Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

03.03.2016 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» (надалі ТОВ «ФК «Рантье») звернулось з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування своїх позовних вимог посилаються на те, що 14.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (що відступив право вимоги ТОВ «ФК «Рантье» згідно договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 р.) був укладений кредитний договір №Р24.191.71095, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 35000 грн., зі сплатою 10,00 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. Відповідач порушила зобов*язання, передбачені кредитним договором та станом на 31.12.2015 року має заборгованість на загальну суму 44 395,88 грн., яку і просить позивач стягнути з відповідача. Також, просить стягнути сплачені позивачем за подання позовної заяви суму судового збору у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, причину неявки суду не повідомила. Враховуючи, що в справі є достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про місце і час судового засідання, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно вимог ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію. Припинення зобов'язання на вимогу однієї сторони допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Судом встановлено, що 14.07.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (що відступив право вимоги ТОВ «ФК «Рантье» згідно договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 р. (а.с.16-21) був укладений кредитний договір №Р24.191.71095, згідно умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 35000 грн., зі сплатою 10,00 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів, строком на 60 місяців (а.с.12-14). Згідно договору факторингу №31/12-2 від 31.12.2015 р. та витягу з Додатку № 2 до Договору факторингу акту прийому-передачі прав вимог, вбачається, що ПАТ «Ідея Банк» передав, а ТОВ "Факторингова компанія Рантье" прийняв права вимоги до відповідача (а.с.16-21,23) Суду надана довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором №Р24.191.71095, яка на 31.12.2015 року становить 44 395,88 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту 32245,4 грн., заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями 12150,48 грн. Згідно повідомлення, надісланого позивачем на адресу відповідача, вбачається, що позивач повідомив відповідача про укладення договору факторингу, наявну виниклу заборгованість та необхідність її погашення. Згідно ст. 1077 ЦК України - за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як передбачено ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач [PERSON], не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, нарахованими відсотками та штрафних санкцій, чим порушила істотні умови кредитного договору, та до теперішнього часу не виконує взяті на себе зобов'язання і заборгованість не погашає, у зв'язку з чим, позивач змушений був звернутися до суду з позовом. Таким чином, судом встановлено, що вимоги договору відповідачем належним чином не виконані, що є порушенням ст.ст. 526-530 ЦК України. Враховуючи обставини по справі та те, що відповідач не виконує свої зобов'язання за кредитним договором, суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, через що суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений останнім за подачу позовної заяви судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

Outcome: approved