Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

09.11.2015 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті [PERSON], [INFO], померлого 7 листопада 2015 року в м. Ялта Автономної Республіки Крим. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 07.11.2015 року в м. Ялта Автономної Республіки Крим помер її чоловік громадянин України [PERSON], про що Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, 11.11.2015 року видано свідоцтво про смерть серії І-АЯ №547690. При зверненні до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції з вимогами щодо проведення державної реєстрації смерті [PERSON] видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено, оскільки пред'явлене свідоцтво про смерть не відповідає формі, затвердженій Кабінетом Міністрів України. Оскільки м. Ялта Автономної Республіки Крим являється тимчасово окупованою територією та, згідно діючого законодавства України, будь-які органи, їх посадові особи на тимчасово окупованій території вважаються незаконними, будь-які акти, видані цими органами, є недійсними і не створюють правових наслідків, вона позбавлена можливості провести державну реєстрацію смерті її чоловіка та отримати свідоцтво про смерть, що позбавляє її можливості реалізувати свої права, вона вимушена звернутися з даним позовом до суду. Заявник [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій підтримала свої вимоги, просила їх задовольнити, справу розглядати без її участі. Представник заінтересованої особи Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції на судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в їх обґрунтування, вважає вимоги законними, обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Згідно з положеннями п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, встановлення факту, зокрема, смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Судовим розглядом справи встановлено, що 30.01.2009 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] у відділі РАЦС Ялтинського МУЮ АР Крим, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії 1-АП №076610, копію якого долучено до матеріалів справи. 07.11.2015 року в м. Ялта Автономної Республіки Крим помер чоловік [PERSON] громадянин України [PERSON], про що Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, 11.11.2015 року видано свідоцтво про смерть серії І-АЯ №547690. При зверненні до Дзержинського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції з вимогами щодо проведення державної реєстрації смерті [PERSON] видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено, оскільки пред'явлене свідоцтво про смерть не відповідає формі, затвердженій Кабінетом Міністрів України, що підтверджується письмовою відмовою у проведенні державної реєстрації смерті за №643/060405 від 19.04.2016 року, яку долучено до матеріалів справи. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Вимогами ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», передбачено: 1. На тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. 2. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Положеннями ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», встановлено: 1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до вимог ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини. На сьогоднішній день встановлено, що свідоцтво про смерть [PERSON] серії І-АЯ №547690, видане 11.11.2015 року Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим, тобто органом тимчасово окупованої території і не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки такий орган діє поза межами Конституції та законодавства України та не визнається на території України. Нормами ч.1 ст.17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Згідно з положеннями ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 49 ЦК України, державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Згідно з положеннями ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01.07.2010 р. № 2398-VІ, державній\~реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Згідно з положеннями ст. 4 цього Закону, органами державної реєстрації актів цивільного стану є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану; відділи державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних управлінь юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану); виконавчі органи сільських, селищних і міських (крім міст обласного значення) рад. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявнику для державної реєстрації смерті її чоловіка, з метою оформлення права власності в порядку спадкування за законом. Згідно з положеннями ч.1 ст. 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1)документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2)рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. За змістом ч. 2 ст. 259 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Враховуючи вищенаведене, з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України, суд доходить висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті, оскільки на сьогоднішній час заявник позбавлена можливості в позасудовому порядку здійснити дії щодо державної реєстрації смерті та отримати встановленої законодавством України свідоцтво про смерть її чоловіка, який помер в м. Ялта Автономної Республіки Крим, на території де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, що не надає можливості заявнику отримати свідоцтво про смерть її чоловіка, видане державним органом України. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для встановлення факту смерті [PERSON] 07.11.2015 року в м. Ялта Автономної Республіки Крим Україна. На підставі викладеного,

Outcome: approved