Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 03 вересня 2011 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року сім'я фактично розпалася, діти мешкають разом з позивачкою, а позивачка мешкає разом з батьками. З часу розпаду сім'ї відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча позивачка її потребує. Відповідач має сезонний характер роботи і починаючи з травня по жовтень працює неофіційно та отримує дохід в розмірі 5000 - 6000 грн. щомісячно, у зв'язку з чим просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі - 1500,00 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Також просить суд стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 500,00 грн. щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку, посилаючись на те, що на даний час вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, доходів, крім державної допомоги по догляду за дитиною, не має, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги зі сторони відповідача. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та, враховуючи, що відповідач має постійне місце роботи, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення молодшою дитиною трирічного віку. Відповідач надав суду письмові заперечення проти позову, згідно яких позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання дітей визнав частково, посилається, що приймає участь в їх утриманні, оскільки кожні вихідні купує речі та їжу. Зазначає, що раніше мав більший дохід, оскільки працював в декількох місцях, а на даний час знайти другу роботи проблематично. Працює відповідач механізатором в СФГ «Дося» та з кінця 2013 року в цілому середня заробітна плата складає 2000,00 грн. на місяць, в літні місяці та у вересні заробітна плата за характером роботи більша - може бути 3000,00 грн., у зимку зменшується максимум до 1400,00 грн. Отже, виходячи із середнього заробітку відповідача 1/3 частина аліментів буде складати 660,00 грн. на місяць. Відповідач згоден сплачувати на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 700,00 грн. щомісячно. Посилається на те, що йому, як працездатному чоловікові, для утримання себе та дітей необхідно мати дохід в розмірі 1218,00 грн. на місяць. Проживає відповідач в будинку батьків та несе витрати на комунальні послуги, мати відповідача не працює. На утримання дружини матеріальну допомогу відповідач надавати не в змозі, виходячи із розміру його середньомісячного заробітку, у зв'язку з чим просить в цій частині у задоволенні позовних вимог відмовити. Також не згоден сплачувати понесені позивачкою витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 грн., оскільки такий розмір відповідно до діючого законодавства України не обґрунтований. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі і просить їхз задовольнити. Також зазначила, що бажає отримувати від відповідача аліменти саме у частці від його заробітку. Проживає вона разом з батьками та двома дітьми і її дохід складається лише з державної допомоги в розмірі 1000,00 грн., старшій дитині необхідно оплачувати дитячий садок. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та підтримала письмові заперечення проти позову. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та підтримала письмові заперечення проти позову. Також зазначив, що крім основної роботи він неофіційно підробляє та отримує різні доходи за місяць від 100,00 грн. та вище. Під час судового розгляду справи по суті судом були оглянуті наступні докази: копія свідоцтва про шлюб; копії свідоцтва про народження дітей; копія паспорту позивачки; довідки про доходи та склад сім'ї позивачки; довідка ПП [PERSON] щодо надання правової допомоги; довідки про доходи відповідача та склад його сім'ї; квитанції про сплату відповідачем комунальних послуг; інші докази. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 03 вересня 2011 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. З копії свідоцтв про народження вбачається, що у сторін під час їх перебування у шлюбі народився син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Факт припинення шлюбних відносин сторонами не оспорювався, як не оспорювався і факт знаходження дітей на утриманні позивачки, у зв'язку з чим ці факти є встановленими згідно ч.1 ст.61 ЦПК України. У відповідності до ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. Факт звернення позивачки до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів вже свідчить про відсутність домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні дитини і у разі наявності у відповідача з цього приводу заперечень, він повинен довести суду факт належного виконання ним своїх батьківських обов'язків згідно ч.1 ст.60 ЦПК України. У даному випадку відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини частково визнав, однак не погодилася з розміром аліментів, який просить стягнути позивачка на утримання дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, а позивачка в свою чергу має право вимагати надання такої допомоги від відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і згоден сплачувати аліменти на утримання дітей, однак не погоджується з розміром, який просить стягнути позивачка і згоден щомісячно сплачувати позивачці аліменти в розмірі 700,00 щомісячно. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, визначення аліментів здійснюється за рішенням суду, з урахуванням всіх обставин справи. Позивачка заперечувала проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі, відповідач у позові зазначив, що у разі стягнення аліментів у такому розмірі, то це буде навіть менше, ніж він пропонує сплачувати, у зв'язку з чим суд вважає можливим у даному випадку задовольнити позовні вимоги в межах вимог, заявлених позивачкою, тобто у частці від заробітку відповідача. Визначаючи розмір аліментів суд керується вимогами ч.1 ст.182 СК України, де зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено у судовому засіданні та не оспорювалося сторонами, позивачка проживає разом з двома малолітніми дітьми та батьками, отримує державну допомогу в розмірі 1000,00 грн. Жодних показань та доказів з приводу стану здоров'я дитини та її матеріального становища сторонами не надавалося. Відповідач працює, отримує заробітну плату та з його слів підробляє та неофіційно отримує додаткові доходи, є працездатним, інших дітей чи непрацездатних батьків не має, як не має і інших грошових зобов'язань, у зв'язку з чим він має можливість надавати допомогу позивачці. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дітей, і, з урахуванням матеріального стану сторін, необхідності нести додаткові витррати на дитячий садок, вимог розумності і справедливості, розмір аліментів повинен складати 1/3 частину заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки також є обґрунтованими. Так, у відповідності до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи стан здоров'я заявника, відсутність у нього на утриманні інших осіб та відсутність інших грошових зобов'язань, суд не знаходить поважних причин неможливості у відповідача сплачувати позивачці аліменти на її утримання. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачка обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, він у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у розмірі 243,60 грн. Понесені позивачкою витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 грн. стягненню з відповідача не підлягають, оскільки позивачкою не надано суду доказів тому, що приватний підприємець [PERSON] є особою, яка має право таку допомогу надавати. На підставі викладеного,

Outcome: approved