Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-28 00:00:00

07 березня 2019 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СГП Добрий господар» (тепер ТОВ «АГРО-ЮА КАРТАМИШ») про визнання договору оренди землі від 27.02.2018 року недійсним. Ухвалою судді\~від 12\~березня \~2019\~року провадження\~у справі\~було відкрито\~та призначено\~підготовче судове\~засідання.\~26\~вересня 2019\~року було\~закрито підготовче\~провадження та\~призначено справу\~до розгляду\~по суті.\~ТОВ «Агро-ЮА\~Картамиш» було\~надано до\~суду відзив на позов. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує таким: він є власником земельної ділянки площею 6,7931 га., що розташована в територіальних межах Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки 6324584200:07:000:0071. Як йому стало відомо в 2018 році, 27.02.2018 року, між [PERSON] та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,7931 га., що розташована в територіальних межах Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки 6324584200:07:000:0071. Договір зареєстрований Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області 27 березня 2018 року. Термін дії договору 10 років. При цьому позивач зазначає, що даний договір не підписував та його положення та умови з ним не погоджувалися. Вважає договір, який укладено між ним та відповідачем недійсним з огляду на те, що даний договір він не підписував і є всі підстави для визнання його недійсним в силу ст. ст. 203, 215 ЦК України, бо відсутня його воля на його укладення. В судове засідання позивач не прибув, однак його представник в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти позову, вважає позов [PERSON] необгрунтованим, безпідставним, а доводи, викладені у ньому, не відповідають дійсності. Зокрема, послався на таке: між ТОВ «СГП Добрий Господар» та [PERSON] 27.02.2018 року було укладено договір оренди землі, який згодом було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а саме 27.03.2018 року. Предметом договору є земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 6324584200:07:000:0071, яка знаходиться на території Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, площею 6,7931 га. Відповідач зазначає, про те, що твердження позивача про відсутність волевиявлення на укладення оспорюваного договору та укладення цього правочину не відповідає його внутрішній волі, спростовується тим, що з моменту укладення договору та станом на теперішній час позивач отримував орендну плату за оспорюваним договором оренди. При цьому, орендну плату [PERSON] отримував особисто в касі відповідача, що підтверджується видатковим касовим ордером від 31.10.2018 року. Тобто, позивач власними, систематичними діями підтверджував наявність між сторонами орендних відносин. Жодних звернень\~і зауважень\~з боку\~позивача з\~приводу будь-яких\~вад оспорюваного\~договору до\~цього часу\~на адресу\~відповідача не\~надходило. Дії позивача, який уклав 27.02.2018 року оспорюваний договір оренди зем\-лі, отримував, визначену цим договором орендну плату, а згодом пред`являє позов про визнання договору оренди недійсним, суперечить його попередній поведінці (укладенню договору оренди та отриманню плати за користування земельною ділянкою) і є недобросовісними. За таких обставин, представник позивача вважає,що відсутні визначені положеннями ЦК України підстави для визнання оспорюваних договорів недійсними. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору оренди землі у повному обсязі. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши позовну заяву, відзив, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив обставини та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.ст. 81-82 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом же встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку Серії ХР № 047707, виданого 22 листопада 2004 року за реєстровим № 219, належить земельна ділянка загальною площею 6,7931 га, кадастровий номер 6324584200:07:000:0071 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована в територіальних межах Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області (а.с.7). Державна реєстрація земельної ділянки відбулася 22.11.2004 року Первомайським районним відділом ХРФ ДП «Центр ДЗК» (а.с.8-9). Згідно із ст.ст. 125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право дійсного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих \~ \~ \~ \~прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Статтями 18, 20 ЗУ «Про оренду землі» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Підпунктом 6 п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухому майно та їх обтяжень» передбачено, що державній реєстрації прав підлягає право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки. Статтею 2 цього ж закону визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоду встановленої форми. Разом з тим цивільні права та обов`язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення сторін під час укладення договорів оренди, набуваються після відповідної державної реєстрації. Виходячи з положень ст.638 ЦК України, ст.ст. 125, 126 ЗК України, договір оренди землі набуває чинності з дня проведення його державної реєстрації. Такого висновку дійшов Верховний Суд України, виклавши правову позицію із цього питання у постанові від 13 червня 2016 року у справі №6-643цс16. Так, позивачу стало відомо у 2018 році, що начебто 27.02.2018 року, між ним та відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 6,7931 га., що розташована в територіальних межах Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, кадастровий номер земельної ділянки 6324584200:07:000:0071. Договір зареєстрований Виконавчим комітетом Первомайської міської ради Харківської області 27 березня 2018 року. Термін дії договору 10 років. При цьому позивач зазначає,що даний договір не підписував та його положення та умови з ним не погоджувалися (а.с.39-42, а.с.43-44). Відповідно до ст. 2 Закону України "Про оренду землі" відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, Законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. За положеннями ст. 626 ЦК, договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 627 ЦК України встановлено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. В ч. 1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно з положеннями ч.2 ст. 207 ЦК, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. За змістом ч. 1 ст. 210 ЦК, ч. 1 ст. 20 Закону, договір оренди землі підлягає державній реєстрації, після чого він відповідно до ст. 18 Закону набирає чинності. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов`язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Отже, підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Без волевиявлення сторони неможливе вчинення договору, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору, учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов договору, складання та скріплення підписом письмового документу. Основним доказом сторони позивача на підтвердження того,що він не укладав та не підписував ніякого договору оренди земельної ділянки з відповідачем міг би бути висновок судово-почеркознавчої експертизи, про що у судовому засіданні представником позивача заявлено. Відповідно до ст. 105 ЦПК України призначення судово-почеркознавчої експертизи не є обов`язковим, проте, суд її призначив. Відповідач же не надав оригінал документа, який підлягав дослідженню, а саме договір оренди земельної ділянки укладений 27.02.2018 року між [PERSON] та ТОВ «СГП Добрий Господар», у зв`язку із чим експерт повернув справу разом з повідомленням про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи № 24128 по даній цивільній справі (а.с.150-151). Згідно ст. 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Крім того, відповідно ч.4 ст. 81 ЦПК України, у разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Частиною 1\~та 3\~ст.\~215\~ЦК України\~визначено,\~якщо недійсність\~правочину прямо\~не встановлена\~законом,\~але одна\~із сторін\~або інша\~заінтересована особа\~заперечує його\~дійсність на\~підставах,\~встановлених законом,\~такий правочин\~може бути\~визнаний судом\~недійсним (оспорюваний\~правочин). Підставою недійсності\~правочину є\~недодержання в\~момент вчинення\~правочину стороною\~(сторонами)\~вимог,\~які встановлені\~частинами першою\~-\~третьою,\~п`ятою\~та шостою\~статті 203\~цього Кодексу. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі і відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України без дотримання цієї загальної вимоги чинність правочину відсутня. Таким чином, враховуючи ухилення сторони відповідача від надання доказів укладення договору оренди та дворазове непредставлення на вимогу суду без поважних причин оригіналу примірника договору оренди землі для суду та експерта-почеркознавця, суд вважає встановленим факт того, що договір оренди земельної ділянки від 27.02.2018 року між [PERSON] та ТОВ «СГП Добрий Господар» щодо передання земельної ділянки площею 6,7931 га, розташованої в територіальних межах Картамиської сільської ради Первомайського району Харківської області, кадастровий номер 6324584200:07:000:0071, не підписувався [PERSON] і він є недійсним, оскільки встановлені відсутність волевиявлення та воля позивача на його укладення. Суд вважає, що позовні вимоги позивача до ТОВ «АГРО-ЮА\~КАРТАМИШ» про\~визнання договору\~оренди землі\~недійсним обґрунтовані, законні та такі, що підлягають задоволенню. Стосовно судових витрат суд зазначає, що в порядку ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 768,40 грн. сплачений позивачем при подачі позову до суду, підлягає стягненню на користь позивача з відповідача. Також,\~ відповідно\~до роз`яснень, які містяться у п. 2 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», після закінчення розгляду справи витрати, пов`язані з проведенням судової експертизи, підлягають розподілу судом на загальних підставах, визначених ст. 139, 141 ЦПК України. Оскільки позивачем сплачено витрати за проведення експертизи № 24128 в розмірі 6751,00 грн. на користь Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С.Бокаріуса Міністерства юстиції України, Код ЄДРПОУ: 02883133, р/рахунок: [NUMBER] в ДКСУ, м.Київ, МФО: 820172, згідно рахунку № 2550 від 14 листопада 2019 року, а експертиза не була проведена та від експерта надійшло повідомлення про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи, слід повернути позивачу суму сплачених судових витрат на проведення експертизи № 24128 в розмірі 6751,00 грн.

Outcome: approved