overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

03.11.2015р. [PERSON] звернувся до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що [INFO] померла [PERSON]. Померла залишила заповіт, яким все своє майно заповідала йому. Однак, отримати спадщину не має можливості, оскільки будинок до теперішнього часу не зареєстрований за померлою. У судовому засіданні [PERSON], діюча на підставі довіреності і в інтересах [PERSON], позовні вимоги підтримала. Відповідач Присеймівська сільська рада Конотопського району та треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: реєстраційна служба Конотопського міськрайонного управління юстиції, комунальне підприємство Конотопське міжміське бюро технічної інвентаризації, Конотопська районна державна нотаріальна контора надали заяви про розгляд справи у відсутність їх представників, проти задоволення позову не заперечували. (а.с.19-22) Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Чинне законодавство (ст.328 ЦК України) передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів і вважаєтся набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом, а згідно ч.2 ст.331 цього Кодексу право власності на новостворене нерухоме майно /житлові будинки, будівлі, споруди, тощо/ виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). У судовому засіданні достеменно встановлено, що померла [PERSON] побудувала і користувалася житловим будинком з господарчо-побутовими будівлями по [ADDRESS] до дня своєї смерті, але його державну реєстрацію не здійснила. (а.с.6,9) Загальна вартість вказаного вище будинку з господарчо-побутовими будівлями становить 108911 грн.(а.с.5) [INFO]. [PERSON] померла. (а.с.12) Померла залишила заповіт, посвідчений 28.10.2011р. секретарем Присеймівської сільської ради Конотопського районну, яким все своє майно заповідала [PERSON] (а.с.13) Відтак, позивач відповідно до положень статтей 1217,1222,1223 ЦК України є спадкоємцем за заповітом. Згідно повідомлення Конотопської районної державної нотаріальної контори після померлої [INFO]. [PERSON] заведена спадкова справа № 63/2014 на підставі заяви про прийняття спадщини поданої 03.04.2014р. [PERSON] (а.с.20) Згідно висновку комунального підприємства "Проектно-виробниче архітектурно-планувальне бюро" житловий будинок з господарчо-побутовими будівлями, розташований по [ADDRESS], зведений з дотриманням архітектурних, санітарних та протипожежних норм. (а.с.26) За таких підстав суд і приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані, законні, а тому і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

03.11.2016 року до суду надійшов зазначений позов, в якому позивачка вказала, що за рішенням Черняхівського районного суду Житомирської області від 13 квітня 2009 року до повноліття старшої дитини з відповідача на її користь стягувалися аліменти. Однак, з виповненням 12.11.2015 року їх сину [PERSON] 18 років, відповідач припинив сплату аліментів на її користь. В 2015 році син вступив до Будівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного університету м.Житомира та навчається на денному відділенні. Навчання триватиме до 30 червня 2018 року. Позивачка не має можливості забезпечити належне матеріальне становище сина, оскільки на її утриманні перебуває неповнолітня дочка - [PERSON], 10.09.2007року народження. Відповідач же фізично здоровий, працює в Житомирській охоронній фірмі "Ястріб" та має постійний дохід, тому може надавати матеріальну допомогу сину. На підставі викладеного, позивачка просила стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 30 відсотків його заробітку. Сторони в судове засідання не зявилися. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки до суду не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 та ст.76 ЦПК України був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи в суді. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи, вирішивши її на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного: - правовідносини, з приводу яких заявлено позов, врегульовані ст.ст.180-184, 199 СК України, якими передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги; - наявність у відповідача та позивачки повнолітньої дитини, яка продовжує навчання підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3),довідкою №821 від 06.10.2016рокуБудівельного коледжу Житомирського національного агроекологічного універститету м.Житомира, про те, що [PERSON] є його студентом. Закінчення навчання: 30.06.2018. (а.с.4). Відповідачу судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, розяснювалося право подати заперечення проти позову або свої докази. Незважаючи на це, відповідач не зявився до суду ні в попереднє судове засідання, ні на судовий розгляд. Ці обставини суд розцінює як ухилення від суду і враховує при винесенні позову на користь протилежної сторони, а тому вважає, що він не оспорює обставин, викладених в позові. За наведених обставин, суд задовільняє позовні вимоги позивача та стягує аліменти з дня предявлення позову до закінчення навчання повнолітньої дитини, однак не далі як до досягнення дитиною 23-х років. В частині стягнення аліментів за один місяць суд допускає до негайного виконання згідно ст.191 СК України, ст.367 ЦПК України. Судові витрати суд стягує з відповідача, в звязку із задоволенням позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

03.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2014 року, шлюб зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новокаховського міського управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 307, про що видано свідоцтво серії І-КГ № 091168. Ві щлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, більше одного року не проживають разом, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя та місце проживання дитини не має. Просила суд шлюб розірвати, залишити прізвище "Крячкова" обране нею під час реєтрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилася надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнав проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 16 вересня 2014 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають на протязі одного року, спільного господарства не ведуть. Спір про місце проживання дитини та поділ майна подружжя відсутній. Сторони вживали заходи для примирення, але вони були безрезультатними. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам та інтересам неповнолітньої дитини. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

03.11.2021 позивач звернулася в суд із зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що [INFO] померла її мати, [PERSON] . На день її смерті залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по [ADDRESS] . Після смерті матері позивач спадщину прийняла, подавши відповідну заяву нотаріусу (спадкова справа № 79/2018). 30.09.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріусом їй було відмовлено, оскільки не пред`явлено правовстановлюючого документу на нього. Єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину та претендує на спадкове майно після смерті [PERSON] є позивач - її донька. Інших спадкоємцівнемає. Вважаючи, що має право на спадкове майно, позивач просить визнати її право власності на житловий будинок з господарськими будівлями. У судове засідання позивач не з"явилася. Про день і час слухання справи повідомлена вчасно, належним чином. Разом з позовом подала заяву, у якій просила справу розглядати без її участі. Представник відповідача, Поліська селищна рада, у судове засідання не з"явився, про день і час слухання справи повідомлено вчасно. Направили до суду лист про те, що позов визнають, просять справу розглядати без участі їх представника.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~03.1.2015 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис\~№ 3420, в\~ якому у них народився син [PERSON] , [INFO] . У зв`язку\~із різними\~поглядами на\~життєві цінності\~між ними\~почали виникати\~конфлікти,\~ що\~привело до\~припинення сімейно-шлюбних\~відносин,\~тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове\~засідання позивач\~не з`явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просить їх задовольнити, строк на примирення не надавати, оскільки з більше року проживають з відповідачем окремо, спільного господарства не ведуть. Відповідач в судове засідання не з`явився проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного процесуального\~законодавства при\~ розгляді\~справ у\~суді першої\~інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. \~ \~ \~ \~Спору щодо місця проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , немає. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

03.12.2013 року заявник звернулась до суду із заявою про визнання свого сина [PERSON], [INFO], недієздатним та призначення її опікуном, вказавши, що її син [PERSON] є інвалідом дитинства та інвалідом 1 "Б" групи з 13.07.2012 року, згідно довідки МСЕК син потребує постійного стороннього догляду та нагляду, він не може читати та писати, хоча вже повнолітній, у зв'язку із психічним захворюванням перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері. [PERSON], через захворювання не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Заявник просила суд визнати [PERSON] недієздатним, та призначити її опікуном у відношенні свого сина [PERSON] з метою забезпечення захисту його особистих майнових і немайнових прав та інтересів. У судовому засідання заявник підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник зацікавленої особи - органу опіки та піклування Пролетарської районної в м. Донецьку ради у судове засідання не з`явилась, звернулась до суду із заявою про розгляд справи у відсутність їх представника. Суд, вислухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню по наступним підставам. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У відповідності зі ст. 55 ЦК України опіка і піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав і інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а так само повнолітніх осіб, які через стан здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання його недієздатним і призначає опікуна по поданню органа опіки і піклування. У відповідності зі ст. 62 ЦК України, опіка чи піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] виданого Пролетарським відділом РАГС м. Донецька від 09.09.1994 року, [PERSON], [INFO] є сином заявника [PERSON] (а.с.32). Відповідно до висновків акту судово-психіатричної експертизи № 49 від 03.04.2014 року [PERSON] виявляє розумову відсталість в ступені помірної дебільності, психопатоподійний синдром (легку розумову відсталість із значними поведінковими порушеннями - в редакції МКХ - 10). [PERSON] в теперешній час не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.33-39). Рішенням виконкому Пролетарської районної в м. Донецьку ради № 356 від 13.11.2013 року заявник [PERSON] представлена суду як кандидат для призначення її опікуном у відношенні свого сина [PERSON] (а.с. 11). Таким чином, досліджені судом обставини справи, а також дані, які характеризують особу заявника, дають суду достатні підстави вважати, що з урахуванням інтересів [PERSON] є всі підстави для визнання його недієздатним, та призначення заявника [PERSON] опікуном над [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він є власником [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право на спадщину ВМВ № 496178 від 04.03.2009 року Право власності зареєстроване в КП «Апостолівське БТІ» 05.06.2009 року. За вище вказаною адресою 22.10.2009 року зареєстровано сина - [PERSON]. Фактично у вказаній квартирі відповідач [PERSON] ніколи не проживав, мешкав за адресою [ADDRESS]. Після закінчення навчання у 2009 році виїхав з м. Зеленодольськ, відносин зі мною не підтримує, не сплачує комунальні платежі, участі в утриманні житла не приймає, даним житловим приміщенням не цікавиться та не користується. Добровільно знятися з реєстрації відповідач [PERSON] не бажає. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, так як відсутній за місцем реєстрації більше шести місяців. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, так як на протязі більше шести місяців відповідач не користувався житлом без поважних причин. Позивач в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з»явився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шести місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с.8) Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, спадкоємцем майна [PERSON], померлого [INFO] є [PERSON]. Спадкове майно, на яке видано свідоцтво, складається з квартири [ADDRESS] (а.с.6) Відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] 05.06.2009 року КП «АБТІ» (а.с.5) Згідно довідки з місця проживання про склад сім»ї та реєстрацію за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа: [PERSON], [INFO]. Власник квартири [PERSON] за даною адресою не зареєстрований(а.с.21) Відповідно акту перевірки відповідності реєстрації та проживання мешканців від 25.11.2013 року за адресою: [ADDRESS] зареєстрована одна особа: [PERSON], [INFO]. Власник квартири [PERSON] Фактично в квартирі ніхто проживає. [PERSON] з 2010 року проживає в м. Москва (а.с.22) Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає за місцем реєстрації більше ніж шість місяців, тому він повинен бути визнаний таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

03.12.2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що 21.04.2008 року між ПАТ « Дельта Банк» який є правонаступником ТОВ « Комерційний Банк « Дельта» та відповідачкою укладено кредитний договор № 004-04234-210408 від 21.04.2008 року. Станом на 17.10.2013 року відповідачка має заборгованість у розмірі 2440, 25 грн, яку сплатити у добровільному порядку відмовилась, просить суд стягнути з неї заборгованість примусово. Позивач у судове засідання не з»явилась, але надала заяву, у якій просить суд розглянути справу за відсутністю представника, на позові наполягає. Відповідачка у судове засідання не з"явилась, належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов"язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 21.04.2008 року між ПАТ « Дельта Банк» який є правонаступником ТОВ « Комерційний Банк « Дельта» та відповідачкою укладено кредитний договор № 004-04234-210408 від 21.04.2008 року. Станом на 17.10.2013 року відповідачка має заборгованість у розмірі 2440,25 грн, яку необхідно стягнути з неї на користь позивача. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 229,40 грн. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

03.12.2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування. Вказує, що в квартирі зареєстровані вона та відповідач, однак останній фактично у квартирі не проживає з грудня 2008 року і по даний час. На жодні компроміси відповідач йти не бажає, будь-які спроби мирного врегулювання конфлікту не призводять до бажаного результату, відповідач відмовляється самостійно знятися з реєстрації місця проживання. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала на адресу суду заяву, якою просила справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся належним чином через оголошення у газеті "Волинь-нова", від 24 січня 2015 року, № 7. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю, з врахуванням наступного. У відповідності до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є квартири [ADDRESS], що підтверджується копіями свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10.12.2006 року та витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.01.2007 року (а.с.5-6). Як вбачається із копії будинкової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі із 1984 року (а.с.7-8), однак не проживає у ній з грудня 2008 року, будь-яких особистих речей відповідача у квартирі немає, що підтверджується копіями актів перевірки паспортного режиму від 08.08.2012 року, від 30.01.2013 року, від 08.07.2013 року, від 03.02.2014 року, від 20.07.2014 року, від 19.11.2014 року (а.с.9-14). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, а тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS].

Outcome: approved