overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

14.07.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 14.05.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.04.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 87258,90 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 14.05.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 9600,00 грн. зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.04.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 15024,40 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 69134,50 грн.; по комісії та пені - 3100,00 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 87258,90 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

14.07.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 20.12.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.05.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 16232,54 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 20.12.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 7900,00 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.05.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 7572,06 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 6511,31 грн.; по комісії - 900,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 749,17 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 16232,54 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

14.07.2016 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 30.07.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27.60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 07.06.2016 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 26895,48 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 30.07.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 14000,00 грн. зі сплатою 27,60 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 07.06.2016 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 13659,60 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 10628,95 грн.; по комісії - 850,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1256,93 грн. Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором разом зі штрафними санкціями в загальній сумі - 26895,48 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

14.07.2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання сина [PERSON], [INFO], до його повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов, просила стягнути з відповідача на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно, так в добровільному порядку відповідач допомоги не надає. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, не подав заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Згідно зі ст.ст.169, 224 ЦПК України суд, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у ній даних та доказів, постановляє заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-ЖС №286492, актовий запис №635. Згідно довідки сільського голови Осипенківської сільської ради №2079 від 13.07.2016р. син [PERSON] проживає разом з матерю [PERSON] Згідно ст.180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України судом враховуються обставини при визначенні розміру аліментів. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1000,0грн. на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред"явлення позову. Позивач звернулася до суду з заявою про стягнення аліментів 14.07.2016р., тому суд вважає можливим стягнути аліменти з даної дати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

14.07.2020 року позивач [PERSON] звернувся в Корабельний районний суд міста Миколаєва із позовною заявою, в якій просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON] , зареєстрований 29.07.2016 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 308. В обґрунтування позову позивач вказав, що шлюбні відносини із відповідачкою припинені через психологічну несумісність та різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, а тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї є неможливим. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з травня 2020 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Відповідачка надала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечувала та просила слухати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 29.07.2016 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 308. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з травня 2020 року. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі того, що відповідачка ніяким чином не висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за належне залишити їй шлюбне прізвище - " [PERSON] ". З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-10 00:00:00

14.07.2020 року позивачка [PERSON] звернулась в Корабельний районний суд міста Миколаєва із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 21.11.2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 617. В обґрунтування позову позивачка вказала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені через те, що у подружжя втрачено почуття любові та поваги один до одного, а тому відновлення подружніх відносин, збереження сім`ї є неможливим. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з травня 2019 року. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач надав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечував та просив слухати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 21.11.2008 року між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 617. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Шлюбні відносини припинені з 01 травня 2019 року. Статтею 24 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, при цьому примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу буде суперечити інтересам чоловіка та дружини, що виключає відновлення колишніх сімейних відносин та збереження шлюбу. При цьому суд також враховує, що рішення сторонами прийнято з усвідомленням його наслідків. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, згідно з ст. 113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі того, що відповідачка ніяким чином не висловила своє бажання відновити своє дошлюбне прізвище, суд вважає за належне залишити їй шлюбне прізвище - " [PERSON] ". З огляду на вищезазначене, суд вважає за доцільне задовольнити зазначений позов про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

14.08.2013 року ПАТ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 28.01.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 7000 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.05.2013 року по кредиту, процентам за користування ним, а також штрафні санкції в загальній сумі 31324,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 28.01.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого ліміту на платіжну картку зі сплатою 3 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. (а.с. 7-11) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.05.2013 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 6954,07 грн.; відсоткам за користування кредитом - 22402,69 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1467,84 грн. (а.с. 5, 6) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 31324 грн. 60 коп., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

14.08.2015 року ОКП Миколаївоблтеплоенерго звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з них заборгованості за спожиті послуги теплопостачання за період з 04.10.2013 року по 13.04.2015 року у розмірі 72980,39 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. В судове засідання відповідач повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, про час, місце та день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на житловий будинок за адресою: м. Миколаїв, вул. Леваневців, 10/8. Відповідно до договору купівлі-продажу від 27.07.2010 р. власником нежитлового приміщення, за адресою: м. Миколаїв, вул. Леваневців, 10/8, є [PERSON], який відповідно і є споживачем теплової енергії, яку постачає Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго». Стаття 322 ЦК встановлює обов'язок власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, [PERSON], як власник нежитлового приміщення, за адресою: м. Миколаїв, вул. Леваневців, 10/8, зобовязаний нести тягар щодо утримання майна, в тому числі по сплаті комунальних послуг. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання з постачання теплової енергії позивачем виконані. Відповідач не виконав свої зобов'язання, своєчасно не сплатив за послуги з теплопостачання. Нарахування відповідачу сум оплат за спожите тепло проводились згідно з тарифами, встановленими Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг № 77 від 30.09.2011 р., № 487 від 31.12.2013 р., №520 від 16.05.2014 р., №657 від 28.11.2014 р., №253 від 27.02.2015 р., №1118 від 31.03.2015 р. та впровадженими Наказами ОКП "Миколаївоблтеплоенерго" № 548/1 від 31.12.2013 р., № 188 від 29.05.2014 р., №446 від 03.12.2014 р., № 105 від 27.02.2015 р., №160 від 31.03.2015 р. Внаслідок невиконання відповідачем зобов'язання по сплаті за спожиті послуги теплопостачання, виникла заборгованість за період з 04.10.2013 року по 13.04.2015 року, яка становить 72980,39 грн. На підставі вищевикладеного, у відповідності зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Також на підставі ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

14.08.2017 року [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 08.11.2003 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Миколаєва, Україна, актовий запис № 454, мотивуючи тим, що шлюбні відносини з відповідачем припинились, причиною розлучення є несумісність характерів. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище "Черняєва". Позивач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити, також просив справу слухати без своєї участі. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала до суду заяву, в якій позов визнала, просила розглянути справу за своєї відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 08.11.2003 року, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серії 1-ФП №079771, виданим відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м.Миколаєва, Україна. Від даного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю. Шлюбні відносини подружжя припинились, сумісне життя останніх не склалось. В зв'язку з відсутністю порозуміння між подружжям та відсутністю бажання примиритись, судом зроблено висновок про те, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved