Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

[PERSON] звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа Орган опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради, посилаючись на наступне. 24.05.2012 року у сторін народився син [PERSON]. На той час вони проживали спільно однією сімєю без реєстрації шлюбу. Оскільки, через відсутність взаєморозуміння з відповідачем їх спільне життя не склалося, то відповідач пішла жити за іншою адресою до своїх батьків: м. Сєвєродонецьк, сел. Воєводівка, вул. Нова, буд. 45, і з того часу за місцем їх спільного проживання вона не проживає. При цьому, з собою вона забрала і малолітнього сина, [PERSON]. На даний час відповідач сином не опікується, а постійно перебуває «на заробітках» у Російській Федерації. До України вона приїздить на два-три дні в декілька місяців. Весь тягар по утриманню сина вона поклала на своїх батьків-пенсіонерів, при чому її батько є інвалідом. Позивач при змозі допомагає в утриманні та у вихованні сина, і то, коли батьки відповідача дають йому бачитися з дитиною. Вищезазначене призвело до того, що наразі ані відповідач, ані син не зареєстровані за жодною адресою проживання, що є прямим порушенням законодавства, а син з цієї причини не може піти до дитячого садочка. Коли він про це довідався, то негайно звернувся до відповідача з вимогою визначити місце проживання сина за адресою його місця проживання та зареєструвати дитину у його квартирі, але відповідач категорично відмовила в цьому, а її батьки взагалі перестали давати бачитися з сином. Усе вищевикладене і змусило його звернутися із даною позовною заявою насамперед для захисту інтересів свого сина. До цього часу, коли син проживав з ним, то знаходився повністю на утриманні, а його мати не приймає ніякої участі у його вихованні та утриманні. Дитина вже довго не бачила свою матір. Житлово-побутові умови в квартирі відповідають усім встановленим нормам. У квартирі є всі необхідні для проживання дитини меблі і речі. Він постійно купує дитині іграшки, речі, а також забезпечує повноцінним і збалансованим харчуванням. Дитина ні в чому не має потреби, бо усе в неї є для нормального розвитку. На даний час позивач працює апаратником у НВП «Зоря» і отримує непогану заробітну плату. За місцем роботи та проживання характеризується тільки з позитивної сторони. На диспансерному обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога він не перебуває. Стан його здоровя дозволяє постійне проживання з дитиною. До всього, до кримінальної відповідальності він не притягувався, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Для того, щоб син мав повноцінний розвиток, спілкувався з дітьми, позивач подав заявку на його прийом до дитячого садку, який знаходиться недалеко від його помешкання. Позивач, як батько, добросовісно виконує свої батьківські обовязки по відношенню до свого сина, забезпечує дитину всім необхідним для його фізичного та духовного розвитку, весь свій вільний час намагається проводити разом із сином (за умови, якщо батьки відповідача надають йому таку можливість), тому дитина завжди перебуває під наглядом та отримує необхідну увагу та догляд. Отже, позивач вважає, що в інтересах дитини залишитися проживати зі своїм батьком, тобто з ним. Позивач в повній мірі виконує свої батьківські обовязки на відміну від відповідача та вважає, що буде розумним, справедливим, а також таким, що відповідає моральним засадам суспільства, якщо суд постановить рішення, яким визначить місце проживання дитини разом з батьком. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги з підстав, які викладені у позові, просили позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти задоволення позову, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач додатково пояснила, що за період з 28.09.2017 року вона виїжджала за межі України лише на 3 дні, вона постійно проживає з дитиною. В разі, якщо в подальшому їй необхідно буде виїхати за кордон на тривалий час, то вона це буде робити тільки з дитиною. Її постійна відсутність в Україні в 2016 році та до вересня 2017 року пояснюється тим, що вона працює в Російській Федерації та повинна була забезпечувати матеріальну підтримку дитини. Відповідач грошей на утримання дитини до літа 2017 року майже не надавав. Зараз вона продовжує працювати дистанційно, що призвело до зменшення обсягу її доходів, проте вона продовжувати працювати в такому дистанційному режимі. В судовому засіданні представник третьої особи заперечувала проти задоволення позовних вимог та вважала їх необґрунтованими. Також надала суду письмовий висновок щодо розвязання спору. Малолітній [PERSON] під час зясування його думки пояснив суду, що зараз він проживає з мамою, бабусею та [PERSON] (дідусем) в с. Воєводівка. Йому подобається жити в с. Воєводівка, а також в Майкопі (Російської Федерації), коли вони туди їздять з мамою. З батьком йому не подобається бути, адже у батька йому сумно, невесело. Один раз батько водив його з собою в парк. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивач є його сином. У нього гарні відносин як з сином, так і з онуком [PERSON]. Раніше до липня 2017 року він водив онука в парк, на спортивні змагання тощо, мати онука віддавала його на вихідні дні. Позивач все віддає дитині, придбаває для сина іграшки та одяг. Позивач казав, що йому не дають спілкуватися з дитиною в останній час. Його онук [PERSON] в останню суботу сказав, що він не кохає його та його сина. Позивач ніколи не зловживав алкогольними напоями та не проходив у звязку із цим кодування. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його сусідом по будинку в м. Рубіжному, він знає позивача вже 10 років. Йому відомо, що у [PERSON] є син, він часто бачив позивача із сином, в основному у вихідні дні. Він бачив, як позивач із сином ходили в парк, каталися на велосипедах, позивач купував сину подарунки, солодощі. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що позивач [PERSON] є його сусідом по будинку в м. Рубіжному, він знає позивача з 2000-х років. Йому відомо, що у позивача є син, він часто бачив позивача із сином влітку 2017 року, але останні декілька місяців сина позивача він чомусь не бачив. У позивача із сином були грані стосунки. Проблем із вживанням алкоголю у позивача не було. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є сусідом по селу відповідача [PERSON] В липні 2017 року він приходив за навозом в будинок [PERSON] в с. Воєводівка та побачив, що [PERSON] привів дитину додому в стані алкогольного спяніння. Про такий стан [PERSON] свідчили його некоординовані рухи та характерний запах алкоголю. У відповідача [PERSON] гарні стосунки із дитиною, йому невідомі випадки недбалого поводження відповідача із дитиною. Дитина завжди добре одягнута, нагодована, тощо. Разом з дитиною та відповідачем [PERSON] живуть її батьки. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона проживає в с. Воєводівка поруч з будинком [PERSON] В липні 2017 року [PERSON] забрав дитину сторін ([PERSON]) з собою, хоча дитина не бажала йти з позивачем, плакала, казала бабусі, що не бажає йти з батьком. Їй невідомі випадки недбалого поводження відповідача із дитиною. Допитана в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснила, що вона товаришує з мамою відповідача [PERSON], постійно буває в гостях у відповідача в с. Воєводівка. Їй відомо, що одного разу до будинку [PERSON] була викликана поліція з приводу порядку спілкування з дитиною сторін [PERSON] і дитина повідомила, що не хоче йти до тата. Їй невідомі випадки недбалого поводження відповідача із дитиною, дитина завжди добре одягнута, нагодована, тощо. За останні півроку вона близько 8 разів бачила, як дитина сторін не бажає йти з батьком з будинку [PERSON] Взимку 2017 року або 2016 року, точно вона не памятає, вона бачила позивача [PERSON] в стані сильного алкогольного спяніння. Вона ніколи не бачила, щоб [PERSON] або її мати налаштовували дитину проти батька, бабуся дитини навпаки каже дитині, що з батьком треба спілкуватися. Допитаний в якості свідка в судовому засіданні [PERSON] пояснив, що він є сусідом [PERSON] в с. Воєводівка. У сторін цієї справи є дитина [PERSON], і мама і тато [PERSON] дуже його кохають, обидва батьки дитини є гарними людьми. [PERSON] як мати є дуже дбайливою, забезпечує дитину всім необхідним. Іноді [PERSON] зловживав алкогольними напоями, близько 1-2 років тому під час роботи на стадіоні. [PERSON] також є гарним батьком, купує дитині подарунки. Разом з тим, [PERSON] одного разу привів дитину додому в с. Воєводівка і відразу пішов, хоча у дитини була висока температура. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією свідоцтва про народження серії І-ЕД № 383317, виданого повторно 25 квітня 2017 року Сєвєродонецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області, [PERSON] народився 24 травня 2012 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 468. При цьому, батьком дитини записаний [PERSON], а матірю [PERSON]. Відповідно до копії довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 201753533, виданої Центром надання адміністративних послуг загального відділу Рубіжанської міської ради від 19 травня 2017 року, в квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: позивач [PERSON], [INFO], мати позивача [PERSON], [INFO], брат позивача [PERSON], [INFO], брат позивача [PERSON], [INFO]. З копії довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» від 25 квітня 2017 року вбачається, що [PERSON] дійсно працює у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» в якості апаратника підготовки сировини у виробництві 2 з 18 липня 2016 року на підставі наказу № 240 від 15 липня 2016 року. Згідно із копією довідки № 214-2315, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» від 26 квітня 2017 року, заробітна плата [PERSON] за період з жовтня 2016 року по березень 2017 року склала 32107,90 грн. Відповідно до копії виробничої характеристики працівника Товариства з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» [PERSON], наданої працівника Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» № 002-697 від 03 травня 2017 року, за нетривалий час роботи [PERSON] зарекомендував себе як грамотний, сумлінний, виконавчий робітник, завжди готовий допомогти колегам по роботі. До роботи відноситься відповідально, порушення трудової дисципліни не було. З копії побутової характеристики [PERSON], наданої дільничним офіцером поліції Рубіжанського ВП ГУНП в Луганській області [PERSON] вбачається, що за місцем проживання [PERSON] характеризується позитивно, спиртними напоями не зловживає, суспільний порядок не порушує, скарг з боку сусідів не надходило. З особами, які ведуть аморальний спосіб життя, помічений не був. Згідно із копіями медичної довідки про проходження обовязкових попереднього та періодичного психіатричних оглядів серія 10ААЕ № 163512 та копії сертифікату про проходження профілактичного наркологічного огляду серія 10ААД № 918923, виданих Комунальним закладом «Рубіжанська центральна міська лікарня» від 12 липня 2016 року, психіатричних та наркологічних протипоказань [PERSON] до виконання робіт апаратника з вибуховими речовинами немає. Відповідно до копії картки працівника, який підлягає попередньому (періодичному) медичному огляду, наданої Комунальним закладом «Рубіжанська центральна міська лікарня» від 14 липня 2016 року, [PERSON] приданий для роботи за професією апаратник підготовки сировини. Згідно із копією довідки серії ГУЛ № 1934084, виданої 11 листопада 2016 року Управлінням інформаційного забезпечення Головного управління національної поліції в Луганській області, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], на території України, станом на 11.11.2016 року, до кримінальної відповідальності не притягувався, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Відповідно до копій розрахункових листків за червень-серпень 2017 року, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря», заробітна плата [PERSON] за період з червня 2017 року по серпень 2017 року склала 7242,10 грн. Згідно із копією Акту обстеження житлово-побутових умов проживання, затвердженого Службою у справах дітей Рубіжанської міської ради Луганської області від 07 червня 2017 року, [PERSON] створені всі умови для проживання дитини та повністю відповідають потребам та інтересам дитини. Наявна дитяча кімната, облаштована необхідним речами побуту для повноцінного розвитку, навчання та виховання. З копії довідки, виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробниче підприємство «Зоря» вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] утримані аліменти за вересень в розмірі 1980,42 грн. Відповідно до довідки № 829, виданої селищним комітетом села Воєводівка Сєвєродонецької міської ради від 02 жовтня 2017 року, в житловому будинку, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, село Воєводівка, вулиця Нова, будинок 45, проживають без реєстрації [PERSON], [INFO], та її неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Житловий будинок належить батькові відповідача [PERSON]. Згідно із довідкою № 1, виданої індивідуальним підприємцем [PERSON] [PERSON] від 17 жовтня 2017 року, заробітна плата [PERSON] за період з серпня 2017 року по вересень 2017 року без врахування податків склала 65434,78 рублів. З копії листа Відділу освіти Сєвєродонецької міської ради № 1510 від 17 жовтня 2017 року вбачається, що дитина [PERSON], [INFO], відвідує ДНЗ № 10 з 12.07.2017 року (з 5-ти років) по теперішній час. [PERSON] зарахований до складу старшої групи № 11. Під час літнього оздоровчого періоду група не працювала, тому хлопчик відвідував старшу групу № 6. До тимчасового закриття [PERSON] відвідував заклад два дні: 12.07.2017 року та 14.07.2017 року. З 16.07.2017 року по 10.08.2017 року дитина хворіла на ГРВІ та гострий трахеїт і заклад не відвідувала. [PERSON] був внесений до списку дітей, які за бажанням батьків або осіб, які їх замінюють, на час закриття ДНЗ № 10 з 19.07.2017 року по 31.08.2017 року мали відвідувати ДНЗ № 25. Але після хвороби [PERSON] ДНЗ № 25 не відвідував. У 2017-2018 навчальному році [PERSON] відвідував групу № 7 ДНЗ № 10 у такі дні: з 01.09.2017 року по 07.09.2017 року, 19.09.2017 року, 20.09.2017 року, 27.09.2017 року, 29.09.2017 року, 02.10.2017 року, з 09.10.2017 року по 12.10.2017 року, 17.10.2017 року. Причина відсутності дитини у закладі у робочі дні відпустка. Відповідно до листа Головного центру обробки спеціальної інформації державної прикордонної служби України від 18.10.2017 року, є наступні відомості про перетинання державного кордону України у період з 08.12.2014 року по 28.09.2017 року громадянкою України [PERSON], [INFO], в базі даних: [PERSON], [INFO], знаходилася за межами України протягом вищевказаного періоду у загальній кількості 907 днів. З листа Комунальної установи «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» Управління охорони здоровя Сєвєродонецької міської ради № 2144 від 20 жовтня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO] з 06.02.2012 року перебуває на обліку у лікаря-ендокринолога КДПВ № 1 КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: Гіпоплазія щитоподібної залози з гіпотиреозом, середнього ступеню тяжкості, стадія субкомпенсації. Наступний огляд лікаря рекомендовано у квітні 2012 року. З 2012 року по теперішній час пацієнтка до лікаря-ендокринолога за медичною допомогою не зверталась. Згідно даних медичної документації, [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], не має групи інвалідності. В період з 01.01.2012 року [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO], 06.02.2012 року зверталась до лікаря-ендокринолога КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня» з діагнозом: Гіпоплазія щитоподібної залози з гіпотиреозом, середнього ступеню тяжкості, стадія субкомпенсації. У 2017 році зверталась до лікаря загальної практики-сімейного лікаря КУ «Сєвєродонецький центр первинної медико-санітарної допомоги» з діагнозом: ГРВІ. [PERSON], який зареєстрований за адресою: [INFO], на обліку у лікарів-спеціалістів КДПВ № 1 КУ «Сєвєродонецька міська багатопрофільна лікарня не перебуває. Медична карта амбулаторного хворого за місцем реєстрації відсутня. Згідно даних первинної облікової документації, в період з 01.01.2012 року по теперішній час, за медичною допомогою не звертався. Згідно із побутовою характеристикою [PERSON], наданої селищним комітетом села Воєводівка Сєвєродонецької міської ради від 23 жовтня 2017 року, в житловому будинку, який розташований за адресою: Луганська область, місто Сєвєродонецьк, село Воєводівка, вулиця Нова, будинок 45, проживає відповідач з моменту народження, з сусідами та родичами підтримує добрі відносини, скарг на її поведінку від них не надходило. Вона надає допомогу батькам у веденні господарства, спиртними напоями не зловживає, займається вихованням сина. Із-за відсутності роботи за місцем мешкання, працює вахтовим методом в Росії. Дитина відвідує дитячий садок. За час праці матері, знаходиться під контролем баби та діда. З Висновку про встановлення місця проживання малолітньої дитини, наданого Органом опіки та піклування Сєвєродонецької міської ради № 5504 від 06 листопада 2017 року вбачається, що враховуючи інтереси дитини, Орган опіки та піклування вважає доцільним встановлення місця проживання малолітнього [PERSON], [INFO], разом з його матірю [PERSON]. Відповідно до Витягу з протоколу дослідження емоційної сфери і міжособистісних сімейних відносин дитини [PERSON], [INFO], наданого Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) комбінованого типу № 10 Сєвєродонецької міської ради від 01 грудня 2017 року, емоційний стан дитини відповідає віковим нормам і на момент обстеження має незначні відхилення. Рівень розвитку соціального інтелекту дитини середній. Відповіді не мали елементів соціального научіння. Загальний рівень тривожності середній. Сімейна ситуація, в якій перебуває дитина, сприймається хлопчиком як відносно нестабільна, невизначена. У дитини простежується амбівалентне ставлення до батька, яке обтяжене очікуванням можливого несприйняття дитини батьком та великою кількістю вимог стосовно поведінки хлопчика. До своєї родини хлопчик, насамперед, відносить дідуся та бабусю з боку матері. Також, як значущих і близьких людей, хлопчик сприймає мати та хрещену мати. Демонструє позитивне ставлення до кожного з них, бажання спілкуватись. Для повноцінного виконання батьками своїх обовязків в подальшому їм важливо в присутності дитини поводити себе стримано, спокійно, доброзичливо, спірні питання розв'язувати за відсутності сина з урахуванням його інтересів і потреб. Відповідно до статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. За частинами першою, другою статті 161 цього Кодексу якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із п. 18 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року № 11при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Суд враховує, що у цій справі обидва батьки бажають належно виконувати свої батьківські обов'язки, підстав вважати їх такими, що неналежно виконують ці обовязки, у суду немає. Також, обидва батьки мають самостійний дохід, відомості про зловживання станом на час розгляду справи кимось із батьків спиртними напоями або наркотичними засобами у суду відсутні, обидва батьки позитивно характеризуються за місцем проживання та роботи, випадків демонстрації кимось із батьків аморальної поведінки судом не встановлено. Разом з тим, під час зясування думки дитини суд встановив, що дитині подобається жити в с. Воєводівка м. Сєвєродонецька із матірю та батьками матері (бабусею та дідусем дитини). Крім того, із змісту протоколу дослідження емоційної сфери і міжособистісних сімейних відносин малолітньої дитини [PERSON] вбачається, що у цієї дитини простежується амбівалентне ставлення до батька, яке обтяжене очікуванням можливого несприйняття дитини батьком та великою кількістю вимог стосовно поведінки хлопчика. До своєї родини хлопчик, насамперед, відносить дідуся та бабусю з боку матері. Також, як значущих і близьких людей, хлопчик сприймає мати та хрещену мати. Демонструє позитивне ставлення до кожного з них, бажання спілкуватись. Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року гарантує кожному право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції (пункт 1). При цьому зазначена стаття містить застереження, згідно з яким органи державної влади не можуть утручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб (пункт 2). Згідно із статтями 1, 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Із змісту інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.08.2017 року № 9-1580/0/4-17, а також із змісту інформації, викладеної на офіційному веб-сайті Європейського суду з прав людини за посиланням https://hudoc.echr.coe.int/eng#\"languageisocode":["ENG"],"respondent":["UKR"],"documentcollectionid2":["GRANDCHAMBER","CHAMBER"],"itemid":["001-175140"]\ вбачається, що 01 липня 2017 року Європейський суд з прав людини ухвалив рішення у справі «М. С. проти України», яке набуло статусу остаточного 11 жовтня 2017 року. ЄСПЛ наголосив, що в усіх подібних випадках основне значення має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що у всіх рішеннях, що стосуються дітей, їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її звязків із сімєю, крім випадків, коли сімя є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Саме з урахуванням зазначених принципів ЄСПЛ здійснював оцінку того, чи національні суди вжили всіх заходів для визначення найкращих інтересів дитини у цій справі та визначили її місце проживання з дотриманням вимог статті 8 Конвенції. Здійснюючи оцінку стабільності середовища проживання дитини, ЄСПЛ звернув увагу на те, що дитина від народження жила не лише зі своїми батьками, а й разом з бабусею і дідусем, які піклувалися про неї. При цьому суд першої інстанції, визначаючи місце проживання дитини разом із матірю, не взяв до уваги той факт, що батьки заявника відігравали значну роль у житті дитини, а суд апеляційної інстанції лише зазначив, що батьки є більш важливими в житті дитини, ніж її бабуся й дідусь. Погоджуючись із цією тезою, ЄСПЛ одночасно зауважив, що з урахуванням конкретних обставин справи такого висновку було недостатньо, оскільки лишилося нез'ясованим, наскільки таке поверхневе сприйняття відповідає конкретній ситуації з донькою заявника та чи буде відокремлення дитини від бабусі й дідуся суперечити інтересам дитини. У зв'язку з цим ЄСПЛ нагадав свою позицію, відображену у попередніх рішеннях, зокрема у справі «Мамчур проти України», стосовно того, що тривалість часу, проведеного дитиною з дідусем чи бабусею, може стати важливим чинником при визначенні найкращих інтересів цієї дитини. Крім того, під час вирішення цієї справи суд враховує статтю 51 Конституції України, яка гарантує кожному із подружжя рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Схожа норма міститься також у частині шостій статті 7 Сімейного кодексу України, відповідно до якої рівність прав і обовязків жінки та чоловіка у сімейних відносинах, шлюбі та сімї є однією із загальних засад регулювання сімейних відносин. Це узгоджується з практикою ЄСПЛ, який неодноразово наголошував, що батьки повинні мати рівні права у спорах про опіку над дітьми, і жодні презумпції, які ґрунтуються на ознаці статі, не повинні братись до уваги (рішення у справі «Зоммерфельд проти Німеччини» («Sommerfeld v. Germany») від 08 липня 2003 року, «Цаунеггер проти Німеччини» («Zaunegger v. Germany») від 03 грудня 2009 року). Суд зазначає, що у спірних правовідносинах найкращим інтересам дитини відповідатиме постійне проживання дитини разом із матірю, бабусею та дідусем, яких дитина в першу чергу відносить до кола своєї сімї та за місцем проживання яких створено всі умови для гармонійного розвитку дитини. Примусове передання дитини на постійне проживання із батьком, з яким у дитини відсутній постійний емоційний, сімейний звязок та до якого дитина не відчуває такої сильної прихильності, як до вищеназваних родичів, вочевидь не відповідатиме інтересам дитини. Факт перебування відповідача (матері дитини) у довгострокових робочих поїздках в Російській Федерації протягом 2016-2017 років не свідчить про необхідність задоволення цього позову, адже, по-перше, такі поїздки були зумовлені необхідністю матері виконувати свої трудові обовязки та забезпечувати матеріальний достаток дитини, по-друге, дитина під час таких поїздок залишалася під наглядом бабусі та дідуся з боку матері, до яких дитина виявляє особливу прихильність, і, по-третє, станом на час розгляду справи з 28.09.2017 року мати дитини припинила довгострокові поїздки за межі України та згідно з її поясненнями не збирається більше залишати дитину без свого піклування на тривалий час. Відсутність реєстрації дитини у с. Воєводівка, на думку суду, взагалі немає значення для правильного вирішення цієї справи. Під час вирішення подібних справ, суд в першу чергу має враховувати фактичний сімейний та емоційний звязок дитини, фактичне середовище її проживання, а не формальне місце реєстрації проживання дитини або його відсутність. Таким чином, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та необхідність відмови у їх задоволенні. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, в той час як відповідач або третя особа не повідомили про наявність у них документально підтверджених судових витрат. Отже судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed