Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

Позивач подав до суду позовну заяву, яку в подальшому уточнив і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість по кредитному договору № КF 47471 від 29 лютого 2008 р., в сумі 208 734 грн. 82 коп., звернути стягнення на предмет застави - автомобіль, самоскид-С, марки «КРАЗ». модель "6510", 1992 р.в., кузов № Х1С651001N0724803, державний номерний знак [NUMBER], який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС № 060997, виданого 28.02.2008 року Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ, шляхом продажу легкового автомобіля ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» будь-якій особі покупцю за ціною, визначеною на момент реалізації, з правом укладання ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою будь-якою особою-покупцем, а кошти від реалізації скерувати для погашення заборгованості [PERSON] перед ТОВ «КУА «Прімоколект-Капітал» за кредитним договором № КF 47471 від 29.02.2008 року та судових витрат (з правом зняття вказаного автомобіля з обліку в органах МРЕВ ДАІ України, виготовлення та отримання дублікатів реєстраційних документів на даний автомобіль, здійснення будь-яких платежів за продавця необхідних для здійснення такого продажу). В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 лютого 2008 року [PERSON] та ПАТ «Фольксбанк» було укладено кредитний договір № КF 47471, відповідно до якого відповідачу було надано кредит у вигляді грошових коштів в іноземній валюті у розмірі 35 000 доларів США. Зазначає, що 29.02.2008 р. між ТзОВ КуА «Прімоколект-Капітал», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № РО92851 згідно до умов якого [PERSON] виступає поручителем [PERSON] Внаслідок неналежного виконання зобовязання відповідачем в нього утворилася заборгованість, у звязку з чим представник позивача просить позов задовольнити та стягнути із відповідача понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але подав заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, по наявних у матеріалах справи документах, позов підтримав у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі будучи належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, до суду не прибули і заяв про розгляд справи за їх відсутності не подавали. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 лютого 2008 року [PERSON] та ПАТ «Фольксбанк» було укладено кредитний договір № КF 47471. Відповідно до умов Кредитного Договору (п.п. 1.1, 1.2) Банк зобов'язався надати Відповідачу кредит в вигляді грошових коштів в іноземній валюті у розмірі 35 000 доларів США, що станом на дату укладення кредитного договору становить 176 750 грн. відповідно до офіційного курсу НБУ, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (рівними платежами щомісячно), але в усякому разі не пізніше 28.02.2013 року. Також 29.02.2008 р. між ТзОВ КуА «Прімоколект-Капітал», [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки № РО92851 згідно до умов якого [PERSON] виступає поручителем [PERSON] П.2.1. даного договору вбачається, що у випадку порушення боржником своїх зобовязань перед кредитором за кредитним договором, кредитор має право предявити вимогу за поручителя про виконання поручителем в повному обсязі зобовязання боржника на умовах передбачених цим договором. Як вбачається з матеріалів справи, 23 лютого 2012р. ПАТ «Фольксбанк» та ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (ЗНВІПФ "ПРІМОКОЛЕКТ ВЕНЧУРНИЙ ФОНД-1"), уклали договір відступлення права вимоги. Відповідно до умов договору відступлення права вимоги від 23 лютого 2012 року та у відповідності до ст. 512 ЦК України, ТзОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект-Капітал» (ЗНВІПФ-ПРІМОКОЛЕКТ ВЕНЧУРНИЙ ФОНД-1"), набуло статусу нового кредитора та отримало право вимоги за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Фольксбанк» та відповідачем. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу,інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Враховуючи вищезазначені норми, основними умовами надання кредиту є безумовне його повернення, строковість, платність, цільова спрямованість і забезпеченість. Водночас, кредитний договір не може змінюватись в односторонньому порядку , і позичальник несе відповідальність за несвоєчасне повернення кредиту та сплату відсотків за його користування. Згідно матеріалів справи, станом на 20.04.2015 р. заборгованість відповідача становить 208 734 грн. 82 коп. а саме: основний борг - 192 084 грн. 43 коп., відсотки - 15 700 грн. 39 коп., штрафні санкції - 950 грн. 00 коп. Судом встановлено, що в якості забезпечення виконання зобов'язань по вищевказаному кредитному договорі ПАТ Фольксбанк» і відповідач уклали договір застави рухомого майна від 29.02.2008 року, зареєстрований 29.02.2008 року в реєстрі за № 1703 і посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу. Як вбачається з матеріалів справи, предметом договору застави є рухоме майно: автомобіль, самоскид-С, марки «КРАЗ», модель "6510", 1992 р.в., кузов № Х1С651001N0724803, державний номерний знак [NUMBER], який належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ВСС № 060997, виданого 28.02.2008 року Львівським відділом реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ. Ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У частинах 1 та 2 статті 590 ЦК України зазначено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Як зазначено у частині 2 статті 27 вказаного Закону, застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Згідно зі ст. 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст.26 цього Закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Результат аналізу наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі і продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах (правові висновки, викладені в постанові Верховного Суду України від 06 березня 2013 року в справі № 6-10цс13). За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що [PERSON], не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитно-заставним договором в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Тому права позивача були порушені і у відповідності до ст.ст. 15, 16 ЦК України підлягають судовому захисту шляхом звернення стягнення на предмет застави - транспортний засіб у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 208734,82 грн. За вимогами ст. 88 ЦПК України із відповідачів на користь позивача слід солідарно стягнути судовий збір у розмірі 2087,35 грн.

Outcome: approved