Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

10 березня 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 22 серпня 2009 року помер його батько [PERSON]. Заявник є спадкоємцем першої черги за законом на спадщину померлого батька. У встановлену законом порядку та строки, заявник прийняв спадщину. До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 6,2867 гектарів, розташована в с. Прелесне, Прелесненської сільської ради, діл. 115, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі розпорядження голови Словянської райдержадміністрації від 15 серпня 2005 року, про що, 06 грудня 2005 року, його батькові був виданий відповідний [PERSON] на право власності на земельну ділянку. 03 березня 2016 року заявник звернувся до Державного нотаріуса Другої Словянської державної нотаріальної контори [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого батька. Однак, у видачі вказаного свідоцтва, заявнику було відмовлено. У своїй постанові нотаріус зазначила, що в [PERSON] на право власності на земельну ділянку, який є правовстановлюючим документом прізвище батька записано «Дмітрієнко», а в свідоцтві про смерть прізвище батька записано «Дмитрієнко». Оскільки батько помер, то допущену описку при написанні прізвища батька «Дмітрієнко» замість правильного «Дмитрієнко» виправити неможливо. У звязку із викладеним, заявник змушений був звернутися до суду із даною заявою та просити суд винести рішення яким встановити факт належності\~ державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №189832 від 06 грудня 2005 року, зареєстрованого в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за №010516700118, виданого на імя [PERSON], [PERSON], який помер 22 серпня 2009 року. Встановлення даного факту необхідно заявникові для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька. У судовому засіданні заявник [PERSON] свої вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні, пояснення надав аналогічні викладеним у заяві. Будучи допитаним як свідок у порядку ст. 184 ЦПК України, про факти, які мають значення для справи та йому відомі особисто,\~ показав, що дійсно його батько отримав державний акт на земельну ділянку. Він до нього приходив, показував вказаний державний акт після його отримання, однак на той час вони навіть не звернули увагу на те, що його прізвище написали невірно. Потім його батько підписав договір оренди земельної ділянки, і отримував орендну плату. Однак вказаний договір оренди йому на руки не віддали, а він залишився у сільській раді. Представник заінтересованої особи Черкаської селищної ради Словянського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши заявника, допитаного як свідка, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що заявлені вимоги [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу підлягають задоволенню з огляду на їх законність та обґрунтованість. Так, судом встановлено, що 22 серпня 2009 року, у с. Майдан Словянського району Донецької області, помер [PERSON], про що в книзі реєстрації смертей, 25 серпня 2009 року було зроблено відповідний актовий запис №27, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО №414986 (а.с. 26). Як видно із свідоцтва про народження VІ-У №1111300, заявник [PERSON], [INFO], є його сином (а.с. 4). Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, до складу якого увійшла земельна ділянка площею 6,2867 гектарів, розташована на території с. Прелесне Прелесненської сільської ради, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва діл. 115 (а.с. 25). Заявник у встановленому законом порядки та строки прийняв спадщину звернувшись 02 лютого 2010 року із відповідною заявою до державного нотаріуса Другої Словянської державної нотаріальної контори (а.с. 22). Відповідно матеріалів спадкової справи, наданої на адресу суду, заявник є єдиним спадкоємцем після смерті батька. Дружина померлого [PERSON] від своєї частки спадщини відмовилась на користь сина. Сестра заявника - [PERSON] від своєї частки також відмовилась на його користь (а.с. 23,24). За наслідками звернення до нотаріальної контори, нотаріусом, 02 лютого 2010 року, було заведено спадкову справу після смерті [PERSON] Номер у спадковому реєстрі-48807788, що підтверджується даними інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №43281228 від 17 березня 2016 року (а.с. 21). Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, заявнику було відмовлено. У своїй постанові від 03 березня 2016 року, державний нотаріус Другої Словянської державної нотаріальної контори зазначила, що в [PERSON] на право власності на земельну ділянку, який є правовстановлюючим документом прізвище батька заявника записано «Дмітрієнко», а в свідоцтві про смерть прізвище батька записано «Дмитрієнко» (а.с. 6). Із державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН №189832 виданого на підставі розпорядження голови Словянської райдержадміністрації від 15 серпня 2005 року, у графі «прізвище, імя, по батькові громадянина України іноземного громадянина, особи без громадянства, уповноваженої особи від співвласників земельної ділянки або назва юридичної особи » міститься запис «Дмітрієнку Віталію Степановичу» (а.с. 8). Як видно із наданої суду довідки № 02-37/316 від 28 березня 2016 року, виданої Черкаською селищною радою, згідно обліку земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,2867 га за межами населених пунктів колишньої Прелесненської сілської ради значиться за [PERSON]. Згідно із ч. 1\~ст. 256 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце, час народження якої, що зазначені у документі, не збігаються з імям, по-батькові, прізвищем, місцем та часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження, або у паспорті. Приписами п.12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~встановлено, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6\~ст. 273 ЦПК України\~факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у Свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно до п. 2 Постанови ВСУ №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно із ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту належності правовстановлюючих\~ документів, а саме, належності державного акту про право власності на земельну ділянку, має для [PERSON] юридичне значення, оскільки від встановлення цього факту безпосередньо породжуються юридичні наслідки, від яких залежить вирішення питання щодо отримання заявником свідоцтва про право на спадщину належної йому за законом. Так у судовому засіданні достовірно встановлено, що прізвище, вказане у державному акті «Дмітірєнко», не збігається із написанням прізвища, вказаного у встановлюючих особу документах. Досліджені в ході судового розгляду докази, достовірно свідчать про належність державного акту на земельну ділянку саме спадкодавцеві [PERSON], який помер 22 серпня 2009 року. Так та обставина, що зазначений державний акт належить саме батькові заявника [PERSON] підтверджується довідкою № 02-37/316 від 28 березня 2016 року, а також показаннями заявника, допитаного у судовому засіданні в якості свідка. Суд приймає до уваги показання заявника, допитаного у судовому засіданні в якості свідка, оскільки вони дані під присягою, не містять внутрішніх протиріч, та узгоджуються з іншими доказами по справі. Взаємозвязок досліджених судом доказів та їх належна оцінка, дає підстави вважати, що правовстановлюючий документ: державний акт на право власності на земельну ділянку серії ДН №189832 від 06 грудня 2005 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку за №010516700118, виданий на імя [PERSON], фактично належить саме\~[PERSON], який помер 22 серпня 2009 року, у звязку із чим, заява підлягає задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved