overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що з 25.09.1999 року по 27.02.2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. 03.03.2000 року в них народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. В зв"язку з тим, що на даний час відповідач коштів на утримання неповнолітньої дитини ненадає, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. Позивачка [PERSON] в письмовій заяві позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним про що свідчить підпис в поштовому повідомленні Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи зі слідуючого: В судовому засіданні встановлено, що позивачка з 25.09.1999 року по 27.02.2008 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6). Неповнолітня дитина мешкає і знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно коштів на утримання неповнолітньої дитини не надає. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним, у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Судом при встановленні розміру стягуваних аліментів враховано майновий стан сторін у справі, наявність у відповідача інших утриманців, яких відповідач зобов"язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, розмір їх доходів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду і свої позовні вимоги мотивує тим, що з грудня 2006 року по жовтень 2011 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO], батьком якого є відповідач. В зв"язку з тим, що на даний час відповідач коштів на утримання неповнолітньої дитини ненадає, а тому вона просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 700 грн. щомісячно. Позивачка в письмовій заяві свій позов підтримала повністю, просить суд слухати справу у її відсутність. Відповідач в письмовій заяві з позовом згоден частково, просить суд слухати справу у його відсутність. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, так як розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали даної цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи зі слідуючого: В судовому засіданні встановлено, що позивачка з грудня 2006 року по жовтень 2011 року перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO] року народження, батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини. Неповнолітня дитина мешкає і знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно коштів на утримання неповнолітньої дитини не надає. Відповідач ухиляється від позасудового врегулювання питання про утримання дитини. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач є працездатним, у змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Судом при встановленні розміру стягуваних аліментів враховано майновий стан сторін у справі, наявність у відповідача інших утриманців, яких відповідач зобов"язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України, розмір їх доходів. Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що перебувала в шлюбі з відповідачем, який 22.09.1999 р. було розірвано. Від шлюбу [INFO] народився син [PERSON], який на даний час є повнолітнім, але продовжує навчання, є студентом другого курсу відділення «Фармація» медичного коледжу «Монада», форма навчання платна, денна. Просить стягувати аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 1000 грн. до досягнення ним 23-річного віку. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. до досягнення сином 23-річного віку, за умови продовженням ним навчання. Відповідач в судове засідання повторно не з»явився, хоч належним чином був повідомлений про місце та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, та не подав заяви про розгляд справи у його відсутності, що дає підстави згідно ст. 224 ЦПК України проводити розгляд справи у його відсутності на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення, проти чого не заперечує позивачка. У судовому засіданні залучений судом, як 3-я особа, [PERSON] позовні вимоги підтримав. Заслухавши пояснення позивачки, 3-ої особи, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для часткового задоволення позову. У відповідності до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], [PERSON] народився [INFO] року і його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Згідно довідки № 518 від 04 вересня 2015 року, [PERSON] дійсно є студентом ТзОВ Медичний коледж «Монада» ІІ курсу відділення «Фармація». Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" - обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з правилами ч.1 ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку (сина) у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. Суд вважає, що розмір аліментів має бути визначений у твердій грошовій сумі, оскільки місце праці батька невідоме. Поскільки, відповідач не виконує свого обов"язку щодо утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, враховуючи матеріальне становище дитини, що навчається на платній денній формі навчання, стипендії не отримує, то суд вважає, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] надала до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням в кімнаті [ADDRESS], яка надана по ордеру на склад сім"ї одна особа - [PERSON], мотивуючи тим, що відповідач зареєстрований за вказаною адресою, але в квартирі не проживає , місце його проживання не відоме, його речей та іншого майна в квартирі не має, а тому просила позов задовольнити з підстав ст.71 ЖК України. В судовому засіданні позивачка позов підтримала повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, був повідомлений про час і місце розгляду справи згідно з ст.74 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки, покази свідка, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов повністю обґрунтований і підлягає до задоволення, а по справі може бути постановлено заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Так, в судовому засіданні було встановлено, що по [ADDRESS] дійсно розташований гуртожиток, який відповідно до рішення Білоцерківської міської ради №142 від 23.04.2013р. переданий на баланс КП Білоцерківської міської ради ЖЕК-1. Згідно з довідкою форма 3 від 03.09.2014р. 3 1913 в квартирі 11 яка складається з однієї жилої кімнати, площею 15,10кв.м. зареєстровані позивачка [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] Суд враховує також і те, що позивачка вселилася до зазначеної квартири на підставі ордера від 15.04.2013р. №1. Відповідач в спірній квартирі не проживає, речей його там не зберігається, оплату за користування житловим приміщенням він не проводить, а факт його відсутності підтверджений актами про не проживання від 03.09.2014р. та від02.09.2013р. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім"ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Також, свідок позивачки [PERSON] повністю підтвердила факт відсутності відповідача та його речей в квартирі [ADDRESS] Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки відповідач в спірній квартирі не проживає без поважних причин більше шести місяців, його особистих речей в квартирі не має, то, на думку суду, позовні вимоги щодо визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням підлягають до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] надала до суду позовну заяву до [PERSON] про визнання особи втратившею право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS], мотивуючи тим, що відповідач виїхав з спірної квартири більше 10-ти років тому, забрав всі свої речі, квартирою не користується, оплату комунальних платежів не проводить. Квартира належить позивачу на праві власності, а тому є підстави визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі. В судове засідання позивачка не з»явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Розглянувши матеріали справи, заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч.1 ст.174 ЦПК України позивач може відмовитись від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно з ч.2 цієї статті - до ухвалення судового рішення у зв»язку з відмовою позивача від позову або визнання позову відповідачем суд роз»ясніє сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Згідно з ч.4 цієї статті -у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Тобто, виходячи з наданих суду доказів, суд приходить до висновку, що відповідач не заперечує тих обставин, що він дійсно у спірній квартирі не проживає протягом більше 10-ти років, шлюб між сторонами розірвано 11.11.2013р., квартира [ADDRESS]) дійсно належить позивачці за договором дарування квартири від 19.07.1996р. засвідченому державним нотаріусом Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори та зареєстрованим в реєстрі № 1-950 належить [PERSON], а тому на думку суду є законні підстави для задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України , член сім"ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що в судовому засіданні надані докази порушення прав власника житла тим, що відповідач, хоч і не проживає в спірному будинку, але залишається зареєстрованим в ньому, не сплачує житлово-комунальних послуг, а тому підлягає, на думку суду, визнанню таким, що втратив право користування житловим приміщенням в цьому будинку

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Позивачка [PERSON] надала до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між сторонами шлюб , зареєстрований 08.10.2011р. повністю розпався, з відповідачем не підтримуються шлюбні стосунки, дітей від шлюбу не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно телеграфного повідомлення. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а по справі може бути постановлено заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 08.10.2011р. в відділі РАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1534. Від шлюбу у сторін дітей не має. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивачки , матеріалами справи. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини з грудня 2013р., між ними існують неприязнені відносини. Позивачка на примирення з відповідачем не погоджується, вважає, що шлюб повністю розпався, а між сторонами існують неприязне ні відносини. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно до ст..110 Сімейного Кодексу України право на пред"явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст..112 Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Також у відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В даному випадку прізвище позивачки змінилося, вона заявила про зміну прізвища на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] надала до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між сторонами шлюб , зареєстрований 16.02.1991р. у Юрківській сільській раді Ставищенського району Київської області повністю розпався, з відповідачем не підтримуються шлюбні стосунки, неповнолітніх дітей у сторін не має. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно телеграфного повідомлення. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а по справі може бути постановлено заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 16.02.1991р. у Юрківській сільській раді Ставищенського району Київської області, актовий запис № 2. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей не має. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивачки , матеріалами справи. Також, судом встановлено, що сторони повністю припинили шлюбні відносини, причина в тому, що відповідач зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Позивачка на примирення з відповідачем не погоджується, вважає, що шлюб повністю розпався, а між сторонами існують неприязне ні відносини. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно до ст..110 Сімейного Кодексу України право на пред"явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст..112 Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Також у відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В даному випадку прізвище позивачки змінилося, але вона заяв про зміну прізвища на дошлюбне не подавала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] надала до суду позовну заяву до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між сторонами шлюб , зареєстрований 29.07.2008р. у Відділі РАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської області повністю розпався, з відповідачем не підтримуються шлюбні стосунки, неповнолітній син [PERSON], [INFO] та неповнолітня дочка [PERSON], [INFO] проживають разом з нею. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, згідно телефонного повідомлення. Заслухавши пояснення позивача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а по справі може бути постановлено заочне рішення. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України - у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Як встановлено в судовому засіданні шлюб між сторонами був зареєстрований 29.07.2008р. у . у Відділі РАЦС Білоцерківського МРУЮ Київської області, актовий запис № 792. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO] які проживають разом з позивачкою. Дані обставини повністю підтверджуються поясненнями позивачки , матеріалами справи. Також, судом встановлено, що сторони протягом останнього року повністю припинили шлюбні відносини, причина в тому, що між сторонами виникають конфлікти, непорозуміння, які переходять у сварки. Позивачка на примирення з відповідачем не погоджується, вважає, що шлюб повністю розпався, а між сторонами існують неприязне ні відносини. Також суд, виходить з того, що оскільки сторони повністю припинили спільне життя, не підтримують сімейних відносин, позивач заперечує подальше існування шлюбу, вважає його формальним, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Згідно до ст..110 Сімейного Кодексу України право на пред"явлення позову про розірвання шлюбу належить одному з подружжя. Згідно до ст..112 Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Також у відповідності до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв"язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В даному випадку прізвище позивачки змінилося, а в судовому засіданні вона просила суд змінити її прізвище на дошлюбне « [PERSON]».

Outcome: approved