Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

03 липня 2014 року представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором № DNH4KS76740067 від 12 вересня 2006 року у сумі 22793 грн. 40 коп. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 12 вересня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти у сумі 2095 грн. 59 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] взяла на себе зобов'язання щомісячно здійснювати погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами у строки та розмірах, встановлених Договором. Проте позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, в зв'язку з чим банк звернувся до суду з вимогою про стягнення боргу . В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав з підстав, наведених у позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилась, стверджує, що кредитний договір не укладала, підпис у договорі, виконаний від її імені їй не належить, коштів чи товару не отримувала, тому жодних зобов'язань перед банком не має. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний підприємець [PERSON] пояснень з приводу позовних вимог не надав. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON] та її представників, свідчення свідка, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Заявляючи позовні вимоги до [PERSON] представник позивача посилається на наявність між банком та відповідачем договірних відносин, що витікають з укладеного між ними 12 вересня 2006 року договору № DNH4KS76740067, відповідно до якого відповідач отримала кредит на строк до 12 місяців у сумі 2095 грн. 59 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, для оплати товару, а саме пральної машини LG 80302 NUP вартістю 1890 грн. 00 коп., шляхом перерахування коштів у сумі 1690 грн. 00 коп. на рахунок продавця ПП [PERSON], а також сплати комісії Банку та ТОВ «Приват Кредит» за консультативні послуги. Зазначає, що договір між банком та відповідачем складається з підписаної [PERSON] заяви, разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка». За цим договором позичальник свої зобов'язання не виконує, внаслідок чого станом на 05 червня 2014 року згідно розрахунку заборгованості банк нарахував клієнту заборгованість у загальній сумі 22793 грн. 40 коп., до складу яких врахував 1138 грн. 00 коп. боргу по кредиту, 7049 грн. 81 коп. заборгованості за процентами, 13944 грн. 00 коп. пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 500 грн. штрафу ( фіксована частина) та 1061 грн. 59 коп. штрафу ( процентна складова). (а.с. 4-5, 6, 7-10) Вирішуючи заявлений спір суд виходив з такого. Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до норм ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За змістом п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори та інші правочини. Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 202 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язку (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх існуючих умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір - правочин. Згідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. У заяві від 12 вересня 2006 року, яку позивач зазначає як кредитний договір, відповідно до якого між ним та відповідачем виникли правовідносини, містяться підпис від імені позичальника на зворотній стороні заяви в графі «підпис». ( а.с. 6). В зв'язку з запереченням відповідачем факту укладення кредитного договору та його підписання, судом було призначено проведення судової почеркознавчої експертизи з метою визначення належності цього підпису [PERSON] чи іншій особі, проведення якої було доручено експертам Кіровоградського відділення Одеського науково - дослідного інституту судових експертиз. (а.с. 154-155) Для дослідження експерту було направлено експериментальні зразки підпису та почерку [PERSON], відібрані в судовому засіданні (а.с. 152-153) , а також вільні зразки, які експертом були визнані достатніми для можливості вирішення поставлених перед ним питань. (а.с. 161) З Висновку експерта № 402 судово - почеркознавчої експертизи від 01 квітня 2015 року вбачається, що підписи від імені [PERSON] у Заяві позичальника № DNH4KS76740067 від 12 вересня 2006 року, який міститься зі зворотної сторони документа в графі «підпис» , розташований між графами «Позичальник» та «дата» , виконаний не самою [PERSON], а іншою особою. Цей підпис виконано з ретельним наслідуванням підпису ( підписам) [PERSON] шляхом попереднього тренування. (а.с. 167-169) Оцінюючи Висновок експерта як доказ відповідно до положень ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд приходить до висновку, що він є належним, допустимим, достовірним та у взаємній сукупності з поясненнями відповідача дає всі підстави вважати встановленим той факт, що [PERSON] кредитний договір від 12 вересня 2006 року не підписувала. Оскільки [PERSON] кредитний договір від 12 вересня 2006 року з ПАТ КБ «Приватбанк» не підписувала, значить його не можна визнати укладеним, відповідно прав і обов'язків позичальника за цим договором відповідач не набула. В судовому засіданні досліджувались копії матеріалів кредитної справи, заведеної позивачем на ім'я [PERSON], з яких вбачається, що ПП [PERSON] був виписаний рахунок № 33 від 12 вересня 2006 року на ім'я [PERSON], у якому вказаний товар - пральна машина LG 80302 NUP вартістю 1890 грн. 00 коп., та товарний чек № 33 від 12 вересня 2006 року, у якому зроблено запис « 1 взнос за ст/м LG 80302 NUP [PERSON] 200 грн». (а.с. 121) Листом - підтвердженням № DNH4KS76740067 ПриватБанк гарантував ПП [PERSON] перерахування коштів у сумі 1690 грн. 00 коп. на його рахунок у Правекс-Банк на купівлю [PERSON] пральної машини. (а.с. 120) Підписів [PERSON] всі ці документи не містять. Документально підтверджено факт перерахування коштів за кредитним договором ТОВ «Приват кредит» у сумі 118 грн. 30 коп., комісії банку у сумі 287 грн. 30 коп. та ПП [PERSON] у сумі 1690 грн. 0 коп. (а.с. 126) Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] повідомив суду, що [PERSON] він знає як мешканку міста, з якою раніше працювали на одному підприємстві. Чи придбавала [PERSON] у нього пральну машину він не пам'ятає. При купівлі- продажу товарів через його магазин особа та паспортні дані покупця не встановлюються. Товар видається пред'явникові документів з банку, якщо кошти поступили на рахунок продавця. Магазин не підтверджує банку факт отримання покупцем товару, на придбання якого видавався кредит. Гарантійний талон, який видається на техніку також не є іменним. З пояснень позивачки вбачається, що при отриманні у 2013 році від ПриватБанку першої вимоги про наявність у неї боргових зобов'язань перед ним вона, знаючи про те, що ніякого кредиту не отримувала, звернулась до міліції. За її заявою було розпочате досудове розслідування у кримінальному провадженні № 12013120270000655, з попередньою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 190 КК України. (а.с. 66) Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. У разі пред'явлення кредитодавцем позову до позичальника про стягнення заборгованості за кредитним договором, він зобов'язаний підтвердити факти укладення з позичальником такого договору, виникнення у позивача права вимоги та відповідного зобов'язання позичальника і його розмір. Однак позивач не довів факти, якими обґрунтовано його вимоги, а саме факт укладення з відповідачем кредитного договору та наявність невиконаного ним зобов'язання, в зв'язку з чим суд приходить до висновку про безпідставність позову та необхідності відмови у його задоволенні. З підстав ст. 88 ЦПК України витрати по оплаті судового збору покладаються на позивача, крім того, за рахунок ПАТ КБ «Приватбанк» належить відшкодувати [PERSON] витрати, пов'язані з проведенням судової експертизи у сумі 2214 грн. 00 коп.(а.с. 185)

Outcome: approved