Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

Позивач - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Управління державної автоінспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в особі ліквідаційної комісії, Черкаська митниця Державної фіскальної служби України про вилучення та повернення предмету гуманітарної допомоги. На підставі розпорядження облдержадміністрації від 11.04. 2013 № 99 назва установи змінилася з Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджений постановою КМ України від 19 липня 2006 року за № 999, інвалід ЧАЕС 2-ї групи [PERSON] був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації гуманітарним автомобілем з правом передачі керування цим автомобілем членам сім'ї. [PERSON] відповідно до Закону України "Про гуманітарну допомогу" та Закону України "Про деякі питання ввезення на митну територію України транспортних засобів" мав право на отримання через органи соціального захисту населення від іноземного донора, як гуманітарну допомогу, автомобіль віком не старше 8 років на момент ввезення в Україну з обсягом двигуна до 1800 куб.см. Також, в позові вказує, що 14.11.2005 гр. [PERSON] (Литва) подарувала Головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль "Мазда-626", 1998 року випуску, для передачі його інваліду [PERSON] Рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 03.11.2005 за № 26/ГД - 10704, автомобіль марки "Мазда-626", 1998 року випуску, кузов [NUMBER], седан, двигун бензиновий, об'єм двигуна 1498 см. куб., визнаний гуманітарною допомогою. Вищевказаний автомобіль було доставлено на підставі митної декларації за №902000003/5/030621 від 14.11.2005 самоходом через Чернігівську митницю на адресу Головного управління. Митна вартість автомобіля - 23332,59 гривень. Також, вказується, що [PERSON] 15.11.2005 письмово звернувся до Головного управління про передачу йому вказаного автомобіля у тимчасове користування, що підтверджено зобов'язанням від 15.11.2005. Після митного оформлення вказаний автомобіль передано у тимчасове користування [PERSON] з правом передачі користування членам його родини та зареєстровано в Управлінні ДАІ УМВС України в Черкаській області. За рішенням колегії Головного управління від 27.07.2006 за № 10-3 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем [PERSON], право керування надано його сину - [PERSON]. У 2014 році Департаменту стало відомо, що [PERSON] помер [INFO]. Відповідно до абзацу сьомого п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМ України від 19 липня 2006 року № 999, після смерті інваліда, дитини-інваліда, автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через Головне управління соціального захисту і користувався менше, ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сім'ї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сім'ї померлого інваліда, дитини - інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Контроль за дотриманням зазначеного строку здійснюється Головним управлінням соціального захисту чи управлінням виконавчої дирекції. Автомобіль, яким інвалід користувався менше, ніж 10 років , після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сім'ї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому - шостому п. 16 цього Порядку, в яких зазначено, що автомобіль, строк експлуатації якого менше, ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: - мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; - був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його реєстрації; - не має іншого автомобіля, в тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Якщо інвалід, дитина-інвалід користувався автомобілем більше, ніж 10 років, за бажанням членів його сім'ї , автомобіль може бути переданий їм у власність - безоплатно. Також, позивач вказує, що у разі несплати членом сім'ї інваліда, дитини-інваліда, податків і зборів (обов'язкових платежів), автомобіль повертається (вилучається) Головному управлінню соціального захисту або Управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда. При цьому, вилучення автомобіля здійснюється у відповідності до абзацу дванадцятого п.16 цього Порядку, яким передбачено, що автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини - інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням Головного управління соціального захисту або Управління виконавчої дирекції. Листом Управління праці та соціального захисту виконавчого комітету Соснівської районної ради від 08.10.2009, [PERSON] (дружина померлого) повідомлено про повернення автомобіля. Вважають, що автомобіль відповідно до вимог п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями має бути повернутий державі в особі позивача, оскільки сам [PERSON] помер, а члени його родини до позивача не зверталися та добровільно автомобіль не повернули, чим порушили вимоги ст. 3 Закону України "Про гуманітарну допомогу", відповідно до якої, отримувач гуманітарної допомоги має такі ж самі права на її використання, як і набувач гуманітарної допомоги. На підставі викладеного, позивач просить суд, - вилучити у [PERSON] автомобіль марки «Мазда-626», 1998 року випуску, кузов № [NUMBER], седан, двигун бензиновий, об'єм двигуна 1498 см. куб та передати його Департаменту соціального захисту населення облдержадміністрації. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.07.2016 заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 15.05.2015 по вказаній цивільній справі скасоване і справу призначено до розгляду в загальному порядку. В судове засідання позивач - Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. До початку судового засідання, через канцелярію суду подано заяву від 27.10.2016, з проханням проводити розгляд справи без участі представника Департаменту. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. Про причини неявки суду не повідомлено. В судовому засіданні представник відповідача за довіреністю - [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що [PERSON] помер [INFO], а Департамент звернувся до суду із вказаним позовом лише 14.01.2015, тобто після збігу строків позовної давності. Додатково пояснив, що [PERSON] відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджений постановою КМУ від 19 липня 2006 року за № 999, як інвалід ЧАЕС 2 групи був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації гуманітарним автомобілем з правом передачі керування цим транспортним засобом членам сім'ї. За рішенням колегії Головного управління від 27.07.2006 за № 10-3 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем [PERSON] право керування надано його сину [PERSON] Проте, згідно з нормами Постанови КМУ «Про внесення змін до пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями» № 803 від 15.10.2015 абзац сьомий пункту 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями викладено в такій редакції: "Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через головне управління соціального захисту населення, за бажанням членів їх сімей, спадкоємців передасться їм у власність безоплатно за рішенням Мінсоцполітики. Також зазначив, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» № 426-VІІІ від 14 травня 2015 року внесено зміни до Закону України «Про гуманітарну допомогу» де вказано, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюються також на випадки, коли смерть інваліда, дитини інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення автомобіля без сплати податків і зборів. Таким чином, враховуючи що з моменту подання позовної заяви у законодавстві, яке регулює правовідносини сторін спору, відбулися суттєві зміни, вважає, що у позивача відсутні обгрунтовані підстави для задоволення позовних вимог. В судовому засіданні представник третьої особи Управління державної автоінспекції Управління Міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області в особі ліквідаційної комісії, за довіреністю - Рябоконь В.І. при вирішенні питання по суті спору покладався на розсуд суду. В судове засідання представник третьої особи Черкаської митниці Державної фіскальної служби України не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи. До початку судового засідання, через канцелярію суду подано заяву від 31.10.2016, з проханням проводити розгляд справи без участі їх представника. Враховуючи думку сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд приходить до наступного: встановлено, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, який затверджений постановою КМУ від 19 липня 2006 року за № 999, інвалід ЧАЕС 2-ї групи [PERSON] був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації гуманітарним автомобілем з правом передачі керування цим автомобілем членам сім'ї. 14.11.2005 [PERSON] (Литва) подарувала Головному управлінню, як гуманітарну допомогу, автомобіль "Мазда-626", 1998 року випуску, для передачі його інваліду [PERSON] Рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України від 03.11.2005 за № 26/ГД-10704, автомобіль марки "Мазда-626", кузов № [NUMBER], седан, двигун бензиновий, об'єм двигуна - 1498 см. куб., 1998 року випуску, визнаний гуманітарною допомогою. Також встановлено, що 15.11.2005 [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про передачу йому вказаного автомобіля у тимчасове користування, що підтверджено зобов'язанням від 15.11.2005. Після митного оформлення вказаний автомобіль передано у тимчасове користування [PERSON] з правом передачі користування членам його родини та зареєстровано в Управлінні ДАІ УМВС України в Черкаській області. За рішенням колегії Головного управління від 27.07.2006 № 10-3, у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем [PERSON], право керування надано його сину - [PERSON] - відповідачу по справі. Крім того, у 2014 році Департаменту стало відомо, що [PERSON] помер [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що 08.10.2009 позивач повідомляв [PERSON] - дружину [PERSON] про необхідність повернення автомобіля. Як передбачено ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Способи захисту визначені ст. 16 ЦК України. Відповідно до положень ст.ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України). 14 травня 2015 року Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни», який набрав чинності 06.06.2015р., були внесені зміни до ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу». Відповідно до даних змін, ч. 2 та 3 ст. 11-1 викладено в наступній редакції: «Після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, за бажанням членів їхніх сімей, спадкоємців передається їм у власність безоплатно за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. У разі відсутності членів сім'ї, спадкоємців або у разі небажання членів сім'ї, спадкоємців отримати автомобіль, визначений у частині другій цієї статті, такий автомобіль повертається органам соціального захисту населення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України». Відповідно до ч. 3 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни», Кабінет Міністрів України зобов'язано привести свої нормативно-правові акти у відповідність зазначеним змінам. Постановою Кабінету Міністрів України № 803 від 07 жовтня 2015 року на виконання зазначених вимог Закону внесено аналогічні зміни до абзацу 7 п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 999 від 19 липня 2006 року. Таким чином, абзац сьомий п. 41 Порядку дублює положення ч. 2 та 3 ст. 11-1 Закону України «Про гуманітарну допомогу». Крім цього, абз. 3 ч. 2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни» встановлено, що норми цього Закону щодо передачі безоплатно у власність членів сім'ї, спадкоємців автомобіля, визнаного гуманітарною допомогою, яким інвалід, дитина-інвалід були забезпечені через органи соціального захисту населення, поширюється також на випадки, коли смерть інваліда, дитини-інваліда та звернення членів сім'ї до органів соціального захисту населення про залишення їм автомобіля без сплати податків і зборів відбулися до набрання чинності цим Законом. Отже, дане положення має зворотню дію в часі. У зв'язку з тим, що Порядок було приведено у відповідність до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення рівня соціального захисту окремих категорій ветеранів війни», то положення абз.7 п. 41 Порядку також мають зворотню дію у часі до цих правовідносин. Також слід зазначити, що Закон має вищу юридичну силу, порівняно з положеннями нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України, а отже норми щодо залишення автомобіля сину померлого [PERSON] - [PERSON] поширюються на відносини, які мали місце до прийняття як змін до Закону України «Про гуманітарну допомогу», так і змін до Порядку забезпечення інвалідів транспортними засобами. Отже, обов'язок [PERSON] щодо повернення автомобіля, який було надано його батькові [PERSON], як інваліду ЧАЕС ІІ групи, з числа гуманітарної допомоги, на сьогоднішній день відсутній, у зв'язку з прямим приписом закону. Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім того, позови про вилучення автомобілів визнаються негаторними, а тому позовна давність до даних позовів не застосовується, на що звернуто увагу ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ (ухвала від 15.04.2015 №6-31227 св14). Отже, доводи представника відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності, є безпідставними. Таким чином, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог та відповідач своїх заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed