overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У червні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом де зазначає, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 17 листопада 2007 року. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З 2012 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, вони спільно не мешкають, спільне господарство не ведуть. З цього часу відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, надав суду заяву, якою просив справу розглядати без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Позивач у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, надала суду заяву, якою просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила їх задовольнити. \~ \~ \~ \~ \~ Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебували у шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину [PERSON], 10 листопада 2008 року, яка проживає разом з позивачем (а.с.4, 6). У судовому засіданні встановлено, що після припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дитини так і відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст.180, 181, 182, 183, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 18 грудня 1999 року Бабаївською селищною радою за актовим записом №46. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ним та відповідачем припинені у квітні 2014 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Відповідач, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 18 грудня 1999 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Бабаївській селищній раді Харківського району Харківської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ВЛ №109572, виданого 18 грудня 1999 року, актовий запис №46 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ №1651230 (а.с.5). З грудня 2014 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, з"ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі вищевикладеного, ст.ст.110, 112, 114 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

у червні 2015 року представник Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (наділі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], ПП "Канівська транспортно-експедиційна компанія "КАТРЕК" про звернення стягнення на заставне майно. 02.06.2016 року представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, згідно якої просив суд забезпечити позов шляхом накладання арешту на автомобіль: «ГАЗ 330202-414» 2008 року випуску, ідентифікатор транспортного засобу (номер кузова) [NUMBER] В обґрунтування заяви представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову можуть утруднити або унеможливити виконання рішення суду у зв'язку із чим просив накласти арешт на автомобіль. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Зважаючи на характер спірних правовідносин та обсяг позовних вимог, а також на те, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що заява представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про забезпечення позову обґрунтована та підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

у червні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Пояснила суду, що сторони проживають окремо, за різними адресами. Останнім часом спільне господарство не ведеться. Дії відповідача не спрямовані на збереження сім'ї. Малолітня донька проживає разом з матір"ю. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечував. Пояснив, що збереження сім"ї є неможливим. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 17 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 3). У судовому засіданні сторони зазначили, що вони проживають за різними адресами, їх сім'я розпалась. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач не змінила своє прізвище. За таких обставин, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне. Позивач також заявила позов про визначення місця проживання їх дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно з ч. 1 ст. 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сім'я [PERSON] та [PERSON] розпалася, вони спільно не проживають. [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] проживає за іншою адресою. Донька сторін - [PERSON], [INFO], мешкає з матір"ю. за місцем її проживання. [PERSON] зазначає, що дитина має мешкати разом з нею. При вирішення зазначеного спору, суд враховує інтереси дитини, яка з народження перебуває під опікою матері, її вік, та за таких обставин, вважає доцільним визначити місце проживання дитини з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У червні 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява. Позивач вказує, що є власником квартири [ADDRESS] (Бабушкина) в м. Шостка. В даній квартирі зареєстровані донька позивача [PERSON] та онука [PERSON], однак за своїм місцем реєстрації не проживають, за комунальні послуги не сплачують. Посилаючись на норми ст. 405 Цивільного кодексу (ЦК) України, позивач просить визнати відповідача такою, що втратила право користування вищевказаним житлом у зв'язку з їхньою відсутністю у ньому без поважних причин понад один рік. У судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Через канцелярію суду також подано заяви підписані відповідачами [PERSON] та [PERSON]А в якій вони просять проводити розгляд справи за їх відсутності, позов визнали повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд приходить до висновку, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб, оскільки встановлено, що саме позивач є власниками квартири [ADDRESS] (Бабушкина) в м. Шостка на підставі витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 06.06.2013. Відповідно до довідки про склад сім'ї ЖКВ КП "Шосткинський казенний завод "Імпульс" від 21.06.2016 №45/293 вбачається, що в даній квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачи [PERSON] та [PERSON], які фактично у вказній квартирі не проживають.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

У червні 2016 року позивач звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що 01 липня 2014 року помер його батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Після смерті свого батька позивач у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся , посилаючись на юридичну необізнаність, оскільки вважав, щоспадщина йому належить як спадкоємцю першої черги з часу відкриття спадщини та заява про прийняття спадщини подається після спливу шестиміячного строку. З наведених підстав позивач в позовній заяві просить суд визначити йому додатковий строк у два місця для подання заяви про прийняття спадщини, відкритої після смерті його батька. Позивач в судове засідання не з"явився, але від його представника на адресу суду надійшла заява про підтримання позову, який він просив розглянути у його відсутність, при цьому проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з"явився. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення по справі, що відповідає вимогам ст. ст. 224-226 ЦПК України . Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] 01 липня 2014 року [PERSON] помер. Після смерті свого батька позивач у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся , посилаючись на юридичну необізнаність, оскільки вважав, щоспадщина йому належить як спадкоємцю першої черги з часу відкриття спадщини та заява про прийняття спадщини подається після спливу шестиміячного строку. Суд вважає, що причини пропуску строку позивачем подання заяви про прийняття спадщини, а саме юридична необізнаність, є поважними, у зв"язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У червні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебуває з відповідачем в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 27 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова за актовим записом №534. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2016 року шлюбні відносини між ними були припинені і з цього часу вони мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Тому вважає, що подальше збереження їх сім"ї недоцільне і просила шлюб між ними розірвати. Позивач у судове засідання не з"явилась, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позову і розірвання шлюбу не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст.112 Сімейного кодексу Українисуд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають в юридичному шлюбі, який був зареєстрований 27 листопада 2003 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського районного управління юстиції міста Харкова за актовим записом №534. Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). У судовому засіданні встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини з 2016 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову і розірвання шлюбу між сторонами. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 640 грн. На підставі вищевикладеного, ст.ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У червні 2017 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що з 20.07.2002 року вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем, позивачка за власні кошти, згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 17 травня 2013 року між нею та [PERSON], яка діє від імені [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Соломічевим Г.В. за реєстровим номер 275, придбала земельну ділянку, загальною площею 0,0597 га., цільове призначення якої для ведення садівництва, що розташована за адресою:Одеська область, Овідіопольський район, Великодолинська селищна рада, Масив 47, земельна ділянка № [NUMBER] (за межами населеного пункту) Позивачка посилаючись на те, що зазначена земельна ділянка була придбана за її власні кошти, просить суд ухвалити рішення, яким визнати земельну ділянку її особистою приватною власністю. Сторони в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з положеннями ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі ст. 57 ч. 1 п. 3 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Так судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.2002 року. Рішенням Балтського районного суду Одеської області від 30.06.2016 року шлюб між сторонами розірвано. В період шлюбу з відповідачем, позивачка за власні кошти, згідно з договором купівлі-продажу земельної ділянки, укладеним 17 травня 2013 року між нею та [PERSON], яка діє від імені [PERSON], посвідченим приватним нотаріусом Овідіопольського районного нотаріального округу Одеської області Соломічевим Г.В. за реєстровим номер 275, придбала земельну ділянку, загальною площею 0,0597 га., цільове призначення якої для ведення садівництва, що розташована за адресою:Одеська область, Овідіопольський район, Великодолинська селищна рада, Масив 47, земельна ділянка № [NUMBER] (за межами населеного пункту) Згідно із письмовою заявою відповідача щодо розгляду справи у його відсутність, відповідач проти задоволення позову не заперечував, що в свою чергу розцінюється судом також як визнання обставини придбання зазначеної вище земельної ділянки позивачкою за власні кошти, у зв"язку з чим дана обставина доказуванню не підлягає. На підставі викладеного, у зв"язку з визнанням відповідачем позову, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

\~ \~ \~ \~У червні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та встановлення над нею опіки, з призначенням її опікуном над [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], яка є інвалідом з дитинства І групи. Внаслідок психічної хвороби [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~У судове засідання заявник не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Вербківської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно довідки з акту огляду МСЕК № 017699 від 19 квітня 2000 року, [PERSON], [INFO], є інвалідом першої групи з дитинства безстроково. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 118 від 18.09.2018 року Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" ДОР" [PERSON], [INFO], виявляє хронічний стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зазначені вимоги містить ч. 1 ст. 60 ЦК України визначаючи, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені вимоги заявника щодо визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та призначення її опікуном підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved