Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-06 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витратах на дитину сторін [PERSON], [INFO]. Позов обгрунтовуються тим, що дитина, яка з 2013 року проживає і перебуває на утриманні позивача, навчається на 1 курсі Ніжинського агротехнічного колледжу за денною формою на контрактній основі, термін навчання чотири роки, за навчання позивач має сплатити 29600 грн.. Відповідач в добровільному порядку відмовляється надавати допомогу на дитину у зв»язку із навчанням. Просить стягнути додаткові витрати на навчання дитини у розмірі 50 %-14800 грн.. Відповідно до заяви від 07 серпня 2018 року позивач [PERSON] підтримує заявлені вимоги, просить розглянути справу за відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явилась без повідомлення причин, про дату, час і місце судового засідання повідомлена, про що свідчить її розписка від 02 серпня 2018 року. Відповідач не з'явилась в судове засідання без повідомлення причин і не подала відзиву, позивач згідно письмової заяви не заперечує проти ухвалення заочного рішення. За таких обставин наявні підстави в порядку ст.ст.280, 281 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Учасники справи в судове засідання не з"явились, у зв"язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Сторони є батьками [PERSON], [INFO], який станом на час розгляду справи досяг 15-річного віку і навчається на 1-му курсі Ніжинського агротехнічного колледжу за денною формою навчання, за контрактом, термін навчання з 01 вересня 2017 року по 30 червня 2021 року. Згідно копії договору №74 про надання освітніх послуг від 01 серпня 2017 року позивач [PERSON] є платником коштів за надання [PERSON] освітньої послуги, загальна вартість освітньої послуги за період чотирьох років становить 29600 грн., за кожен рік навчання-7400 грн.. До позову додані копії квитанцій №71 від 01 серпня 2017 року, №220 від 02 грудня 2017 року на підтвердження сплати [PERSON] 3700 грн., 3700 грн. за освітню послугу. Відповідно до звіту про здійсненні відрахування та виплати відповідач [PERSON] є платником аліментів на утримання [PERSON] до досягнення ним 18-річного віку. Вказані обставини сторонами в підготовчому засіданні не заперечувались. Спірні правовідносини сторін виникли з приводу їх участі у додаткових витратах на дитину, яка досягла 15-річного віку, у зв»язку з її навчанням. Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Положення ст.185 СК України стосуються особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв'язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Частинами першою - третьою ст.181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В судовому засіданні встановлено, що дитина сторін у 15-річному віці здійснює навчання, сторони, як її батьки, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, у зв»язку з чим вони зобов'язані брати участь у витратах на дитину, пов»язаних із її навчанням. За таких обставин відповідач зобов»язана брати участь у додаткових витратах на дитину в порядку ст.185 СК України. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину, їх розмір повинен обґрунтовуватись відповідними документами. Позивачем подано суду дві квитанції про сплату по 3700 грн., при цьому рішення суду регулює наявні спірні правовідносини сторін, і не може, із врахуванням навчання дитини чи його припинення, встановлювати права та обов»язки сторін на майбутнє. За таких обставин в судовому засіданні встановлені підстави для стягнення із відповідача половини витрат, здійснених позивачем, і документально підтверджених,-3700 грн.. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів, що є підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 704 грн. 80 коп судового збору.

Outcome: partial