Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-26 00:00:00

ПрАТ «НВО «Созидатель» звернулося із позовом до відповідача, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що воно надає послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території мешканцям багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , в тому числі відповідачу [PERSON] , яка є власником квартири [INFO] в цьому будинку. Послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової території позивачем відповідачу надавалися належної якості та в повному обсязі, про що свідчить відсутність будь-яких претензій з цього приводу з боку відповідача. Разом із тим [PERSON] не сплачувала надані послуги у повному обсязі, зв`язку з чим станом на 03.02.2021 утворилася заборгованість за надані житлово-комунальні послуги (з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог) в розмірі 36757,39 гривень, яка складається з заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги в сумі 27624,44 гривні, інфляційних збитків в сумі 7204,40 гривень, трьох відсотків річних в сумі 1854,04 гривні, пені в сумі 74,51 гривня. Дану суму заборгованості та сплачену суму судового збору позивач просить стягнути з відповідача на свою користь. Відповідач скористалась своїм правом подачі зустрічної позовної заяви та 22 лютого 2021 року подала заяву до ПрАТ «НВО «Созидатель» про визнання безпідставним нарахування заборгованості. В обґрунтування позову зазначила, що 17.03.2008 між сторонами було укладено договір про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території № 36 з додатком до нього, відповідно до якого вартість послуг становить 176,66 гривень. ПрАТ «НВО «Созидатель» без наявних для цього правових підстав нарахувало [PERSON] заборгованість у розмірі 36757,39 гривень. Позивач за зустрічним позовом вважає, що зазначений договір є чинним, вартість послуг за весь час становить 176,66 гривень на місяць, борг нарахований безпідставно, оскільки відповідач мав можливість відмовитись, розірвати угоду, заключити інший договір або попередити про неможливість надання таких послуг відповідно до законодавства України. У відзиві на зустрічну позовну заяву та відповіді на відзив представник ПрАТ «НВО «Созидатель» зазначив, що позов не визнають у повному обсязі. В обґрунтування цього у відзиві було зазначено, чинність договору № 36 від 17.03.2008, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «НВО «Созидатель» ніколи не заперечувалась останнім. Зазначив, що заборгованість [PERSON] виникла саме з підстав неналежного виконання вимог вказаного договору. Також у відзиві було зазначено про те, що затвердження тарифу органом місцевого самоврядування діючим законодавством не передбачено. Відповідно до умов договору, а саме п.2.4 «…зміна тарифу не потребує внесення змін до цього договору». Крім того, наголосив, що тягар утримання майна покладено на його власника та навість факт його не проживання власника в житлі, що належить йому, не звільняє його від утримання майна та оплати за отримані послуги. У відзиві на позовну заяву та відповіді на відзив ПрАТ «НВО «Созидатель» Ланге М.Ю. надала пояснення, аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві , крім того, зазначила, що ПрАТ «НВО «Созидатель» не врахував сплачені нею кошти, не відобразив на своєму сайті в повному обсязі зміну тарифів, також просила застосувати позовну давність до нарахованої заборгованості. В судовому засіданні представник ПрАТ «НВО «Созидатель» підтримав свій позов в повному обсязі, просили зустрічний позов залишити без задоволення, надали пояснення, аналогічні викладеним у позові, відзиві та відповіді на відзив. Відповідач та представник відповідача за первісним позовом підтримали свій зустрічний позов, просили суд відмовити у задоволенні первісного позову в повному обсязі. Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Ст. 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 49-50). Співвласниками будинку [ADDRESS] , як і відповідачем [PERSON] , не укладено індивідуальні договори про постачання електричної енергії з постачальником. ПрАТ «НВО «Созидатель» надає послуги з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території мешканцям багатоквартирного будинку за адресою [ADDRESS] , в тому числі відповідачу [PERSON] , що підтверджується договором № 36 від 17.03.2008, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «НВО «Созидатель» (а.с.87-89). Закупівля всієї електричної енергії, яку споживають співвласники будинку (в тому числі і відповідач) здійснюється позивачем на підставі укладеного з ПАТ «ДТЕК Дніпрообленерго» 01 квітня 2011 роду Договору про постачання електричної енергії № 018001. З 01.01.2019 закупівля електричної енергії здійснюється на підставі публічного договору від 01.01.2019 (а.с.15-35). ПрАТ «НВО «Созидатель» сплачує виставлені енергопостачальником рахунки та відповідно несе 100% витрат за спожиту електричну енергію співвласниками будинку [ADDRESS] . Сплата за спожиту мешканцями будинку електричну енергію здійснюється ПрАТ «НВО «Созидатель» за показниками загальнобудинкових засобів обліку електричної енергії. Інформація щодо тарифу є публічною та не потребує додаткового узгодження з співвласниками зазначеного будинку. Для запобігання відключення багатоквартирного будинку від системи електропостачання ПрАТ "НВО "Созидатель" змушений сплачувати рахунки від електропостачальника та постійно отримувати збитки пов`язані з невиконанням Відповідачем своїх обов`язків щодо сплати за спожиту електричну енергію. Згідно з ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 3 ст. 9 ЗУ «Про житлово - комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У відповідності до ст. 360 ЦК України - співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ч. 1. ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 67 та ст. 68 ЖК України встановлено власник зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 525 ЦК України встановлено одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Також, обов`язок своєчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги передбачений Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ ( в редакції на момент виникнення заборгованості). Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 19 січня 2021 року до суду від відповідача надійшла заява про застосування наслідків пропуску строків позовної давності (а.с. 128-133). З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги за первісним позовом підлягають задоволенню частково і з відповідача на користь позивача з урахуванням строку позовної давності необхідно стягнути з 01 липня 2017 року заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги станом на 03 лютого 2021 року в розмірі 23493,58 грн., інфляційні збитки в розмірі 3507,06 грн., три відсотки річних в розмірі 1507,34 грн., а всього 28507,98 грн. Щодо зустрічного позову [PERSON] суд вважає за необхідне зазначити, шо ПрАТ «НВО «Созидатель» не оспорює чи оскаржує чинність договору № 36 від 17.03.2008, укладеного між [PERSON] та ПрАТ «НВО «Созидатель» про надання послуг з утримання житлового будинку, споруд та прибудинкової території. Посилання [PERSON] на те, що ПрАТ «НВО «Созидатель» не вносив зміни та не робив ніяких інших дій по договору при зміні тарифів спростовуються п.2.4 вказаного договору, відповідно до якого розмір «щомісячної плати за комунальні послуги на дату укладання договору визначається у додатку до договору № 1 «Перелік послуг, що надаються за договором та розрахунок щомісячних платежів». У разі зміни тарифів на комунальні послуги, вони підлягають затвердженню у встановленому законодавством порядку та є обов`язковими для сторін з моменту їх введення в дію. Зміна тарифів не потребує внесення змін до цього договору. Інформація про зміну тарифів зазначається у рахунках на оплату, на інформаційних дошках у житлових будинках, а також в Інтернеті на сайті www.sozidatel.dp.ua. Щодо посилань [PERSON] на те, що тарифи не були затверджені в міській раді, суд вважає за необхідне зазначити, що 01.07.2015 набрав чинності Закон України від 14 травня 2015 року № 417-VII « Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», яким не передбачено механізмів державного регулювання ціни на послуги з управління багатоквартирними будинками. З врахуванням того, що в управління будинком входить послуга з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій, її затвердження виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради не потрібно (а.с. 120-122). . Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне зустрічний позов [PERSON] до Приватного Акціонерного товариства «Науково-виробничого об`єднання «Созидатель» про визнання безпідставним нарахування заборгованості залишити без задоволення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 133, 141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача за первинним позовом на користь первісного позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2102 ,00 гривень. На підставі викладеного, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 257,267, 509, 525, 526, 610, 625 ЦК України, ст. 67, 68 ЖК України та

Outcome: partial