Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

20.12.2017 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а у подальшому з уточненою позовною заявою, в якій просить визнати за нимм право власності на 1/3 частини недобудованого житлового № 51 по вул. Маяковського в с. Бірки Зміївського району Харківської області. 26.03.2018 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 51 по вул. Маяковського в с. Бірки Зміївського району Харківської області. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 08.11.2006 рішенням IX сесії V скликання Бірківської сільської Ради Зміївського району Харківської області № 79-У, наданий дозвіл Лукянченко [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,10 га за адресою с. Бірки, вул. Маяковського, 51, на складання технічної документації для виділення та надання безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку. Актом державної приймальної комісії від 12.11.2007, затвердженим Розпорядженням голови Зміївської райдержадміністрації від 07.12.2007 за № 1101, житловий будинок за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Маяковського, 51, належний Лукянченко [PERSON], прийнятий в експлуатацію. Рішенням від 26.06.2008 за № 81, виконкому Бірківської сільської Ради Зміївського району Харківської області вказаний вище закінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок житловою площею 29,6 кв. м., загальною площею 198,9 кв. м., прийнятий в експлуатацію з вказівкою про оформлення права власності на імя Лукянченка В.Д. 08.08.2013 [PERSON] помер, після його смерті відкрилась спадщина, зокрема, на недобудований будинок за № 51 по вул. Маяковського в с. Бірки Зміївського району Харківської області, що був придбаний в шлюбі, однак, оформлений на атька. У встановлений законом 6-місячний строк позивач вступив в управління та володіння вказаним будинком та подав відповідну заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При оформленні спадщини на спірний житловий будинок зясувалось, що батько за життя не оформлював та не отримував правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на житло, що є перепоною для подальшого руху спадкової справи та підставою для відмови нотаріусом в видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний житловий будинок. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 22.12.2017 позовну заяву було залишено без руху. На виконання ухвали подано уточнену позовну заяву. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 01.02.2018 провадження у справі відкрито. Справу призначнно до підготовчого судового засідання. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 11.05.2018 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду у загальному порядку у відкриоому судовому засіданні. 22.02.2018 до суду надійшов лист голови Зміївської районної ради Харківської області про заміну належного відповідача. 26.03.2018 від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право власності на житловий будинок № 51 по вул. Маяковського в с. Бірки Зміївського району Харківської області. Належним чином повідомлені учасники справи у судове засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] у судове засідання не з"явився, від представника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами, позовні вимоги визнає. Представник відповідача, Бірківський сільський голова подав клопотання, в якому просив розглянути справу за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав. Третя особа - державний нотаріус Першої Харківської державної нотаріальної контори [PERSON] не з"явилася, надала 06.03.2018 заяву про розгляд справи за її відсутності (а.с. 47) Третя особа [PERSON] у судове засідання не з"явився, надав заяву про визнання позову та проведення розгляду справи за його відсутністю. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи у разі, якщо за положеннями ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (частина друга статті 247 ЦПК України). Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що спірним є право власності на житловий будинок за адресою: Харківська область Зміївський район, с. Бірки, вул. Маяковського, буд. 51. Рішенням Бірківської сільської ради від 08.11.2006 [PERSON] було надано дозвіл на складання технічної документації для виготовлення та надання безоплатно у приватну власність для обслуговування житлового будинку (а. с. 19) Актом державної приймальної комісії від 12.11.2007, затвердженим Розпорядженням голови Зміївської райдержадміністрації від 07.12.2007 за № 1101, житловий будинок за адресою Харківська область, Зміївський район, с. Бірки, вул. Маяковського, 51, належний Лукянченко [PERSON], прийнятий в експлуатацію. Рішенням від 26.06.2008 за № 81, виконкому Бірківської сільської Ради Зміївського району Харківської області вказаний вище закінчений будівництвом індивідуальний житловий будинок житловою площею 29,6 кв. м., загальною площею 198,9 кв. м., прийнятий в експлуатацію з вказівкою про оформлення права власності на імя Лукянченка В.Д. (а.с. 20) Відповідно до ст. ст. 25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України № 19-32/319, від 21 лютого 2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Нотаріальний процес оформлення спадщини регламентовано п. 4.15. «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, а саме, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Постановою державного нотаріуса Першої Харківської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 16.01.2018 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Маяковського, 51, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухоме майно. (а. с. 32). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статі 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Статтею 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначений перелік випадків, у яких видається свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності. Так згідно з п. 44. Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 р. N 703, державна реєстрація прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно щодо новозбудованого або реконструйованого нерухомого майна проводиться за наявності державної реєстрації речового права на земельну ділянку, на якій розташоване таке майно, за заінтересованою особою (крім випадків проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на квартиру, житлове чи нежитлове приміщення). Відповідно до пункту 42 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого, державний реєстратор у встановлених законом випадках за результатами розгляду заяви про державну реєстрацію видає свідоцтво про право власності на нерухоме майно, на підставі якого проводить державну реєстрацію права власності на нерухоме майно. Для проведення державної реєстрації прав з видачею свідоцтва про право власності на нерухоме майно у зв'язку з набуттям права власності на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заявник подає органові державної реєстрації прав, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (пункт 46 вказаного Порядку). Крім того, відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] прийняв у спадщину 78/400 часток у праві спільної власності на комунальну квартиру № [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням комунального майна та приватизації департаменту економіки та комунального майна виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області 20.02.2009 за реєстраційним № 9-09-304515-Ц1, право власності на яку зареєстровано в комунальному підприємстві "Харківське міське бюро технічної інвентаризації" 17.04.2009 за реєстровим № П-9-16523 (а.с. 4-6) Відповідно до ч. 1 ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» №475/97-ВР від 17 липня 1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи № 2, 4, 7, 11 до Конвенції. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). З аналізу досліджених доказів, суд дійшов до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємицем після померлого батька, інші спадкоємці, а саме [PERSON], [PERSON] відмовилися від спадщини. Аналогічна ситуація викладена в ухвалі Верховного Суду України від 21 жовтня 2009 року та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2011 року, при вирішенні справ, що виникли з подібних правовідносин, де містяться висновки про те, що вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1268 ЦК України, не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений статтею 41 Конституції України, відповідно до частини четвертої якої ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у статті 317 ЦК України. Згідно з нормою статті 319 цього Кодексу власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Він сам вирішує, що робити зі своїм майном,

Outcome: approved