Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

03.08.2021 до Дарницького районного суду м. Києва надійшов позов заступника керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради до [PERSON] , про витребування майна, у якому він просить: - витребувати від [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ) на користь територіальної громади м.Києва в особі Київської міської ради (код ЄДРПОУ 22883141) квартиру [ADDRESS] загальною площею 32, 1 кв.м. (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 2321760480000); - судові витрати стягнути з відповідача на користь Київської міської прокуратури. Суд ухвалою від 26.08.2021 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив проводити розгляд за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 11.10 год. 13.10.2021, залучив до участі у справі як третю особу, що не заявляює самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, на стороні позивача - [PERSON] . Підстави представництва інтересів держави в особі Київської міської ради прокурор обґрунтував таким. Відповідно до ст. 60 «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності. Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом. За змістом ст. 4 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні здійснюється на принципах законності, поєднання місцевих і державних інтересів, державної політики та гарантії місцевого самоврядування. На території міста Києва правомочності власника нерухомого майна від імені територіальної громади здійснює Київська міська рада. Отже, Київська міська рада визначається органом, уповноваженим виконувати функції держави в спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 18-2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування може бути позивачем та відповідачем у судах загальної юрисдикції, зокрема, звертатися до суду, якщо це необхідно для реалізації його повноважень і забезпечення виконання функцій місцевого самоврядування. Частиною 1 ст. 18 вказаного Закону передбачено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування у місті Києві є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у власності громади міста або знаходяться в її управлінні. Таким чином, Київська міська рада як власник зобов`язана вживати заходи щодо сумлінного та добросовісного управління довіреним їй комунальним майном, забезпечувати його ефективне використання, контролювати стан збереження, а у випадку порушення іншими особами права власності територіальної громади - невідкладно реагувати. Однак, Київською міською радою самостійно ефективні заходи цивільно-правового характеру щодо витребування майна від [PERSON] не вживаються, що негативно впливає на матеріальну основу територіальної громади. Вказане вище свідчить про нездійснення з боку Київської міської ради захисту майнових (економічних) інтересів держави. Економічні інтереси держави, за захистом яких прокурор звернувся з позовом у цій справі, полягають в наступному: - в законному та ефективному використанні об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування, - дотриманні всіма суб`єктами права встановленого законодавством порядку відчуження майна, у тому числі комунального. Просить врахувати, що Верховний Суд у постанові від 13.03.2018 у справі № 911/620/17 дійшов висновку, що у правовідносинах, що стосуються прав та економічних інтересів територіальної громади інтереси держави та позивача - місцевої ради, яка представляє відповідну територіальну громаду та здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, повністю збігаються. Беручи до уваги, що передбачений законом порядок відчуження комунального майна дотримано не було, а територіальна громада міста Києва взагалі не була учасником правовідносин з приводу його відчуження, правовідносини, пов`язані із вибуттям комунального майна з комунальної власності, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а дії відповідачів щодо незаконного набуття цього майна у власність такому суспільному інтересу не відповідають. Порушення інтересів держави полягає в тому, що всупереч встановленому законодавством порядку [PERSON] набула право власності на комунальне майно, при цьому волі дійсного власника на відчуження квартири не було, що порушує економічні інтереси територіальної громади столиці. При цьому, територіальна громада могла б розпорядитись вказаним майном із вигідним для себе ефектом і результатом, зокрема, економічним чи соціальним (надати в оренду, передати черговикам, які потребують поліпшення житлових умов, приватизувати тощо). Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі № 910/9555/16 зазначив, що правовідносини, пов`язані з вибуттям об`єкта із комунальної власності, становлять суспільний (публічний) інтерес та спрямовані на задоволення суспільної потреби у відновленні законності та становища, яке існувало до порушення права комунальної власності. Прокурор, виявивши такі порушення інтересів держави, зобов`язаний вжити заходи, спрямовані на їх захист. Просить врахувати висновок про застосування норми ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», викладений у п. 77, 78 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі № 912/2385/18, а саме - що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу. Київська міська рада, обмежившись повідомленням про необізнаність про порушення прав територіальної громади, інших заходів, спрямованих на повернення незаконно відчуженого майна у комунальну власність, не вживала. Враховуючи це, окружною прокуратурою листом у порядку ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» №10.60-41-4848 вих-21 від 21.07.2021 попередньо, до звернення до суду, повідомлено про це уповноважений суб`єкт владних повноважень, а саме - Київську міську раду. Таким чином, прокурором дотримано порядок, передбачений ст.23 Закону України «Про прокуратуру», щодо своєчасного інформування Київської міської ради про виявлені порушення, незаконність відчуження комунального майна, та необхідність вжиття заходів цивільно-правового характеру, спрямованих на захист права власності територіальної громади міста Києва на майно. Однак, Київська міська рада жодних заходів реагування не вжила, а просила Шевченківську окружну прокуратуру пред`явити відповідний позов, допустивши при цьому бездіяльність та переклавши свій обов`язок на органи прокуратури. Невжиття Київською міською радою дієвих заходів протягом розумного строку після того, як їй стало відомо про можливе порушення інтересів, повинно кваліфікуватись як неналежна діяльність щодо захисту державних інтересів. Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, незалежно від причин неможливості самостійно звернутися до суду, сам факт незвернення радою з позовом до суду свідчить про те, що указаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження. Відповідно до висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. На виконання вимог ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» Шевченківською окружною прокуратурою міста Києва повідомлено Київську міську раду про намір звернутися до суду з указаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовано такими обставинами. Під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні №42021102100000056 від 26.04.2021 прокуратурою встановлено незаконність вибуття з комунальної власності квартири [ADDRESS] (далі - спірне нерухоме майно). Установлено, що рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 № -S4 5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» та розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами вмісті Києві» до комунальної власності територіальної громади міста Києва та сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі -райдержадміністрація) передано житловий будинок [ADDRESS] . Відповідно до розпорядження райдержадміністрації від 30.01.2015 № 33 Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького район) м. Києва» об`єктів комунальної власності територіальної громади міста Києва» вказаний житловий будинок передано в господарське відання комунального підприємства (Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». На виконання розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 11.09.2014 №1017 «Про деякі питання розподілу житлової площі в місті Києві» райдержадміністрацією листом від 03.02.2021 №101-794/01 передано, зокрема квартиру [ADDRESS] , що звільнилася і перебуває у власності територіальної громади міста Києва, з числа поточного звільнення, до Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), далі - Департамент. Департаментом за актом прийому-передачі житлової площі від 26.03.2021 № 35 передано зазначену квартиру під службове житло та/або на відселення з числа службового для вирішення житлових питань працівників житлово - комунального господарства та побутового обслуговування населення, яку розпорядженням райдержадміністрації від 09.04.2021 № 211 «Про розгляд житлових питань» включено до числа службових жилих приміщень комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Розпорядженням райдержадміністрації від 19.05.2021 № 319 «Про розгляд житлових питань» [PERSON] надано службову квартиру [ADDRESS] та 27.05.2021 видано ордер на право зайняття службового приміщення. Відповідно до ст. 4, 5 Житлового кодексу Української PCP жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української PCP, утворюють житловий фонд. Державний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів (житловий фонд місцевих Рад). Приписами ст. 15 Житлового кодексу УРСР на виконавчі комітети районних, міських, районних у містах Рад покладено здійснення управління житловим фондом місцевих Рад, прийняття рішень про надання жилих приміщень у будинках житлового фонду місцевої Ради, видача ордерів на жиле приміщення. Разом з тим, відчуження квартир (будинків) державного житлового фонду на користь громадян України здійснюється шляхом проведення приватизації у порядку, визначеному Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до ст. 8 цього ж Закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Проте, згідно інформації Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, викладеної в листах № №101-3023/02 від 29.04.2021 та № 101-4091/01 від 14.06.2021, приватизація квартири [ADDRESS] не здійснювалась, розпорядження за № 52043 щодо приватизації цієї квартири не видавалось та відповідно свідоцтво про право власності на це житло не видавалось. За результатами проведеного архівного пошуку, відповідно до розпорядження відділу приватизації житла Дарницької районної у м.