Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

03.07.2018 позивачі [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради Хмельницької області про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позову посилаються на те, що з народження проживають у [INFO], яка належить [PERSON], який помер 22.10.2002 року, та який був рідним дядьком їхньої матері [PERSON], яка померла 01.10.2009 року. Позивачі зазначають, що так як вони проживають у даній квартирі більше 15 років, тому просять суд визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру №2, розташовану в будинку №8 по вул. Коцюбинського в м. Славута Хмельницької області. Позивач та їх представник в судовому засіданні позов підтримали та просили його задовольнити. Пояснили, що в даному будинку з дозволу свого дядька проживала їхня мати - [PERSON] зі своїм чоловіком. Згодом після смерті дядька [PERSON] мати залишилась проживати у вказаній квартирі, а після її смерті в ній продовжували жити позивачі, де вони мешкають і на даний час. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання, будучи належним чином повідомленим про час та місце та розгляду справи, не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши пояснення позивача та представника, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником квартири [ADDRESS] був [PERSON], що стверджується даними копії свідоцтва на право власності на житло від 09.10.2002 року, виданого відділом приватизації житла [PERSON] міської ради (а.с.20). Вказана квартира приватизована згідно з Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». 22.10.2002 року помер [PERSON], що стверджується даними листа [PERSON] міськрайонного відділу ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області № 15.15.4-36/939 від 30.05.2017 про наявність актового запису № 333 складеного 22.10.2002 [PERSON] міськрайонним відділом ДРАЦС ГТУЮ у Хмельницькій області про його смерть. (а.с.13). Згідно копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00019371918 від 12.01.2018 р. матір позивачів [PERSON] 22.08.1986 року зареєструвала шлюб з [PERSON], який 18.11.1993 року було розірвано (а.с.19). Від шлюбу у них народився син [PERSON], що стверджується даними копії свідоцтва про народження серії І-БВ № 005272 від 26.01.1995 р., виданого [PERSON] відділом реєстрації актів громадянського стану (а.с.9). Згідно даних свідоцтва про народження від 30.10.2000 року серії І БВ №30770, виданого [PERSON] міським відділом реєстрації актів громадянського стану позивач [PERSON] є сином [PERSON] (а.с.10), яка після укладення шлюбу з [PERSON] взяла прізвище «Прус». 01.10.2009 року померла [PERSON], що стверджується даними копії свідоцтва про смерть серії І-БВ № 122989 від 03.10.2009 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міськрайонного управління юстиції Хмельницької області (а.с.11). Згідно акту № 49 про встановлення факту проживання [PERSON] та [PERSON] від 25.06.2018 року вбачається, що за адресою [ADDRESS] з дня самого народження проживають [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказаний факт підтверджено підписами сусідів [PERSON], [PERSON] та головою квартального комітету № 2 [PERSON] (а.с.8). Згідно акту-висновку №19 від 31.05.2017 року про обстеження технічного стану квартири, що розташована за адресою [ADDRESS], та яка належала померлому 22.10.2002 року [PERSON], загальна площа квартири складає 36,8 кв.м., житлова площа складає 25,5 кв.м. Квартира знаходиться в доброму стані та її можна використовувати за призначенням (а.с.21). Надаючи правову оцінку відносинам, що склались, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 2 ст.\~328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.\~344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. [PERSON] власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. [PERSON] власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першоїстатті 344\~ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). (п. 14 Постанови) В судовому засіданні було встановлено, що позивачі понад 10 років безперервно та відкрито проживають в спірному будинку, підтримують його в належному стані, регулярно сплачують комунальні послуги. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе визнати за позивачами право власності за набувальною давністю.

Outcome: approved