Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

11 вересня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, в якій позивачка просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на майно [PERSON]. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,44 га, яка складається: з земельної ділянки (ріллі), площею 1,37 га, вартістю 51672 гривні 24 копійки, земельної ділянки (пасовище), площею 0,07 га, вартістю 1023 гривні 17 копійок, а також спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (рілля), площею 1,37 га, вартістю 51672 гривні 24 копійки, та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, (рілля), площею 0,07 га, вартістю 1023 гривень 17 копійок, що знаходяться за межами населеного пункту на території Буряківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, однак через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити спадкових прав в нотаріальному порядку, а тому змушена звернутися до суду. Представник позивачки [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідачка [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала письмову заяву, в якій вона просить суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON] спадщину після смерті якої прийняв її чоловік [PERSON], що стверджується довідкою, виданою виконкомом Буряківської сільської ради № 385 від 19.07.2018 року. Позивачка є спадкоємицею за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.12.2015 року, оскільки за життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 03.07.2003 року секретарем Буряківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області та зареєстрований в реєстрі за № 19, згідно якого на випадок смерті все своє майно заповів позивачці. Даний заповіт ніким не змінювався та не скасовувався. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,44 га, до якої входять: земельна ділянка (рілля), площею 1,37 га, вартістю 51672 гривні 24 копійки, земельна ділянка (пасовище), площею 0,07 га, вартістю 1023 гривні 17 копійок, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 26.08.2002 року за реєстраційним № 323, а також з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі), площею 1,37 га, вартістю 51672 гривні 24 копійки, та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ріллі), площею 0,07 га, вартістю 1023 гривні 17 копійок, що знаходяться за межами населеного пункту на території Буряківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, які належали [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельні ділянки серії [NUMBER] від 26.08.2002 року за реєстраційним № 322, кадастровий номер [NUMBER], кадастровий номер [NUMBER]. Статею 1218 ЦПК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 1,44 га, яка складається: з земельної ділянки (ріллі), площею 1,37 га, вартістю 51672 гривні 24 копійки, земельної ділянки (пасовище), площею 0,07 га, вартістю 1023 гривні 17 копійок, та спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 1,37 га, вартістю 51672 гривні 24 копійки, земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), площею 0,07 га, вартістю 1023 гривні 17 копійок, що знаходяться за межами населеного пункту на території Буряківської сільської ради Заліщицького району Тернопільської області, право на спадкування яких за заповітом належить позивачці у справі. Згідно довідки, виданої виконкомом Буряківської сільської ради № 387 від 19.07.2018 року позивачка у встановлений законом строк прийняла спадщину. Однак, листом приватного нотаріуса Заліщицького районного нотаріального округу Лютого С.І. № 632/01-16 від 15.08.2018 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів, виданих на ім`я спадкодавця. Позивачці рекомендовано звернутися до суду. Згідно оголошення в газеті Колос № 57-58 від 10 серпня 2018 року, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на прізвище [PERSON], вважати недійсним, втрачений державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] на прізвище [PERSON], вважати недійсним. Постанова Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" п.23 передбачає, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права власності судовому розгляду не підлягають. У разі відмови в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явитипозов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вирішуючи дані позовні вимоги, суд виходить із того, що дані правовідносини є спадковими, а позивач позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, тому його право підлягає захисту в судовому порядку, шляхом його визнання відповідно до вимог положень п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно матеріалів справи у ній відсутні дані, які б вказували, що визнання позову відповідачкою - [PERSON] суперечить вимогам закону. За встановлених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємиці при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення, оскільки позивачка в порядку спадкування має право на земельні ділянки, що належали спадкодавцю [PERSON] Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд вважає, що їх слід покласти на сторони в понесених ними розмірах.

Outcome: approved