-Франківського нотаріального округу Личук Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Фесик Марії Олексіївни, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовані тим, що 19.12.2007 між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №465/ФКВ-07 від 19.12.2007. З 30.06.2010 АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №465/ФКВ-07 від 19.12.2007. Заочним рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2012 у справі №0915/2679/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №465/ФКВ-07 від 19.12.2007 стягнуто з відповідача в користь позивача 58 903 грн 31 коп заборгованості за кредитним договором та 589 грн 03 коп судових витрат та видано виконавчий лист, за яким Тисменицьким РВ ДВС ГУ юстиції в Івано-Франківській області відкрито виконавче провадження та стягуються з нього грошові кошти. 28.04.2020 старшим державним виконавцем Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ Шаманським П.С. винесено постанову у ВП №59406557 про арешт коштів боржника. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2020 постановлено замінити стягувача, а саме АТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС», у виконавчому листі №0915/2679/12, виданому згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2012 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором. Зазначає, що 05.03.2021 йому за місцем роботи, а саме в бухгалтерії КНП «Обласна клінічна лікарня Івано-Франківської обласної ради», стало відомо, що від приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Фесик М.О. отримано постанову про звернення стягнення на заробітню плату та інші доходи боржника від 25.02.2021, яка винесена на підставі виконавчого напису №3203 виданим 09.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личук Т.В., за яким вирішено стягнути з нього на користь ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором №465/ФКВ-07 від 19.12.2007, який укладено між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк», допущені прострочені платежі, за період з 23.06.2020 по 20.08.2020. Загальна сума заборгованості становить 295 704 грн 10 коп. Ухвалою судді від 16.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 16.04.2021 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Позивач в судове засідання не з`явився, від його представника до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку. Треті особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подавали. За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата його складання. Оскільки сторони в судове засідання, призначене на 24.05.2021 не з`явилися, суд, з дотриманням положень ч. 6 ст.259 ЦПК України і ч. 5 ст. 268 ЦПК України, відклав складення повного рішення суду на строк не більше п`яти днів та зазначив датою ухвалення рішення дату його складання і на виконання вимог ч. 4 ст.268 ЦПК України підписав судове рішення без його проголошення. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 19.12.2007 між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» було укладено кредитний договір №465/ФКВ-07 від 19.12.2007, відповідно до якого йому було надано споживчий кредит, грошові кошти в розмірі 9323,00 дол США з розрахунку 8% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.12.2007 по 16.12.2011. Метою кредитування було придбання автомобіля. Кінцевий термін повернення кредиту 16.12.2011 (а.с. 26-29). З 30.06.2010 АТ «Дельта Банк» набув права вимоги по кредитному договору №465/ФКВ-07 від 19.12.2007. Заочним рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2012 у справі №0915/2679/12 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №465/ФКВ-07 від 19.12.2007 стягнуто з відповідача в користь позивача 58 903 грн 31 коп заборгованості за кредитним договором та 589 грн 03 коп судових витрат (а.с. 19-21). На виконання вищевказаного рішення 28.02.2013 було видано виконавчий лист, за яким Тисменицьким РВ ДВС ГУ юстиції в Івано-Франківській області 24.06.2019 відкрито виконавче провадження №59406557 та стягуються з [PERSON] на користь ПАТ «Дельта Банк» борг в розмірі 40 670 грн 30 коп. 28.04.2020 старшим державним виконавцем Тисменицького РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління МЮ (м. Івано-Франківськ) Шаманським П.С. винесено постанову у ВП №59406557 про арешт коштів боржника (а.с.24-25). Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 27.10.2020 постановлено замінити стягувача, а саме АТ «Дельта Банк» його правонаступником ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС», у виконавчому листі №0915/2679/12, виданому згідно рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 30.11.2012 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором (а.с. 34-36). 09.09.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. здійснено виконавчий напис №3203, яким вирішено стягнути на користь ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість, що виникла за кредитним договором №465/ФКВ-07 від 19.12.2007, який укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк». Стягнення заборгованості здійснюється за період з 23.06.2020 по 20.08.2020. Загальна сума заборгованості становить 295 704 грн 10 коп (а.с. 12). 25.02.2021 приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Фесик Марією Олексіївною винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника на підставі вищевказаного виконавчого напису (а.с.17-18). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5 зі змінами визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Втім, ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Таким чином, до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19). Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано стороною відповідача чи третіми особами у даному спорі, серед документів, наданих ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС»приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, за яким стягнення заборгованості могло б провадитися у безспірному порядку був відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Також, при вчиненні виконавчого напису нотаріус не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, тому, у нотаріуса були відсутніми підстави вважати, що розмір заборгованості позивача перед відповідачем, а також процентів, зазначені у виконавчому написі є безспірними. ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС»суду не надано документів, які свідчать про безспірність заборгованості позивача. Не надано таких документів і третьою особою - приватним нотаріусом Івано-Франківського нотаріального округу Личуком Т.В. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Правову позицію з цього питання з аналогічними висновками висловлено Верховним Судом України у Постанові від 23.01.2018 у справі № 310/9293/15, яка в силу Закону є обов`язковою до застосування цій справі, оскільки мають місце аналогічні по своїй суті фактичні обставини справи та відповідно правовідносини. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги недоведеність відповідачем факту подання нотаріусу документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача, а також заперечення представника позивача щодо наявності безспірної заборгованості перед ТОВ «ФК ЕЛІТ ФІНАНС», суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом з недотриманням вимог чинного законодавства (ст. 87 Закону України «Про нотаріат», Постанови Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р.), у зв`язку із чим, підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із цим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 908 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved