Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

07 жовтня 2015 року позивачка звернулась з позовом до [PERSON], за участю третіх осіб органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Служби у справах дітей Одеської міської ради про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та призначення опікуна. 1 березня 2016 року позивачка уточнила позовні вимоги та просить суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON],[INFO]; призначити її опікуном над малолітньою; стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки з усіх видів доходів, але не менше 30 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття (а.с.57-58). Мотивує вимоги тим, що в її родині певний час проживає малолітня дитина [PERSON] [INFO]. Мати дитини не приймає участі у виховані доньки, не піклується про фізичний та духовний розвиток, матеріально не допомагає, життям та здоров'ям не цікавиться. В судовому засіданні позивачка надала пояснення, що відтворюють зміст позовної заяви. Позовні вимоги просить задовольнити повністю. Пояснила, що дитина проживає з нею з 2011 року, мати дівчинки знаходилась в місцях позбавлення волі, після звільнення в червні 2014 року приїхали до них, та через тиждень виїхала невідомо куди та з того часу вони про неї не мають ніяких відомостей. Вона цілком піклується про життя та виховання дитини. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про день, місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомила. Представники Служби у справах дітей Одеської міської ради та Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування позовні вимоги визнав в повному обсязі, оскільки вважають їх доцільними та в інтересах малолітньої дитини. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення учасників процесу, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] народилась [PERSON]. Батьками дитини зазначена: мати - [PERSON], відомості про батька проведені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України, про що свідчить витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про держану реєстрацію народження, відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України (а.с.18, 19). Мати дитини ухиляється від здійснення батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки, не здійснює її матеріальне забезпечення. Дитина залишилась без батьківського піклування. Наказом Служби у справах дітей Одеської міської ради №30 від 03.березня 2005 року до прийняття остаточного рішення про форму влаштування малолітньої [PERSON] визначено тимчасове місце проживання дитини разом зі знайомою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.20). 15 лютого 2016 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради наданий висновок органу опіки та піклування, яким вважається доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні ії малолітньої доньки [PERSON],[INFO]. У висновку зазначено, що встановлено що [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку неповнолітньої доньки, не проявляє щодо неї батьківської турботи та уваги. Дитина проживає в родині [PERSON], яка виявила бажання встановити опіку над дитиною. Мати дитини у 2005 році змінила прізвище на [PERSON]. Згідно з вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда мати дитини [PERSON], [INFO] з 11.05.2007 року відбувала покарання в Уманській виправній колонії управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області. (№ 129) Термін відбування покарання, згідно з вироком Кіровського районного суду м.Кіровограда, повинен бути закінчитись 11.05.2019 року, але на підставі ухвали Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 05.06.2014 року, згідно зі ст. 2 Закону України «Про амністію в 2014 році», 13.06.2014 року була звільнена з установи. Відповідно до повідомлення, наданого начальником Уманської виправної колонії управління державної пенітенціарної служби України в Черкаській області (№ 129) [PERSON] вибула за адресою: [ADDRESS]. Зі слів [PERSON], в родині якої на теперішній час мешкає дитина дійсно, після звільнення, [PERSON] прибула за адресою ії мешкання, але через декілька днів покинула домівку, не повідомивши про ії фактичне місце знаходження. З метою встановлення місця знаходження [PERSON], за участю служби у справах дітей Одеської міської ради вживались відповідні заходи. Так, за останньою інформацією, наданою Приморським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області було вказане можливе місце знаходження вищевказаної громадянки, а саме: [ADDRESS]. За інформацією, наданою службою у справах дітей Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області [PERSON] за зазначеною адресою не мешкає, але встановлено місце ії реєстрації, а саме: [ADDRESS]. Службою у справах дітей Одеської міської ради, з метою перевірки наданої інформації, був зроблений повторний запит щодо перевірки можливого проживання [PERSON] за місцем реєстрації. На що була отримана відповідь про те, що вищевказана громадянка за даною адресою не мешкає. Місце знаходження її невідоме. Відомості про батька до актового запису про народження дитини внесені відповідно до вимог ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Малолітня [PERSON] за станом здоров'я потребує проведення термінового та тривалого курсу лікування, але у зв'язку із тим, що її офіційний представник, тобто матір дитини, участі у житті доньки не приймає, гострим стає питання про встановлення правового статусу та подальшого влаштування дитини. 15 березня 2016 року Служба у справах дітей Одеської міської ради надала висновок № 22 про доцільне призначення [PERSON], [INFO] опікуном над малолітньою. 03 серпня 2016 року Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради наданий висновок органу опіки та піклування № 01-07/86 про доцільність призначення [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON],[INFO]. У висновку зазначено, що на підставі рішення комісії з питань захисту прав дітей у м.Одесі від 26.07.2016 року про доцільність призначення [PERSON] опікуном [PERSON],[INFO], встановлено що діти залишились без батьківського піклування. Неповнолітня [PERSON], [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS], в родині [PERSON], яка виявила бажання встановити піклування над дитиною. Малолітня [PERSON] перебуває на первинному обліку та тимчасово влаштована до родини [PERSON] яка виявила бажання встановити опіку над дитиною. [PERSON] зареєстрована та мешкає разом з дітьми за адресою: [ADDRESS], Певний час повністю займається вихованням та утриманням дітей. За результатами бесіди з дітьми встановлено, що неповнолітня [PERSON] та малолітня [PERSON] не заперечують проти встановлення над ними опіки, піклування. З [PERSON] у них склалися дуже добрі та довірливі стосунки. Отже, в ході судового розгляду встановлено, що мати дитини ухиляється від здійснення батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки, не здійснює її матеріальне забезпечення. Вихованням та утриманням дитини займається позивачка [PERSON], [INFO], яка матеріально забезпечена, обмежень за станом здоров'я щодо призначення піклувальником не має. Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так, у відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно п.2 ст.164 Сімейного Кодексу України ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Як вбачається зі змісту п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце в тих випадках, коли вони не піклуються про фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально признаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Факт ухилення відповідачки від обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини підтверджено як поясненнями учасників процесу, так і письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому в кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків по утриманню та надання належних умов для виховання та утримання неповнолітньої доньки, тому для настання позитивного результату у долі дитини та з метою захисту ії прав та інтересів, відповідачку повинно бути позбавлено батьківських прав. В силу до ст. 243 СК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Як встановлено матеріалами справи [PERSON] проявила себе як відповідальний опікун, приділяє достатньо уваги вихованню, навчанню та всебічному розвитку підопічних. В родині панує взаємоповага та злагода. В силу ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На підставі викладеного, враховуючи те, що рішення про влаштування дитини в сім`ю є зваженим та усвідомленим, моральні якості, матеріальне становище та стан здоров'я дозволяють виховувати дитину, забезпечити належний розвиток та освіту, з метою забезпечення виховання дитини в сімейному оточені, суд вважає доцільним призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON],[INFO]. При цьому, в порядку ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. В силу статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виниклі між сторонами правовідносини регулюються ч.3 ст.181 СК України згідно якої встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, з усіх видів доходів батька дітей відповідно п.1 Переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженим Постановою КМУ від 26 лютого 1993 р. N 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб». Відповідно до роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч.3 ст.181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) ії матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Враховуючи що дитина проживає з позивачкою, суд вважає можливим стягувати аліменти з відповідачки в розмірі по 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно з дня звернення до суду та до повноліття дитини, чи зміни матеріального стану платника аліментів. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць з дати звернення позивачки до суду. Відповідно ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає необхідним покласти на відповідачку витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved