overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

11 квітня 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ДП «Волиньвугілля» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.Свої вимоги обґрунтовує тим, що працював прохідником 6-го розряду дільниці підготовчих робіт ВП «Шахта №9 "Нововолинська» ДП «Волиньвугілля». Наказом по підприємству від 27 листопада 2015 року був звільнений за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію з виплатою вихідної допомоги в розмірі 3-х місячної середньої заробітної плати. Кошти належні при звільненні відповідач виплатив лише 02 березня 2016 року. З врахуванням його середньоденного заробітку, що становить 363,57 грн., просить суд стягнути з відповідача в свою користь 23 632,05 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені за період з 30 листопада 2015 року по 02 березня 2016 року. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив його задоволити, справу розглядати у його відсутності (а.с.18). Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутності (а.с.16). Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно копії трудової книжки [PERSON] та копії виписки із наказу №137к від 27 листопада 2015 року позивач був звільнений з ВП «Шахта №9 "Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» 30 листопада 2015 року, на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію з виплатою вихідної допомоги в розмірі 3-х місячної середньої заробітної плати) (а.с.2-3,6). Відповідно до довідки ВП «Шахта №9 Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» №154 від 23 березня 2016 року середньоденна заробітна плата позивача становить 363,57 грн. (а.с.5). У судовому засіданні встановлено, що 02 березня 2016 року відповідач виплатив всі суми, що належали позивачу при його звільненні, що підтверджується квитанцією (а.с.4). Таким чином, суд задоволює позов і стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь [PERSON] 23268,48 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 грудня 2015 року (наступний день після звільнення) по 01 березня 2016 року (день, який передує дню виплати заборгованості) включно, з розрахунку 363,57 грн. (середньоденний заробіток [PERSON]В.) х 64 (робочі дні за вищевказаний період). Також, суд стягує з відповідача ДП «Волиньвугілля» в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

11 квітня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою перебуває у шлюбі з 08.08.2015 року, який зареєстровано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 32. Мають малолітнього [PERSON],[INFO]. Подружнє життя в них не склалося. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Дитину залишити проживати з відповідачкою. Позивач в підготовче засідання надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідачка в підготовче засідання не з'явилася, надіслала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги визнала у повному обсязі. Просила після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище "Неменко". У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі дійшов наступного. Позивач та відповідачка уклали шлюб 08 серпня 2015 року, який зареєстро-вано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 32 та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим повторно 29 березня 2018 року за актовим записом № 55 від 18 жовтня 2016 року Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с.3,4). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідачку обов'язок по відшкодуванню позивачу судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

11 квітня 2019 року [PERSON] звернулась до суду із заявою в про встановлення факту родинних відносин посилаючись на те, що вона є рідною матір`ю [PERSON] . У березні 2019 року вона вирішила подарувати належну їй квартиру своєму сину, але при перевірці відповідним нотаріусом її та сина документів, виявилось, що мають місце розбіжності запису її прізвища у паспорті громадянина України із записом прізвища її сина, а саме її прізвище - [PERSON] , а у прізвищі сина подвоєна буква "п" - [PERSON], що унеможливлює проведення нотаріальної дії із застосування нульової ставки оподаткування, як між родичами першої черги, що змусило її звернутись до суду із заявою про встановлення родинних відносин. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення заяви не заперечує. Зазначив, що заявник [PERSON] є його рідною матір`ю. Враховуючи викладене та дослідивши матеріали справи суд приходить висновку, що заява про встановлення юридичного факту підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. 12.04.2019 року ухвалою судді відкрито окреме провадження у справі. Судом встановлено, що 27 серпня 1977 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] в результаті чого їй присвоєно прізвище [PERSON] . (а.с.5). [INFO] народився [PERSON] батьками якого є [PERSON] та [PERSON] . (а.с. 6). Згідно паспорту громадянина України, заявника [PERSON] , виданого 09.06.1999 року Світловодським МРВ УМВС України, прізвище особи зазначене - [PERSON] . (а.с.7). У відповідності до паспорту громадянина України, заінтересованої особи - [PERSON] , виданого 24 вересня 1996 року, прізвище особи вказане - [PERSON] . (а.с. 9). Із копії договору купівлі-продажу від 28.05.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу 28.05.2002 року, вбачається, що прізвище покупця- [PERSON] . (а.с. 8). Вивчивши матеріали справи, суд приходить висновку про необхідність задоволення заяви [PERSON] , так як в судовому засіданні з достовірністю встановлено що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] ..

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

11 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 29 вересня 2001 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народилися син [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що стосунки з чоловіком погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені. В судове засідання [PERSON] не з`явилася. В поданій до суду заяві просила підготовче судове засідання та розгляд справи по суті проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В поданій до суду заяві просив підготовче судове засідання та розгляд справи по суті проводити у його відсутності, позовні вимоги [PERSON] визнав, просив позов задовольнити. У зв`язку із неявкою в судове засідання сторін, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Ознайомившись із заявами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач та відповідач визнають, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

11 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі вони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак обставини склалися так, що проживають окремо. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] , батьком якого є відповідач по справі. Дитина проживає разом з нею. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні їхнього сина. Їй самій важко забезпечувати належний життєвий рівень дитині, тому звертається до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача. Оскільки відповідач працює у ПАТ "Володимир-Волинська птахофабрика", то просить стягнути з нього аліменти у частці по 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно. У судовому засіданні під час розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що їй стало відомо, що відповідач на даний час ніде не працює, тому просить стягнути з нього аліменти у твердій гршовій сумі по 500 грн щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою, тобто по 500 грн щомісячно, оскільки на даний час він ніде не працює. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO] , батьком якого є відповідач по справі. Дані обставини стверджуються копіями свідоцтвом про шлюб та про народження. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач не працює, його дохід має мінливий характер, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у твердій грошовій сумі у розмірі по 500 грн щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення нею повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

11 липня 2016 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають сина - [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу на дитину не надає, тому наразі вона звернулась до суду з цього приводу, крім того вона має право на своє утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки вона не працює, доглядає малолітнього сина, у зв'язку з чим знаходиться в складному матеріальному становищі. Відповідач працездатний, працює водієм в ТОВ Агрофірма "Олімпексагро", однак розмір його доходів їй невідомий, іншими аліментними зобов'язаннями він не обтяжений, а тому просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, щомісячно на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В судове засідання сторони не з'явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач їх визнає. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених ним у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що сторони з 04 липня 2014 року до 25 січня 2016 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3, 5). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Судом встановлено, що позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, проживає разом з дитиною (а.с. 6), відповідно до ч.ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною трирічного віку, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягаю задоволенню і на утримання дружини - [PERSON] з відповідача повинно бути стягнено 1/4 частку з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця. Інших даних про матеріальний стан одержувача та платника аліментів, а також стан здоров'я дитини і інших обставин, що враховуються при визначенні судом розміру аліментів, суду не надано, що не позбавляє в майбутньому позивача чи відповідача звертатися до суду з позовом про зміну розміру аліментів. Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідач повинен відшкодувати на користь держави судовий збір у розмірі 551 гривні 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

11 липня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказала, що 10 жовтня 1992 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано Комишанською селищною радою м.Херсона, актовий запис № 57. Від даного шлюбу мають сина, Артема, [INFO]. Шлюбні стосунки між ними фактично припинено. У зв'язку з викладеним, [PERSON] просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дитину залишити проживати разом з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Дементєєва". Позивачка у судове засідання надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтрималата та не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. За згоди позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 10 жовтня 1992 року, який зареєстровано Комишанською селищною радою м.Херсона, актовий запис № 57, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-КГ № 266037 від 10 жовтня 1992 року ( а. с. 3 ). Від даного шлюбу мають сина, Артема, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ФП № 132590, виданого виконавчим комітетом Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області 06 січня 2011 року ( а. с. 4 ). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено. Згідно ч.3\~ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2\~ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ст.113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У відповідності з положенням даної статті, суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

11 липня 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 03 грудня 2005 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини між ними припинені. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 20, 21). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 грудня 2005 року, про що Виконавчим комітетом Миколаївської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 23 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). 03 квітня 2007 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 9). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2017 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть, хоча і проживають разом. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~3), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-18 00:00:00

11 липня 2018 року позивачка [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 16 лютого 2008 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Краматорського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за №58. Фактично шлюбні відносини припинено з квітня 2015 року і одночасно припинено сумісне ведення господарства. Родина розпалася через відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу подружжя має дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають з позивачкою. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, дітей залишити проживати разом із нею, прізвище залишити їй після розірвання шлюбу - "Акопова ". \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивачка не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує (а.с.30). \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву слухати позов без його участі. Проти позовних вимог і розірвання шлюбу не заперечує, зазначає, що майновий спір між подружжям відсутній (а.с.20). \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved