Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

10.01.2019 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання батьківства і стягнення аліментів до відповідача [PERSON] , треті особи, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Зарічанська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області і Верхньодніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 22.02.2019 року до суду надійшла довідка про місце реєстрації проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2019 року відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 15.05.2019 року. 15.05.2019 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений за клопотанням представника позивача для уточнення позовних вимог. Справа призначена до розгляду на 12.06.2019 року. 12.06.2019 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений за клопотанням представника позивача для уточнення позовних вимог. Справа призначена до розгляду на 08.08.2019 року 08.08.2019 року розгляд справи в підготовчому судовому засіданні відкладений за клопотанням позивача. Справа призначена до розгляду на 17.09.2019. 22.08.2019 року надійшла заява про уточнення позовних вимог. Сторонам та учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. У підготовчому судовому засіданні 17.09.2019 року оголошено вступну та резолютивну частини рішення. Згідно заявлених позовних вимог позивач просить визнати відповідача, [PERSON] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини і стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне: з 2005 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем. В період спільного проживання у них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Проте в актовому записі про народження дитини батьком дитини був записаний [PERSON] з її слів, відповідно до ст. 135 СК України, так як відповідач відмовився подати в орган реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію дитини. Спільне життя у них не склалось і з 2009 року вони проживають окремо. З 2009 року по 2012 рік відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. Потім матеріальну допомогу на утримання доньки продовжував надавати, але не регулярно і в невеликому розмірі, якої недостатньо для гармонійного розвитку дитини, що й стало підставою звернення до суду В підготовчому судовому засіданні позивач пояснила що позовні вимоги підтримує в повному обсязі , в поданій нею заяві правильно викладені всі обставини справи і наведені доводи на їх обґрунтування. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Треті особа, що не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору , представник Верхньодніпровського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Дніпропетровській області і Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, письмові пояснення суду не надали. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на судовий захист Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, заслухавши пояснення учасників розгляду справи , вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 2005 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах , що підтверджено сторонами в судовому засіданні. В період спільного проживання у сторін народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Проте в актовому записі про народження дитини батьком дитини був записаний [PERSON] зі слів позивача відповідно до положень ч. ст. 135 СК України, так як відповідач відмовився подати в орган реєстрації актів цивільного стану заяву про реєстрацію дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України - Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану Відповідно до ч. 1,2,3, ст. 128 СК України - За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2003 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розглядів справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», Спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України - Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи . Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України - Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оцінюючи всі надані суду докази, а також виходячи з того, що відповідач позовні вимоги визнав та підтвердив факт, що він є батьком дитини, [PERSON] , [INFO] . Будь - якого обґрунтованого сумніву того, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] , [INFO] , народженої [PERSON] , у суду немає. На підставі чого суд вважає доведеним факт наявності кровного споріднення між відповідачем [PERSON] , і дитиною - [PERSON] , [INFO] . Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визнати відповідача [PERSON] , батьком дитини - [PERSON] , [INFO] і внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини. Так як позивачем не заявлені вимоги про зміну прізвища дитини, дане питання судом не розглядається. Вирішуючи питання про задоволення позовних вимог про стягнення аліментів суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1. 2 ст. 182 СК України - При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1, ст. 183 СК України - Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно поданого позову позивач бажає отримувати аліменти в частці від прибутку відповідача в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача . Відповідачем дані позовні вимоги визнані в повному обсязі. На підставі чого суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки в ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% від прожиткового для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дитини. Дана сума з урахування обов`язку матері матеріально утримувати дитину на думку суду буде необхідною та достатньою для гармонійного розвитку дітей даного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред`явлення позову. Відповідно до реєстраційного номеру позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів 10.01.2019 року. Доказів про надання матеріальної допомоги за більш ранній період відповідачем не надано. Тому стягнення аліментів потрібно здійснювати з даної дати. Відповідно п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України - Суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах платежу за один місяць. Тому суд вважає за можливе допустити негайне виконання рішення суду про стягнення з відповідача аліментів в межах платежу за один місяць Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України - У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову Так як відповідачем визнані позовні вимоги до початку розгляду справи по суті. Суд вважає за можливе повернути позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого відповідно до квитанції АТ КБ "ПРИВАТБАНК" № 0.0.1226793308.1 від 29 грудня 2018 року в сумі 352 (триста п`ятдесят дві) грн.. 40 коп., за позовними вимогами про визнання батьківсьтва. Відповідно до ст. 141 ЦК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., за позовними вимогами про стягнення аліментів.

Outcome: approved