Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-04 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якій просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачу на праві спільної сумісної власності разом з третіми особами, належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстровані всі співвласники, а також відповідач. [PERSON] була зареєстрована у вказану квартиру як дружина позивача 28.07.2017 року. У червні 2018 року шлюб між ними було розірвано, і ще з квітня 2018 року, тобто ще до розірвання шлюбу, відповідач добровільно залишила квартиру та забрала свої речі. Перешкод у користуванні квартирою їй не чинили. Саме тому позивач вважає, що [PERSON] втратила право користування квартирою [ADDRESS] у зв"язку з тривалою, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, не є членом сім"ї власників квартири, не сплачує комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 13.05.2019 року відкрито провадження у справі, ухвалено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників судового процесу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили суд їх задовольнити не заперечували, що заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибула, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Судової влади України, відзив до суду не подавала, з будь якими заявами чи клопотаннями до суду не зверталася. Треті особи [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи за згодою позивача в заочному порядку відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а. с. 21). Відповідно до витягу з Реєстру територіальної громади міста Києва, станом на 25.02.2019 року у зазначеній квартирі зареєстровані, окрім позивача та третіх осіб, також відповідач [PERSON] (а. с. 19). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу від 06.06.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а. с. 18). Відповідач в квартирі, яка на праві власності належить позивачу, - не проживає, та доказів зворотному суду надано не було. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою [PERSON] , відповідач не проживає у квартирі позивача з весни 2018 року добровільно. Свідок [PERSON] , який є товаришем позивача, пояснив, що у квітні 2018 року відповідач добровільно змінила місце проживання та він допомагав виносити з квартири насильні речі. З того часу вона там не проживає. Статтями 15, 16, 20 ЦК України передбачено право особи на судовий захист свого цивільного права у разі його порушення. Приписами ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Статтею 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За змістом ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України та ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідач не є членом сім"ї власника квартири, не проживає в спірній квартирі більше року, добровільно залишили місце реєстрації проживання. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що судом встановлено, що відповідач відсутній у житловому приміщенні без поважних на це причин, суд вважає, що позов є обґрунтованим та законним, в зв`язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 768,40 грн. На підставі наведеного, та

Outcome: approved