Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до [PERSON] до [PERSON] третя особа Центрально-Міський відділ державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області, Перша Криворізька державна нотаріальна контора про зняття арешту на майно. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що, на підставі договору дарування, б/н від 19.11.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори, [PERSON], зареєстрованим у реєстрі №1-3811, вона є власником житлового будинку з господарчими побудовами №1, що знаходиться по провулку Барбюса м. Кривого Рогу Дніпропетровської області . Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, №58582735 від 05.05.2016 року, наданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, [PERSON], в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 14014599 від 30.08.2006 року про арешт належного позивачу нерухомого майна. Зазначений арешт було вчинено Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу б/н від 10.02.1997 року. Вказаний арешт було накладено на майно позивача внаслідок розгляду цивільної справи за позовом [PERSON], до позивача про відшкодування шкоди. На сьогоднішній день, усі спори між сторонами вичерпано та будь яких зобовязань перед [PERSON], у позивача не має. Із вказаного приводу позивач звернулась із заявою до Центрально-Міського відділу державної виконавчої служби м. Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, і на початку травня 2016 року отримала у відповідь листа, вих. №10-39/9202 від 05.05.2016 року, в якому зазначено, що у ВДВС відсутні відомості щодо накладення арешту на належне позивачу нерухоме майно згідно ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу б/н від 10.02.1997 року). Приймаючи до уваги, що арешт на на даний час залишився не знятим, у звязку з чим, позивач звернулася до суду та просить зняти арешт з майна, що належить їй. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов в повному обсязі. Як зясувалось під час судового засідання, відповідач померла 12.04.2009 року. Треті особи в судове засідання не зявились, суду надіслали заяви, про розгляд справи за їх відсутності. Суд, вислухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, №58582735 від 05.05.2016 року, наданої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу, [PERSON], в Єдиному реєстрі заборон відчуження нерухомого майна міститься запис від 14014599 від 30.08.2006 року про арешт належного позивачу нерухомого майна, а саме: житлового будиноку з господарчими побудовами, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, провулок Барбюса, буд.1, який вцілому складається з: житлового будинку «А-1», загальною площею 72,5 кв.м., житловою площею 41,4 кв.м.; гаражу «Б»; вбиральні «Д»; літнього душу «Е»; огорожі «1»; воріт «2»; водоколонки «І»; вимощення «ІІ». Зазначений арешт було вчинено Першою Криворізькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу б/н від 10.02.1997 року. Вказаний арешт було накладено на майно позивача внаслідок розгляду цивільної справи за позовом [PERSON], до [PERSON] про відшкодування шкоди, рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 11.12.1996 року позов задоволено частково, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто шкоду 1 000 грн, витрат на юридичну допомогу, проведення експертизи, складання кошторису 500 грн, державне мито 75 грн, моральну шкоду 30 грн, мито 85 коп. Рішення суду не оскаржено не скасовано, набрало чинності 22.12.1996 року. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Згідно із ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. За ч.2 ст.27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для реєстрації обтяження є в тому числі й рішення суду, що набрало законної сили. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності заявника, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов є законним і обгрунтованим, в зв"язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved