Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про стягнення моральної шкоди, завданої протиправними діями працівника УДАІ України в Хмельницькій області в розмірі 5000 гривень, вказавши, що в восьмому відділенні реєстраціно-екзаменаційної роботи (м. Нетішин) УДАІ УМВС України в Хмельницькій області ним зареєстровано автомобіль CITROEN ХМ двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], 1992 року випуску, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Із-за неможливості експлуатації вказаного транспортного засобу внаслідок виходу із ладу двигуна та кузова 21 лютого 2007 року ним було куплено в ТОВ "Л-Д КАР" Україна, кузов автомобіля CITROEN ХМ VF7Y4NZ0000NZ 5901 1996 року випуску. Куплений ним кузов було розмитнено Рівненською митницею. Згідно висновку науково-технічної експертизи №187822 від 17 липня 2007 року ДП "ДержавтотрансНДІпроект" узгоджує можливість переобладнання легкового автомобіля. Переобладнання полягає в заміні кузова і двигуна даного автомобіля. На куплений кузов Державною системою сертифікації УкрСЕПРО видано сертифікат відповідно серії ВО №014820. Після покупки кузова він звернувся із заявою та необхідними документами до начальника восьмого відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи м. Нетішин УДАІ УМВС України в Хмельницькій області про надання йому дозволу на переобладнання зареєстрованого на нього автомобіля шляхом заміни кузова та двигуна, однак йому було відмовлено у наданні дозволу, посилаючись на те, що на його автомобіль постановою слідчого прокуратури Хмельницької області від 18.02.2005 року накладено арешт. 30.12.2008 року він знову звернувся з вказаною заявою. 24.01.2009 року він звернувся із заявою в прокуратуру Хмельницької області про надання згоди на заміну кузова. 02.02.2009 року із прокуратури Хмельницької області він отримав відповідь, в якій зазначено, що у зв'язку з притягненням його до кримінальної відповідальності на його автомобіль накладено арешт, досудове слідство зупинено та після відновлення слідства у справі питання щодо можливості заміни кузова та двигуна автомобіля, на який накладено арешт вирішуватиметься. 26.12.2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття стосовно нього кримінальної справи на підставі п.2 ст.ст. 213, 214, 215 КПК України (за недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину). Вказаною постановою було скасовано арешт на автомобіль. Працюючи адвокатом та являючись приватним підприємцем, у своїй діяльності він постійно змушений використовувати власний автомобіль для поїздок в різні регіони України. Отримавши відмову в переобладнанні автомобіля він не міг вчасно провести заміну кузова та використовувати автомобіль для роботи та повсякденному житті. Внаслідок протиправних дій відповідачів його автомобіль, кузов та двигун були суттєво пошкоджені корозією, внаслідок чого втратили товарний вигляд та вартість. Це призвело до спричинення йому моральної шкоди, яка виразилася у довготривалому душевному стражданні, позбавленні можливості реалізації своїх звичок та бажань, створенні незручностей у повсякденному житті, постійного нервування та психологічного перенапруження, а також зайвих фізичних та психологічних затратах часу, розмір яких він оцінює в 5000 гривень. Позивач направив до суду заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позову. Представник відповідача управління Державної автомобільної інспекції УМВС України в Хмельницькій області направив до суду свої письмові заперечення та заяву про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про вручення судової повістки. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав: судом об'єктивно встановлено, що за [PERSON] зареєстровано автомобіль CITROEN ХМ двигун [NUMBER], кузов [NUMBER], 1992 року випуску, про що свідчить копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER]. Постановою слідчого прокуратури Хмельницької області від 18.02.2005 року накладено арешт на автомобіль "Сітроєн" 1992 року випуску, кузов [NUMBER] д/н [NUMBER], зареєстрований на обвинуваченого [PERSON] 26.12.2011 року прокуратурою Рівненської області винесено постанову про закриття стосовно нього кримінальної справи на підставі п.2 ст.ст. 213, 214, 215 КПК України (за недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину). 13.02.2009 року позивач звернувся до начальника 8-го ВРЕР УДАІ УМВС України в Хмельницькій області з заявою про проведення перереєстрації автомобіля та 05.03.2009 року його повідомлено про відмову у проведені перереєстрації шляхом переобладнання кузова та двигуна у зв'язку з накладенням арешту та дією Наказу МВС України Інструкції (про проведення переобладнання або заміни кузова) від 10.04.2002 року №335. Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: - довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; - копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; - довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; - акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; - митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; - договір фінансового лізингу; - акт про проведений аукціон або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби. П. 37 вказаного порядку передбачено, що державна реєстрація (перереєстрація) переобладнаних транспортних засобів проводиться на підставі документів про відповідність їх вимогам безпеки дорожнього руху та документів, що підтверджують правомірність придбання встановлених кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери (у разі їх заміни). Переобладнання транспортних засобів шляхом заміни кузовів (рам), які мають ідентифікаційні номери, здійснюється за попередньою згодою підрозділів Державтоінспекції. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Зі сторони позивача не надано до суду доказу тому, що ним отримано дозвіл на переобладнання транспортного засобу з УДАІ УМВС, а також що позивачем направлялися відповідні заяви з додатками необхідних документів до підрозділів Державтоінспекцій для отримання відповідного дозволу на переобладнання автомобіля, оскільки відповідно до наданих ксерокопій заяв вбачається, що позивачем направлялися відповідні скарги до прокуратури. Крім того статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2)якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт. Відповідно до ст. 1176 ЦК України - шкода завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльності органу дізнання, попереднього (досудового слідства), прокуратури або суду, встановлюється законом. Статтею 1 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» , на яку посилається позивач у своїй позовній заяві, передбачено, що відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок:незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; У випадках, зазначених у частині першій цієї статті, завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Вказаною статтею не передбачено відшкодування моральної шкоди у зв'язку з неможливістю проведення переобладнання або заміни кузова та двигуна транспортного засобу в органах управління ДАІ УМВС України в Хмельницькій області, яка зазначається позивачем як підставою позову та обґрунтовується ним у своїй позовній заяві. Вимог стосовно відшкодування заподіяної шкоди та відповідного обґрунтування її стосовно незаконного накладення арешту на майно позивачем не ставилося. Частинами 1, 5,6 статті 4 Закону України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» установлено, що відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету. Розмір сум, які передбачені пунктом 1 статті 3 цього Закону і підлягають відшкодуванню, визначається з урахуванням заробітку, не одержаного громадянином за час відсторонення від роботи (посади), за час відбування кримінального покарання чи виправних робіт як адміністративного стягнення. Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: dismissed