Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

01.03.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Трикратівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визначення ідеальних часток в квартирі, яка знаходилася у спільній власності. Свої вимоги обґрунтовує тим, що його матері - [PERSON] та її співмешканцю - [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. [INFO] року помер [PERSON] [INFO] року померла матір позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на частку вищевказаної квартири. Померлою не було складено заповіту. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає. 23.02.2016 року він звернувся в Другу Вознесенську державну нотаріальну контору Миколаївської області з питанням оформлення спадщини після смерті матері, але йому було відмовлено, оскільки в свідоцтві про право власності на житло, не визначені частки кожного співвласника, а враховуючи те, що співвласники померли і від них не можливо відібрати заяви про виділ часток, просив суд визнати за [PERSON], яка померла [INFO] року право на ? частку вказаної квартири. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Представник відповідача - Трикратівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечують Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи у межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом, позивач є сином [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17.10.1978 року, свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 29.08.1968 року, витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00016221070 від 20.01.2016 року. [INFO] року [PERSON] померла в с. Трикрати Вознесенського району Миколаївської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 03.05.2001 року. Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема на частину квартири [ADDRESS]. Спадкодавцем за життя не було складено заповіту, а позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців немає. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 10.10.1995 року, виданого органом приватизації - АП кар'єр «Трикратне», [PERSON] та [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS]. Право власності зареєстровано КП «Вознесенське МБТІ» 11.10.1995 року. Як вбачається з копії актового запису про смерть № 5846 складеного 29.11.2000 року, [PERSON] помер [INFO] року в Новоодескому районі Миколаївської області. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов'язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Згідно ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно ст. 370 ЦК України та рекомендацій Постанови Пленуму Верховного Суду за № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовом про захист права приватної власності" співвласники мають право на виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності і частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Зважаючи на викладене вимоги позивача щодо визначення ідеальної частки є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved