Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі України малолітньої дитини без згоди та супроводу одного з батьків. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що батько дитини не надає дозвіл на виїзд дитини за кордон, хоча у позивача є така можливість, відпочинок на морі позитивно вплине на дитину та відповідає інтересам дитини, оскільки в Україні за політичної обстановки, що склалася, позивач не може забезпечити безпечний відпочинок дитині в автономній республіці Крим, яка вважається окупованою територією. В судовому засіданні позивач просила задовольнити позовну заяву, уточнила позовні вимоги в частині країн, до яких вона просить надати дозвіл вивезти на відпочинок дитину - це Італія та Греція на період з 01.09.2014 року по 01.10.2014 року. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, повідомив, що він категорично проти вивезення дитини за кордон, боїться, що переліт негативно вплине на здоров'я дитини, також, що позивач вивезе дитину на постійне проживання за кордон. Після оголошеної перерви, відповідач не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, у зв'язку із чим, суд вважає за можливе розглянути справу без його участі. Представник третьої особи просив задовольнити позовні вимоги, оскільки це відповідає інтересам дитини. В судовому засіданні встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 02.06.2014 року. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі . Відповідач в добровільному порядку згоди на виїзд дитини - [PERSON] не надав позивачу, хоча від позивача надходило письмове повідомлення, цей факт визнаний відповідачем. Відповідно до наданого підтвердження туру, позивачем заброньований тур до Греції з 02.09.2014 року по 15.09.2014 року та переліт до Родоса із аеропорту Бориспіль. Також позивач має намір повезти дитину до Італії на відпочинок до бабусі дитини та матері позивача, яка проживає в Італії, що підтверджується посвідченням особи [PERSON] [INFO]. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ. Згідно ст. 3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Відповідно до п.2-1 "Правил перетинання державного кордону громадянами України", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 - перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Згідно з п. 2-2 даних правил, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально посвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Статтею 18 Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до висновків про результати перевірки звернення [PERSON] від 13.05.2014 року та 27.05.2014 року у сторін наявний спір щодо участі батька у вихованні дитини, з приводу чого відбуваються сварки між сторонами та із [PERSON] була проведена профілактична бесіда. Суд вважає за доцільне вказати сторонам по справі про неприпустимість вирішення особистісних неприязних стосунків шляхом негативного впливу на дитину, що в майбутньому може призвести до несприятливих наслідків для останньої, оскільки Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, ї фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані поважати дитину. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із довідкою від 02.06.2014 року дитячої поліклініки № 1 ЧМР, виїзд на оздоровлення [PERSON] відповідає його інтересам. Оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки виїзд дитини за кордон відповідає інтересам та бажанням дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини, в той же час відповідач не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини. Отже за викладених підстав позовні вимоги слід задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved