overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-02 00:00:00

05.09.2017 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 06.10.2015 р. Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 598, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Позивач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, також просив справу слухати без його участі, не заперечував проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу за своєї відсутності. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне "[PERSON]". Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 06.10.2015 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], виданим Заводським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Шлюбні відносини подружжя припинились у лютому 2017 р., сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

05.09.2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21.11.2007 року Виконкомом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 23, мотивуючи тим, що останні три роки вони разом не проживають, спільне господарство та бюджет не ведуть, між ними припинилися шлюбні відносини, однією сім'єю не проживають. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Вважає примирення неможливим. Позивач та відповідач сповіщені належним чином про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, надали до суду письмову заяви про підтримання позову та розгляд справи без їх участі. Відповідач у заяві також зазначила, що просить залишити за нею прізвище "[PERSON]". Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у розгляді справи, проаналізувавши положення чинного законодавства, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 21.11.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 21.11.2007 року, виданим Виконкомом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.07.2008 року, виданим Виконкомом Старонекрасівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Сторони однією сім'єю не проживають. Поновлювати шлюбні стосунки наміру не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно з ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки можливості не вбачається, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

05.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1993 року, шлюб зареєстрований міським відділом РАГС в м. Нова Каховка Херсонської області, актовий запис № 54, про що видано свідоцтво. Від шлюбу мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, та місце проживання дітей не має. Просила суд шлюб розірвати, залишити прізвище "[PERSON]" обране нею під час реєстрації шлюбу та стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, наполягала на розірванні шлюбу, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі ст.224 ЦПК України, зі згоди позивача, суд, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 06 лютого 1993 року. Від шлюбу мають дітей: повнолітню доньку [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, відповідач зловживає спиртними напоями, допускає неправомірну поведінку по відношенню до неї та до дітей, заходи до примирення вживались, але відповідач не припиняє зловживати спиртними напоями та влаштовує сварки. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сім'ї суперечило б їх інтересам, інтересам їх дітей. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

05.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 02 липня 2011 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя з відповідачем не склалося через прояви неповаги, сварки, приниження, недовіру та несумісні характери. Подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам сім'ї, робить неможливим примирення з відповідачем в зв'язку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання [PERSON] не з'явилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився. Подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач визнає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач позов визнав, що свідчить про небажання зберегти сім'ю. Наданий судом строк для примирення не дав бажаних результатів, сторони не примирилися. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

05.09.2018 року ПАТ КБ " Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 25156.42 грн. за кредитним договором від 10.11.2009 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ними укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 500.00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. \~ \~ \~ \~Однак відповідач порушував зобовязання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість. Разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с.5). Ухвалою суду від 17.09.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача\~в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить засідання проводити у його відсутності (а.с.6). Такі дії представника позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином і від нього не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в його відсутності та не надав відзив на позов. А тому, враховуючи згоду представника позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

05.09.2018 року сторони зареєстрували шлюб у Летичівському районному відділі ДРАЦС ТУЮ у Хмельницькій області, актовий запис № 64, в якому у них народився син [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком. Посилаючись на окреме проживання із відповідачем, з вересня 2019 року, і відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання сина, тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до повноліття дитини. В судове засідання сторони надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності без застосування технічних засобів, позовні вимоги позивачка підтримала, відповідач визнав. За таких обставин суд вважає за можливе провести судовий розгляд в порядку ст. 247 ЦПК України у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів і без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку ч. 4 ст. 206 ЦПК України, яка передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, визнані учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009р., № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" уразі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задоволення вимог про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 ч. з усіх видів доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного, ст.ст. 180, 181, 182,191 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-17 00:00:00

05.09.2019 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обгрунтування якого вказала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтва про смерть та про укладення шлюбу. Звернувшись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру [ADDRESS] від нотаріуса отримала відмову в зв`язку з накладенням арешту на дану квартиру Первомайським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області на підставі виконавчого листа №2-461, виданого 21.05.2009 року Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області про стягнення з [PERSON] на користь ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" боргу в сумі 2561,79 грн. Пославшись на п. 9, 10 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом № 1829/5 від 07.06.2017 року Міністерством юстиції України, відповідач повідомив про неможливість зняття арешту, оскільки строк зберігання переданих до архиву виконавчих проваджень та здавальних описів становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. Враховуючи вищезазначене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

05.10.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказав, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. 08.10.2021 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони у судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; у письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити, також просив судові витрати покласти на нього; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу, просила прізвище залишити без змін. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 01 серпня 2015 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 259, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина : [PERSON] , [INFO] , яка проживає з відповідачем/а.с.9/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Вирішуючи питання судових витрат, суд враховує клопотання позивача та не стягує їх з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

05.11.2013 року ПАТ "Дельта Банк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1931,48 грн. та сплаченого судового збору в сумі 229,40 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку з відсутністю сторін суд ухвалив розглядати справу відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 червня 2007 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №002-14041-050607. Відповідно до п. 1.2 договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок [NUMBER] в національній валюті України - гривні з наданням платіжної картки. Згідно п. 1.3 договору банк надав відповідачу кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Відповідно до п. 2.1. моментом надання банком кредиту є день здійснення операції за допомогою картки або день утримання платежів за умови відсутності на рахунку власних коштів. Згідно п. 1.5 кредитного договору кредитні кошти та власні кошти Держателя використовуються для розрахунків за товари чи послуги, які придбані Держателем у суб'єктів господарювання, зняття готівки, виконання Держателем своїх зобов'язань перед банком за договором, та вчинення інших операцій передбачених договором. Згідно договору відповідач зобов'язався в строки сплачувати заборгованість за кредитною лінією та проценти за користування кредитною лінією, а також пеню. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 08.08.2013 року виникла заборгованість в сумі 1931,48 грн., а саме: прострочене тіло кредиту у сумі 1931,48 грн. На день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не сплачена, тому з неї слід стягнути 1931,48 грн. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 1050 ч. 1 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму, відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ч. 1 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача судового збору в сумі 229,40 грн., то суд вважає за необхідне задовольнити їх, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved