Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-20 00:00:00

у листопаді 2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що 30.09.2014 між ним та відповідачкою було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої позичальник отримав кредит у розмірі 4458,97 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Оскільки відповідачка зобов`язання за договором належним чином не виконує, а тому утворилася заборгованість. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідачки заборгованість у розмірі 15838,71 грн. за кредитним договором № б/н від 30.09.2014 р. та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. У судове засідання сторони не з`явилися, натомість представник позивача направив заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення суду (а.с.40). Відповідачка належним чином повідомлялася про дату, час і місце розгляду справи за останнім відомим місцем проживання, натомість поштові конверти повернулися до суду з відмітками «адресат вибув», «адресат відсутній» (а.с.56,74,75), також відповідачка викликалася до суду шляхом розміщення оголошення на офіційному вебсайті суду (а.с.60,61,72,73), але до суду не з`явилася, причини неявки не повідомила, відзив на позов не надала. У відповідності зі ст.281 ЦПК України суд розглядає справу в заочному порядку та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 30.09.2014 між Публічним акціонерним товариством "Комерційний банк "Приватбанк" та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої з метою створення сприятливих умов для виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором №SAMDN50000039931299 від 11.01.2011 р., банк надав позичальнику терміновий кредит у розмірі 4458,97 грн на строк 24 місяці, з 30.09.2014 р. по 30.09.2016 р., шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в сумі 4458,97 грн. в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню коштів та сплаті відсотків у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту у визначені у Заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється з «1» по «25» число кожного місяця шляхом надання банкові грошових коштів щомісячно в сумі 223,13 грн. для погашення заборгованості по кредиту, що складається з заборгованості по кредиту, відсотках, а також інших витрат відповідно до Умов та правил. Дата останнього платежу повинна бути не пізніше 30.09.2016 р. (п.2.1 Генеральної угоди) (а.с.8). Вказаним договором було реструктуризовано заборгованість відповідачки, по кредитному договору №SAMDN50000039931299 від 11.01.2011 р. (а.с.8). Пунктами 1.1.1, 1.1.2, 1.1.3, 1.2, 1.7 Генеральної угоди встановлено, що сторони узгодили по Договору 1, зокрема: зменшити розмір заборгованості, який виник в період надання клієнту кредиту, а саме відсотків на 248,67 грн, комісію на 175,83 грн., пеню на 0,0грн, штраф на 305,69 грн., заборгованість по Договору 1 з дати підписання Генеральної угоди складає 4743,62 грн. Дата кінцевого погашення заборгованості по Договору 1 - 30.09.2016 р. З метою забезпечення виконання зобов`язання по договору, клієнт зобов`язується в день підписання генеральної угоди мати залишок на будь-якому відкритому в банку рахунку в розмірі 284,65 грн. Дана Генеральна угода в частині розділу «Реструктуризація заборгованості» діє протягом терміну дії Договору 1 (а.с.8). Відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 31-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 730,19 грн. (а.с.8). Згідно з п.2.8. Генеральної угоди при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожний день прострочки (а.с.8). За умовами договору (п.1.1.3.2.11 Умов) Банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих у банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості чи іншої заборгованості, яка виникає у клієнта зважаючи на невиконання зобов`язань (а.с. 15). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 11.11.2019 р. заборгованість за даним кредитним договором [PERSON] перед банком становить 15838,71 грн., з яких: 4297,62 грн. - заборгованість за кредитом; 3950,24 грн. - заборгованість за процентами; 7590,85 грн. - заборгованість по пені (а.с. 5,6). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини другої статті 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 («Позика. Кредит. Банківський вклад»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу. Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідачем не сплачено тіло кредиту в розмірі 4297,64 гривень, а тому вказана сума підлягає стягненню. Щодо процентів, то вони підлягають стягненню в розмірі, який відповідачем не сплачено на момент закінчення строку договору, тобто на 30.09.2016 р., що відповідно до розрахунку заборгованості на цю дату відповідає розміру 1517,79 грн. Такий висновок узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка постановою від 28 березня 2018 року (справа №444/9519/12, провадження №14-10 цс 18) погодилась з мотивами КЦС, роз`ясненнями Пленуму ВССУ, відступивши від висновку ВСУ, викладеного у постанові №6-249 цс 15 від 02 грудня 2015 року, зазначивши, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. В частині стягнення заборгованості за пенею в розмірі 7590,85 грн, суд вважає, що в задоволенні позову повинно бути відмовлено, так як Генеральною угодою не передбачено стягнення пені та комісії, доказів того, що відповідачка брала на себе зобов`язання сплатити пеню та комісію позивач не надав. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19 вказала, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом , тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у Генеральній угоді домовленості сторін про сплату пені за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Верховний Суд також зазначив, що Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Таким чином, в матеріалах справи відсутні докази прийняття відповідачкою вимог Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms. Отже, позов Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором слід задовольнити частково та стягнути заборгованість за тілом кредиту в сумі 4297,64 грн та відсотки в сумі 1517,79 грн, а всього 5815,43 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір пропорційно до задоволеної частини позову в розмірі 705,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial