Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

13 травня 2020 року заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури Дятел В.С., діючи в інтересах держави звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що Прилуцькою місцевою прокуратурою виявлено факт порушення вимог земельного законодавства під час відведення земельної ділянки у приватну власність на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області. Зокрема, рішенням тридцятої сесії сьомого скликання Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність» від 23 травня 2019 року № 159 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок громадянам в адміністративних межах Варвинської селищної ради та передано у власність для ведення особистого селянського господарства, в тому числі, [PERSON] надано у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2 га з кадастровим номером 7421182400:07:000:0601. На підставі чого, 04 червня 2019 року рішенням державного реєстратора Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області внесено відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Разом з тим, [PERSON] на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області «Про затвердження проекту землеустрою для ведення та надання у власність земельних ділянок» від 06 квітня 2007 року № 123, вже отримав у власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства із земель державної власності Калиновицької сільської ради Варвинського району Чернігівської області, площею 2 га з кадастровим номером 7421182400:06:000:0550, про що, 13 серпня 2013 року державним реєстратором Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області внесені відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Цим самим, [PERSON] , в супереч ст. 116, 118, 121 Земельного кодексу України, при зверненні до Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області із заявою від 15 травня 2019 року надав недостовірну інформацію щодо наявності у нього права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, оскільки останній вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання. За таких обставин, заступник керівника Прилуцької місцевої прокуратури Дятел В.С., діючи в інтересах держави просить суд: - визнати недійсним рішення 30 сесії сьомого скликання Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність» від 23 травня 2019 року № 159 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого господарства площею, 2,000 га, з кадастровим номером 7421182400:07:000:0601, яка знаходиться на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області; - скасувати запис про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421182400:07:000:0601 за громадянином [PERSON] , що внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №31900982; - стягнути з відповідачів на користь прокуратури Чернігівської області сплачений судовий збір у сумі 4 204 грн. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 25 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 22 червня 2020 року. 05 червня 2020 року від представника відповідача - Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області Саверської-Лихошви В.В. надійшов відзив на позовну заяву щодо часткового визнання позовних вимог. Представник вказав, що проти визнання недійсним рішення 30 сесії сьомого скликання Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність» від 23 травня 2019 року № 159 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого господарства площею, 2,000 га, з кадастровим номером 7421182400:07:000:0601, яка знаходиться на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області та скасування запису про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 7421182400:07:000:0601 за громадянином [PERSON] , що внесений до державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №31900982 - не заперечує Разом з тим, вказує на безпідставність залучення Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області в якості відповідача по справі та стягнення з них судового збору (а.с. 60-61). 19 червня 2020 року заступником керівника Прилуцької місцевої прокуратури Дятлом В.С. до суду подано відповідь на відзив, в якому прокурор заявлені позовні вимоги підтримує та вказує на наявний обов`язок у Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, у випадку надання земельних ділянок, здійснення заходів щодо перевірки використання особами права на безоплатне отримання у власність земельних ділянок відповідного цільового призначення, що не було здійснено щодо [PERSON] (а.с. 63-65). Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 22 червня 2020 року підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду по суті на 08 липня 2020 року. Прокурор Пуць Т.М. в судове засідання не з`явилася, перед початком судового засідання подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила суд заявлені вимоги задовольнити. Представник відповідача Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області - селищний голова Саверська-Лихошва В.В. в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, та визнання позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав заяву щодо визнання позовних вимог та не заперечував проти їх задоволення. Під час вирішення судом питання щодо стягнення з нього судового збору просив суд врахувати наявність у нього статусу особи постраждалої внаслідок Чорнобильської катастрофи (а.с. 69). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області (27 сесії сьомого скликання) від 21 березня 2019 року №95 «Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки», на підставі заяви [PERSON] , останньому надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею 2,0 га для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, за рахунок земель комунальної власності сільськогосподарського призначення (а.с. 38). 15 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Варвинського селищного голови Саверської-Лихошви В.В. з заявою про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2, 000 га, кадастровий номер 7421182400:07:000:0601, яка розташована в Варвинському районі Чернігівській області та передати дану земельну ділянку йому у власність. Також [PERSON] вказав, що право на безоплатну приватизацію по даному виду цільового призначення ним на території України не використано (а.с. 41). В подальшому, рішенням Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області (30 сесія сьомго скликання) від 23 травня 2019 року №159 «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність» затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки в адміністративних межах Варвинської селищної ради та передано, зокрема, [PERSON] (додаток до зазначеного рішення, порядковий номер 10) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 2,00 га, кадастровий номер 7421182400:07:000:0601 (а.с. 36, 37). На підставі зазначеного рішення 04 червня 2019 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право приватної власності [PERSON] на земельну ділянку площею 2,00 га, кадастровий номер 7421182400:07:000:0601, про що свідчать відомості зазначені у витязі з Державного реєстрі речових прав на нерухоме майно від 19 лютого 2020 року №200860679 (а.с. 14-15). Згідно повідомлення комунального підприємства «Архітектура Ічнянщини» від 28 квітня 2020 року, ринкова вартість земельної ділянки, яка розташована в адміністративних межах Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 7421182400:07:000:0601, площею 2,00 га, становить 1 350 000 грн (а.с. 42). Водночас, згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що [PERSON] в порядку приватної форми власності належна, зокрема, земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7421182400:06:000:0550 в розмірі 2, 00 га. Підстава виникнення права власності останнього на зазначену земельну ділянку вказаний державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №860843, виданий 17 травня 2007 року Варвинською районною державною адміністрацією (а.с. 18-19). З копії якого вбачається, що вищезазначений державний акт видано на підставі розпорядження Варвинської районної державної адміністрації від 06 квітня 2007 року №123 та підтверджує факт належності [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 7421182400:06:000:0550 в розмірі 2, 00 га (а.с. 27). Відповідно до розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 06 квітня 2007 року №123 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення та надання у власність земельних ділянок», затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки із земель державної власності Калиновицької сільської ради та надано, зокрема, [PERSON] (додаток №1 до зазначеного розпорядження, порядковий номер 7) земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 2,00 га (а.с. 39, 40). Статтею 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частин другої та третьої статті 78 ЗК України, право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Згідно з п. б, ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. На підставі ч. 3, 4 ст. 116 Земельного кодексу України, безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. За таких обставин, суд констатує, що [PERSON] на момент отримання спірної земельної ділянки з кадастровим номером 7421182400:07:000:0601 (рішення Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області (30 сесія сьомго скликання) від 23 травня 2019 року №159) вже використав своє право на безоплатне отримання у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в межах норм щодо безоплатної передачі земельних ділянок для даного виду використання, оскільки раніше вже отримав в зазначеному порядку земельну ділянку з кадастровим номером 7421182400:06:000:0550 (розпорядження Варвинської районної державної адміністрації Чернігівської області від 06 квітня 2007 року №123). Згідно з ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. За таких підстав, суд приходить до висновку, що Варвинська селищна рада Варвинського району Чернігівської області при вирішенні питання щодо передачі [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Варвинської селищної ради, площею 2,00 га, кадастровий номер 7421182400:07:000:0601 та винесенні рішення «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність» від 23 травня 2019 року №159, надано можливість [PERSON] повторно скористатися правом на безоплатне отримання земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, що суперечить змісту ч. 4 ст. 116 Земельного Кодексу України, а тому позовні вимоги про визнання недійсним вищезазначеного рішення, в частині відомостей які стосуються [PERSON] , підлягають задоволенню. У зв`язку з цим, суд звертає увагу, що твердження представника відповідача Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, яке зазначене у відзиві на позовну заяву про відсутність у них обов`язку, як розпорядника земель щодо встановлення наявності у осіб права на безоплатну приватизацію земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, не може бути враховано судом, оскільки передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання, а тому розпорядник земель повинен з`ясовувати факт наявності у осіб права на безоплатну приватизацію земельної ділянки відповідної категорії. За таких обставин, суд приходить до висновку, що Варвинська селищна рада Варвинського району Чернігівської області є належним відповідачем по зазначеній справі. Слід також зазначити, що предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно шляхом його витребування. Перший протокол ратифікований Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року й із огляду на приписи частини першої статті 9 Конституції України, статті 10 ЦК України застосовується судами України як частина національного законодавства. Так, предметом безпосереднього регулювання статті 1 Першого протоколу до Конвенції є втручання держави в право на мирне володіння майном, зокрема й позбавлення особи права власності на майно. При цьому розуміння змісту норм Конвенції та Першого протоколу, їх практичне застосування відбувається через практику (рішення) ЄСПЛ, яка згідно зі статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується українськими судами як джерело права. Відповідно до сталої практики ЄСПЛ (серед багатьох інших, рішення у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21 лютого 1986 року, «Щокін проти України» від 14 жовтня 2010 року, «Сєрков проти України» від 07 липня 2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23 листопада 2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22 січня 2009 року, «Трегубенко проти України» від 02 листопада 2004 року, «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року) напрацьовано три критерії (принципи), які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. ЄСПЛ констатує порушення статті 1 Першого протоколу, якщо хоча б одного критерію не буде додержано. Критерій законності означає, що втручання держави у право власності особи повинне здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон непередбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя. Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого ЄСПЛ надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправдане за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Судом встановлено, що передача у власність земельної ділянки відповідачу [PERSON] відбулася з порушенням закону, а отже, повернення земельної ділянки, незаконно відчуженої фізичній особі переслідує легітимну мету контролю за використанням майна відповідно до загальних інтересів у тому, щоби таке використання відбувалося в рамках закону. У зв`язку з цим, загальний інтерес у контролі за використанням земельної ділянки у цій справі переважає приватний інтерес [PERSON] у збереженні права на земельну ділянку. А отже, суд вважає, що позбавлення права на земельну ділянку останнього не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном. Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відтак, визнаючи недійсним рішенням Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області (30 сесії сьомого скликання) «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу їх у власність» від 23 травня 2019 року №159 в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення та передачі у власність [PERSON] земельної ділянки для ведення особистого господарства площею, 2,00 га, з кадастровим номером 7421182400:07:000:0601, яка знаходиться на території Варвинської селищної ради Варвинського району Чернігівської області, суд одночасно скасовує відповідні записи про реєстрацію відповідного права у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача понесені ним витрати по справі по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, за правилами ч. 1 ст.141 ЦПК України. Суд звертає увагу, що посилання відповідача [PERSON] щодо звільнення його від сплати судового збору, не може бути враховано судом, оскільки з копії посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 70), вбачається, що [PERSON] віднесений до 4 категорії постраждалих осіб внаслідок Чорнобильської катастрофи, що не підпадає під вимоги п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», адже від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Оскільки відповідачі до початку розгляду справи по суті визнали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, адже розподіл судових витрат між сторонами, згідно приписів статті 141 ЦПК України, не відноситься до предмету позову, то позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 2 102 грн (4 204 х 50%), а інші 50 відсотків судового збору у сумі 2 102 грн стягнути з відповідачів по 1 051 грн, відповідно. На підставі наведеного,

Outcome: approved