Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

03.08.2021 року представник позивачки - Чаленко І.Д., який здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 30.07.2021 року, звернувся до суду з позовом до ТОВ «ФК «Управління активами», треті особи - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. та Болградський районний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) та просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 27.01.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 6337, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., щодо стягнення з [PERSON] на користь відповідача боргу в розмірі 57 202,20 грн. та стягнути з відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати. Вимоги мотивує тим, що позивачка поштою отримала постанову державного виконавця Болградського відділу ДВС від 14.07.2021 року ВП № 66086712 про відкриття виконавчого провадження, визначення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження, стягнення виконавчого збору, арешт коштів та майна боржника. З документів виконавчого провадження позивачці стало відомо, що з неї підлягають стягненню гроші у розмірі 57 202,20 грн. на користь відповідача на підставі виконавчого напису №6337, виданого 27.01.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., без зазначення підстав виникнення боргу. Представник зазначає, що позивачка не перебувала з відповідачем у будь-яких правовідносинах зобов`язального або кредитного характеру. Він вважає, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, і як наслідок, відкрито неправомірне провадження щодо виконання вказаного виконавчого напису про звернення стягнення грошових коштів, тому звертається до суду з цім позовом. Позивачка [PERSON] та її представник, в судове засідання не з`явилися, представник позивачки - [PERSON] надав заяву про розгляд справи у відсутності сторін. Представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінпром Маркет", до суду не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 13.09.2021 року на адресу суду надійшла заява представника відповідача - директора ТОВ «Фінансова компанія управління активами» Велікданова С.К. про визнання позовних вимог (в порядку ст.206 ЦПК України), також він просить врахувати під час розподілу судових витрат визнання ним позову, а саме 50 відсотків судового збору повернути позивачці з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, пояснень або заперечень з приводу позовних вимог не надав. Представник третьої особи - Болградського відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління юстиції (м.Одеса) в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину своєї неявки суду не повідомив, пояснень або заперечень з приводу позовних вимог не надав. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що на підставі виконавчого напису №6337, виданого 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, начальником Болградського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса) Івашинським В.І. в межах виконавчого провадження № 66086712, 14.07.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК Управління активами» боргу в розмірі 57 202,20 грн. та зобов`язано боржника подати декларацію про доходи та майно (а.с.12), а також накладено арешт на грошові кошти позивачки (а.с.16). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора - заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п. 3.1., 3.5 ст. 3 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, представником відповідача Велікдановим С.К., який є директором товариства, подано заяву про визнання позовних вимог, тобто відповідно до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників, тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, у зв`язку з їх визнання відповідачем. Як вбачається з ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 908,00 грн., що підтверджується квитанцією №1016150522 від 03.08.2021 року, та просить стягнути суму судового збору з відповідача, який визнав позовні вимоги, тому з відповідача підлягає стягненню 50 % від сплаченої суми судового збору, інші 50% підлягають поверненню позивачці з державного бюджету в порядку ч.1 ст.142 ЦПК України.

Outcome: approved