Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що з 5 березня 2012 року до 1 січня 2016 року вона проживала однією сім"єю без реєстрації шлюбу з [PERSON]. Від сумісного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьківство відносно якого відповідач визнав у порядку, визначеному частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України. Після припинення сімейних з відповідачем і до нинішнього часу дитина проживає постійно із нею і перебуває повністю на її утриманні. В утриманні дитини їй допомагає її бабуся [PERSON]. Впродовж січня місяця 2016 року відповідач зомсім не виконує свої обов'язки по утриманні їхньої дитини. Вона вимушена сама забезпечувати утримання дитини на рівні не менше прожиткового мінімуму. Відповідач має задовільний стан здоров'я, є працездатним, але працавлаштовуватися не поспішає, про те він зобов'язаний брати участь в утриманні дитини вчасно та систематично, і забезпечити виконання своїх обов'язків можливо лише в примусовому порядку. Крім сина [PERSON] , [PERSON] самостійно утримуж ще одну свою дочку [PERSON], що спонукало позивачку звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Подала заяву, в якій просила розгляд справи провести за її відсутності . Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі . Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився. Подав заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності . Заявлені позовні вимоги визнав повністю. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів . Дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини : сторони з 5 березня 2012 року до 1 січня 2016 року проживали однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Від сумісного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], батьківство відносно якого відповідач визнав у порядку, визначеному частиною першою статті 126 Сімейного кодексу України, свідоцтво про народження серії І-ОЛ № 143936, видане 04.04.2013 року відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.7 ) . З довідки Добровеличківської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 20.01.2016 року, зясовано, що [PERSON] [INFO], проживає в [INFO]. До складу її сім'ї входить , дочка [PERSON] [INFO] та син [PERSON] [INFO]. Діти постійно проживають з матір"ю. З позовної заяви та довідки Добровеличківської селищної ради Добровеличківського району Кіровоградської області від 20.01.2016 року, встановлено, що на момент розгляду спору сторони проживають окремо. Їх спільна дитина проживає разом з позивачем та перебуває на повному її утриманні. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього Кодексу . Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходяться спільна з відповідачем дитина, має право вимагати стягнення з останнього аліментів, а відповідач, який ухиляється від добровільного виконання свого батьківського обов'язку, зобовязаний їх сплачувати. За таких обставин суд вважає, що позов слід задовольнити повністю . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць . На підставі ст. ст. 180-184 СК України , ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року,

Outcome: approved