Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив звернути стягнення на предмет застави згідно договору застави, а саме транспортний засіб марки «DAEWOO», модель "LANOS", 2006 року випуску, колір чорний, держаний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], який належить направі власності [PERSON], шляхом передачі його у власність ТОВ «Українська факторингова компанія» в рахунок погашення зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 11018128000 від 11.07.2006 р.; зобов'язати [PERSON] передати на користь ТОВ "Українська факторингова компанія" предмет застави - автомобіль марки «DAEWOO», модель "LANOS", 2006 року випуску, колір чорний, держаний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], з комплектом ключів та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Ухвалою суду від 28.11.2017 року притягнуто до участі у справі у якості співвідповідача [PERSON] Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати за його відсутності, просив позов задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідачі до судового засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ст. ст.223, 280-281 ЦПК України суд ухвалив судове засідання провести у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Обставини справи, встановлені судом. 11.07.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №11018128000, відповідно до умов якого позичальнику було надано кредит в сумі 11950,00 швейцарських франків, що еквівалентно на дату укладання договору 49103,58 грн., зі сплатою відсотків на умовах визначених договором на купівлю транспортного засобу марки «DAEWOO LANOS». В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором укладено договір застави, предметом застави за яким є автомобіль марки «DAEWOO LANOS», 2006 року випуску, держаний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], який належить [PERSON] 17.11.2016р. між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір факторингу, за яким право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту №11018128000 та договором від 11.07.2006 р. перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». Окрім того, ТОВ «Українська факторингова компанія» набула статусу заставодержателя відносно предмета застави, а саме автомобіля марки «DAEWOO», модель "LANOS", 2006 року випуску, колір чорний, держаний номер [NUMBER], номер шасі [NUMBER], який належив боржнику [PERSON], про що зроблено запис у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Згідно акту приймання-передачі від 22.11.2016 року, ПАТ «УкрСиббанк» передав автомобіль марки «DAEWOO», модель "LANOS", 2006 року випуску, колір чорний, номер шасі [NUMBER] та є предметом застави на користь нового стягувача та заставодержателя, а саме ТОВ «Українська факторингова компанія». Через систематичне на неналежне виконання умов кредитного договору, станом на дату укладання договору факторингу 17.11.2016 року, заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 286 193,72 грн., що складається із суми простроченого основного боргу - 143 416,09 грн., суми нарахованих процентів у сумі 2 900,27 грн., суми прострочених процентів у сумі 131339,20 грн. Як вбачається з відповіді від 14.08.2017 року, наданої Регіональним сервісним центром у Кіровоградській області, одним з попередніх власників автомобіля марки «DAEWOO», модель "LANOS", 2006 року випуску, номер шасі [NUMBER], номерний знак [NUMBER], був [PERSON] Однак, 07.09.2012 року автомобіль знято з обліку для реалізації та перереєстрований на нового власника [PERSON] (номерний знак автомобіля [NUMBER]). [PERSON] вказаний вище автомобіль 18.06.2013 року продала теперішньому власникові [PERSON] (номерний знак автомобіля [NUMBER], свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 02.12.2016 року). У відповідності до п. 2.34 Договору застави автомобіля від 11.07.2006 року, без попередньої згоди заставодержателя не здійснювати наступної застави майна; дій, пов'язаних зі зміною права власності на предмет застави, а також дій, пов'язаних з передачею вказаного майна третім особам, у тому числі, права користування. У разі передачі предмету застави (його частини) у користування третім особам за договором оренди. позички, лізингу, найму або на підставі іншого, подібного договору, що передбачає користування предметом застави, майновими правами на нього чи його відчудження, обов'язково передбачити в цих договорах, що ці договори втрачають чинність у разі переходу права власності на предмет застави до Заставодержателя або у разі звернення стягнення на предмет застави з моменту вчинення виконавчого напису чи пред'явлення позову. Укладання таких договорів здійснювати тільки після отримання попередньої згоди Заставодержателя на укладання таких договорів. Згідно ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржника, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст. 388 ЦК України за умови відсутності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Станом на день вчинення відповідачем [PERSON] реєстраційної операції щодо зміни права власності на предмет застави, у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містилися відомості про наявність обтяження - застави рухомого майна, згідно Договору застави від 11.07.2006 року, у зв'язку з чим новий власник (покупець) мав реальну можливість бути обізнаним про наявність обмежень у вчиненні правочинів стосовно спірного автомобіля. Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про заставу», ч.3 ст.9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постановах від 03 квітня 2013 року №6-7цс13 та від 19 листопада 2014 року №6-168цс14). Таким чином, застава автомобіля за договором застави від 11.07.2006 року зберігає силу для нового власника [PERSON], а тому звернення стягнення підлягає саме на транспортний засіб, який на час вирішення судом спору належить на праві власності і знаходиться у користуванні [PERSON] Заставодержатель, згідно із п. 2.1 Договору застави, має право у разі невиконанння Заставодавцем зобов'язань за договором, зазначеним в п. 1.3 цього договору, задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку зазначеному у розділі 5 цього договору, у повному обсязі, включаючи основну суму боргу, відсотки за користування кредитом, відшкодування збитків, завданих відстрочкою (розстрочкою) виконання, або простроченням виконання, неустойку, необхідні витрати на отримання предмету застави, та його реалізацію. Відповідно до п. 5.2 Договору застави задоволення вимог Заставодержателя здійснюється шляхом добровільної передачі предмета застави у власність заставодержателя; шляхом звернення стягнення на предмет застави. Застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (ст.1 Закону України "Про заставу"та ст.572 ЦК України). В силу застави, відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України, кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.ч.1, 2 ст.590 ЦК України). За рахунок заставленого майна, згідно із ч. 1 ст. 19 Закону України "Про заставу", заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Наведені норми спеціального Закону кореспондуються з приписами ст. 589 ЦК України, якою передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку з пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Отже, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Українська факторингова компанія» про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК з відповідача [PERSON] необхідно стягнути на користь позивача 1600,00 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved