Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та стягнення аліментів. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалася на те, що вона з 06.08.2005 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано в 2010 році. Від шлюбу з відповідачем [INFO] у них народився син, [PERSON] . З жовтня 2010 року, відповідач будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, не спілкується ні з позивачкою, ні з їхнім сином, зв"язок між ними було втрачено. Матеріально відповідач не допомагає їй в утриманні та забезпеченні сина, який проживає разом із нею та її чоловіком, знаходиться на повному їх утриманні. Після припинення шлюбних відносин з відповідачем, позивачка самостійно займається вихованням та розвитком малолітнього сина, з яким відповідач за весь тривалий час жодного разу не бачився. У [PERSON] відсутній будь-який інтерес до їхньої спільної дитини, навіть на її пропозицію привітати сина з днем народження проігнорував. Крім того, зазначила, що відповідач [PERSON] зловживаючи своїми батьківськими правами, зобов`язувався надати їй дозвіл на виїзд за кордон з дитиною лише за умови, що вона відмовиться від свого права на спільне майно. На момент звернення до суду з позовом позивачці невідомо місце фактичного проживання та перебування відповідача. Просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача [PERSON] , [INFO] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] аліменти у розмірі 1/4 чатини його заробітку від дня подання заяви про стягнення аліментів до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 03.07.2018 року після отримання інформації про зареєстроване у встанволеному законом порядку місце проживання відповідача [PERSON] відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 03.12.2018 року позивачка [PERSON] подала відповідь на зазначений вище на відзив. 27.09.2018 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 05.12.2018 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду. Будучи присутньою у судовому засіданні 18.04.2019 року позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина - [PERSON] [INFO] та стягнення аліментів на його ж утримання з зазначених у позовній заяві підстав. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заявленої позовної вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання сина в розмірі не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В задоволені позовних вимог в частині позбавлення відповідача батьківських прав просив відмовити. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву. Зазначив, що позивачка звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав не надала доказів на підтвердження того, що він ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Крім того, стверджував, що позивачка перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною, у зв`язку з чим повною мірою не може брати участі у вихованні дитини. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] . Вислухавши позивачку [PERSON] та її представника [PERSON] , представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10). Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва ухваленим 19.10.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.11). За даними свідоцтва про шлюб, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві 17.10.2014 року, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с 21). Позивачка [PERSON] разом із малолітнім сином [PERSON] зареєстровані та проживають за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи та довідкою виданою головою правління ОСББ «Домашній затишок»(а.с.18,19). За даними довідки виданої директором ліцею «Голосіївський» № 241 м. Києва, малолітній [PERSON] , 2007 року народження навчається в ліцеї «Голосіївський « № 241 м. Києва з 2013 року в 5-Д класі. За час навчання дитини в ліцеї, вихованям займалась мати [PERSON] , яка привлдить та забирає дитину з ліцею, цікавиться навчанням дитини, приймає участь в житті ліцею, відвідує батьківські збори. Крім того, приводить та забирає з ліцею дитину [PERSON] чоловік [PERSON] - [PERSON] . За час перебування дитини в ліцеї батько, [PERSON] жодного разу не відвідував шкільний заклад, не цікавився життям дитини (а.с.20). Вирішуючи даний позов, суд, згідно ст. 3 Конвенції про права дитини, ухваленої Резолюцією Генеральной Асамблеї ООН від 20.11.1989 року, ратифікованої Постановою ВРУ від 27.02.1991року, приділяє першочергову увагу якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] стверджує, що з моменту розірвання їх з відповідачем шлюбу останній не приймає участі в матеріальному забезпеченні та вихованні їх спільного сина, взагалі не цікавиться його життям та розвитком. За даними висновку виконавчого органу Київської міської ради служби у справах дітей та сім`ї № 214 від 19.10.2018 року та психологічного обстеження малолітнього [PERSON] , [INFO] визначено надійну форму прив`язаності до матері та вітчима, яку вони повноцінно підтримують. У дитини визначено відсутність емоційної прив`язаності до батька, за рахунок його довготривалої відсутності та небажання приймати повноцінну участь в його житті. У разі відсутності активної участі [PERSON] у житті сина та регулярного спілкування з ним, позбавлення батьківських прав батька не чинитиме травматичного впливу на психіку дитини. Зазначені обставини є підставою для висновку суду, що наразі відповідач [PERSON] не цікавиться життям та здоров`ям малолітнього [PERSON] , не надає матеріальну допомогу на його утримання, тривалий час, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, розвитком і вихованням. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч.1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). За даними висновку Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації від 03.12.2018 року №100-19318, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . (а.с.85-90). Заперечуючи проти позбавлення батьківських прав відносно сина представник відповідача стверджував, що позивачка перешкоджає [PERSON] у спілкуванні з сином, у зв"язку з чим останній не може приймати участь у вихованні дитини, однак доказів на підтвердження цих заперечень не надано. З огляду на встановлені судом обставини, що відповідач [PERSON] не виконує батьківських обов"язків щодо малолітнього сина [PERSON] без поважних причин, суд приходить до переконання, що свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками щодо дитини є наслідком винної поведінки відповідача та є підставою для позбавлення його батьківських прав. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, суд встановив наступне. Правилами ч. 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК України). Згідно з ч. 3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ст. 166 СК України, у зв`язку із позбавленням відповідачів батьківських прав, суд стягує із них аліменти на утримання дитини, оскільки, згідно ст.ст. 180,182 СК України, останні зобов`язані утримувати свою дитину, незалежно від її місця проживання, а тому суд погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів. Відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, за позовні вимоги щодо стягнення аліметів від яких був звільнений позивач при зверненні до суду з позовом необхідно стягнути на користь держави з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved