Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

12 грудня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до фізичної особи підприємця [PERSON] про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, пені та моральної шкоди та подавши заяву про збільшення розміру позовних вимог просила: - стягнути з ФОП [PERSON] на її користь грошові кошти в розмірі 79 000 (сімдесят дев`ять тисяч) грн. 00 коп. - стягнути з ФОП [PERSON] на її користь пеню в розмірі 261 490 (двісті шістдесят одна тисяча чотириста дев`яносто) грн. 00 коп. - стягнути з ФОП [PERSON] на її користь моральну шкоду в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп. Позовні вимоги аргументує тим, що 09 липня 2018 року нею було сплачено ФОП [PERSON] аванс за виготовлення дверних блоків в розмірі 40 000 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком № 09/07. Після отримання авансу представники ФОП [PERSON] здійснили обміри в домоволодінні, для якого необхідно було виготовити та встановити дверні блоки. 14.01.2019 року позивач сплатила за дверні блоки ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 39 000 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком № 14/01. Таким чином, всього ФОП [PERSON] отримав від позивача за дверні блоки грошові кошти в розмірі 79 000 грн. 17 січня 2019 року дверні блоки були встановлені представниками ФОП [PERSON] у домоволодінні по [ADDRESS] і тоді стало відомо, що вони неналежної якості, оскільки дверні блоки не відповідають дверним отворам та мають дефекти фарбування. 21.01.2019 року позивач звернулася до ФОП [PERSON] в магазин «[INFO]» з вимогою усунути недоліки, а у разі неможливості усунення - повернути грошові кошти в розмірі 79000 грн.. Дану заяву представники ФОП [PERSON] безпідставно не прийняли. 25.01.2019 року позивач звернулася повторно до ФОП [PERSON] в магазин «[INFO]» з вимогою усунути недоліки, а у разі неможливості усунення повернути грошові кошти в розмірі 79000 грн. Дану заяву ФОП [PERSON] також відмовився приймати, у зв`язку з чим 28.01.2019 року позивач була вимушена викликати працівників поліції та зафіксувати дану відмову. 28.01.2019 року позивач відправила заяву-претензію рекомендованим листом з повідомленням, яку отримав відповідач 04.02.2019 року. Вимоги висловлені в заяві-претензії відповідачем не виконано. 13.02.2019 року року позивач звернулась до управління Держпродспоживслужби в Черкаській області зі скаргою на протиправні дії відповідача. Управління Держпродспоживслужби в Черкаській області здійснило перевірку обставини вкладених в заяві, складено акт, видано припис суб`єкту господарювання, відібрано поясненняв від відповідача. Листом Головного управління держпродспоживслужби в Черкаській області від 03.05.2019 оку за № 0-57/1775 було рекомендовано звернутись до суду з метою захисту своїх порушених прав. Крім того, позивачем було замовлено проведення будівельно-технічного дослідження даних дерев`яних дверних блоків. Висновком 61/19 експертного будівельно-технічного дослідження від 15.11.2019 року встановлено, що дверні блоки, які були придбані у відповідача та встановлені його представниками є неналежної якості, а тому повинні були замінені на інші, а у разі неможливості відповідної заміни продавець повинен був повернути кошти покупцю. 16.12.2019 року ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області позовну заяву залишено без руху. 20.12.2019 року представником позивача - Новіком В.І. подано докази на усунення вказаних судом недоліків. Ухвалою суду від 21.12.2019 року відкрито провадження у справі. 16.01.2020 року від представника позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог 16.01.2020 року від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою суду від 20.01.2020 року заява про забезпечення позову повернута позивачеві. 21.01.2020 року від представника позивача повторно надійшла заява про забезпечення позову. Ухвалою суду від 23.01.2020 року заява про забезпечення позову задоволена частково. Ухвалою суду від 18.02.2020 року витребувано докази з Головного управління держпродспоживслужби в Черкаській області. Ухвалою суду від 10.03.2020 року закрито підготовче провадження з призначенням справи до судового розгляду по суті. Присутній у судовому засіданні представник позивача адвокат Новік В.І. надав пояснення по суті справи, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав та мотивів викладених у позовній заяві, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] про дату, час і місце судових засідань повідомлявся в порядку п. 4 ч. 8, ч. 11 ст. 128 ЦПК України, однак до суду не зявився, не повідомивши суд про причини неявки. Відзиву на позовну заяву від відповідача не надійшло. Суд, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача щодо заочного розгляду справи та ненадходження відзиву від відповідача на позовну заяву, ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до вимог ст.280 ЦПК України. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним сином позивача , влітку його батьки робили ремонт і він їм порадив замовити двері у відповідача. Він був присутній при тому, як приїхав представник відповідача, заміряв дверні пройоми та отримав предоплату. Через декілька місяців повідомили, що двері виготовили, позивач сплатила повну вартість і лише після того робітники відповідача їх привезли і установили. При установці дверей позивач побачила, що дверні пройоми дуже завужені, а лакофорбове покриття неналежної якості. Позивач не погоджувалася на зменшення пройомів. Від прийняття претензії виробники дверей відмовилися. Свідок зазначив, що його мати є особою похилого віку і на даний час страждає від ситуації, що трапилася. Двері на даний час до кінця так і не встановлені, ремонт не завершений і батьки вимушені жити в таких умовах. Допитаний в ході судового розгляду свідок [PERSON] суду пояснив, що він є рідним сином позивача . Він був присутній при тому, як приїхав представник відповідача, заміряв дверні пройоми та отримав предоплату. Через декілька місяців повідомили, що двері виготовили, позивач сплатила повну вартість і лише після того робітники відповідача їх привезли і установили. Дверні пройоми дуже завужені, а лакофорбове покриття неналежної якості. Позивач не погоджувалася на зменшення пройомів. Встановлені судом обставини. 09 липня 2018 року між позивачем [PERSON] та ФОП [PERSON] був укладений договір на поставку міжкімнатних дверей в кількості 6 штук тобто договір побутового підряду, що підтверджується товарним чеком №09/07 від 09.07.2018 року про отримання ФОП [PERSON] авансу в сумі 40000,00 грн. (а.с. 8). Представники ФОП [PERSON] здійснили обміри в домоволодінні, для якого необхідно було виготовити та встановити дверні блоки, що підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON] 14.01.2019 року позивач сплатила за дверні блоки ФОП [PERSON] грошові кошти в розмірі 39 000 грн. 00 коп., що підтверджується товарним чеком № 14/01 (а.с. 8). Таким чином, всього ФОП [PERSON] отримав від позивача за дверні блоки грошові кошти в розмірі 79 000 грн. 25.01.2019 року позивач звернулася до ФОП [PERSON] в магазин «[INFO]» з вимогою усунути недоліки, а у разі неможливості усунення повернути грошові кошти в розмірі 79000 грн. направивши відповідну заяву-претензію, яка була отримана відповідачем 04.02.2019 року (а.с. 9). 13.02.2019 року року позивач звернулась до управління Держпродспоживслужби в Черкаській області зі скаргою на протиправні дії відповідача. Управління Держпродспоживслужби в Черкаській області здійснило перевірку обставини вкладених в заяві. Складено акт, видано припис суб`єкту господарювання, відібрано поясненняв від відповідача (а.с. 110-118). Листом Головного управління держпродспоживслужби в Черкаській області від 03.05.2019 оку за № 0-57/1775 було рекомендовано звернутись до суду з метою захисту своїх порушених прав (а.с. 13-14). Відповідно до висновку № 61/19буд. експертного будівельно-технічного дослідження від 15.11.2019 року встановлено, що в житловому будинку [ADDRESS] були замінені блоки дверних отворів на дерев`яні фільончасті. В дверному міжкімнатному отворі між приміщеннями вітальні та житлової кімнати в житловому будинку [ADDRESS] встановлений дерев`яний дверний блок. Відстані між зовнішніми поверхнями дверного блоку та межами дверного отвору становлять: -відстань від лівого краю дверного отвору до лівої зовнішньої поверхні дверного блоку - 40 мм; -відстань від правого краю дверного отвору до правої зовнішньої поверхні дверного блоку 30 мм. Це є порушенням вимог п. 6.4.3 Національного стандарту України ДСТУ-Н Б В.2.6-146:2010 конструкції будинків і споруд. Настанова щодо проектування і влаштування вікон та дверей», затвердженого Наказом Мінрегіон України від 15.11.2010 р. № 444 щодо мінімального розміру зазору між краями дверного отвору та зовнішніми поверхнями дверного блоку по всьому периметру та обов`язкового повідомлення замовника [PERSON] про значні зазори. Ширина вищевказаного дверного міжкімнатного блоку в житловому будинку [ADDRESS] не відповідає вимогам п. 4.1.7 Національного стандарту України ДСТУ Б В.2.6-99:2009 «Конструкції будинків і споруд. Блоки дверні дерев`яні. Загальні технічні умови» та п. 1.4 Державного стандарту ГОСТ 6629-88 «Двері дерев`яні внутрішні для житлових та громадських будівель. Типи та контсрукції», тобто не відповідає модульним розмірам: ширина блоку повинна 870 мм. В дверному полотні дверного блоку, змонтованого в санвузлі житлового будинку [ADDRESS] , мають місце дефекти: -застосування при виготовленні дверного полотна дверного блоку деталей із деревини різних порід в одному виробі, що є порушенням п. 5.4.2 Національного стандарту України ДСТУ 3.2.6-99:2009. «Конструкції будинків і споруд. Блоки дверні дерев`яні. Загальні технічні умови»; -наявність дефектів фарбування (нерівномірне фарбування) дверних полотен. Згідно зі ст.42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про захист прав споживачів», а також ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст.ст.526, 530, 599 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним. Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно положень ст.865 ЦК України, за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Відповідно до положень ч.3 ст.849 ЦК України, якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги, - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника. Відповідно до ч.2 ст.852, п.2 ч.1 ст.872 ЦК України, за наявності у роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. Оскільки позивач є споживачем послуг, які їй надав відповідач, то на правовідносини позивача із відповідачем розповсюджується дія Закону України «Про захист прав споживачів». Як вбачається із змісту ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення й використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своєї особистої потреби мають право, зокрема, на захист своїх прав державою; належна кількість продукції й обслуговування; звертання до суду й іншим уповноваженим органам державної влади за захистом порушених прав. Згідно ст.5 Закону держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Захист прав споживачів здійснюють також суди. Відповідно до ст.6 Закону продавець (виробник, виконавець) зобовязаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до ст.8 Закону у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та строки, що встановлені законодавством і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Як встановлено при розгляді справи, відповідач відмовився від повернення коштів або заміни товару вважаючи його належної якості. Згідно з ч.2 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо під час виконання робіт (надання послуг) стане очевидним, що їх не буде виконано з вини виконавця згідно з умовами договору, споживач має право призначити виконавцю відповідний строк для усунення недоліків, а в разі невиконання цієї вимоги у визначений строк, - розірвати договір і вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення недоліків третій особі за рахунок виконавця. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 653 ЦК України регламентовано, що у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до ст. 866 ЦК України, договір вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію чи інший документ, що підтверджує укладання договору. Позивачем надано до суду квитанції про отримання коштів відповідачем за виготовлення дверних блоків, отже суд вважає, що між сторонами був укладений договір побутового підряду на виготовлення дверей. Враховуючи, що відповідач у справі неналежним чином виготовив двері, що встановлено висновком № 61/19 буд. експертного будівельно-технічного дослідження від 15.11.2019 року, тим самим порушив взяте на себе зобовязання, отже, суд вважає встановленим той факт, що права позивача як споживача були порушені, оскільки відповідач надав їй послуги з виготовлення дверей неналежної якості, а тому позовні вимоги в частині повернення грошових коштів за ним підлягають задоволенню, а саме в сумі 79000,00 гривень. Згідно положень абз.3 ч.9 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», за кожний день затримки виконання вимоги про надання товару аналогічної марки (моделі, артикулу, модифікації) та за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару, а тому вимоги позивача про стягнення пені у розмірі 261 490 грн. гривень за прострочення виконання зобовязання про безоплатне усунення недоліків за 331 прострочені дні ґрунтуються на вимогах закону(відповідно до розрахунку а.с. 52), тому підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пункт 5 статті 4 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачає право споживача на відшкодування спричиненої моральної шкоди. Відповідно до ч.2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання відшкодування моральної (немайнової шкоди). Відповідно до ст.23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Суд вважає, що доводи позивача про відшкодування моральної шкоди завданої відповідачем своїми неправомірними діями знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, оскільки позивач є особою похилого віку, більше року в будинку позивача недовстановлені двері, отже будинок позивача перебуває в неналежному стані і на думку суду таким діями відповідач завдає моральної шкоди позивачеві. Таким чином, суд прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають повному задоволенню. Судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача. Позивача при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору за решту позовних вимог на підставі ч.3 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», тому суд, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved