Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У листопаді 2020 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва із позовною заявою, в якій просила стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 8 000 грн. щомісяця, починаючи з моменту звернне до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовна заява обгрунтована тим, що 17.11.2017 сторони зареєстрували шлюб. Під час спільного проживання у них народилася дочка [PERSON] . Протягом останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З грудня 2019 сумісне проживання однією сім"єю було припинено. Позивач зазначила, що самостійно несе витрати, пов"язані з утримання доньки, її оздоровленням, проте її доходу недостатньо для забезпечення потреб дитини та її розвитку, а в добровільному порядку вона з відповідачем не можуть вирішити питання сплати аліментів. Відповідач не має інших дітей, його стан здоров"я дозволяє йому працювати та сплачувати кошти на утримання дитини, тому вважає що аліменти у розмірі 8 000 грн. є необхідними та достатніми для належного утримання спільної дитини. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 14.12.2020 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання. 25.01.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити позивачу [PERSON] в задоволенні її необгрунтованих позовних вимог у повному обсязі, обгрунтовуючи свої заперечення наступним. [PERSON] жодним доказом не довела, що вона взагалі несе хоч якісь витрати на дитину, оскільки в дійсності дитина утримується виключно одноосібно відповідачем, не довела що вона отримує хоч якийсь дохід. Крім того, позивач не обґрунтувала розмір заявлених до стягнення аліментів, в тому числі не довела, що її щомісячні витрати на утримання дитини складають16000 гривень (8000 + 8000), оскільки в силу ст.ст. 141, 180 Сімейного кодексу України, утримання дитини до досягнення нею повноліття є рівним обов`язком обох батьків. Фактично на його повному утриманні перебуває не тільки донька, а й сама [PERSON] , яка за усе своє життя, якщо й працювала, то дуже нетривалий час. Кожного місяця відповідач купує для дитини речі, продукти, перераховує через банківську установу або передає особисто позивачеві кошти для дитини. Натомість [PERSON] вже тривалий час незаконно обмежує його у спілкуванні із дитиною та у прийнятті участі у вихованні дитини. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав, пояснив, що відповідач має можливість щомісяця сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 8 000 грн., однак кошти надає не регулярно і в різному розмірі, а позивачеві потрібно щомісяця сплачувати за садочок, купувати продукти харчування, за необхідності ліки, іграшки, здійснювати оздоровлення дитини. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що відповідач щомісяця передає поивачеві грошові кошти у розмірі 3 000 - 5 000 грн. Крім того, купує дитині необхідні речі, іграшки, подарунки, не кажучи вже про продукти та речі повсякденного вжитку, про що свідчать надані до суду копії чеків та квитанцій. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до свідоцтва про народження, позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 5). Як встановлено в судовому засіданні, дитина зареєстрована та проживає з позивачем. Сторони не досягли згоди щодо матеріального утримання дитини, на разі дитина проживає разом матір`ю та знаходяться на її утриманні. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Так, ч. 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідачем суду не надано будь-яких доказів наявності аліментних зобов`язань перед іншими особами та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів. Позивачем, в свою чергу, не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів у сумі 8 000,00 грн. є необхідним для забезпечення гармонійного розвитку дитини, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. З огляду на вказане, враховуючи надані відповідачем до суду копії чеків та квитанцій про придбання речей та оплату послуг, що свідчать про стабільне матеріальне становище відповідача, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, враховуючи покладення законом на обох батьків обов`язку утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину є достатнім, не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а позивачі за подання позовів про стягнення аліментів звільнені від сплати судового збору на підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ст. 141, 142 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial