Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

04.12.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд постановити рішення, яким зняти арешт, накладений постановою державного виконавця Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.Ю. про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження від 05.10.2010 року серії АА 655299. Свої вимоги мотивувала тим, що вона, будучи власником квартири [ADDRESS], передала вказану квартиру в іпотеку АКІБ «УкрСиббанк» для забезпечення виконання споживчого кредиту № 11233626000 та № 11234051000. Позивач стверджує, що згідно договору відступлення прав вимоги за договорами іпотеки ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», відступив права вимоги за іпотечними договорами, в тому числі за іпотечним договором від 12.12.2007 року ПАТ «Дельта Банк». Позивач вказує те, що між ПАТ «Дельта Банк» та нею досягнуто згоди щодо добровільного продажу зазначеного предмета іпотеки, проте у зв'язку з накладенням арештів та заборони відчуження на майно такий продаж є неможливим. Вищевказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила розглянути справу у її відсутність. Представник відповідача Першого Київського відділу ДВС ОМУЮ у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без присутності представника відповідача. Представник третьої особи ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не з'явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] вважав обґрунтованими, проти задоволення позову не заперечував. Представник ПАТ «Фідокомбанк», притягнутий судом до участі у справі у якості третьої особи, у судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], є власником квартири [ADDRESS] на підставі Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 12.10.2007 року, реєстровий № 4868. 12 жовтня 2007 року між [PERSON] та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №11233626000 та № 11234051000. Того ж дня на забезпечення виконання умов зазначених договорів про надання споживчого кредиту між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» було укладено іпотечний договір, посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу. Відповідно до умов даного договору предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], загальною площею 79, 6 кв.м., житловою площею 39, 4 кв.м. Згідно договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, посвідченого 08 грудня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], ПАТ «Укрсиббанк», який є правонаступником АКІБ «Укрсиббанк», продав права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитними договорами № 11233626000 та № 11234051000 ПАТ «Дельта Банк». Відповідно до умов Іпотечного договору та згідно до вимог ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, Іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки, незалежно від настання строку виконання зобов'язань за основним договором, у випадку, зокрема, невиконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитним договором. У відповідності до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. З матеріалів справи вбачається, що на теперішній час між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] досягнуто згоди щодо добровільного продажу зазначеного предмета іпотеки, проте у зв'язку з накладенням арештів та заборони відчуження на майно такий продаж є неможливим. Так, постановою Першого Київського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції від 05.10.2010 року накладено арешти на все майно та оголошено заборону на його відчуження, що належить [PERSON]. Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що постановою головного державного виконавця першого Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Дмитренко О.О. від 18 жовтня 2010 року № В-12/281 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Київського районного суду м. Одеси № 2-4968/09 - закінчено на підставі ст. 37 п. 10 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим законом. Іпотекодавець - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель. Згідно ч.1 ст. 3 ЗУ «Про заставу» заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди , перевезення вантажу тощо. Частина 1 ст. 575 ЦК України встановлює, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 7 ЗУ «Про Іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. Таким чином суд вважає, що накладення арешту на квартиру [ADDRESS] порушує право іпотекодержателя на звернення стягнення для задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави в порядку, передбаченому Законом України «Про заставу» та умовами іпотечного договору. Відповідно до ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, що арештоване майно боржника знаходиться у заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з - під арешту. Відповідно до ст. 572 ЦК України та ч 2 ст.1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про заставу» звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави, а у відповідності до ч. 1 ст. 21 цього Закону реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором. Таким чином, за наявності іпотечного договору, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку ПАТ «Дельта Банк» має право, у разі не виконання боржником [PERSON] своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно. З огляду на зазначені обставини, суд вважає цілком обґрунтованими вимоги позивача про необхідність звільнення заставленого майна з - під арешту. Враховуючи наведене, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню та спірне нерухоме майно необхідно звільнити з-під арешту. Виходячи з вищевкладеного та

Outcome: approved