Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

Позивач 03.02.2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про про стягнення коштів за навчання в розмірі 45085,27 грн. та сплаченого судового збору в розмірі 1600 грн. Вказує, що з 01.09.2005 року відповідач був зарахований студентом стоматологічного факультету вищого державного навчального закладу України "Українська медична стоматологічна академія" та 01.09.2005 року укладено угоду № 046 про підготовку фахівця з вищою освітою. За умовами угоди Академія зобовязувалась здійснити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик, а студент [PERSON] зобовязувався оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою за напрямом підготовки "Стоматологія" і прибути після закінчення Академії за місцем направлення та відпрацювати не менше трьох років. Після закінчення Академії[PERSON] отримав направлення до місця призначення УОЗ Запорізької ОДА , Василівський район, Дніпророудненський СП стоматологічна поліклініка на посаду лікар-стоматолог-хірург, однакостанній після закінчення 31.07.2012 року інтернатури, до роботи не приступив. Таким чином [PERSON] не виконав свої зобовязання відпрацювати не менше трьох років, відповідно до умов угоди, що передбачає правові наслідки, встановлені законом та угодою, у звязку з чим зобовязана відшкодувати у встановленому порядку витрати за навчання до державного бюджету. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце слухання справи, не повідомили про причини своєї неявки. Суддя вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з наказом ректора № 338-у від 01.08.2005 р. [PERSON] був зарахований з 01.09.2005 року студентом стоматологічного факультету вищого державного навчального закладу України "Українська медична стоматологічна академія". 01.09.2005 року між [PERSON] та Академією укладено Угоду №046 про підготовку фахівця з вищою освітою. За умовами угоди Академія зобовязувалась здійснити якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик, а студент [PERSON] зобовязувався оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою за напрямом підготовки "Стоматологія" і прибути після закінчення Академії за місцем направлення та відпрацювати не менше трьох років. Відповідно до наказу МОЗ України від 25 грудня 1997 р. № 367 (зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 15 квітня 1998 р. за № 246/2686) яким затверджений «Порядок працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтчних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням» випускник державного вищого медичного (фармацевтичного) закладу освіти ІІІ-ІУ рівнів акредитації, якому після навчання в інтернатурі присвоєно кваліфікацію лікаря (провізора)- спеціаліста і який працевлаштований на підставі направлення на роботу, вважається молодим спеціалістом протягом трьох років з моменту укладення ним трудового договору із замовником. Період навчання в інтернатурі до цього терміну не входить. За рік до закінчення навчання, не пізніше 1 серпня кожного року державні замовники (Міністерства, відомства, інші центральні органи виконавчої влади, Міністерство охорони здоровя Автономної республіки Крим, управління охорони здоровя обласних, Київської та Севастопольської міських державних адміністрацій, обласні, Київська та Севастопольська міські санепідемстанції, обласні, Київська та Севастопольська структурні міські підрозділи "Фармація") відповідно до кількості замовлених спеціалістів подають до Міністерства охорони здоровя України і закладів освіти перелік конкретних місць працевлаштування та умов, які вони зобовязуються створити випускникам наступного року (забезпеченість житлом, розмір заробітної плати, інші соціальні гарантії). Відповідно до витягу з наказу № 186-у 16 червня 2010 р., рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] присвоєно кваліфікацію лікаря-стоматолога і видано Диплом спеціаліста від 30 червня 2010 року ТА № 38801789. Згідно з витягу з протоколу державного розподілу та із журналу обліку направлень на роботу випускників Академії за 2010 рік [PERSON] отримав направлення за №23 до місця призначення УОЗ Запорізької ОДА , Василівський район, Дніпророудненський СП стоматологічна поліклініка на посаду лікар-стоматолог-хірург, про що свідчить його підпис. За інформацією департаменту охорони здоровя Запорізької ОДА від 21.10.2015 року [PERSON] після закінчення 31.07.2012 року інтернатури, до роботи не приступив. Відповідно до ст.56 ЗУ «Про вищу освіту» (в редакції до 06.09.2014 року) випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи. Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником навчального закладу та випускником. Згідно ст.52 ЗУ «Про вищу освіту» (в редакції до 06.09.2014 року) випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за коштидержавного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобовязані відпрацювати за направленням в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України. Пунктом 14 «Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась , за державним замовленням», затвердженим постановою КМУ № 992 від 22.08.1996 року - у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, випускник зобовязаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Листом від 05.08.2015 року Державна фінансова інспекція в Полтавській області рекомендувала Академії провести відповідно роботу по відшкодуванню вартості навчання випускниками, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням відповідно до укладених угод та які не прибули до місця розподілу за державним призначенням. 04.12.2015 року Академією направлявся лист [PERSON], з проханням повідомити причини невиконання зобовязань і добровільне відшкодування коштів за навчання, який повернутий за терміном зберігання. Відповідно до кошторису розрахунків вартості освітньої послуги спеціаліста випускника академії 2010 року та довідки розрахунку витрат коштів державного бюджету на навчання [PERSON] витрати на його навчання становили 24345,36 грн. Протягом терміну навчання [PERSON] отримав стипендію в сумі 20739,91 грн. відповідно до Порядку призначення і виплати стипендії особам, які навчаються у навчальних закладах за рахунок коштів загального фонду державного бюджету, затвердженого постановою КМУ від 12.07.2004 року. Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається. Ст.526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобовязань є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Встановлено ст.611 ЦК України, що у разі порушення зобовязань настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Враховуючи зазначене, позовна заява підлягає задоволеню. Питання судового збору суддя вирішує на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стягнувши з відповідача на користь позивача 1600 грн. судового збору.

Outcome: approved