Києві державної адміністрації від 02.11.2009 № 52043 «Про приватизацію квартири [ADDRESS] » здійснено приватизацію іншої квартири, а саме -квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних долях та видано свідоцтво про право власності. Оскільки рішення уповноваженим органом щодо приватизації квартири [ADDRESS] не приймалось, тому вона перебуває у комунальній власності та належить територіальній громаді Київської міської ради. та відноситься до відомчого житлового фонду. Разом з цим встановлено, що право власності на вказану квартиру зареєстровано 17.03.2021 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого відділом приватизації державного житла Дарницького району м.Києва згідно з розпорядженням № 52043 від 25.11.1999. Право власності зареєстроване Комунальним підприємством Київське міське, бюро технічної інвентаризації 03.12.1999 року, записано в реєстрову книгу за № 28514. Проте, відповідно до інформації Київського міського БТІ, викладеній у листах №062/14-5343 (И-2021) від 28.04.2021 та №062/14-770(И-2021) від 22.01.2021, право власності на квартиру [ADDRESS] не реєструвалось. Інформаційна довідка від 23.12.2020 (КВ-2020) №43420 за вказаною адресою не замовлялась, не виготовлялась та не видавалась. Крім того, за інформацією Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації, викладеної в листах №101-3023/02 від 29.04.2021 та №101- 4091/01 від 14.06.2021, органом приватизації Дарницького (Харківського) району м. Києва приватизація квартири [ADDRESS] не здійснювалась. За результатами проведеного архівного пошуку з`ясовано, що розпорядженням відділу приватизації комунального житлового фонду Дарницької районної державної адміністрації м. Києва №52043 від 02.11.2009 здійснено приватизацію квартира [ADDRESS] , про що видано відповідне свідоцтво. Просить урахувати висновок про застосування ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», викладений у постанові Верховного Суду від у справі №910/15993/16, що відповідно під державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) слід розуміти офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Отже, державна реєстрація права власності це не підстава набуття права власності, а засвідчення державою вже набутого особою права власності, і ототожнювати факт набуття права власності з фактом його державної реєстрації не видається за можливе. При дослідженні обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки факт реєстрації права власності є лише елементом юридичного складу, який тягне виникнення права власності, а не є підставою його набуття. Сама по собі реєстрація права не є підставою виникнення права власності, оскільки такої підстави закон не передбачає. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про власність» громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок укладення угод, не заборонених законом. Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є угоди, передбачені законом, адміністративні акти ( ст. 4 ЦК УРСР). Оскільки свідоцтво про право власності на житло уповноваженим органом не видавалось, не породжує правових наслідків та є нікчемним за своєю правовою природою, тому не потребує додаткового визнання його недійсним за рішенням суду (згідно з правовою позицією, яку викладено у постанові Верховного Суду від у справі №755/9182/17. Крім того, відсутність спрямованого на відчуження майна рішення органу місцевого самоврядування означає, що власник волю на відчуження майна (приватизацію) не виявляв, а отже спірне майно Київською міською радою не відчужувалося, право власності територіальної громади на вказане майно не припинялося, а [PERSON] не набувала права власності на майно та не була його власником (таку позицію викладено у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі № 755/174/18). Статтею 8 вказаного Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Таку правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від у справі № 920/1077/16, від 28.03.2018 у справі № 925/792/17, від у справі № 925/875/17. На підставі статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Враховуючи те, що [PERSON] є недобросовісним володільцем квартири [ADDRESS] , а державна реєстрація за нею права власності на вказане майно фактично зберігає за нею повноваження щодо володіння, користування та розпорядження спірним майном, просить витребувати спірну квартиру у власність територіальної громадиміста Києва в особі Київської міської ради від [PERSON] на підставі ст. 387 та ст. 400 ЦК України. Відзив на позовну заяву відповідачка не подала, пояснення від третьої особи до суду також не подано. В судовому засіданні прокурор підтримав позов повністю, просив його задовольнити. Представник третьої особи підтримав позицію прокурора повністю, просив задовольнити позов. Відповідачка та третя особа, що не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору у справі, на стороні позивача - [PERSON] , в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неяви суду не повідомили, тому суд постановив розглядати справу за їх відсутності. Представник Київської міської ради подав заяву, у якій підтримав позов, заявлений прокурором в інтересах Київської міської ради, просив розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення прокурора та представника третьої особи, вивчивши доводи учасників справи, викладені у заявах по суті справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю з таких мотивів. Позиція суду щодо наявності підстав для представництва інтересів держави в суді прокурором. Відповідно до п. З ч. 1 ст. 131-1 Конституції України прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. За ст. 56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обгрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.04.1999 №3-рп/99 зазначив, що із врахуванням того, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Суд враховує висновок про застосування норми ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», викладений у п. 37, 38, 47 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі № 903/129/18, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. Бездіяльність компетентного органу означає, що він знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно. Також суд застосовує висновок Верховного Суду, зроблений у постанові від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів. Листом № 056/95-08/14908 від 08.07.2021 Департамент будівництва та житлового забезпечення ВО КМР (КМДА), на виконання доручення Київської міської ради, повідомив окружну прокуратуру про те, що Департаментом в інтересах Київської міської ради не вживались заходи щодо поновлення порушених прав територіальної громади міста Києва. Також Департамент зазначив, що вважає доцільним та можливим звернення прокурора до суду в інтересах Київської міської ради з позовом про повернення майна з метою захисту інтересів територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради. Отже, у цій справі прокурор, звертаючись до суду з позовом, відповідно до вимог ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" належним чином обґрунтував наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді, зазначив в чому полягає порушення інтересів держави та правильно визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Як встановлено судом, спірні правовідносини пов`язані зі сферою розпорядження нерухомим майном м. Києва, а необхідність звернення саме прокурора з позовом обумовлена бездіяльністю уповноваженого органа, яка полягає у нездійсненні Київською міською радою протягом тривалого часу захисту майнових (економічних) інтересів територіальної громади м. Києва, які у даному випадку співпадають з інтересами держави щодо законного та ефективного використання об`єктів, що є комунальною власністю - для задоволення суспільної потреби у функціонуванні місцевого самоврядування, та дотримання всіма суб`єктами права встановленого законодавством порядку відчуження комунального майна, що є підставою для представництва прокуратурою в суді інтересів громади м. Києва, яку представляє як орган місцевого самоврядування Київська місьська рада. Окрім того, прокурор попередньо, до звернення до суду, у встановленому ч. 4 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» порядку листом №10.60-41-4848 вих-21 від 21.07.2021 повідомив про уповноваженого суб`єкта владних повноважень - Київську міську раду - про намір звернутися до суду з цим позовом. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Мотиви та норми права, з яких виходить суд. Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України та Житлового кодексу Української PCP, Законів України «Про власність» та «Про приватизацію державного житлового фонду». Суд установив, що згідно з рішенням Київської міської ради від 02.12.2010 №284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» та розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 №1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» до комунальної власності територіальної громади міста Києва та сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації передано житловий будинок [ADDRESS] . Отже, квартира [ADDRESS] входить до затвердженого переліку об`єктів права комунальної власності територіальної громади м. Києва. Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради від 10.12.2010 № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» житловий будинок [ADDRESS] передано до сфери управління Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації. Розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 «Про закріплення за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» житловий будинок [ADDRESS] закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва». Згідно з ордером № Г265232, виданим на підставі рішення Виконкому Дарницької районної ради депутатів працюючих від 24.11.1975, право на вселення у квартиру [ADDRESS] надано [PERSON] , що має склад сімї : 1. [PERSON] (а.с. 72). Згідно з довідкою, виданою Генеральним директором Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 24.06.2021 № 02/3588» у розпорядженні Концерну наявна інформація з 20015 року. Згідно даних ПАК власником особового рахунку для оплати послуг з утримання будинку і споруд, прибудинкових територій, централізованого постачання холодної води та водовідведення за адресою: квартира [ADDRESS] обліковується [PERSON] . У розпорядженні Концерну наступний правовстановлюючий документ щодо цієї адреси: ордер на жиле приміщення № [NUMBER] , виданий на підставі рішення Виконкому Дарницької районної ради депутатів працюючих від 24.11.1975 (а.