Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

Позивачі звернулись з позовною заявою, в якій просять встановити факт належності свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області 23 грудня 2019 року на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , про книзі реєстрації актів про смерть від 23 грудня 2019 року зроблений відповідний актовий запис № 89 та державного акта на право власності на земельну частку (пай) серії ЯА № 420468, який виданий 17 серпня 2005 року на підставі розпорядження голови Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації № 327 від 24 вересня 2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів за № 01:05:453:03149 на ім`я [PERSON] , належать одній і тій ж особі, а саме: [PERSON] , який помер [INFO] ; визнати колишніх членів колгоспного двору [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на частки у майні колгоспного двору у домоволодінні, яке розташоване по [ADDRESS] ; прийняти від [PERSON] та [PERSON] відмови від своїх прав на належні кожному з нас по 1/5 частці в майні колгоспного двору (будинковолодінні) за адресою [ADDRESS] в користь [PERSON] [INFO] та визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на належні кожному з нас по 1/5 частці в майні колгоспного двору за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , [INFO] право власно законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] в тому числі: на 2/5 частки будинковолодіння в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] та на 2/5 частки колгоспного (будинковолодіння), від яких відмовились [PERSON] та [PERSON] ; визнати в цілому за [PERSON] [INFO] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] [INFO] право власності за законом на земельну ділянку площею 1,2326 га кадастровий №4622184900:12:000:0024 та площею 0.7199 га, кадастровий №4622184900:11:000:0028, разом площею 1,9525 га, цільове призначення - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області і відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 420468, виданого 17 серпня 2005 року на підставі розпорядження голови Кам"янка-Бузької районної державної адміністрації від 24 вересня 2004 року № 327 та зареєстрованого Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01:05:453:03149, належала спадкодавцю [PERSON] , який помер [INFO] . В судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явилися, але подали заяви, у яких позов підтримали, просили про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, але подали заяви, у яких проти задоволення позовної заяви не заперечили, просили про розгляд справи за їх відсутності. Представник Кам`янка-Бузької міської ради в судове засідання не з`явився, але подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів та без фіксації судового процесу технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає що позовні вимоги слід задовольнити виходячи з наступного. Як вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке 23.01.1966 року видане Добротвірською сільською радою, що 23 січня 1966 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] в результаті чого остання змінила свої прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Із свідоцтва про народження серії III - СU, яке 16 квітня 1986 року видане Добротвірською селищною радою вбачається, що [INFO] народилась [PERSON] . У даному свідоцтві її батьками зазначені: батько - [PERSON] ; мати - [PERSON] . Із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , яке 04 вересня 1993 року видане Добротвірською селищною радою вбачається, що 04.09.1993 року [PERSON] перебувала шлюбі з [PERSON] в результаті чого остання змінила своє дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З державного акта на право власності на земельну ділянка (пай) серії ЯА №420468, вбачається, що такий 17 серпня 2005 року виданий на ім`я [PERSON] і останній є власником земельної ділянки (паю) загальною площею 1.9525 га, яка розташована на території Кам`янка-Бузької міської ради. Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 23 грудня 2019 року видане виконавчим комітетом Кам`янка-Бузької міської ради вбачається, що [INFO] помер [PERSON] . Відповідно до вимог п.п.4, 7 Постанови ПВС України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. В силу вимог п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно вимог п.п.1, 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.16 ЦК України визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, що підлягають захисту судом. Так, згідно Постанови Пленуму ВСУ від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили права на частку в його майні. У п. 6 Постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору; розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ч. 1 ст. 120 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року (в редакції, що діяла до 1991 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР 1963 року розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до ст. 328ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. В той же час, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, а також якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно ч. 4 ст.3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Як вбачається із свідоцтва про право особистої власності на будівлі, таке на підставі рішення Кам`яна-Бузького райвиконкому № 18 від 31 січня 1990 року, видане на ім`я [PERSON] , яка являється головою колгоспного двору [ADDRESS] . Дане будинковолодіння, як майно колгоспного двору, головою якого є [PERSON] , зареєстроване Червоноградським МБТІ в реєстрові книзі під №18. З архівної довідки № К-156 від 24.07.2020 року виданої Центральним державним історичним архівом міста Львова вбачається, що [INFO] народився [PERSON] і мамою є [PERSON] . Отже, даним доказом підтверджується, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у родинних відносинах «мама-син», відповідно [PERSON] , [PERSON] , також перебувають у родинних відносинах як «баба-внучка». Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке 18 лютого 2015 року видане відділом РАЦС Кам`янка-Бузького РУЮ у Львівській області вбачається, що [PERSON] , 18.02.2015 року уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З виписки погосподарської книги виданої Прибужанівьким старостинським округом Кам`янка-Бузької міської ради вбачається, що згідно запису погосподарської книги сільської ради станом на 15.04.1991 в [ADDRESS] рахувалось домогосподарство [PERSON] , яке відносилось до суспільних господарств «колгоспний двір», у якому були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1909 року народження - голова двору; [PERSON] 1939 року народження - син; [PERSON] , 1939 року народження - невістка; [PERSON] , 1966 року народження - онука (вибула, згідно паспортних даних місця реєстрації з 17.06.1996 року); [PERSON] , 1971 року народження - онука; [PERSON] , 1966 року народження - інший родич; [PERSON] , 1966 року народження - інший родич (вибула з колгоспного двору 01.06.2007 року); [PERSON] , 1987 року народження - інший родич (вибула з колгоспного двору 01.06.2007 року) З технічного паспорта на житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що такий був побудований у 1912 році на відведеній земельній ділянці та був зареєстрований у погосподарській книзі органом місцевого самоврядуванням із наданням відповідної адреси. Зважаючи на те, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] після свого вибуття з вказаного домоволодіння більше трьох років будь-яку частку у майні колгоспного двору не витребовували по сьогоднішній день, тому вважаються такими, що втратили належні їм частки в майні колишнього колгоспного двору даного домоволодіння. Таким чином, житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння після вибуття з господарства [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належали на праві спільної сумісної власності по 1/5 частці - голові двору [PERSON] , а також зареєстровані проживаючим станом на 1991 рік членам двору: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , яке 06 серпня 2004 року видане Прибужанівською сільською радою вбачається, що [INFO] померла [PERSON] . З довідки № 285 від 29.09.2020 року виданої Прибужанівським старостинським округом вбачається, що заповіт від імені [PERSON] , яка померла [INFO] сільською радої не посвідчувався. Довідкою № 70 від 19.02.2020 року, яка видана Прибужанівським старостинським округом підтверджується, що на день смерті [PERSON] , померлої [INFO] разом з нею проживав її син [PERSON] . Таким чином, [PERSON] після смерті своєї мами [PERSON] , яка померла [INFO] прийняв належну їй частку у вищезазначеному колгоспному дворі, проте до нотаріуса за видачею спадкового свідоцтва не звертався. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] , яким належить право по 1/5 частки у колгоспному дворі (будинковолодінні) за адресою: [ADDRESS] відмовляються від належних їм часток у даному колгоспному дворі на користь [PERSON] , що підтверджується відповідними заявами від 25.02.2020 року, реєстр № 4-7 та від 06.03.2020 р. реєстр № 4-19. Як вбачається з матеріалів справи нотаріус Щур Т.В. відмовив у видачі спадкового свідоцтва, що підтверджується відповідний листом № 125/01-16 від 29.09.2020 р., з тих підстав, що житловий будинок, який має статус «колгоспного двору» не розподілений між його співвласниками і частки спадкодавців не зареєстровані у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно згідно вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав н нерухоме майно та їх обтяжень». Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що житловий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав колгоспному двору і вимоги позивачів підлягають задоволенню.

Outcome: approved