Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

У лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Полтава-Взаємопоміч» заборгованість за кредитним договором у розмірі 3846,22 грн. та всі понесені позивачем судові витрати (в т.ч. судовий збір в розмірі 1378,00 грн.). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з»явились, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно на належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що 13.02.2008 р. між Кредитною спілкою „Полтава-взаємопоміч" та [PERSON] було укладено кредитний договір №1950 у відповідності до якого позичальник отримала кредит в розмірі 4550,00 грн. терміном на 36 місяців з 13.02.2009 р. по 04.02.2011 р. зі сплатою відсотків у розмірі 0,1041 % щоденно на залишок суми кредиту з кінцевим терміном повернення до 13.02.2011 р. Разом з цим, 05.02.2010 р. між Кредитною спілкою „Полтава-взаємопоміч" та [PERSON] було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору №1950 від 13.02.2008 р., якою п. 1.1. та п. 1.3. договору від 13.02.2008 р. викладено в новій редакції та у відповідності умов якої позичальник зобов'язалася повернути кредит до 13.02.2013 року. Одночасно, згідно з договором поруки від 13.02.2008 р. [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №1950 від 13.02.2008 року. Згідно з договором поруки від 13.02.2008 р. [PERSON] поручилася перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань- за кредитним договором №1950 від 13.02.2008 року. За договором поруки від 13.02.2008 р. [PERSON] поручився перед позивачем за виконання відповідачем [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №1950 від 13.02.2008 року. Відповідно до вимог ст.ст. 610, 554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель ( в даному випадку поручителі) несуть відповідальність як солідарні боржники. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як зазначив у позові позивач, у порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідачі зобов'язання не виконали, незважаючи на неодноразові звернення позивача з вимогами здійснити оплату заборгованості. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ст. 625 ЦК України). У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 12.02.2016 року відповідачка [PERSON] має заборгованість - 3846,22 грн., яка складається з наступного: - 2260,72 грн. - заборгованість за кредитом; - 230,67 (3% річних) - 1355,55 (збитки від інфляції) За викладених обставин, позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У відповідності до 4.2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В даному випадку, відповідач до 13.02.2013 року грошове зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором не виконав - кредит та відсотки за користування ним не повернув. Згідно ч. 2 ст.1054 ЦК України визначено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У свою чергу, ч.І ст.1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики. У відповідності до п.27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин'' визначено, що проценти є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Таким чином, позивач просить суд також стягнути з відповідачів 3% річних та суму боргу з врахування індексу інфляції. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Проте позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у солідарному порядку з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], які являються поручителями по договорам поруки задоволенню не підлягають, в зв»язку із припиненням договору поруки. На підставі викладеного,

Outcome: partial