Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, третьої особи про визнання дійсним Договору №3268 обміну нерухомого майна квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] , укладений між сторонами, зареєстрований 27.11.2001 року Універсальною біржею «Південь» за реєстр. №3268. Після виконання приписів ст.ст. 27, 187 ЦПК України, ухвалою від 03.07.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в підготовчому засіданні за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 25.01.2021 року закрито підготовче провадження, витребувано від КП "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації": - копію Свідоцтва про прав власності на житло, що видане ДКП "Комунар - побут" 27.02.2001 року, згідно з розпорядженням № 6237 від 13.02.2001 року, зареєстроване Миколаївським БТІ реєстровий № 16026 від 20.03.2001 року; - копію Договору купівлі - продажу № 126, який виданий та зареєстрований на Універсальній товарній біржі "Нерухомість Н" 30.08.1995 року, зареєстрований Миколаївським БТІ реєстровий № 17129 від 15.09.1995 року. Сторони до судового засідання не з`явилися, проте в матеріалах справи містяться заяви, згідно яких відповідачі позовні вимоги визнала в повному обсязі, просили про розгляд справи за їх відсутності. Представником позивача [PERSON] - адвокатом І.М. Кузьміних надано заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити. Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, щопозовпідлягаєзадоволеннюізнаступнихпідстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1\~ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Матеріалами справи встановлено, що 27.11.2001 року між [PERSON] , який діяв від свого імені та від імені та в присутності свого неповнолітнього (на той час) сина [PERSON] , [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] , [PERSON] з другої сторони, на Універсальній біржі «Південь» укладено договір обміну нерухомого майна № 3268, згідно якого, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] обміняли квартиру [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу №126, який виданий та зареєстрований на Універсальній товарній біржі "Нерухомість Н" 30.08.1995 року, зареєстрований Миколаївським БТІ реєстровий № 17129 від 15.09.1995 року. Грошові розрахунки по даному Договору між сторонами не здійснювалися. В результаті обміну квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , а квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 28.12.2001 року Договір обміну нерухомого майна № 3268 від 27.11.2001 року зареєстрований у Миколаївському МБТІ за реєстраційним №16026. Згідно ст.55\~Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як вбачається з матеріалів справи, сторони договору обміну виконали умови договору, передали один-одному об`єкти нерухомості, прийняли їх. Однак нотаріально сторони договір не посвідчили, він був укладений на товарній біржі, згідно тексту договору, такий договір не підлягає нотаріальному посвідченню, відповідно до ст. 15 Закону України «Про товарну біржу». Відповідно до ст. ст. 57,58 Конституції України, ст.\~5\~ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, згідно п.1 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, цей Кодекс набрав чинності з 1 січня 2004 року. Відповідно до абз. 1 п. 4 прикінцевих та\~перехідних положень\~Цивільного кодексу\~України до цивільних відносин, яки виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав та обов`язків, що виникли або породжують існувати після набрання ним чинності. Відповідно до статті 15\~Закону України\~«Про товарну\~біржу» вказано, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Разом із тим, згідно з роз`ясненнями Міністерства юстиції України від 10 квітня 1998 року № 17-12/44 «Щодо діяльності товарних бірж» передбачено особливі умови щодо договорів купівлі-продажу будинку (його частини). Якщо хоча б однією із сторін є громадянин, вважається, що такі договори, укладені та зареєстровані біржами з дотриманням закону, підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Недотримання цієї вимоги згідно зі ст.\~47\~ЦК УРСР тягне недійсність договору. Також у вказаному роз`ясненні звертається увага на те, що угоди, зареєстровані на біржі, не прирівнюються до нотаріально посвідчених. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором (ст. 128 ЦК УРСР). Відповідно до частини першої статті 45, статті 47\~ЦК УРСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо такий наслідок прямо зазначено в законі. Нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. За приписами\~ч.ч.\~1,2\~ст.\~241\~ЦК України\~(в\~редакції 1963\~року)\~за договором\~міни між\~сторонами провадиться\~обмін одного\~майна на\~інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Статтею 227\~ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу нерухомого майна повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Як роз`яснено у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин) з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі частини другої статті 47\~ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Однак це правило не може бути застосовано, якщо сторонами не було досягнуто згоди з істотних умов угоди або для укладення її були в наявності передбачені законом обмеження (наприклад, статтями 101,102,105,114,226 ЦК). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі частини другої статті 47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. Судом встановлено, що між сторонами мав місце договір обміну нерухомого майна, який не був нотаріально посвідчений, як того вимагає частина перша статті 227 ЦК УРСР, але він був письмово укладений та зареєстрований на Універсальній біржі\~«Південь» та зареєстрований в Миколаївському МБТІ за реєстраційним №16026. З огляду на викладене, оскільки сторони домовилися щодо всіх істотних умов договору міни та така домовленість підтверджується письмовими доказами, повністю виконали умови угоди, яку не було нотаріально засвідчено з посиланням на ст. 15 Закону України "Про товарну біржу", є підстави для визнання договору обміну нерухомого майна № 3268 від 27.11.2001 року, укладеного та зареєстрованого на Універсальній біржі\~«Південь» - дійсним. На підставі викладеного,

Outcome: approved