Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

03.08.2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до [PERSON] та просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис №10. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивачка у позовній заяві зазначила, що 12.02.2011 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають двох дітей: дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON],[INFO]. Їх шлюб розпався тому, що сторони мають різні погляди на життя, не розуміють один одного, від чого часто виникають сварки. Відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги. Сторони разом не проживають, припинили шлюбні стосунки та вирішили розірвати шлюб. Ухвалою судді від 14 серпня 2017 року відкрито провадження у зазначеній справі. У судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, про дату, час та місце судового розгляду справи остання повідомлялась належним чином, надала до суду письмову заяву від 22 серпня 2017 року з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача в судове засідання, повідомленого належним чином, просить провести заочний розгляд справи та не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів ( а.с. 17). Згідно положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи останній повідомлявся належним чином рекомендованими листами, якими направлялись судові повістки про виклик до суду, за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За даними Городнянської міської ради Чернігівській області відповідач зареєстрований проживаючим [ADDRESS]. ( а.с. 12 ). Згідно відміток поштового відділення судові повістки про виклик до суду повернуті без вручення [PERSON] у зв'язку з закінченням терміну зберігання. /а.с. 16,21 / Згідно положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Таким чином, виходячи з положень ч. 5 ст. 74 ЦПК України, відповідачу [PERSON] належним чином вручено судовий виклик і він вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи той факт, що відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, позивачка не заперечує проти проведення заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення, суд приходить до висновку щодо можливості проведення заочного розгляду справи та ухвалення у справі заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З дослідженого в судовому засіданні свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 12.02.2011 року, встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано 12 лютого 2011 року, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області зроблено відповідний актовий запис за № 10. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу [PERSON], [PERSON] ( а.с. 6 ). З довідкипро склад сім'ї Ільмівської сільської ради Городнянського району Чернігівської області від 01.08.2017 року № 369, виданої [PERSON],1989 р.н., зареєстрована в [ADDRESS], встановлено, що з позивачкою проживають діти [PERSON], 2011 р.н., та [PERSON], 2013 р.н. - донька. Відповідач за вказаною адресою проживаючим не значиться (а.с.8). Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 55 СК України передбачає, що дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. При цьому стаття 56 СК України визначає, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивачка у позовній заяві причиною розірвання шлюбу зазначає те, що відповідач не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватись про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги. Сторони мають різні погляди на життя, не розуміють один одного, від чого виникають часто сварки. У зв'язку з цим сторони припинили між собою шлюбні стосунки і вирішили розірвати шлюб. Враховуючи наведені позивачкою причини розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, в зв'язку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка просила залишити їй прізвище "[PERSON]". У відповідності до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення з відповідача стягуються понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому сума судового збору в розмірі 640 гривень 00 копійок підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі викладеного,

Outcome: approved