Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-31 00:00:00

Позивач Комунальний заклад Львівської обласної ради "Буківський дитячий будинок інтернат" звернувся до суду з позовом до [PERSON] , за участі третьої особи: -Орган опіки та піклування Старосамбірської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав відповідача відносно доньки- [PERSON] , [INFO] та стягнення з відповідача аліментів у розмірі 1/4 частини від усіх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Обґрунтовуючи свої вимоги покликається на те, що з 24 грудня 2012 року по теперішній час в комунальному закладі Львівської обласної ради «Буківський дитячий будинок-інтернат» на повному державному утриманні перебуває [PERSON] , [INFO] . [PERSON] є дочкою батьків [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Львівським обласним управлінням юстиції 23 липня 2002 року. Батьки [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі . [PERSON] є інвалідом з дитинства. У неї дитячий церебральний параліч, а тому потребує постійного стороннього догляду, який надається дитячим будинком-інтернат. [INFO] померла мама підопічної [PERSON] , [PERSON] . Батько підопічної, [PERSON] , [INFO] , за весь час перебування дитини у будинку - інтернаті її розвитком не цікавився. Відтак, не виконує своїх батьківських обов"язків, в результаті чого дитина повністю позбавлена батьківського піклування. Вважають, що відповідач свідомо самоусунувся та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання дітей, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Представник позивача у судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про слухання справи у їхній відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги підтримують, просить такі задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, не подавши відзив на позов, хоча належним чином викликався у порядку статей 128-130 Цивільного процесуального кодексу України. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Самбірської райдержадміністрації у судове засідання не з`явився, скерував на адресу суду заяву про слухання справи у їхній відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та з`ясувавши її дійсні обставини, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Статтею 150 СК України, встановлено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку її до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою батьків [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , видане Львівським обласним управлінням юстиції 23 липня 2002 року. Батьки [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 8 вересня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданого 08 вересня 2001 року. [PERSON] є інвалідом з дитинства. У неї дитячий церебральний параліч, а тому потребує постійного стороннього догляду, який надається нашим дитячим будинком-інтернат. [INFO] померла мама підопічної [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , видане 25 лютого 201 і року Львівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівської обласного управління юстиції. Батько підопічної, [PERSON] , [INFO] , дитиною не цікавиться та не відвідує її. Статтею 180 СК України визначено, що кожен з батьків повинен утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 3 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх з відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 СК України, держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім`ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків , встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Відповідно із статтею 9 Конвенції про права дитини, держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків , коли за рішенням суду встановлено, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.1959, малолітня дитина не повинна, крім випадків коли є виключні обставини , бути розлучена зі своєю матір`ю. Судовим розглядом встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, не забезпечує дитину необхідним харчуванням, медичним доглядом і лікуванням, що негативно впливає на її фізичний та духовний розвиток, не створив їй належних умов проживання, матеріально не забезпечує, батько не в повній мірі усвідомлює свою батьківську роль. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, розцінюються як свідоме ухилення відповідача від батьківських обов`язків по вихованню неповнолітньої дитини, що передбачене ст. 150 СК України. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позивачем надано належні та обґрунтовані докази на підтвердження того, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч. 3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України, зазначено, що мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 гривень 40 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved