Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

09.07.2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаною позовною заявою на обґрунтування якої вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] (далі - Квартира), де також зареєстровані відповідачі, які являються членами її сім`ї. На даний час вона проживає у Квартирі одна, однак кількість зареєстрованих у ній осіб впливає на вартість комунальних послуг, отримання субсидій та іншої соціальної допомоги. Відповідачі є членами її сім`ї (донька та онук), проте з 2015 року в ній не проживають. Разом з тим, оскільки вже близько 5-ти років вона не спілкується з донькою та онуком, місце проживання останніх їй не відоме, тому вирішити даний спір у позасудовому порядку не виявляється за можливе. Зазначене порушує її права власника житлового приміщення, у зв`язку з чим просить суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування Квартирою. До початку судового засіданні від позивача надійшло клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити (а.с. 34). Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не повідомили, про день, час, місце слухання справи повідомлявся належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні судові повістки (а.с. 17, 29), які надсилалися [PERSON] та [PERSON] за місцем їх реєстрації (згідно довідки УДМС України у Волинській області - а.с. 21, 22), а також судові оголошення, які були розміженими на офіційному веб-порталі Судової влади України. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідачів на адресу суду не надходили. Статтею 280 ЦПК України закріплена можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим згідно з розпорядженням від 15.09.2011 року № 962-р і зареєстрованим у відділі реєстру житлового фонду під № 962-р/7, а також витягом КП «Волинське обласне БТІ» про державну реєстрацію прав № 31474035 від 28.09.2011 року (а.с. 5-7). Як вбачається з будинкової книги [NUMBER] для прописки (реєстрації) громадян, які проживають в квартирі [ADDRESS] , у даному житловому приміщенні також зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] , які являються позивачу донькою та внуком відповідно (а.с. 8-10). Із довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що в зазначеному житлі зареєстровані, але не проживають з 2015 року [PERSON] та [PERSON] , а також будь-які речі, які належать відсутнім у квартирі відсутні (а.с. 11). Факт реєстрації відповідачів у спірній квартирі позбавляє позивачку можливості отримати субсидію для відшкодування витрат на житлово-комунальні послуги (а.с. 14), а також призводить до сплати [PERSON] комунальних послуг у збільшеному розмірі. Згідно вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, судом достовірно встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи членами сім`ї позивача без поважних причин не проживають у належній останній квартирі понад 1 рік. При цьому, про існування будь-яких домовленостей між відповідачами і власником житла жодних доказів надано не було. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є всі передбачені законодавством підстави для визнання [PERSON] та [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Разом з тим, відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням- підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved