Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

04 вересня 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням Володарського районного суду Київської області № 364/390/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить суд збільшити розмір аліментів та стягнути з відповідача щомісячно на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та просила суд задовольнити позов. Відповідач в судовому засіданні уточнені позовні вимоги визнав повністю та проти задоволення позову не заперечував. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], що стверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.4), який проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. Рішенням Володарського районного суду Київської області № 364/390/17 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28 березня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.5-10). Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Враховуючи збільшення витрат на утримання дитини, враховуючи вік дитини, та вимоги чинного законодавства, згідно якого розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, матеріальне становище, стан здоров'я відповідача, те що відповідач працює, суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання сина, позовні вимоги підлягають до задоволення, а саме: аліменти підлягають стягненню з відповідача на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 141 ЦПК України суд вважає стягнути з відповідача судовий збір у сумі 704,80 гривень.

Outcome: approved