Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-17 00:00:00

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група", звернулося до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" 5 601 гривень 49 копійок по відшкодуванню шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з відповідача - [PERSON] на користь позивача - Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" сплачений судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що 20 жовтня 2011 року між Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" та ТОВ "Порше Лізинг Україна" був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-0157/880, предметом якого є страхування транспортного засобу "Volkswagen", державний № [NUMBER]. 03 лютого 2012 року сталось ДТП за участю транспортного засобу "Volkswagen", державний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] та транспортного засобу "ВАЗ 21099", державний № [NUMBER], під керуванням [PERSON] Згідно довідки ВДАІ та постанови Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулась внаслідок порушення відповідачем ПДР України (керуванням ТЗ з явними ознаками алкогольного сп'яніння). 08 лютого 2012 року до позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав при цьому усі необхідні документи. 20 лютого 2012 року позивачем на підставі рахунку № 2012000593/1 від 08 лютого 2012 року, було складено страховий акт № ДККА-14273 та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі вищевказаних документів позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі: 5601 гривень 49 копійок. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст. ст. 74, 75, 76 Цивільного процесуального кодексу України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чи\- ном повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача, та за згодою представника позивача постановити заочне рішення. У відповідності до ч.2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про страхування", страховий ризик - певна подія, на випадок якої проводиться страхування і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ч.2 ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2012 року приблизно о 17 годині 00 хвилин по вул. Г. Юри - просп. Л. Курбаса між автомобілем ВАЗ 21099, д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобілем Volkswagen, д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. При цьому, водій [PERSON] керував автомобілем ВАЗ 21099, д/н [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп'яніння. Відповідно до довідки про дорожньо-транспортну пригоду, виданої ВДАІ Святошинського району м. Києва, автомобіль Volkswagen, д/н [NUMBER] під час ДТП, що мало місце 03 лютого 2012 року по вул. Г. Юри - вул. Я. Коласа в м. Києві о 17 годині 00 хвилин, отримав механічні пошкодження : задній бампер, заднє ліве крило (а.с. 19). Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року, [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 124, ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком над два роки (а.с. 21). На даний час постанова Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2012 року не скасована та набрала законної сили. За нормою частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як вбачається з матеріалів справи, під час ДТП 03 лютого 2012 року керуванням автомобілем Volkswagen, д/н [NUMBER] здійснювала [PERSON] на підставі посвідчення водія, при цьому даний автомобіль належить на праві власності ТОВ "Порше Лізинг Україна", цивільно-правова відповідальність якого була застрахована Приватним акціонерним товариством "Страхова компанія "Українська страхова група" на підставі договору добровільного страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного) № 28-0199-0157 від 26 квітня 2011 року, зі строком дії з 21 жовтня 2011 року по 20 жовтня 2016 року (а.с. 13, 15, 16). Крім того, 14 жовтня 2011 року між ТОВ "Порше Лізинг Україна" та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг, відповідно до умов якого лізингоодержувач [PERSON] придбаває об'єкт лізингу - "Volkswagen", д/н [NUMBER] після завершення погодженого строку лізингу за купівельною ціною, визначеною лізингодавцем (а.с.14). 08 лютого 2012 року [PERSON] звернувся до ПрАТ "Страхова компанія "Українська страхова група" із заявою про настання страхового випадку (а.с.18). 08 лютого 2012 року до позивача звернувся ТОВ "Порше Лізинг Україна" із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с.22, 23). Відповідно до висновку № 68302 експертного дослідження автомобіля "Volkswagen", держномер [NUMBER] від 22 лютого 2012 року, складеного ТОВ "Асистенська компанія "Українська служба допомоги", вартість відновлювального ремонту автомобіля Volkswagen, д/н [NUMBER], в результаті його пошкодження при ДТП та з урахуванням розцінок спеціалізованого СТО складає: 7 588,48 гривень в т.ч. ПДВ 1264,75 гривень (а.с. 27-29). В подальшому, на підставі розрахунку суми страхового відшкодування від 20 лютого 2012 року, рахунку-фактури та страхового акту № ДККА - 14273 від 20 лютого 2012 року, ТОВ "Порше Лізинг Україна" з боку позивача було розраховано до сплати суму страхового відшкодування у розмірі 5 601, 49 гривень (а.с. 33-35). На підставі платіжного доручення № 1663 від 23 лютого 2012 року, позивачем було здійснено перерахування страхового відшкодування у розмірі 5601,49 гривень (а.с.37). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За нормою ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Таким чином, до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" перейшло право в порядку регресу на отримання від відповідача страхового відшкодування в розмірі 5601,49 гривень. Відповідно до ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З урахуванням викладеного, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи, що відповідачем доказів спростування вимог позивача суду не надано, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача по стягненню з [PERSON] на користь позивача суму страхового відшкодування в сумі 5 601,49 гривень є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В порядку ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок. Враховуючи наведене та

Outcome: approved