Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

06.08.2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, в подальшому уточнивши позовні вимоги просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 4037 грн. та на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 3070 грн. Аліменти на утримання дітей просила стягувати щомісячно, починаючи з 01.05.2013 року, до досягнення дітьми повноліття. Крім того, позивач просила покласти на відповідача додаткові витрати на дітей в сумі 31700 грн., а саме: 11000 грн. - на покриття фактично понесених витрат на навчання доньки [PERSON] у хореографічній гімназії "Кияночка" протягом 2013-2014 навчального року, 6075 грн. - витрат на навчання доньки в цій гімназії протягом 2014-2015 навчального року, 1000 грн. - на покриття фактично понесених витрат на оплату поїздки доньки до табору "Артек", 6425 грн. - на фінансування прогнозованих витрат з оплати за навчання доньки в хореографічній гімназії за 2014-2015 навчальний рік, 5450 грн. - на покриття фактично понесених витрат на лікування зубів сину [PERSON] у Медичному центрі ТОВ "Кідс Дентал", 1750 грн. - на фінансування прогнозованих витрат з оплати за виготовлення та встановлення протезу сину [PERSON] у цьому Медичному центрі. Також позивач просила зобов'язати відповідача щорічно сплачувати 1/2 частину витрат, пов'язаних з навчанням доньки [PERSON] у хореографічній гімназії "Кияночка" за наступні навчальні роки, виходячи з вартості навчання, обумовленого відповідними договорами. У судовому засіданні представник позивача підтримали позовні вимоги та наполягали на їх повному задоволенні. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, погодився сплачувати аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно на утримання кожної дитини, а також додаткові витрати на утримання дітей: 10000 грн. на навчання доньки [PERSON] у хореографічній гімназії "Кияночка" протягом 2014-2015 навчального року та 5450 грн. на оплату лікування зубів сина. При цьому відповідач заперечив щодо стягнення з нього аліментів за минулий період, починаючи з 01.05.2013 року, щодо стягнення прогнозованих додаткових витрат на дітей. Крім того, відповідач пояснив, що частину додаткових витрат на дітей, які хоче стягнути позивач, зокрема навчання доньки в хореографічній гімназій протягом 2013-2014 навчального року, та її поїздка до табору "Артек" фінансувалась із спільного сімейного бюджету, оскільки сторони в той час проживали разом і вели спільне господарство. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 02.08.2003 року. В даний час шлюбні відносини фактично припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили той факт, що шлюбні відносини сторін тривали до червня 2014 року, вони мешкали разом в м. Києві в гуртожитку, вели спільне господарство, спільно виховували дітей. З копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 16.12.2003 року та серії [NUMBER] від 24.02.2011 року вбачається, що сторони від шлюбу мають спільних неповнолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, що є підставою стягнення аліментів. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач є суб'єктом підприємницької діяльності, проте відповідно до повідомлення реєстраційної служби Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області 15.01.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців внесено запис про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності [PERSON] З довідки ДПІ у Городнянському районі № 1082/П від 17.10.2014 року обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) [PERSON] з 01.01.2014 року по 30.06.2014 року становив нуль гривень. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що займається будівельними роботами без офіційного працевлаштування, від чого отримує дохід, який в середньому складає 3000 грн. на місяць. Згідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Оскільки відповідач не надає достатньої допомоги на утримання дитини, враховуючи ту обставину, що відповідач сплачує зобов'язання перед ПАТ "ВТБ Банк" за кредитом, який було отримано і використано в інтересах сім'ї, суд вважає, доцільним стягнути з відповідача аліменти в розмірі 500 грн. на кожну дитину, починаючи з дня звернення позивача до суду - 06.08.2014 року. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Частиною 2 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Оскільки позивачем не було надано відповідних доказів, які вимагає вищевказана правова норма, то вимога про стягнення аліментів з 01.05.2013 року підлягає відхиленню. Відповідно до ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Частина 2 вказаної статті регламентує, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Судом встановлено, що неповнолітньому [PERSON] в листопаді 2014 року було надано стоматологічні послуги у ТОВ "Кідс Дентал" по лікуванню та видаленню зубів. Відповідно до акту надання послуг № 25 та квитанції до прибуткового касового ордеру від 28.11.2014 року позивачем за вказані послуги було сплачено 10900 грн. Відповідач погодився відшкодувати половину вказаних витрат, пов'язаних з лікуванням сина, тому з нього підлягає стягненню сума в розмірі 5450 грн. Позивачем подано довідку ТОВ "Кідс Дентал" від 01.12.2014 року, в якій зазначено, що [PERSON], [INFO] потрібно виготовлення апарату-протезу, приблизна вартість якого становить 3500 грн. Суд вважає недоцільним стягнення з відповідача наперед половини прогнозованої вартості протезу, оскільки доказів реальної його вартості не надано, а також не зазначена вартість його встановлення. Судом встановлено, що неповнолітня дочка сторін - [PERSON], [INFO], є ученицею загальноосвітнього навчального приватного закладу "Хореографічна гімназія "Кияночка", де проходить оплатне начання на підставі договору. Позивачем подано договори про надання освітніх послуг у вказаному навчальному закладі на 2013-2014 навчальний рік та на 2014-2015 навчальний рік. З квитанції до прибуткового касового ордеру № 107 від 12.06.2013 року вбачається, що позивачем було проведено оплату за навчання доньки протягом 2013-2014 навчального року в розмірі 22000 грн. Оскільки вказана оплата здійснювалась в період спільного проживання сторін коли вони вели спільне господарство і мали спільний сімейний бюджет, суд приходить до висновку про відхилення вимог позивача про стягнення додаткових витрат на дитину в частині вказаного періоду навчання доньки. До аналогічного висновку суд прийшов щодо відшкодування половини вартості відпочинку доньки сторін в таборі "Артек", оскільки відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 112 від 19.08.2013 року оплата цього відпочинку в сумі 2000 грн. була здійснена в період існування шлюбних відносин. В даний час неповнолітня донька сторін - [PERSON], [INFO] навчається в ЗНПЗ "Хореографічна гімназія "Кияночка" на підставі договору № 49 про надання освітніх послуг на 2014-2015 навчальний рік від 01.09.2014 року. Даний договір було укладено позивачем вже після припинення шлюбних стосунків з відповідачем. Відповідно до цього договору він діє протягом одного навчального року з 01.09.2014 року по 31.08.2015 року, оплата навчання складає 25000 грн. Суд вважає за доцільне стягнути з відповідача разово 12500 грн. в якості половини вартості навчання доньки протягом 2014-2015 навчального року. Щодо вимог позивача про зобов'язання відповідача сплачувати щорічно 1/2 частину додаткових витрат, пов'язаних із навчанням доньки - [PERSON], [INFO], у хореографічній гімназії "Кияночка" за наступні навчальні роки, суд вважає, що такі вимоги є безпідставними та передчасними, оскільки жодних договорів, укладених на майбутній період, суду надано не було. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави в сумі 243,60 грн. (вимога про стягнення аліментів) та витрати на оплату судового збору в сумі 243,60 грн. на користь позивача пропорційно до задоволених вимог про стягнення додаткових витрат на дітей.

Outcome: partial