Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У вересні 2020 року [PERSON] звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з ушкодженням здоров`я, при виконанні трудових обов`язків, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах з підприємством, працював на посаді головного гірника технічного відділу управління комбінату ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат». 08\~лютого 2005 року о 09 годині 55 хвилин, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закритий злам ІV,V, VІІІ, ІX ребер справа зі зміщенням уламків. Правосторонній гемоторакс. Після травматичний плеврит справа». Висновком МСЕК від 18.06.2007 року позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності з 23 травня 2007 року, безстроково. Позивач вважає,\~що з\~вини підприємства,\~яке не\~створило безпечних\~умов праці,\~він втратив\~своє здоров`я\~і йому\~завдана моральна\~шкода,\~яка полягає\~в тому,\~що він\~постійно відчуває\~біль у\~грудній клітині. Наявність даних\~негативних явищ\~в житті\~Позивача свідчить\~про постійне\~перенесення Позивачем\~больових відчуттів\~та про\~необхідність проходження\~лікування,\~а також\~вказує на\~відсутність у\~позивача можливості\~в достатній\~мірі реалізовувати\~свої звички\~та бажання,\~що в\~свою чергу,\~призводить до\~зниження якості\~життя Позивача\~та зменшення\~благ,\~які позивач\~мав до\~моменту настання\~нещасного випадку\~на виробництві\~та втрати\~професійної працездатності. Тривалий процес\~лікування позбавляє\~позивача можливості\~вести повноцінний\~спосіб життя.\~З моменту\~настання нещасного\~випадку на\~виробництві,\~позивач постійно\~відчуває фізичні\~страждання та\~біль,\~обґрунтовані важкістю\~самопочуття та\~особливостями лікування.\~Позивач,\~внаслідок нещасного\~випадку на\~виробництві,\~що супроводжується\~значною втратою\~працездатності,\~систематичною необхідністю\~отримання медичної\~допомоги,\~постійно відчуває\~психологічний дискомфорт,\~порушення душевної\~рівноваги,\~вираженої у\~почуттях розпачу,\~тривоги,\~дратівливості,\~у почуттях\~страху,\~поганому сні\~на фоні\~сильних больових\~відчуттів.\~Все це\~постійно і\~негативно позначилося\~та позначається\~сьогодні на\~душевному та\~фізичному станах\~позивача,\~який в\~тому числі\~не має\~можливості приділяти\~належну увагу\~своїй родині. Крім того, позивач, в наслідок отриманої травми не має можливості матеріально забезпечити себе та членів своєї сім`ї на рівні, визначеному достатнім для проживання людини в Державі, що також завдає моральних страждань Позивачу. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 33061 грн., яку просив стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року судом відкрито провадження у справі та призначене розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі доказами. Відповідач скористався правом надання відзиву, у якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування зазначив, що позивачем зазначено про отримання ним 08.02.2005р. травми, що начебто підтверджується актом № 4 від 25.04.2007р. за Формою Н-1 та Актом розслідування нещасного випадку від 11.02.2005р. Форми Н-5. Так, Позивач дійсно працював на ПРАТ «ЦГЗК» та отримав 08.02.2005р. травму. Однак, Позивач не згадує, що факт нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом було встановлено в Акті № 4 від 11.02.2005р. за формою Н-1, а згодом Відповідачем, за заявою Позивача та на підставі наказу генерального директора Відкритого акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» № 492 від 05.04.2007р. «Про призначення комісії з розгляду заяви» складено «новий» Акт про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом № 4 вже від 25.04.2007р. з метою уточнення п.п.6 та 9 Акту в частині діагнозу позивача. Крім того, спори щодо відшкодування шкоди на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення у потерпілого права на її відшкодування. Тобто до спірних правовідносин необхідно застосовувати Закон № 1105 у редакції, чинній на час настання нещасного випадку, згідно з яким обов`язок відшкодувати таку шкоду покладався на відповідне відділення Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Вказана позиція висловлена Верховним Судом в постанові від 01.04.2020р. у справі № 213/2486/16-ц. Тобто, ПрАТ «ЦГЗК» не є належним Відповідачем по цій справі. Виходячи з вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу та ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] з 10.07.1986 р. працював на різних посадах ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат»,\~правонаступником якого\~є ПрАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».(копія трудової книжки а.с. 10-14). 08\~лютого 2005 року о 09 годині 55 хвилин, внаслідок нещасного випадку, отримав тілесні ушкодження у вигляді: «закритий злам ІV,V, VІІІ, ІX ребер справа зі зміщенням уламків. Правосторонній гемоторакс. Після травматичний плеврит справа». 11 лютого 2005 року на підприємстві відповідача було складено Акт розслідування нещасного випадку, що стався 08.02.2020 року о 09-55 год., згідно висновку комісії, нещасний випадок з [PERSON] визнано таким, що пов`язаний з виробництвом. Відповідно до п. 3 акту, обставини, за яких стався нещасний випадок 08.02.2005 року головний гірник комбінату [PERSON] виїхав на Петрівський кар`єр контролювати підготовку до проведення масового вибуху. Приблизно об 09 годині 55 хвилин [PERSON] при виході із будинку ад\-міністративно - побутового комбінату (АПК) на промисловий майданчик Пет\-рівського кар`єру підсковзнувся на мокрих сходинах, упав і травмував грудну грудну клітину. Після цього [PERSON] був доставлений швидкою допомогою до 8-ї міської лікарні м. Кривого Рога. Відповідно до п. 4.1 акту, причинами нещасного випадку є попадання снігу занесеного робітниками на сходинки адміністративно побутового комбінату (АПК), який постійно розтавав. Комісія не встановила осіб, дії, або бездіяльність яких призвели до нещасного випадку (а.с.40-41). На підставі наказу генерального директора ВАТ "ЦГЗК" від 05.04.2007 року (а.с.38) за заявою позивача (а.с.37) складено новий Акт про нещасний випадок на виробництві від 25.04.2007 року з метою уточнення пп.6 та 9 первинного Акту в частині діагнозу позивача (а.с.15-18) Висновком МСЕК від 18.06.2007 року позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності з 23 травня 2007 року, безстроково. (а.с.22). Статтею 3 Конституції Українипередбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті 43, частина 1 статті 46 Конституції Українипередбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Згідно\~ст. 173 КЗпП України\~шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Оцінюючи заперечення представника відповідача щодо неналежного відповідача у справі роботодавця, а саме ПрАТ «ЦГЗК» та необхідності покладення відповідальності на Фонд, оскільки нещасний випадлк стався з позивачем 08.02.2005 року, про що було складено Акт про нещасний випадок на виробництві від 11.02.2005 року, суд виходить з наступного. Страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, є одним із видів загальнообов`язкового державного соціального страхування (стаття 4 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР «Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування»), правове регулювання якого здійснювалося, зокрема Законом України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року, який набрав чинності з 01 квітня 2001 року. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»\~(зі змінами та доповненнями) надано роз`яснення про те, що, оскільки питання відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати: якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при такому виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодування моральної шкоди в цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду. Тобто, спори щодо відшкодування шкоди на підставі\~Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності»\~повинні вирішуватися на підставі законодавства, яке було чинним на момент виникнення в потерпілого права на її відшкодування. Право на відшкодування шкоди настає з дня встановлення потерпілому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності. Згідно довідки МСЕК від 18.06.2007 року позивачу первинно встановлено 15 % втрати професійної працездатності з 23 травня 2007 року, безстроково. Відповідно до абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» завданнями страхування від нещасного випадку є, зокрема відшкодування матеріальної та моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей. У разі настання страхового випадку Фонд зобов`язаний у встановленому законодавством порядку своєчасно та в повному обсязі відшкодовувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або в разі його смерті, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні, зокрема, грошову суму за моральну шкоду за наявності факту заподіяння цієї шкоди потерпілому. Моральна (немайнова) шкода, заподіяна умовами виробництва, яка не спричинила втрати потерпілим професійної працездатності, відшкодовується Фондом за заявою потерпілого з викладом характеру заподіяної моральної (немайнової) шкоди та за поданням відповідного висновку медичних органів. Відшкодування здійснюється у вигляді одноразової страхової виплати незалежно від інших видів страхових виплат. Сума страхової виплати за моральну (немайнову) шкоду визначається в судовому порядку. Пунктом 27 статті 77 Закону України від 20 грудня 2005 року «Про\~Державний бюджет України на 2006 рік» та пунктом 22 статті 71 Закону України «Про Державний бюджет України на 2007 рік» зупинено дію абзацу 4 статті 1, підпункту «е» пункту 1 частини першої статті 21, частини третьої статті 28 та частини третьої статті 34 Закону № 1105-XIV, якими обов`язок відшкодування моральної шкоди було покладено на Фонд. Крім того, Законом України від 23 лютого 2007 року № 717-V «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків\~на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», що набрав чинності 20 березня 2007 року, виключено частину третю статті 34 Закону № 1105-XIV, яка передбачала право потерпілого на відшкодування моральної шкоди. Конституційний Суд України у Рішенні від 08 жовтня 2008 року у справі № 1-32/2008 зазначені зміни до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» визнав такими, що відповідають Конституції України (є конституційними) з огляду на те, що право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею\~1167 ЦК\~України та статтею 237-1 КЗпП України їм надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Законом України від 28 грудня 2014 року № 77-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообов`язкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» викладено у новій редакції Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», в тому числі змінено його назву на Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування». Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» набрав чинності 01 січня 2015 року. Відповідно до частини восьмої статті 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» відшкодування моральної (немайнової) шкоди потерпілим від нещасних випадків на виробництві або професійних захворювань і членам їхніх сімей не є страховою виплатою та здійснюється незалежно від часу настання страхового випадку відповідно до положень ЦК України та КЗпП України. Отже, з урахуванням зазначеного, починаючи з 01 січня 2006 року застраховані громадяни, які потерпіли на виробництві від нещасного випадку\~або професійного захворювання, були позбавлені права на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду. З цього часу суб`єктом, за рахунок коштів якого здійснюється відшкодування такої шкоди, є роботодавець. З огляду на наведені норми закону, враховуючи, що втрата працездатності первинно встановлена позивачу висновком МСЕК з 23 травня 2007 року, суд вважає належним відповідачем у справі саме ПрАТ «ЦГЗК», який був роботодавцем позивача. Так, відповідно до ч. 2\~ст. 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Стаття 13 Закону України «Про охорону праці»передбачає, що роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Частиною третьою статті 23\~ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. У відповідності зі ст.ст.23,1167 ЦК Україниморальна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання полягає, зокрема, у фізичному болі, душевних стражданнях, які він поніс у зв`язку з ушкодженням здоров`я та травмуванням внаслідок нещасного випадку. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Судом встановлено, що у зв`язку з нещасним випадком позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок нещасного випадку у позивача змінилися умови життя, він змушений постійно проходити лікування, які не дають покращення в стані здоров`я, позивач відчуває біль у грудній клітині внаслідок отриманої травми, постійно відчуває фізичний біль та страждання. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповіднодо п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України '' Про судову практику в справах провідшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнавпозивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та зурахуванням інших обставин. Зокрема, суд враховує характер отриманого каліцтва, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін її життєвих і виробничих стосунках, і вважає необхідним визначити розмір компенсації в сумі 33 061 грн., що буде відповідати розміру заподіяної моральної шкоди. Відповідно дост.\~133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд, виходячи з положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved