Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

12.01.2021 року позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, з таким обгрунтуванням вимог. 20.02.2001 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Верхньобистрянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено відповідний актовий запис за № 3. У сторін від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] , який вже є повнолітнім. Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Сторони припинили спільне проживання та не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Позивачка покликається на вимоги ст.ст.110-113 СК України та просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 13.01.2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення, щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику, від сторін до суду не надходили. Відповідач [PERSON] 20.01.2020 року подав суду заяву про визнання позову, обставини зазначені в позові позивачкою не заперечив, згідний на розірвання шлюбу. Позивачка клопотання про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду суду не подала. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити повністю виходячи з такого. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 20 лютого 2001 року у виконавчому комітеті В.Бистрянської сільської ради Міжгірського району Закарпатської області, про що 02.02.2001 року складено відповідний актовий запис за №3. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] . Позивачка вказала, що вона з відповідачем спільно у шлюбі не проживає, шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім`ї сторони не підтримують. Ці обставини відповідачем визнані. Жодна із сторін не заявила клопотання про вжиття судом заходів для примирення у шлюбі. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Відповідач позов визнав до початку розгляду спарави по суті, визнання позову судом прийнято. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить грошову суму 454 грн. Клопотання про стягнення з відповідача понесених судових витрат позивачка не заявляє.

Outcome: approved