с. 71-72). Згідно з актовим записом про смерть № 12117 від 17.07.2019 [PERSON] померла [INFO] у віці 81 років; місце проживання померлої особи: квартира [ADDRESS] (а.с. 75). Згідно з повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00030614084, [PERSON] померла [INFO] , актовий запис № 12117 від 17.07.2019; місце проживання померлої особи: квартира [ADDRESS] (а.с. 77). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, виданою Першою київською державною нотаріальною конторою 23.06.2021, за параметрами запиту « [PERSON] , дата смерті [INFO] » інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с. 79-80). Відповідно до листа Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 03.02.2021 № 101-794/01 та акта приймання-передачі № 111 від 12.03.2021, Голова Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації Я. Лагута передав, а В.о. директора Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) В. Денисенко прийняв, серед інших, жиле приміщення, що звільнилося, вільне та неприватизоване, яке перебуває у власності територіальної громади м. Києва - однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 58, 59). Розпорядженням Голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 09.04.2021 № 211 «Про розгляд житлових питань» (п 1.1.) задоволено прохання КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» та включено до числа службових однокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 91). Розпорядженням Голови Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації від 19.05.2021 №319 «Про розгляд житлових питань» [PERSON] надано квартиру [ADDRESS] та 27.05.2021 видано ордер на право зайняття службового приміщення. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 24.06.2021, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстроване 17.03.2021 о 19.07 приватним нотаріусом КМНО Дашицькою Л.Л. за відповідачкою - [PERSON] . Підстава для державної реєстрації: технічний паспорт, серія та номер: б/н, виданий 03.01.2013, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності; інформаційна довідка, серія та номер: КВ-2020 №4320, виданий 23.12.2020, видавник: КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації»; свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 25.11.1999, видавник Залізнична районна державна адміністрація м. Києва) (а.с. 15-17). Згідно з інформаційним листом Комунального підприємства «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.04.2021 № 062/14-5343 (И-2021), інформаційна довідка від 23.12.2020, серія та номер: КВ-2020 №4320 за адресою: квартира [ADDRESS] , не виготовлялася та не видавалася. Окрім того повідомлено, що до КП «КМБТІ» не було жодного звернення з приводу оформлення замовлень за цією адресою; квартира [ADDRESS] на праві власності не зареєстрована(а.с. 41-42). Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, Шевченківським управлінням поліції ГУНП в м. Києві здійснюється розслідування у КП № 42021102100000056 від 26.04.2021 за ч. 4 ст. 190 КК України щодо заволодіння трьома квартирами та нежилим приміщенням на території м. Києва шляхом використання підроблених правоустановчих документів (а.с. 18-19). Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 09.06.2021 у КП №42021102100000056 від 26.04.2021, на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва Рибака М.А. у справі № 761/17384/21 у приватного нотаріуса КМНО Дашицької Л.Л. вилучено серед іншого такі документи в копіях: технічний паспорт, серія та номер: 6923, виданий 03.01.2013, видавник: Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності та свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 25.11.1999, видавник Дарницька районна державна адміністрація м. Києва) (а.с. 20-21). Згідно з копією свідоцтва про право власності, виданому 24.11.1999 відділом приватизації державного житла Дарницького району м. Києва згідно з розпорядженням № 52043 від 25.11.1999, квартира за адресою: [ADDRESS] загальною площею 32,1 кв.м., належить на праві приватної власності [PERSON] . Квартира приватизована згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» (а.с. 13). Відповідно до ст. 4, 5 Житлового кодексу Української РСР жилі будинки, а також жилі приміщення в інших будівлях, що знаходяться на території Української РСР, утворюють житловий фонд. Держаний житловий фонд перебуває у віданні місцевих рад народних депутатів. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні яких знаходиться державний житловий фонд. Державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 № 1952-IV). Відповідно до п. 5, 6 ст. 27 цього Закону державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться, у тому числі на підставі свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката або свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката. Державна реєстрація за відповідачем права власності на спірне нерухоме майно вчинена на підставі свідоцтва про право власності, виданого 24.11.1999 відділом приватизації державного житла Дарницького району м. Києва згідно з розпорядженням № 52043 від 25.11.1999. Разом з тим, за повідомленнями Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 29.04.2021, органом приватизації державного житлового фонду Дарницького (Харківського) району м. Києва розпорядженням № 52043 від 25.11.1999 не видавалося, приватизація квартири [ADDRESS] не здійснювалась та відповідно свідоцтво про право власності на вказану квартиру не видавалося (а.