Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

Як вказує позивачка в позовній заяві, вона перебуває в юридично зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] в них народилася донька - [PERSON], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Мотивуючи тим, що відповідач надає незначну матеріальну допомогу на утримання проживаючої разом з нею дитини, якої не достатньо для утримання дитини, позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання такої в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання і до досягнення донькою повноліття та в зв»язку з тим, що дитина проживає разом з нею, також стягнути з відповідача кошти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку на її утримання до досягнення донькою 3-х річного віку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заявлені вимоги позивачки визнав частково, та при цьому зазначив, що проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує, що стосується заявлених вимог позивачки про стягнення аліментів на її утримання не визнає та просить суд відмовити в цій частині. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 2015 року (а.с.7), від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON] [INFO] (а.с.6). Згідно довідки КП «Прилукижитлобуд» за №5652 від 30.08.2017, [PERSON] проживає та зареєстрована за адресою [ADDRESS], разом зі своєю донькою [PERSON] [INFO] (а.с.5) У відповідності до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 3 ст.181 СК України передбачено, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з внесенням змін в ст.182 СК України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 за № 2037-VIII, який набрав законної сили 08.07.2017 встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З матеріалів справи вбачається, що сторони з травня 2017 року проживають окремо, дитина проживає разом з матір»ю. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав суду доказів про те, що він не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. За таких обставин, оцінюючи в сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає необхідним задовольнити заявлений позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття на користь позивачки. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, і з цих міркувань, виходячи з принципу справедливості та розумності, присуджує аліменти на утримання дружини до досягнення донькою [PERSON] трьох років, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 1280 грн., так як в позові об»єднано дві самостійні вимоги. На підставі наведеного, ст.ст. 75,77,79,80,84,180-183 СК України,

Outcome: approved