Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

12 листопада 2018 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 28-29). В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що він на підставі договору купівлі-продажу від 09 серпня 1989 року є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначив, що у будинку зареєстрована його дружина - [PERSON] , шлюб з якою він уклав 27 квітня 2007 року. Зазначив, що шлюбні відносини між ними припинені, відповідач неодноразово залишала сім`ю без будь-яких причин та пояснень, додав, що остаточно [PERSON] пішла з будинку 28 серпня 2014 року, тоді ж остання вивезла всі свої особисті речі та деякі речі, придбані спільно у шлюбі та фактично з того моменту у будинку не проживає, житловим приміщенням не користується. [PERSON] зазначив у заяві, що на підставі вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач [PERSON] може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням. Позивач [PERSON] посилався також на те, що реєстрація відповідача перешкоджає реалізації його прав як власника житла, в зв`язку з чим, посилаючись на вимоги ст.ст. 316, 317, 391, 405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Ухвалою суду від 08 січня 2019 року було відкрите провадження у справі (а.с. 14-15). Ухвалою суду від 08 серпня 2019 року призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 35). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки суду не повідомила, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву суду не подавала. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані позивачем докази, приходить до наступного. Судом установлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09 серпня 1989 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченко Г. В., зареєстрованого в реєстрі за № 2179, є власником будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] (а.с. 30-31). 27 квітня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Новомосковського міського управління юстиції Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 76 (а.с. 32). Позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить відповідна інформація в графі "місце проживання" у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданого на ім`я позивача та наданого суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 5-6). Відповідач [PERSON] з 02 лютого 2002 року зареєстрована у вищезазначеному житловому приміщенні, про що свідчить відповідна довідка адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області № 3994/2 від 05 грудня 2018 року, надана на запит суду (а.с. 12). Статтею 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підстав статті 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до статті 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно приписів статті 391 ЦК України, власник має права вимагати усунення перешкод його права, хоч вони і не поєднані з позбавленням володіння. Судом встановлено, що з 28 лютого 2014 року відповідач [PERSON] у будинку не проживає, житловим приміщенням не користується, що підтверджується відповідним актом від 10 червня 2019 року, складеним головою квартального комітету № 23 м. Новомосковськ Дніпропетровської області в присутності сусідів (а.с. 33). На підставі частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Враховуючи те, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному житловому приміщенні понад один рік, не надала суду доказів наявності поважних причин, які перешкоджають їй користуватися житловим приміщенням, суд приходить до переконання, що у відповідності до вимог частини 2 статті 405 ЦК України вона може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житлом, в зв`язку з чим, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судові витрати в сумі 704,80грн. В зв`язку з вищенаведеним,

Outcome: approved