Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

13 жовтня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є рідними батьками її онука - [PERSON], [INFO]. З 2011 року, її онук [PERSON] постійно мешкає із нею та перебуває на повному її утриманні. Відповідачі сином не цікавляться та не спілкуються із ним. За весь період часу навчання хлопчика у школі, відповідачі жодного разу не відвідали навчальний заклад у якому навчається їх син. Відповідачів ніколи не цікавили і не цікавлять ані поведінка хлопчика, ані його навчальна успішність. Відповідачів [PERSON], [PERSON] взагалі не цікавить доля [PERSON], де, як та за які кошти він живе, чим харчується, у що вдягнений. Позивачка в силу свого віку є пенсіонером, та оскільки розмір її пенсії складає дише 1265 грн. 40 коп., вона неодноразово зверталась до відповідачів з проханням надати допомогу у придбанні одягу для онука, шкільного приладдя, однак батьки [PERSON] заявляють, що у них відсутня можливість надати допомогу у зв'язку із браком коштів. Позивач вважає, що [PERSON] та [PERSON] слід позбавити батьківських прав у відношенні їх сина [PERSON], оскільки вони протягом багатьох років ухиляються від виховання, утримання та спілкування із ним. Крім того, оскільки онук постійно проживає разом із позивачем [PERSON] та фактично є позбавленим батьківського піклування, у відношенні нього слід встановити опіку, а [PERSON] призначити його піклувальником, оскільки особи, яка є більш наближеною до хлопчика у її онука немає. Крім того, відповідачі зобов'язані надавати матеріальну допомогу на утримання сина, однак, враховуючи те, що у добровільному порядку батьки таку допомогу сину не надають, позивач просила суд також стягнути з відповідачів на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів їх заробітку, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою суду від 26 жовтня 2015 року, до участі у справі було залучено орган опіки та піклування Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області та Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні від 05 листопада 2015 року позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, та пояснила, що дитина понад чотири роки проживає із нею, у них між собою повна взаємність. Онук її слухається, добре навчається, натомість перед тим, які став проживати із нею, то він проживав із матір'ю. У цей період вони декілька разів змінювали місце проживання, школи, відповідачка не здійснювала належний догляд за дитиною, а потім приїхала та залишила його у неї. Після чого, вона матір взагалі не бачила, відповідачка до сина майже не навідувалася, матеріально йому не допомагає. Щодо її сина [PERSON], то вказала, що він зловживає спиртними напоями, але лише іноді може навідатися до сина, та дати йому якісь гроші, на цьому його піклування дитиною обмежується. У судове засідання, призначене на 18 грудня 2015 року не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляд справи проводити у її відсутності, позов задовольнити. Будучи допитаною у попередньому судовому засіданні, позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та просила їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечувала. У судовому засіданні від 05 листопада 2015 року неповнолітній [PERSON] показав, що він проживає у бабусі біля чотирьох років, того часу жив із матір'ю, після чого мати його залишила у бабусі. Протягом чотирьох років, вона дзвонить іноді, обіцяє приїхати, однак жодного разу не приїздила, матеріально про нього турбується лише бабуся. Він бажає залишиться із бабусею, оскільки у нього тут є все необхідне для навчання, у школі він навчається добре, до нього нормально відносяться і вчителі, у нього є тут друзі, чого не було, коли проживав із матір'ю. Батько майже не піклується про нього. Відповідач [PERSON], належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду письмову заяву в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позов визнав (а.с. 28). Будучи допитаним у попередньому судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що він не ухиляється від свого обов'язку щодо виховання та утримання дитини, однак не може їх виконувати тому що не може влаштуватися у селі на постійну роботу, бо такої в селі не має визнав ту обставину, що дитина дійсно проживає із позивачкою, він не працює, вживає спиртні напої, однак, коли у нього буває випадковий заробіток, то він завжди намагається його принести позивачці для сина. Щодо надання всіх доказів позивачем до початку розгляду справи по суті не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, заяв про відкладення розгляду справи, чи розгляд справи у її відсутності до суду не надходило. Представник органу опіки та піклування Черкаської селищної ради Слов'янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив розгляд справи проводити у відсутності представника Черкаської селищної ради, проти задоволення позову не заперечував. До суду надійшов висновок про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] (а.с. 37). Представник органу опіки та піклування Билбасівської селищної ради Слов'янського району Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явився. Від сільського голови Билбасівської селищної ради С.І. Землянської, 05 листопада 2015 року на адресу суду надійшов лист про неможливість надання суду висновку органу опіки та піклування, у зв'язку із тим, що громадянка [PERSON], [INFO] та її неповнолітній син - [PERSON], [INFO] у [ADDRESS] зареєстровані, але фактично не проживають за вказаною адресою з 2010 року (а.с. 34). Представник органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області Калашнікова Т.Л., яка діє на підставі довіреності №29/01-1236 від 06 листопада 2015 року (а.с. 54), будучи належним чином повідомленою про дату та час розгляду справи, до судового засідання не з'явилась. 16 грудня 2015 року від органу опіки та піклування Слов'янської міської ради на адресу суду надійшла заява з проханням розгляд справи проводити у відсутності представника органу опіки та піклування. Будучи допитаною у попередньому судовому засіданні, Калашнікова Т.Л. проти задоволення позову не заперечувала. Свідки [PERSON] у судовому засіданні ствердила, що є вчителькою дитини [PERSON]. Може ствердити, що коли хлопчик прийшов до неї у клас, видно було, що дитина здібна, однак у навчанні відстала. Разом з тим, бабуся спромоглася такі умови створити дитині, що він за короткий проміжок часу наздогнав своїх товаришей та навіть став одним з кращих учнів у класі. Жодного разу вона не бачила, щоб батьки приходили до школи та цікавилися життям дитини. Життям хлопчика цікавилася лише бабуся. Свідок [PERSON].у судовому засіданні пояснила, що вона займається у школі виховною роботою, завуч, може ствердити, що дитина навчається відмінно, приймає участь у олімпіадах, бабуся намагається допомогти онукові, а він в свою чергу допомагає бабусі. Вказала, що їй відомо, що коли батько [PERSON]вип'є, то він приходить, починає до дитини прискіпуватися, називає різними недобрими словами, що звичайно має негативний вплив на дитину. Вказала, що матір дитини жодного разу не бачила. Щодо позивачки, то може ствердити, що у них із дитиною повна взаємність, вона піклується про дитину, намагається надати йому належне виховання, а хлпець у свій час допомагає бабусі, слухається її. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження хлопчика Серія-[NUMBER] (а.с. 5). Згідно із свідоцтвом про народження Серії - [NUMBER] (а.с. 6), відповідач [PERSON], який народився [INFO] року, є сином позивача [PERSON]. З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4452320 від 16 серпня 2004 року вбачається, що позивач [PERSON] є власником 14/25 часток будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як вбачається з акту про фактичне мешкання, складеного комісією у складі депутата Черкаської селищної ради Шикалової В.В., за участі свідків: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7), [PERSON], [INFO], дійсно проживає зі своєю бабусею [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Бабуся постійно займається вихованням свого онука, оскільки батьки взагалі не приділяють уваги своєму сину. Мати хлопчика не працює і не має постійного місця проживання, зв'язок з нею втрачений. Батько [PERSON] також не працює і матеріально сина не забезпечує. Згідно із характеристикою ЗОШ І-ІІ ступенів с. Новомиколаївки, Слов'янського району Донецької області, [PERSON] навчається у школі з 2011 року. Має добрий загальний розвиток. Батьки зовсім не приділяють уваги сину, нехтують його вихованням. Тому він проживає зі своєю бабусею - [PERSON] (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Проте, жодного з покладених законом на батьків обов'язків, як то виховувати і утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідачі не виконують протягом тривалого часу та не здійснюють жодних дій, спрямованих на їх виконання. Усі обов'язки по утриманню та вихованню хлопчика фактично прийняла на себе його бабуся [PERSON] Статтями 150, 180 СК України закріплені обов'язки батьків піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, і утримувати її до повноліття. Ст. 164 ч.1 п. 2 СК України вказує, що батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав " (далі - Постанова Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007р.) ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: - не забезпечують необхідного харчування; - медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; - не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення;не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; - не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; - не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно із актом обстеження житлово-побутових умов проживання та матеріального положення неповнолітнього [PERSON], [INFO], від 02 листопада 2015 року (а.с. 38), сім 'я складається з 3-х осіб: бабуся - [PERSON], онук - [PERSON], та батько - [PERSON], який не займається вихованням свого сина і на час обстеження вдома був відсутній. Для неповнолітнього в будинку є окрема кімната, яка обладнана необхідними меблями: ліжко, письмовий стіл, полиці для книжок, шафа для одягу. [PERSON] має необхідний одяг і взуття. Сім'я забезпечена продуктами харчування, оскільки має свій город і домашнє господарство. Сім'я існує за рахунок пенсії бабусі. У висновках даного обстеження зазначено, що у бабусі створені належні умови для проживання та виховання онука. Комісія пропонує надати опікунство над онуком. Зі змісту довідки - характеристики №02-37/597 виданої 20 листопада 2015 року Черкаською селищною радою Слов'янського району Донецької області за підписом Черкаського селищного голови, вбачається, що [PERSON] є зареєстрованою за адресою: [ADDRESS] але проживає за адресою: [ADDRESS] Вона займається вихованням свого онука [PERSON], [INFO], веде домашнє господарство. Привітна та ввічлива, скромна, врівноважена, розсудлива, користується повагою серед сусідів. Підтримує дружні стосунки з багатьма односельчанами. Заяв та скарг від мешканців села на неї до виконкому селищної ради не надходило (а.с. 52). Виходячи з аналізу норм чинного СК України, процес виховання дитини передбачає перш за все активну поведінку батьків щодо участі в цьому процесі. Норми ст. 164 СК України передбачають сімейно-правову відповідальність, яка настає при винній поведінці батьків(одного з батьків) зокрема за ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно із висновком органу опіки та піклування Слов'янської міської ради щодо позбавлення батьківських прав №29/01-1422 від 15 грудня 2015 року (а.с. 00), комісією було встановлено, що мати хлопчика - [PERSON], не має постійного місця проживання, на даний час мешкає за адресою: [ADDRESS] Вона самоусунулася від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться успіхами сина, не турбується про його стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток. [PERSON] не спілкується із сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, тобто нехтує своїми батьківськими обов'язками протягом тривалого часу. У бесіді із [PERSON] було з'ясовано, що він протягом чотирьох років мешкає з бабусею та навчається у Новомиколаївській загальноосвітній школі. Останній раз спілкувався із матір'ю влітку 2015 року, але не довго. Одяг, взуття, канцелярські приладдя та інші речі купує для хлопця бабуся. Подарунки [PERSON] сину не дарує. Орган опіки та піклування Слов'янської міської ради вважає, що [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Суд приймає до уваги висновок органу опіки та піклування, оскільки вказаний висновок підписаний уповноваженою особою, зроблений на підставі вивчення всіх обставин справи, взаємин батьків із дітьми. При цьому суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідачі в судове засідання не з'явились, не скористалися своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надали належних доказів, які спростовують доводи позивача. У силу положень Закону і роз'яснень, даних у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, тобто прав на виховання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтується на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При з'ясуванні судом обставин справи, зокрема при безпосередньому спілкуванні у судовому засіданні із батьком неповнолітнього [PERSON] - [PERSON], стає зрозумілим, що батько свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками по відношенню до хлопця, права та обов'язки як батька для відповідача не представляють особливої цінності. Відповідачем було власноруч складено заяву, в якій він чітко зазначив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, та більше у судові засідання не з'явився. Доказів на підтвердження спроб пошуку роботи суду не надав. Мати дитини [PERSON] неодноразово викликалася до суду, однак повідомляючи суд про те, що вона обов'язково прийде у наступне судове засідання, жодного разу не з'явилася. Слід зазначити, що за місцем свого постійного проживання [PERSON] не проживає. Крім письмових доказів, у судовому засіданні також були допитані свідки, з показань яких видно, що батьки самоусунулися від виховання дитини, не цікавляться про її духований та фізичний розвиток. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Відповідно ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позбавлення батьківських прав є крайньою мірою сімейно - правового характеру, вона застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. По змісту Закону ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухилялись від їх виконання у відношенні своєї неповнолітньої дитини. Жодних доказів на спростування зазначених обставин відповідачами суду не надано. Тому суд визнає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні їх неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. При вирішенні питання про позбавлення батьківських прав, суд також враховує думку дитини [PERSON], який у судовому засіданні ствердив, що бажає залишитися із бабусею, і вважає, що батьки фактично його кинули. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно подання органу опіки та піклування виконкому Черкаської селищної ради №02-37/654 від 15 грудня 2015 року, [PERSON] матеріально забезпечена (пенсіонер). Бабуся з онуком проживають у будинку з трьох кімнат. Онук забезпечений всіма необхідними речами для навчання та дозвілля. Станом на 03 грудня 2015 року [PERSON] до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості та в розшуку не перебуває. За даними висновків та довідок про стан здоров'я громадянина [PERSON] не має протипоказань для встановлення піклування над рідним онуком. Правові наслідки встановлення піклування [PERSON] роз'яснені, проти них вона не заперечує. Судом встановлено, що призначення піклувальником неповнолітньому [PERSON] позивачки [PERSON] буде відповідати інтересам неповнолітньої дитини, оскільки між піклувальником та неповнолітнім є родинний зв'язок, [PERSON] проживає із бабусею біля чотирьох років, як видно з показань свідків, саме позивач створила всі умови для розвитку дитини. Отже, судовим розглядом встановлено, що неповнолітній [PERSON] фактично позбавлений батьківського піклування, тривалий час мешкає у своєї бабусі - позивача по справі, призначення якої піклувальником не суперечить вимогам діючого законодавства. З огляду на наведене, суд вважає необхідним задовольнити подання та призначити позивача [PERSON] піклувальником над неповнолітньою дитиною - онуком [PERSON], [INFO]. Вирішуючи вимоги про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд виходив з таких встановлених в судовому засіданні обставин. Як встановлено у судовому засіданні, відповідачі самоусунулися від виховання та утримання дитини, матеріальної допомоги на її утримання добровільно не надають. Відповідно положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплено в ч. 2 ст. 51 Конституції України і ст. 180 Сімейного кодексу України. Згідно із ч.2 ст. 166 СК України, одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Також, у постанові Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано рекомендації,що при вирішені питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приписи ст.183 СК України встановлюють, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом достовірно встановлено, що дитина дійсно проживає з позивачем, має задовільний стан здоров'я, власних доходів немає, а тому потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру аліментів суд згідно вимог ст. 182 СК України виходить з того, що суду не надано доказів на підтвердження нездатності відповідачів надавати матеріальну допомогу своєму сину. Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] та [PERSON] від обов'язку утримання дитини судом не встановлено. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що аліменти з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] підлягають стягненню з визначенням розміру частки стягуваних аліментів у відповідності до ст. 183 СК України по 1/4 частки всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку і до досягнення дитиною повноліття, кожного з відповідачів. Крім того, у відповідності до ч. 1, ч.3 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. У зв'язку з цим, суд стягує з відповідачів судовий збір у дохід держави. На підставі наведеного,

Outcome: approved