Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з цим позовом і в обґрунтуванні позовних вимог пояснила, що 11 листопада 2014 року вона звернулась до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» щодо придбання автомобіля Volkswagen Polo седан. В офісі компанії представниками було пояснено, що необхідно зробити оплату десяти відсотків вартості автомобіля, та потім буде укладено договір фінансового лізингу, того ж дня вона уклала договір фінансового лізингу № 01/14-00469 з ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс». Предметом лізингу є автомобіль Volkswagen Polo седан. [PERSON] було сплачено на користь TOB "Лізингова компанія "Автофінанс" кошти в сумі 18500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією №00314579802.1 від 11 листопада 2014 року, які визначено договором фінансового лізингу, то вони підлягають стягненню на її користь з відповідача. Позивачка посилалася на те, що договір укладений між сторонами не містить конкретних визначень щодо розміру щомісячних лізингових платежів, не вказано в кого саме лізингодавець придбає автомобіль Volkswagen Polo седан, не визначено конкретний порядок та місце отримання лізингоодержувачем предмета договору, яким чином буде відбуватися страхування транспортного засобу, а договір лізингу нотаріально не посвідчений, а тому укладений договір не відповідає вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та ст..220 ЦК України і є нікчемним, просить стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «АвтоФінанс», 18500 грн., сплачені за спірним договором. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази суд приходить до наступного. Пунктами 1.7, 1.8 договору передбачено, що предмет договору передається в користування лізингоодержувачеві протягом строку не більше 120 робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця платежу ( 50 % від вартості предмета лізингу), комісії за організацію та оформлення договору ( 10 % від вартості предмету лізингу) та комісії за передачу предмета лізингу ( 3% від вартості предмета лізингу). Ліззингоодержувач має можливість сплачувати авансовий платіж впродовж 12 місяців з моменту підписання договору, платежами визначеними в додатку № 1 до договору. Авансовий платіж не може бути сплачений повністю лізингоодержувачем до сплати комісії за організацію. 11 листопада 2014 року позивачкою було сплачено на користь відповідача кошти в сумі 18500 грн., що підтверджується відповідною квитанцією №00314579802.1 від 11 листопада 2014 року, як комісійну плату та авансовий платіж. Договір лізингу віднесений Цивільним кодексом України до різновидів договору майнового найму, але лізингові відносини в Україні регулюються спеціальним Законом України « Про фінансовий лізинг». Згідно ст..6 Закону України «Про фінансовий лізинг», договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є предмет лізингу, строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу, розмір лізингових платежів та інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до п.1.3 укладеного договору фінансового лізингу лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність та передати у користування лізингоодержувача. Згідно ст.. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Враховуючи те, що позивачка, як одна із сторін договору фінансового лізингу, є фізичною особою, то цей договір повинен бути обов'язково нотаріально посвідченим. Судом встановлено, що договір від 11 листопада 2014 року нотаріально не посвідчувався. За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.. 799 ЦК України, Закону України «Про фінансовий лізинг», суд прийшов до висновку, що договір № 01/14-00469 фінансового лізингу з додатками від 11 листопада 2014, укладеного між сторонами, у відповідності з ст. 220 ЦК України є нікчемним, і додаткового визнання його нікчемним не потребує, як те передбачено ст. 215 ЦК України. Перелічені обставини спричиняють стягнення з відповідача на користь позивача 18 500 грн. А задоволення позову за правилами ст. 88 ЦПК України покладає на відповідача обов'язок по сплаті судових витрат.

Outcome: approved