Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON], в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], третя особа: Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про поділ майна подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 18 вересня 1999 року по 15 жовтня 2014 року позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя 18.09.1999р., актовий запис № 243. Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2014р. № 331/5362/14-ц провадження № 2/331/1516/14, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час шлюбу, з метою розширення житлової площі та поліпшення житлових умов проживання для сім'ї, на підставі договору купівлі-продажу ними була придбана квартира [ADDRESS], загальною площею 96,4 м2, житловою площею 68,8 м2, вартістю 638 119, 00 грн. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано ОП «ЗМБТІ» тільки на [PERSON], про що свідчить Витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 17.03.2007р. Спірна квартира була придбана подружжям за кредитні кошти, які були надані [PERSON] ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у відповідності до кредитного договору № 014/17- 46/74-55 від 21.02.2007 року, а частково за спільні кошти подружжя. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо погашення кредиту, останній передав в іпотеку квартиру за договором іпотеки, який був укладений між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 21.02.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1059. Для забезпечення повернення кредитних коштів, між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/17-46/74-55-1 від 21.02.2007р., який рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2014р. визнаний припиненим. На теперішній час спірна квартира знаходиться в іпотеці до припинення боргового зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 014/17- 46/74-55 від 21.02.2007р., укладеним в інтересах сім'ї для придбання житла, строк дії якого до 20.02.2027р. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. [PERSON] вважає що поділ спільного майна набутого подружжям за час шлюбу і оформленого на [PERSON], у розмірі вартості купленої квартири 638 119, 00 грн. - є правом спільної сумісної власності подружжя, яке було фактично частково профінансовано за рахунок кредитних коштів, які [PERSON]. отримав за згодою і за участі позивача від третьої особи, в розмірі 108 474, 00 доларів США (за курсом НБУ 2007 року, 1дол. = 5,02грн.), а тому вартість іпотечної квартири у гривневому еквіваленті складала 544 539, 48 грн.), і ці кошти використані в інтересах сім'ї. Перебуваючи у шлюбі, сторони зі спільних коштів сплачували гроші в погашення кредиту до припинення сімейно-шлюбних відносин. Також, за період з 21.02.2007р. по 13.05.2013р. за рахунок спільних коштів подружжя в погашення кредиту за придбання квартири було сплачено: 09.04.2008р. [PERSON] сплачено до Банку грошові кошти у розмірі 35 000 дол. США ( 176 750,00 грн.), які були отримані нею від продажу особистої квартири за адресою: [ADDRESS], про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р/н 1726; [PERSON] та [PERSON] за період з 21.02.2007р. по 13.05.2013р. сумісно сплачено до Банку в рахунок погашення вищевказаного кредиту, грошові кошти у загальному розмірі 78 187,48 дол. США (447 121, 59 грн.), про що свідчать відповідні банківські квитанції. [PERSON] вважає, що відрахувавши суму сумісної сплати спільних коштів подружжя по кредиту 78 187,48 дол. США від суми 35 000 дол. США, яка була сплачена за рахунок коштів тільки позивача, за вищевказаний період сумісної сплати коштів подружжям за спірну квартиру дорівнює 43 187, 48 дол. США. Також, вважає, що згідно п.1 ч.1 ст. 57 СК України квартира в [ADDRESS], належала їй на праві особистої приватної власності, а від продажу даної квартири вона отримала 35 000 дол. США ( 176 750,00 грн.), і саме з цих, належних їй грошей, вона придбала частину квартири, розташовану за адресою [ADDRESS] На підставі викладеного, просить суд поділити між нею та [PERSON] майно, що є об"єктом їх спільної сумісної власності як подружжя, виділивши їй 1/2 частку квартири [ADDRESS] та визнати за нею право власності на ? частину квартири [ADDRESS].. Представники позивача, кожен в окремості, у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала та просили суд їх задовольнити, оскільки вони є законним, обґрунтованими та такими, що підтверджуються наданими до суду письмовими доказами. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причина неявки суду не відома. Будь-яких заяв, клопотань, які б перешкоджали розгляду справи, до суду не надходило. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо поділу майна подружжя, а саме квартири [ADDRESS], заперечував. В обґрунтування заперечень вказав, що зазначена квартира є предметом договору іпотеки, який був укладений між [PERSON] та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 21.02.2007р. в забезпечення виконання умов кредитного договору та посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1059. У разі непогашення [PERSON] кредитного договору банк буде проводити примусові заходи щодо повернення кредитних коштів, в тому числі і за рахунок предмету іпотеки, а у разі поділу зазначеної квартири у банківської установи виникнуть труднощі щодо реалізації предмета іпотеки з публічних торгів з метою погашення заборгованості за кредитним договором. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Прийнявши до уваги пояснення представника позивача та представника третьої особи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення представників позивача та третьої особи, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що з 18 вересня 1999 року по 15 жовтня 2014 року позивач [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів громадського стану Жовтневої районної адміністрації м. Запоріжжя 18.09.1999р., актовий запис № 243. (а.с. 3) Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.10.2014р. № 331/5362/14-ц провадження № 2/331/1516/14, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 30) Під час шлюбу, з метою розширення житлової площі та поліпшення житлових умов проживання для сім'ї, на підставі договору купівлі-продажу від 21.02.2007р. подружжям [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS], загальною площею 96,4 м2, житловою площею 68,8 м2, вартістю 638 119, 00 грн. Право власності на зазначену квартиру зареєстровано ОП «ЗМБТІ» тільки на [PERSON], про що свідчить Витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 17.03.2007р. (а.с. 5-6) Спірна квартира була придбана подружжям за кредитні кошти, які були надані [PERSON] ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» у відповідності до кредитного договору № 014/17- 46/74-55 від 21.02.2007 року, а частково за спільні кошти подружжя. (а.с. 10-11) В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань щодо погашення кредиту, останній передав в іпотеку квартиру за договором іпотеки, який був укладений між ним та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 21.02.2007р., посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1059. (а.с. 7-9) Для забезпечення повернення кредитних коштів, між Банком та [PERSON] був укладений договір поруки № 014/17-46/74-55-1 від 21.02.2007р., який рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.06.2014р. визнаний припиненим. (а.с. 12, 31-32) На теперішній час спірна квартира знаходиться в іпотеці до припинення боргового зобов'язання [PERSON] за кредитним договором № 014/17- 46/74-55 від 21.02.2007р., укладеним в інтересах сім'ї для придбання житла, строк дії якого до 20.02.2027р. Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно ст. 71 СК України, майно, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Угоди про добровільний поділ майна, що є спільною власністю подружжя, між сторонами не досягнуто. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пп. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК України). Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За ст. 10 ЦПК України судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналогічним чином питання обов»язків доказування і подання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Із змісту вказаної норми права вбачається, що відомості про факти, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, повинні бути одержані із зазначених у законі джерел і передбаченими у законі способами. Згідно з ч. 1 ст. 179 цього ж Кодексу предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Позивач вважає що поділ спільного майна набутого подружжям за час шлюбу і оформленого на відповідача, у розмірі вартості купленої квартири 638 119, 00 грн. - є правом спільної сумісної власності подружжя, яке було фактично частково профінансовано за рахунок кредитних коштів, які відповідач отримав за згодою і за участі позивача від третьої особи, в розмірі 108 474, 00 доларів США (за курсом НБУ 2007 року, 1дол. = 5,02грн., а тому вартість іпотечної квартири у гривневому еквіваленті складала 544 539, 48 грн.), і ці кошти використані в інтересах сім'ї. Перебуваючи у шлюбі, сторони зі спільних коштів сплачували гроші в погашення кредиту до припинення сімейно-шлюбних відносин. Також, з наданих суду доказів вбачається, що за період з 21.02.2007р. по 13.05.2013р. за рахунок спільних коштів подружжя в погашення кредиту за придбання квартири було сплачено: 09.04.2008р. [PERSON] сплачено до Банку грошові кошти у розмірі 35 000 дол. США ( 176 750,00 грн.), які були отримані нею від продажу особистої квартири за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р/н 1726, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 09.04.2008р. та довідкою АТ «Райффайзен Банк Аваль» № Р4-В77/31-404 від 29.07.2013р.; [PERSON] та [PERSON] за період з 21.02.2007р. по 13.05.2013р. сумісно сплачено до Банку в рахунок погашення вищевказаного кредиту, грошові кошти у загальному розмірі 78 187,48 дол. США (447 121, 59 грн.). (а.с. 13-17) Представники позивача в суді пояснили що, відрахувавши суму сумісної сплати спільних коштів подружжя по кредиту 78 187,48 дол. США від суми 35 000 дол. США, яка була сплачена за рахунок коштів тільки позивача, за вищевказаний період сумісної сплати коштів подружжям за спірну квартиру дорівнює 43 187, 48 дол. США. Враховуючи те, що майно, яке належить подружжю на праві спільної сумісної власності, у разі його поділу, ділиться на рівні частки, то кожен з подружжя сплатив по 21 593, 74 дол. США, що в гривневому еквіваленті на той час складало 172 533, 98 грн., в рахунок погашення кредитного зобов'язання. Виконання кредитного договору учасниками даного спору відбувалось частково із спільних коштів подружжя, а частково кожним окремо. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що за квартиру, яка знаходиться в іпотеці АТ «Райффайзен Банк Аваль» позивачем [PERSON] сплачено 46 789,76 грн., які складають половину від суми внесеної з [PERSON] із спільних коштів - без урахування коштів, які були сплачені в рахунок погашення кредиту. В рахунок погашення вищевказаного кредиту сплачено 349 283,98 грн., з яких 172 533,98 грн. це половина суми від грошових коштів спільно сплачених з відповідачем, 176 750,00 грн. це сума сплачена позивачем з особистих коштів після продажу особистої квартири. Що разом складає 396 073, 74 грн. Відповідачем [PERSON] сплачено 46 789,76 грн., які складають половину від суми внесеної з відповідачем із спільних коштів - без урахування коштів, які були сплачені в рахунок погашення кредиту. В рахунок погашення вищевказаного кредиту сплачено 172 533,98 грн., що у загальному розмірі складає 219 323,74 грн. З огляду на те, що вартість спірної квартири за договором купівлі-продажу складає 638 119, 00 грн., відповідно вартість 1/2 частини спірної квартири складає 319 059, 00 грн., а взагалі грошовий вклад позивача за спірну квартиру складає 396 073, 74 грн. Відповідно до Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Спільною сумісною власністю подружжя відповідно до ч.4 ст. 368 ЦК України є майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Згідно п. 3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. В той же час, суд враховує наявність кредитних зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 014/17- 46/74-55 від 21.02.2007р. та ту обставину, що квартира розташована за адресою [ADDRESS] була передана в іпотеку згідно договору іпотеки, посвідченого 21.02.2007р. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 1059. З огляду на вищевикладене, за доцільне буде вважати, що зобов'язання позивача щодо обов'язку по сплаті кредиту виконано нею в повному обсязі, тому суд при розподілі спільного майна приходить до висновку про необхідність виділення в особисту власність позивача ? частини зазначеної квартири. Аналізуючи зазначені норми Сімейного кодексу України, докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення представника третьої особи, оскільки третьою особою не доведено факт набуття спірної квартири тільки за спільні грошові кошти позивача та відповідача, тобто без залучення [PERSON] особистих коштів для погашення заборгованості за кредитним договором.

Outcome: approved