Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-17 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернулася до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з позовом до АТ КБ "ПриватБанк" (далі - відповідач), третя особа - приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л., про захист прав споживача, визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що на примусовому виконанні у приватного виконавця Павелків Т.Л. перебуває виконавче провадження №60612284 про стягнення коштів, боржником по якому є позивач. Постановою приватного виконавця Павелків Т.Л. від 15 січня 2020 року було накладено арешт на грошові кошти позивача, що містяться на рахунках, відкритих, окрім іншого, в АТ КБ "ПриватБанк", у межах суми звернення стягнення 34346,39 грн., крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику. Позивач отримує соціальні виплати, як допомогу на дітей одинокій матері, на картковий рахунок, що відкритий в АТ КБ "ПриватБанк". 09 лютого 2021 року адвокат Глущенко О.С. направив на адресу відповідача заяву про зняття обмежень з коштів, що є соціальною допомогою, а також просив направити приватному виконавцю документи, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення. Відповідачем було відмовлено позивачу у знятті арешту з коштів. Посилаючись на викладене вище, позивач просила суд визнати бездіяльність відповідача в частині невиконання застереження приватного виконавця в постанові про накладення арешту про те, що на кошти, які містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом - протиправною; визнати бездіяльність відповідача в частині ненаправлення приватному виконавцю документів - протиправною; зобов`язати відповідача направити документи приватному виконавцю про цільове призначення коштів на картковому рахунку, що відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" та повернути постанову про арешт коштів боржника без виконання. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 17 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 14 квітня 2021 року відзив АТ КБ "ПриватБанк" повернуто без розгляду. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 28 квітня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача Глущенко О.С. в режимі відеоконференції позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених в позові. Представник відповідача Назаренко С.М. в режимі відеоконференції просив відмовити в позові в повному обсязі. Вважає позовну заяву безпідставною та необґрунтованою. Зокрема, стверджував, що документ, який підтверджує законність арешту коштів є постанова приватного виконавця про арешт коштів боржника. Заробітна плата, стипендія, пенсія, соціальна допомога це так звані кошти цільового призначення. Але банк не має технічної можливості відкрити окремий рахунок для зарахування виключно таких коштів, тому рахунок, який відкривається, в тому числі й для зарахування соціальних виплат, за умовами банківського обслуговування є звичайним поточним рахунком. Якщо приватний виконавець наклав арешт на рахунок із цільовими коштами, позивачу необхідно звернутися до органів виконавчої служби, надавши документальне підтвердження того, що його поточний рахунок використовується виключно для зарахування цільових виплат. Якщо після цього приватний виконавець не зніме арешт, позивач має право оскаржити постанову про арешт коштів у судовому порядку. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового підтвердження. Суд, вислухавши представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. ВП № 60612284 від 15 січня 2020 року при примусовому виконанні виконавчого напису № 2457 від 31 серпня 2019 року, виданого приватним нотаріусом КМНО Разумова О.І. про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ "ПриватБанк" заборгованості, накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в банківських установах та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, у межах суми звернення стягнення 34346,39 грн., крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать [PERSON] (а.с. 6). Позивачем на адресу відповідача направлено заяви з вимогами: направити приватному виконавцю виконавчого округу м. Києва Павелків Т.Л. документи, які підтверджують, що на кошти, що знаходяться і надходять на картковий рахунок, що відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" заборонено звертати стягнення згідно з ЗУ "Про виконавче провадження", та зняти обмеження з коштів, що є соціальною виплатою "допомога на дітей одиноким матерям", що знаходяться і надходять на картковий рахунок, що відкритий в АТ КБ "ПриватБанк" (а.с. 11, 13-14). Відповідачем в своїх відповідях було зазначено, що отримавши документ про арешт коштів, Банк був зобов`язаний прийняти його до виконання та накласти арешт, до того ж, чинним законодавством не передбачений обов`язок Банку звертатись до виконавця за зверненням адвоката. Також зазначив, що відповідно до інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, звільнення коштів з-під арешту банк здійснює за постановою державного виконавця, постановою слідчого або за рішенням суду, таким чином запит адвоката не є підставою для зняття арешту з банківського рахунку боржника (а.с. 16, 17). За змістом статей 1, 5 Закону України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів". Згідно з пунктом 7 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей. Статтею 56 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі. Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону України "Про виконавче провадження" забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України "Про теплопостачання", статті 18-1 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України "Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки", на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом. Відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України. З наведених норм права вбачається, що під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження". Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону України "Про виконавче провадження"). Кошти, переказані платником отримувачу, з моменту їх зарахування на банківський рахунок переходять у власність останнього, який має виключне право розпорядження ними, а банк у свою чергу в межах договору та відповідно до вимог законодавства виконує функції з обслуговування банківського рахунка клієнта (здійснює зберігання коштів, за розпорядженням клієнта проводить розрахунково-касові операції за допомогою платіжних інструментів тощо) і не є набувачем цих коштів. Кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат), та набули статус вкладу. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшов Верховний Суд України у постанові від 24 червня 2015 року у справі № 6-535цс15. Велика Палата Верховного Суду від зазначеного висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах не відступала. З установлених судом обставин вбачається, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. від 15 січня 2020 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках банківських установ на ім`я позивача, зокрема, арештовано грошові кошти, які знаходяться на картковому рахунку в АТ КБ "ПриватБанк", який відкритий на ім`я позивача та використовується для виплати їй соціальної допомоги. Наведені обставини підтверджуються також довідками виданими Департаментом соціальної політики Черкаської міської ради та АТ КБ "ПриватБанк" (а.с.8-10). Із змісту постанови приватного виконавця Павелків Т.Л. від 15 січня 2020 року про накладення арешту на кошти боржника вбачається, що приватний виконавець визначила банківським установам порядок її виконання, із застереженням щодо накладення арешту на рахунки та/або звернення стягнення на які заборонено законом та які належать боржнику. Отримавши вищевказаний документ про арешт, банк був зобов`язаний прийняти його до виконання та накласти арешт. Відповідно до ч. 3,4 ст. 59 Закону "Про виконавче провадження", у разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом. Тобто, рахунки, які передбачені, зокрема, для виплати соціальної допомоги на дітей одинокій матері, є рахунками із спеціальним режимом, на які виконавчою службою відповідно до вимог законодавства арешт не накладається, а виокремлення таких рахунків належить до повноважень виконавчої служби. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27 червня 2019 року у справі №916/73/19, від 10 жовтня 2019 року у справі №916/1572/19, від 17 січня 2019 року у справі №340/1018/19. АТ КБ "ПриватБанк", на яке нормами статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, постанову виконавця про накладення арешту на кошти боржника на рахунку позивача виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення. За таких обставин, рахунок позивача не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено, кошти після зарахування на рахунок отримувача є його власністю, втратили свій цільовий статус (пенсії, соціальних виплат тощо), та набули статусу вкладу. На підставі викладеного, суд вважає, що зазначений рахунок не є рахунком із спеціальним режимом використання, кошти, які знаходяться на рахунку позивача стали його власністю та набули статусу вкладу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. Також арешт може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати, соціальної допомоги тощо. Таких же висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 травня 2020 року у справі №905/361/19 (провадження № 12-28гс20). На підставі викладеного вище,

Outcome: dismissed