Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-21 00:00:00

У липні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтовуючи свої вимоги, зокрема, тим, що 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. було вчинено виконавчий напис №16678 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» боргу за договором кредиту укладеного з ПАТ «Дельта Банк» в загальній сумі в 23066,30 грн. 26.04.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. було винесено постанови про відкриття виконавчого провадження №65281838 з примусового виконання виконавчого напису №16678 від 05.04.2021 року та про арешт коштів боржника. Як наслідок, було накладено арешт на пенсійний рахунок [PERSON] , який відкритий в АТ «Ощадбанк» з якого, згідно виписки по картковому рахунку, було утримано 100% коштів. Крім цього, 14.05.2021 року постановою приватного виконавця Уманець Н.О. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АТ «Глобус» та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] . Позивач зазначає, що вказаний виконавчий напис вчинено з грубим порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення та на підставі неправомірних вимог стягувача, за відсутності документів, що підтверджують безспірність вимог стягувача. На підставі викладеного позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в сумі 23066,30 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 28.07.2021 у справі відкрито спрощене позовне провадження, призначено судове засідання, витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича (01001, м. Київ, вул. Мала Житомирська, 6/5) документи та матеріали на підставі яких вчинявся виконавчий напис від 05.04.2021 року № 16678 щодо звернення стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 23066,30 грн. Станом на день ухвалення рішення, жодних документів від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. не надходило. Позивач у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, при цьому, 22.10.2021 на адресу суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» уповноваженого представника в судове засідання не направив, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Однак, на поштову адресу суду від 19.10.2021 року направив відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити у задоволенні позову. При цьому, представником відповідача зазначено, зокрема, що відповідачем виконано вимоги передбачені п. 2 Постанови КМУ від 29.06.199 року №1172 та подано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вичерпний перелік документів для вчинення виконавчого напису, а саме оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, а отже виконавчий напис, вчинений 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., зареєстрований в реєстрі за №16678, щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 23066,30 грн. не підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки зазначену в оспорювань написі заборгованість, можна вважати безспірною.Також зазначається, що не пропущено строки вчинення виконавчого напису нотаріусом. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу остапенко Є.М. в судове засідання повторно не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинено виконавчий напис № 16678, про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за договором кредиту у розмірі 23066,30 грн. 26.04.2021 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Уманець Н.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №65281838 з примусового виконання виконавчого напису №16678, вчиненого 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення з позивача заборгованості за договором кредиту на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» у розмірі 23066,30 грн. та постановою від цього ж дня накладено арешт на кошти боржника. 14.05.2021 постановою приватного виконавця Уманець Н.О. було накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в АТ «Глобус» та всіх інших відкритих рахунках, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику [PERSON] 07.06.2021 постановою приватного виконавця Уманець Н.О. було звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак позивач вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки винесений з порушенням вимог чинного законодавства України. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо неправомірності вчинення виконавчого напису нотаріуса, які регулюються спеціальним законодавством України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п.3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу II зазначеного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. Також, слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та намір відповідача у позасудовому порядку, шляхом вчинення виконавчого напису, захистити свої порушені права. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи була вона надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Крім того, відсутні докази, які би доводили наявність у заявника права вимоги за договором кредиту. Суд зазначає, що ухвалою від 28.07.2021 у приватного нотаріуса були витребувані копії матеріалів, на підставі яких вчинено спірний виконавчий напис. На виконання вимог ухвали нотаріусом документів суду не надано. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Ураховуючи вищевикладене, а також те, позивач не був у встановленому законом порядку проінформований про наявність у нього заборгованості за договором кредиту та розмір вказаної заборгованості, строк, у який належить погасити існуючу заборгованість, а також наслідки її непогашення, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку заборгованість, визначена стягувачем та подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є безспірною. Також, позивач зазначає, що з дня виникнення права вимоги за укладеним з банком кредитним договором минуло більш ніж три роки. Відповіно до ч.1 статті 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. 02 липня 2019 року Велика Палата Верховного Суду за результатами розгляду справи № 916/3006/17 зробила наступний висновок - загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в контексті застосування положень статті 88 Закону України «Про нотаріат» безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою кодекс України; нормативно-правовий акт № 435-IV від 16.01.2003"ЦК України. Фактично законом визначено, що строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису є таким самим, що й позовна давність для звернення до суду. Таким чином, різниця у правовій природі цих строків не має значення у цьому контексті. Тому і загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки. Велика Палата Верховного суду дійшла висновку, що загальний строк для звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин, а якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Так, як вбачається з матеріалів справи, позивачем був укладений кредитний договір від 26.01.2013 року з ПАТ «Дельта Банк» про надання кредиту у сумі 18 000, 00грн, терміном користування 35 місяців тобто кінцевою датою повернення кредиту є 26.12.2015 року (п.2.3. договору). Оскільки строк виконання кредитного договору позивача укладеного у 2013 році з ПАТ «Дельта Банк» закінчився 26.12.2015, а напис вчинено 05.04.2021 більше, ніж через 3 роки після його закінчення, при цьому, протягом якого позивач не отримував жодних претензій і не визнавав ніякої заборгованості, то строк на вчинення напису, закінчився. Крім того, відповідачем до поданого відзиву по справі не надано докази, у підтвердження того, що строк позовної давності для вчинення виконавчого напису не пропущено. Зазначене повною мірою узгоджується з правовими висновками, що висловлені у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року № 6-887цс17 та постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому слід зазначити, що у справах за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів суди розглядають за позовами боржників до стягувачів. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 14.08.2019 р. у справі № 519/77/18. За приписами ч.ч 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №16678, вчинений 05.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості в розмірі 23066,30 грн. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). На підставі ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 908,00 грн. витрат по сплаті судового збору за подання позову до суду.

Outcome: approved