Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідачів про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування, та після уточнення своїх позовних вимог просять встановити факт прийняття позивачами спадщини по 55/200 частини житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]; визнати за позивачами право власності на успадковане нерухоме майно. Представник позивачів за довіреністю, [PERSON], у судовому засіданні не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи є його заява, відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує. Представник відповідача, Білгород-Дністровської міської ради, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується підписом в розписці про отримання судової повістки. Причина неявки суду не відома. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 153 та підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] За життя спадкодавець зробила заповіт, яким на випадок своєї смерті розпорядилася своїм майном наступним чином: з належного їй на праві приватної власності житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], 45/100 частин, які складаються з : 1-1 коридор, 1-2 кухня, 1-3, 1-4 жилі кімнати, ганок літ. «а», ? літньої кухні літ. "Б", тамбур літ. "б", баня літ. "б3", 1/2 сараю літ. "В", убиральня літ. "Ж", 1/2 забору №1 ворота з хвірткою №3, каналізація №4, замощення І заповіла [PERSON]; 55/100 частин, які складаються з: 2-1 кухня, 2-2, 2-3, 3-3 - жилі кімнати, сіні літ. "а1", сіні літ. "а2", льох літ. "а3", 1/2 літньої кухні літ. "Б", тамбур літ. "б1", тамбур літ. "б2", 1/2 частина сараю літ. "В", убиральня літ. "Г", 1/2 забору №1, ворота з хвірткою №2, заповіла в рівних частках [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] на свою частину спадкового майна, що залишилися після смерті [PERSON] - вступила, оформила належним чином, отримала свідоцтво про право на спадщину та здійснила державну реєстрацію права власності в установленому порядку. [PERSON] разом з [PERSON], в установлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, але останнім було відмовлено нотаріусом у видачі Свідоцтва про право на спадщину з наступних причин: Як вбачється із матеріалів справи заповіт складено ще в 1999 році та спадкодавцем окрім визначення розміру часток, які вона заповідала трьом спадкоємцям, було визначено і конкретні кімнати та споруди, які переходять у власність спадкоємців після смерті [PERSON]. З часу складання заповіту розмір та склад часток, вказаних у заповіті - змінився. Але зміни складу часток стосувалися лише тієї частини домоволодіння, які заповідалися позивачам. Таким чином, у зв'язку з розбіжностями між розміром частки, визначеної в заповіті і фактичним розміром частки, яка визначена в технічному паспорті та обліковується в КП «БТІ», Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора не має можливості видати позивачам свідоцтво про право на спадщину за заповітом, у зв'язку із чим позивачі були змушені звернутися до суду із відповідною заявою. Після смерті спадкодавця позивачі фактично прийняли спадщину, надалі проживають у вказаному будинку, здійснюють внутрішнє оздоблення житла, постійно підтримують його в стані, придатному для проживання, виконують всі обов'язки як власники квартири зі сплати комунальних платежів, благоустрою прилеглої території тощо. Згідно ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом і за законом. Згідно ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якшо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.41 Конституції України кожний громадянин має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності отримується в порядку, визначеному законом. Таким чином, судом встановлено, що позивачі є спадкоємцями за заповітом після смерті [PERSON] та мають право на отримання спадщини, однак позбавлені можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки наявні розбіжності між розміром частки, визначеної в заповіті і фактичним розміром частки, яка визначена в технічному паспорті та обліковується в КП «БТІ», Білгород-Дністровська міська державна нотаріальна контора. У зв'язку із чим, права позивачів на оформлення спадкових прав підлягають захисту шляхом задоволення уточнених позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved