Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

25.09.2020 представник акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі по тексту АТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 52 423,24 грн та судового збору в розмірі 2102,00 грн. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] звернулася до Банку (позивача) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву б/н від 12.07.2011 та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. Відповідачка отримала у користування кредитну картку із початковим кредитним лімітом, зазначеним у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 35 000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором, а саме надання відповідачу можливості розпоряджатися кредитними коштами на умовах Договору та в межах встановленого кредитного ліміту, виконав, а відповідачка [PERSON] в порушення умов договору своєчасно не погасила заборгованість за кредитом. У зв`язку з цим, станом на 10.09.2020 заборгованість [PERSON] становить 52 423,24 грн, яка складається з наступного: 37 561,56 грн - заборгованість за тілом кредиту (в тому числі 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту та 37 561,56 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту); 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 2 571,43 грн - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно з ст. 625; 12 290,25 грн - нарахована пеня; 0,00 - нараховано комісії та судові витрати у розмірі 2102, 00 грн. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 07.10.2020, відкрито спрощене позовне провадження у справі із викликом сторін, надано відповідачу термін на подання відзиву до суду. Виклик відповідача здійснювався на підставі ч. 10 ст. 187 ЦПК України за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання. Ухвалою Монастирищенського районного суду Черкаської області від 10.11.2020 вирішено проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» в судові засідання не з`явився, подав клопотання, згідно якого просить справу розглядати у відсутності представника Банку, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 68). Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, клопотань про відкладення розгляду справи не подавала, правом на надання відзиву на позов не скористалася. Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову, з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. 280-283 ЦПК України. Оскільки, відповідно до вимог ст. 279 ЦПК України, справа розглядається без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 12, 13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Суди розглядають справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 1. Статуту АТ КБ «ПриватБанк» (нова редакція) Банк було створено відповідно до установчого договору від 07.02.1992 у формі ТзОВ КБ «ПриватБанк», 06.07.2000 реорганізовано у ЗАТ КБ «ПриватБанк», а згідно рішення зборів акціонерів від 30.04.2009 змінено найменування на ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ЗАТ КБ «ПриватБанк». В подальшому, за рішенням єдиного акціонера Банку від 21.05.2018 змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування на АТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником за всіма правами та обов`язками ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 49-52) та проведено державну реєстрацію зміни найменування, що підтверджується випискою з ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 14.06.2018 (а.с. 50). Як вбачається зі змісту позовної заяви, відповідно до укладеного [PERSON] з АТ КБ «ПриватБанк» договору б/н від 12.07.2011, шляхом підписання Анкети-заяви, відповідно до виявленого бажання [PERSON] . Банком відкрито кредитний рахунок та встановлено на нього початковий кредитний ліміт, який в подальшому збільшився до 35 000 грн. При укладенні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (Договір приєднання). Відповідно до Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 12.07.2011 (далі по тексту Анкета-заява), що міститься в матеріалах справи, [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву № б/н від 12.07.2011 (а.с. 17). Вказана Заява містить особисту інформацію та відомості про бажання заявника отримати певний вид банківських послуг. Відповідно до наданої позивачем копії Анкети-заяви, у розділі щодо бажання заявника отримати банківські послуги стоїть відмітка про бажання отримати платіжну карту кредитку «Універсальна» з кредитним лімітом в сумі 2 200 грн, інших відомостей, зокрема, щодо дати її видачі, строку її дії, базової процентної ставки по кредитному ліміту та строку повернення кредиту (користування ним) Анкета-заява не містить. [PERSON] своїм підписом засвідчила, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею і Банком Договір про надання банківських послуг а також те, що вона ознайомлена та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді (а.с. 17 зворотна сторона). Таким чином, за змістом позовних вимог, доказом укладення між Банком та [PERSON] договору про надання банківських послуг слугують Анкета-заява від 12.07.2011, Умови та Правила надання банківських послуг, Тарифи Банку. Щодо тверджень позивача, що відповідач при підписанні Анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг та є договором приєднання суд зазначає наступне. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку АТ КБ «ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. У матеріалах справи відсутні підтвердження, що саме ці Умови та Правила надання банківських послуг розумів відповідач, підписуючи заяву про одержання кредиту, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо нарахування відсотків та пені у визначених позивачем порядку та розмірі. За змістом позовної заяви вбачається, що Банк систематично змінював зміст Умов та правил надання банківських послуг та Тарифи з моменту виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, підтверджень щодо конкретних запропонованих відповідачу Умов та правил надання банківських послуг та Тарифів, що містять підпис позичальника, до суду не надано, а отже Умови та Правила надання банківських послуг та Тарифи Банку суд не може вважати складовою кредитного договору та застосувати до спірних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України (договір приєднання). Положеннями ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. За змістом ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ч. 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Положеннями ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Факт виникнення між сторонами кредитних правовідносин підтверджується підписанням [PERSON] . Анкети -заяви від 12.07.2011. Позивач свої зобов`язання за договором виконав належним чином - відкрив кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку [PERSON] за договором (а.с. 53-65), встановив початковий кредитний ліміт, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки [PERSON] (а.с. 15), надав відповідачу кредитні картки (а.с. 14), що підтверджує фактичне використання кредитної картки позичальником та наявність між сторонами справи відповідних правовідносин. Укладений між сторонами кредитний договір від 12.07.2011 у вигляді Анкети-заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, а відтак, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення в судовому порядку з позичальника суми непогашеного тіла кредиту (простроченого) в розмірі 37 561,56 грн. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема, заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 у розмірі 2 571,43 та нарахованої пені в у розмірі 12 290,25 грн. Як встановлено вище, суд вважає узгодженими між сторонами умови договору, що містяться в Анкеті-заяві від 12.07.2011. Згідно змісту Анкети-заяви від 12.07.2011 позичальник погодився з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становлять між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позиція суду щодо врахування Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів Банку викладена вище. Пам`ятку клієнта матеріали справи не містять. За змістом договору, що складає Анкета-заява від 12.07.2011 відсутні умови про сплату заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 та умови щодо сплати пені, що зазначені представником позивача у позовній заяві. 12.07.2011 [PERSON] підписала Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду по договору SAMDN50000047374423 ІПН [NUMBER] [PERSON] , відповідно до якої встановлено тип кредитної лінії, пільговий період, валюту картрахунку, вартість оформлення, базову процентну ставку в місяць 2,5%, строк внесення щомісячних платежів, комісію за зняття готівки, розмір та порядок нарахування пені (пеня 1= (базова процентна ставка за договором)/30 нараховується за кожен день прострочення кредиту; пеня 2= 1% від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочення по кредиту або відсотках 5 і більше днів при простроченні на суму від 50 і більше) та штрафів (а.с. 18). Доказів того, що при підписанні Анкети-заяви від 12.07.2011 [PERSON] виявила бажання оформити платіжну картку "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду» матеріали справи не містять. Довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки "Кредитка Універсальна" 55 днів пільгового періоду по договору SAMDN50000047374423 ІПН [NUMBER] [PERSON] стосується договору SAMDN50000047374423, однак договір з такими реквізитами в матеріалах справи відсутній. Крім цього, з наданих позивачем розрахунку заборгованості за договором № б/н від 12.07.2011 (а.с.5-13) так і зі змісту позовної заяви вбачається, що заборгованість по складовим повної вартості кредиту нарахована відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг, а не Довідки про умови кредитування. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати відсотків нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦПК у розмірі (86,4%) та нарахованої пені. Представником позивача у якості доказів заборгованості по сплаті відсотків нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 ЦПК та нарахованої пені надано до суду розрахунок заборгованості за договором, виписку за договором по рахунку [PERSON] , які самі по собі, без надання доказів про те, які умови кредитування досягнуто між сторонами на час укладення договору не є підтвердженням наявності заборгованості та правильності цього розрахунку, а тому позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит, згідно ст. 625 у розмірі 2 571,43 та нарахованої пені у розмірі 12 290,25 грн. є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що обґрунтованими є вимоги позивача про стягнення з відповідача кредитної заборгованості у сумі 37 561,56 грн (тобто 71,65 % від заявленої вимоги), то розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 1 506,08 грн, а судовий збір у сумі 595,92 грн суд покладає на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial