Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-15 00:00:00

Позивач у вересні 2016 року звернулася до суду з позовом до Кредитної спілки «КС Володар» і просила стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму 46 304, 00 грн., з якої основний борг разом із нарахованими відсотками 45 900, 00 грн., та 3% річних на суму 404,00 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що 07.05.2014 між [PERSON] (прізвище після укладання шлюбу [PERSON].) та Кредитною Спілкою «КС Володар» від імені якого діяла філія «Квартал-Авіа» Кредитної спілки «КС Володар», в особі [PERSON] був укладений договір №ДВ-150.5 «Капітал» з капіталізацією по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок. Відповідно до п.п.1.1 договору [PERSON], як член кредитної спілки, зобов'язалася внести грошові кошти в розмірі 30000 грн., з урахуванням положень п. 2.3.1, а кредитна спілка, після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки та договором, зобов'язується повернути його члену кредитної спілки разом з нарахованими на нього відсотками не раніше 07.05.2016. 07.05.2014 [PERSON] внесла на рахунок філії Кредитної спілки «Квартал-Авіа» грошові кошти в розмірі 30 000 грн. Виходячи з того, що відповідач не виконав умови договору, внесок та проценти не повернув, позивач просить задовольнити позов. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 07.09.2016 позовну заяву було залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. 24.10.2016 вимоги зазначеної вище ухвали були виконані. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 08.11.2016 відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. 10.01.2017 представник Кредитної спілки «КС Володар» подав апеляційну скаргу на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 08.11.2016 про відкриття провадження. Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду м. Києва від 26.04.2017 апеляційну скаргу представника Кредитної спілки «КС Володар» визнано неподаною та повернуто. 24.01.2017 представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, обґрунтовуючи її тим, що оскільки, 3% річних нараховувалися на день подання позовної заяви та відповідачем по сьогоднішній день не було виконано своїх зобов'язань за договором №ДВ-150.5 «Капітал» з капіталізацією по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, позовні вимоги складають 50 458, 80 грн. У зв'язку з чим, позивач просив стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 45 900, 00 грн., 3% річних у розмірі 962,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 3 192, 00 грн. 25.09.2017 представник позивача подав заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій просив стягнути з відповідача 54 781, 60 грн., з яких сума основного боргу у розмірі 45 900, 00 грн., 3% річних у розмірі 1 905,00 грн. та інфляційні втрати у розмірі 6 676, 60 грн. Представник відповідача 15.03.2018 подав до суду клопотання про забезпечення доказів по справі шляхом призначення по справі судової економічної експертизи. Ухвалою суду від 16.10.2018 у задоволенні заяви представника КС «Володар" - Таборських Е.Е. про призначення судової економічної експертизи у справі за позовом [PERSON] до Кредитної спілки "КС Володар" про стягнення заборгованості та 3% річних. 16.10.2018 від представника відповідача надійшла заява про залучення третьої особи - Приватного акціонерного товариства Страхової компанії «Українські резерви» без самостійних вимог. Протокольною ухвалою судді від 16.10.2018 відмовлено у клопотанні про залучення третьої особи. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи наявне клопотання представника відповідача про призначення по справі судової економічної експертизи, в якому відповідачем зазначено, що він заперечує проти вказаних позивачем сум, вважає їх недостовірними. Також просить застосувати строк позовної давності по кожному платежу окремо. Крім того, було надано розрахунок, згідно якого відповідачем зазначено, що загальна сума заборгованості станом на 15.03.2018 становить 46 450,32 грн., та складається з: основної суми заборгованості у розмірі 45 368,20 грн., суми нарахованих до сплати відсотків - 1082,12 грн. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ст. 19 Закону України «Про кредитні спілки» майно кредитної спілки формується за рахунок: вступних, обов'язкових пайових та інших внесків членів кредитної спілки (крім внесків (вкладів) на депозитні рахунки); плати за надання своїм членам кредитів та інших послуг, а також доходів від провадження інших видів статутної діяльності; доходів від придбаних кредитною спілкою державних цінних паперів; грошових та інших майнових пожертвувань, благодійних внесків, грантів, безоплатної технічної допомоги як юридичних, так і фізичних осіб, у тому числі іноземних; інших надходжень, не заборонених законодавством. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 21 вказаного Закону кредитна спілка відповідно до свого статуту, окрім іншого, залучає на договірних умовах внески (вклади) своїх членів на депозитні рахунки як у готівковій, так і в безготівковій формі. Кредитна спілка має право самостійно встановлювати розмір плати (процентів), яка розподіляється на пайові членські внески та нараховується на внески (вклади), що знаходяться на депозитних рахунках членів кредитної спілки. Частиною 1 ст. 23 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що внески (вклади) членів кредитної спілки на депозитні рахунки, а також нарахована на такі кошти та пайові внески плата (проценти) належать членам кредитної спілки на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами (ч. 3 ст. 23 Закону). Частиною 7 ст. 10 Закону України «Про кредитні спілки» встановлено, що у разі припинення членства фізичної особи у кредитній спілці вступний внесок їй не повертається. Повернення обов'язкового пайового та інших внесків, крім вступного внеску, провадиться в порядку, передбаченому статутом кредитної спілки, але не пізніше ніж через один місяць після прийняття загальними зборами або спостережною радою кредитної спілки відповідного рішення. Повернення вкладів провадиться за взаємною згодою сторін або не пізніше строку, передбаченого відповідним договором. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 07.05.2014 між [PERSON] (прізвище після укладання шлюбу [PERSON].) та Кредитною Спілкою «КС Володар» від імені якого діяла філія «Квартал-Авіа» Кредитної спілки «КС Володар», в особі [PERSON] був укладений договір №ДВ-150.5 «Капітал» з капіталізацією по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до умов п.1.1 якого позивач, як член кредитної спілки, зобов'язався внести протягом трьох банківських днів, наступних за днем підписання даного договору, внесок в розмірі 30 000 грн., а кредитна спілка після його використання в цілях, передбачених статутом кредитної спілки, зобов'язалась повернути позивачу внесок разом із нарахованими на нього відсотками не раніше 07.09.2016, що становить 24 місяці. Згідно п. 2.1., п. 2.1.1. договору №ДВ-150.5 «Капітал» внесок вноситься членом Кредитної спілки внеску до каси Кредитної спілки, або через касу банку або з банківського рахунку, в порядку, передбаченому в п. 2.1.2. даного договору. Внесення членом Кредитної спілки внеску до каси Кредитної спілки підтверджується Кредитною спілкою шляхом подачі останньою на ім'я члена Кредитної спілки прибуткового ордеру. Відповідно до п. 2.1.2. даного договору внесення членом Кредитної спілки внеску через касу банку або з банківського рахунку, підтверджується відповідним банківським документом, а також випискою про зарахування коштів на банківський рахунок Кредитної спілки, зазначений в даному Договорі, якщо Кредитна спілка письмово не повідомила члена Кредитної спілки про зміну рахунку. При цьому, формулювання «призначення платежу» повинно надавати можливість ідентифікувати такий платіж, зокрема, містити зазначення, що платіж є вкладом за даним договором, реквізити даного договору, також містити інформацію про члена Кредитної спілки. На виконання умов договору 07.05.2014 позивачем було внесено кошти в сумі 30 000 грн., на підтвердження чого філія Кредитної спілки «КС Володар» «Квартал-Авіа» у відповідності до договору позивачу видала квитанцію до прибуткового касового ордеру №3 від 05.07.2014. Відповідності до умов п.п. 2.2., 2.3, 2.6 договору на внесок щомісячно нараховувались відсотки в розмірі 26,5 % річних, які зараховувались на поповнення внеску. Відповідно до умов 3.4.1. договору, член кредитної спілки має право забрати внесений внесок повністю в порядку, визначеному даним договором, за умови відсутності у члена кредитної спілки грошових зобов'язань перед кредитною спілкою за іншими договорами. Пунктом 5.1. договору було встановлено, що договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами та діє до 07 травня 2016 року, якщо цим договором не встановлено інше. Дія договору припиняється належним виконанням сторонами взятих на себе за даним договором зобов'язань, а також у випадку його дострокового припинення, визначеному даним договором та чинним законодавством України. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, або розірвання договору. Судом встановлено, строк дії договору №ДВ-150.5 «Капітал» з капіталізацією по залученню внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок 7 травня 2016 року. Судом встановлено, що у встановлений договором строк позивачу, як члену кредитної спілки, кошти, встановлені договором, відповідачем повернуті не були. Так, позивач просить стягнути з відповідача суму основного боргу - 45900 грн., яких: 30 000 грн. внеску та 26,5 % річних у розмірі 15 900 грн. Розрахунок позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу перевірений судом та арифметично вірний, враховуючи, що на звернення позивача останньому внесок та нараховані відсотки повернуто не було та не повернуто у строки, визначені п.п. 1.1, 5.1 договору, а також по теперішній час, суд приходить до висновку, що вимоги позивача щодо повернення внеску та нарахованих відсотків є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позивачем вимог про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат, суд зазначає наступне. У відповідності до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, положення зазначеної норми права передбачають, що зобов'язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду. Так, згідно розрахунку, проведеного судом, 3 % річних за період з 07.05.2016 по 25.09.2017 становить 1909 грн., а інфляційні втрати за період з вересня 2016 року по липень 2017 року становлять 7467,26 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних за період з 07.05.2016 по 25.09.2017 у розмірі 1905,00 грн., а також інфляційні втрати за період з вересня 2016 року по липень 2017 року у розмірі 6976,60 грн., суд,

Outcome: approved