Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-22 00:00:00

01.04.2019 р. до Центрального районного суду м. Миколаєва звернувся [PERSON] з позовною заявою, у якій просив визнати права на спадщину недійсним та видачі нового свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/6 частку спадкового майна. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] , [INFO] , вказав, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Згідно заповіту складеного [PERSON] все належне майно заповів [PERSON] , своїй жінці. [PERSON] прийняла спадщину за заповітом шляхом вступу в управління та володіння майном з дня смерті спадкодавця. 20.06.2018 року за заявою позивача, Центральний районний суд м. Миколаєва ухвалив заяву про надання додаткового строку для прийняття спадщини. На підставі вищевказаного рішення суду позивач подав заяву про прийняття спадщини на обов`язкову частку, однак , нотаріус першої нотаріальної контори відмовив, у зв`язку з тим, [PERSON] вже прийняла спадщину, не вказав, що у [PERSON] . Окрім цього, на день смерті [PERSON] позивач був непрацездатним , оскільки має І групу інвалідності ( довічно) , а тому має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Таким чином , при спадкуванні за законом мені належить 1/6 від спадкового майна як непрацездатному сину померлого. Виходячи з цього, позивач просить суд визнати видане І нотаріальною контрою [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом недійсним, визнати за позивачем право на обов`язкову частку у спадщині після смерті [PERSON] в розмірі 1/6 частини всього спадкового майна та у порядку забезпечення позову винести ухвалу про призупинення будь-яких нотаріальних дій по нотаріальній справі після смерті [PERSON] . Відповідно до клопотання позивача щодо застосування заходів забезпечення позову шляхом призупинення будь-яких нотаріальних дій по нотаріальній справі після смерті [PERSON] Центральним районним судом 09.01.2019 року було винесено ухвалу щодо відмови у задоволенні клопотання, оскільки, фактично свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] , вже видано ще в 2015 році. Відповідно до заяви позивача від 01.02.2019 року щодо скасування ухвалу суду від 09.01.2019 року про відмову в забезпеченні позову та забезпечити позов шляхом заборони [PERSON] вчиняти будь-які дії стосовно квартири за адресою : [ADDRESS] , Центральним районним судом 07.02.2019 року було винесено ухвалу щодо задоволення заяви частково. Накладено обтяження у вигляді арешту на квартиру [ADDRESS] - до набрання судовим рішенням по справі законної сили та заборонити укладати всі угоди, пов`язані з відчуженням вищевказаного нерухомого майна. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити , представник позивача, [PERSON] . підтримала зазначені позовні вимоги та просила їх задовольнити. Третя особа - Перша Миколаївська державно нотаріальна контора Миколаївської області надала заяву про розгляд справи без її участі на підставі наявних матеріалів і прийняття рішення на розсуд суду. Відповідачка [PERSON] в підготовчому засіданні визнала позов в повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи, та дослідивши надані докази, з врахуванням того, що відповідачем визнано позов, на підставі положень ч.3 ст. 200 ЦПК України, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Судом досліджено свідоцтво про смерть серії [NUMBER] відповідно до якого [PERSON] помер [INFO] . Судом досліджено свідоцтво про народження [NUMBER] згідно якого, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] . Судом досліджено про шлюб серії [NUMBER] згідно якого 22.04.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Судом досліджено спадкову справу № 323/2015 після смерті [PERSON] ,відповідно до якої судом встановлено, [PERSON] склав заповіт, згідно якого заповів все належне йому майно [PERSON] , [INFO] Судом досліджено заяву [PERSON] від 26.05.2015 року згідно якої [PERSON] відповідно до заповіту після смерті [PERSON] прийняла спадщину. 16 листопада 2015 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом , зареєстровано в реєстрі за № 5-803 , після смерті [PERSON] на ім`я його дружини [PERSON]. Спадщина ,аан яку видане це свідоцтво складається з квартири [ADDRESS] , яка належала спадкодавцю на підставі Свдоцтва про право на спадщину вівд 15.12.1997 року. Зазначена квартира двокімнатна , загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 30,8 кв.м. З матеріалів позовної заяви судом досліджено рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 20.06.2018 року відповідно до якого позивачу було надано додатковий трьохмісячний строк на прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті його батька [PERSON] ,який помер [INFO].04 жовтня 2018 року [PERSON] , звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у складі обов`язкової частки у відповідності до ст. 1241 ЦК України. Судом досліджено довідку МСЕК серії МСЕ-06 № 010818 згідно якої позивачу встановлено безстрокову І групу інвалідності по зору, позивач потребує постійного стороннього догляду. Постановою державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.11.2018 року ,відповідно до якої позивачу було відмовлено у внесенні змін до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом першої Миколаївської держнотконтори 16.11.2015 року на ім`я [PERSON] , та видачі на його ім`я нового свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] Відповідно 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (статті 1220, 1222 ЦК). Згідно ч. 1 і 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1233-1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Таким чином, у спадкову масу після смерті [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалось, і взагалі все те,що буде йому належати на день смерті і на що він за законом матиме право. [PERSON] в установленому ЦК України порядку прийняла спадщину (ч. 3 ст. 1268) після смерті [PERSON] , яка відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1296 ЦК України [PERSON] , яка прийняв спадщину одержала свідоцтво про право на спадщину. Виходячи зі ст.1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Свідоцтво може бути визнане недійсним "також в інших випадках, встановлених законом", що дозволяє стверджувати про те, що перелік підстав визнання свідоцтва недійсним не є вичерпним і може бути розширений шляхом аналізу й тлумачення інших норм спадкового права. Чинним ЦК України встановлено ст.1241 , що передбачає у ч. 1 цієї статті, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту. Суб`єктами права на обов`язкову частку виступають:1) малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця. До непрацездатних осіб відносяться: а) особи, які досягли віку - жінки - 55 років, чоловіки - 60 років, тобто віку, який дає їм підставу для одержання пенсії за віком, незалежно від того, чи продовжують вони працювати; б) інваліди I, II та III груп. На підставі підставі зазначеного, суд доходить до висновку, що вимоги [PERSON] про визнання за ним право на обов`язкову частку у спадщині після померлого батька [PERSON] в розмірі 1/6 частини всього спадкового майна є обгрунтованими та підлягають задволенню, що є підставою і для визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним. Відповідно до ч.7 ст. 158 ЦПК України, , у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи пояснення сторін в судовому засіданні, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову з набранням рішенням суду законної сили.

Outcome: approved