с. 19). Натомість цим самим листом повідомлено, що відповідно до розпорядження відділу приватизації житла Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 02.11.2009 № 52043 «Про приватизацію квартири [ADDRESS] » здійснено приватизацію квартири [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних долях та видано свідоцтво про право власності (а.с.19). Відповідно до розпорядження відділу приватизації житла Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації від 02.11.2009 № 52043 «Про приватизацію квартири [ADDRESS] » наймачу [PERSON] передано у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] ; КП «Прогрес ЖКГ - у 10-денний строк оформити свідоцтво про право власності (а.с. 21). Таким чином, розпорядження за № 52043 відділом приватизації житла Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації щодо передачі у приватну власність [PERSON] квартири [ADDRESS] не виносилося. Отже, судом встановлено, що законним володільцем і користувачем квартири [ADDRESS] на підставі ордеру про вселення у період з 24.11.1975 по 16.07.2019 була [PERSON] , яка померла [INFO] , та після смерті якої ця квартира звільнилася, є неприватизованою та перебуває у власності територіальної громади м. Києва, оскільки уповноваженим на передачу у приватну власність громадянам житлового фонду Дарницького (колишнього Харківського) району м. Києва шляхом здійснення приватизації державного житлового фонду органом - Дарницькою районною у місті Києві державною адміністрацією - питання щодо передачі [PERSON] квартири [ADDRESS] не вирішувалося та свідоцтво про право власності на це майно відповідачці не видавалося. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. З урахуванням викладеного, свідоцтво про право власності, яке видане 24.11.1999 відділом приватизації державного житла Дарницького району м. Києва згідно з розпорядженням № 52043 від 25.11.1999, є таким, що видано без визначеної законом підстави - рішення відділу приватизації житла Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про приватизацію [PERSON] спірної квартири або рішення Дарницької районної у місті Києві державної адміністрації про передачу цього майна у власність відповідачці, а тому вказане свідоцтво є нікчемним документом та не є підставою для виникнення у [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, ч. 1 ст. 4ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч. 1 ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Зазначена норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач на власний розсуд обирає спосіб захисту. Особа, законний інтерес або право якої порушено, може скористатися способом захисту, який прямо передбачений нормою матеріального права або може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту, якщо це не заборонено законом. Якщо ж спеціальні норми не встановлюють конкретних заходів, то особа має право обрати спосіб із числа передбачених ст. 16 ЦК України із урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). На підставі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із вимогами ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов`язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов`язку заінтересована особа має право пред`явити позов про витребування цього майна. Враховуючи, що [PERSON] є недобросовісною володілицею квартири [ADDRESS] , а державна реєстрація за нею права власності на вказане майно фактично зберігає за нею повноваження щодо володіння, користування та розпорядження спірним майном, витребування цієї квартири у відповідачки є належним способом поновлення порушених прав територіальної громади м. Києва як власника спірного майна. Тому спірне майно підлягає витребуванню від [PERSON] на підставі ст. 387 ЦК України на користь Київської міської ради, як власника та розпорядника майна територіальної громади міста Києва. Свідоцтво про право власності відповідачки на спірну квартиру не видавалось уповноваженим органом, не породжує правових наслідків та є недійсним за своєю правовою природою, тому не потребує додаткового визнання його недійсним за рішенням суду, у зв`язку з чим позивачем обрано належний та ефективний спосіб захисту порушеного права. Отже, на підставі норм ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, згідно з якою кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та ст. 13 ЦПК України, згідно з якою цивільні справи розглядаються в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, суд вважає, що прокурор довів факт порушення відповідачкою права власності Київської міської ради, а саме - незаконне, без відповідної правової підстави заволодіння відповідачкою спірною квартирою, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено повністю, згідно з ч. 1, 6 ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь Шевченківської окружної прокуратури міста Києва підлягає стягненню сплачений за подання позову судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved