Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ 13 серпня 2018 р. до Жовтневого районного суду м. Харкова звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], в твердій грошовій сумі в розмірі 1559,00 грн щомісячно. Позов обґрунтований тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на спільний побут, відсутність взаєморозуміння. Подальше збереження шлюбу неможливе. Крім того, [PERSON] зазначила, що від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Однак, відповідач ухиляється від покладених на нього обовязків щодо утримання дитини та забезпечення її усім необхідним для нормального життя та розвитку. У підготовче судове засідання позивач надала заяву про підтримання своїх позовних вимог та просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач звернувся до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за його відсутності, в якій також зазначив про визнання позовних вимог у повному обсязі. Приписами ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 07.09.2013, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-ВЛ № 216066 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Згідно\~ст. 51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Як встановлено в судовому засіданні, сторони по справі фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть протягом тривалого часу, спору про майно не мають. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони\~\~наміру не мають. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що відновлювати сімейні стосунки з відповідачем позивач намірів не має, категорично заперечує проти подальшого збереження сімї. Таким чином, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Зі свідоцтва про шлюб вбачається, що при одруженні позивач змінила дошлюбне прізвище «Барановська» на прізвище чоловіка «Хмельницька» (а.с. 6). При цьому, відповідно до\~статті 113 Сімейного кодексу України\~особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач просить залишити їй прізвище «Хмельницька», суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити\~шлюбне прізвище позивача - «Хмельницька». Стосовно вимог щодо стягнення аліментів, суд зазначає наступне. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789XII (78912) від 27 лютого 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з вимогами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи надані позивачем докази, а також визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1559,00 грн з подальшою індексацією відповідно до закону, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, на користь позивача підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу в розмірі 352,40 грн, інші 50 відсотків підлягають стягненню з відповідача. Крім того, за вимогами ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704,80 грн у справі про стягнення аліментів. На підставі викладеного і

Outcome: approved