Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

12 жовтня 2015 року, позивач, [PERSON], звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути зі [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], аліменти на утримання [PERSON], у зв'язку із навчанням, в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дати подання позовної заяви та до закінчення навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що вона та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі. 21 березня 2007 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. На теперішній час син навчається на другому курсі факультету ветеринарної медицини Полтавської державної аграрної академії. Так як син навчається на денному відділенні, він не працює, доходів не отримує. У зв'язку з його навчанням виникають значні матеріальні витрати, які складаються з оплати харчування, проживання, проїзду, придбання підручників, канцелярських та інших речей, необхідних для нормального навчання. Самостійно позивач не має можливості утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. Вона не працює, доходів не отримує, живе за рахунок тимчасових заробітків. Відповідач не приймає участі у витратах, пов'язаних з навчанням сина. Після вступу до навчального закладу, відповідач жодного разу не надавав матеріальної допомоги, не цікавився життям та здоров'ям сина, потребами та успіхами в навчанні. Відповідач має постійний дохід, працює вчителем фізкультури в Лошнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Теребовлянського району Тернопільської області, але ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги. Інших неповнолітніх дітей чи дітей, які навчаються, непрацездатних дружини, батьків, відповідач не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. Позивач самостійними зусиллями та коштами не може забезпечити [PERSON] всім необхідним: одягом, продуктами харчування, речами для навчання та іншим, нести витрати, пов'язані з навчанням сина їй дуже складно. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справу належним чином повідомлений, відповідно до наданої заяви позов підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] повторно (29.01.2016 року, 11.02.2016 року та 23.02.2016 року) в судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суд не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, у зв'язку з чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у дані судові засідання. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Згідно із ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). При вищевикладених обставинах, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи за відсутністю відповідача по наявних у справі матеріалах та доказах. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, та дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопольської області від 21.03.2007 року (а.с. 8). Від даного шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 14.05.1996 року та паспортом громадянина України [NUMBER] виданого Токмацьким МВ ГУМВС України в Запорізькій області від 14.06.2012 року (а.с. 9, 4). [PERSON] проживає з матір'ю в [ADDRESS], що підтверджується довідкою про склад сім'ї (а.с. 11). [PERSON] навчається на другому курсі факультету ветеринарної медицини Полтавської державної аграрної академії денної форми навчання з 01.09.2015 року по 31.07.2018 року, що підтверджується довідкою № 181/15 від 10.09.2015 року та довідкою № 299/15 від 23.12.2015 року. [PERSON] навчається на денному відділенні, він не працює, доходів не отримує. У зв'язку з його навчанням виникають значні матеріальні витрати, які складаються з оплати харчування, проживання, проїзду, придбання підручників, канцелярських та інших речей, необхідних для нормального навчання. Самостійно позивачка не має можливості утримувати дитину. Вона не працює, доходів не отримує, живе за рахунок тимчасових заробітків, що підтверджується трудовою книжкою. Відповідач не приймає участі у витратах, пов'язаних з навчанням сина. [PERSON], має можливість надавати матеріальну допомогу сину. Відповідач має постійний дохід, працює вчителем фізичної культури та викладає предмет «Захист Вітчизни» в Лошнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Теребовлянського району Тернопільської області. Дохід відповідача за період з серпня 2015 року по грудень 2015 року становить 23 042,61 грн. Середній заробіток відповідача, [PERSON], становить 4 608,52 грн., що підтверджується довідкою № 131 від 16.02.2016 року. Відповідач матеріальної допомоги не надає. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. За роз'ясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що для виникнення даного аліментного зобов'язання є необхідна сукупність юридичних фактів, а саме: дитина досягла повноліття, але на момент звернення до суду з позовом не досягла 23 - х років; син продовжує навчання на другому курсі факультету ветеринарної медицини Полтавської державної аграрної академії у зв'язку з навчанням він потребує матеріальної допомоги. Згідно ст. 200 СК України - суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) в частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених в статті 182 цього Кодексу. У відповідності до положень ст. 182 СК України, суд при визначенні розміру аліментів на повнолітнього сина враховує, що відповідач є особою працездатного віку, має постійний дохід, працює вчителем фізичної культури в Лошнівській ЗОШ І-ІІІ ступенів Теребовлянського району Тернопільської області, але ухиляється від добровільного надання матеріальної допомоги. Інших неповнолітніх дітей чи дітей, які навчаються, непрацездатних дружини, батьків, відповідач не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляються. З урахуванням викладеного суд вважає доцільним встановити розмір аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання. Визначаючи строк, з якого до якого стягуються аліменти, суд виходить з норм ч. 1 ст. 191 СК України та ст. 199 СК України. У зв'язку з викладеним, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання підлягають задоволенню в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходів), починаючи з дня подачі позовної заяви та до закінчення навчання [PERSON], але не більш ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 487,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved