Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

08 серпня 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 30.09.2015 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на дві земельні ділянки (паї), розташовані на території Пологівської сільської ради Охтирського району, житловий будинок та земельні ділянки по вул. З. Космодемянської, 13, с. Пологи, Охтирський район. За життя [PERSON] склав заповіт від 11.03.2015 року, яким заповів все своє майно позивачу. Земельні ділянки у вигляді паїв позивач успадкувала на підставі рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області, так як на вказане майно не було правовстановлюючих документів. 20.04.2017 року [PERSON] звернулася до Охтирської районної державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок та земельні ділянки, але постановою нотаріуса від 20.04.2017 року їй було відмовлено в посвідченні вказаного свідоцтва, так як на відміну від державних актів на земельні ділянки, на будинок відсутні правовстановлюючі документи. Так, житловий будинок по вул. З. Космодемянської, 13, батько побудував в 1968 року, коли працював в колгоспі «Іскра». Після введення в експлуатацію будинку батько не отримував свідоцтва про право на власність, так як в селах за радянських часів основним документом, який посвідчував право власності, являлась по господарська книга сільської ради, запис в якій і був офіційним підтвердженням органів державної влади про право власності громадян. Відповідно до довідок Пологівської сільської ради власником житлового будинку являється померлий батько позивача, але видати відповідне свідоцтво про право власності сільська рада не має компетенції. В звязку з чим, просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 30.09.2015 року, на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по вул. Лугова, 13, с. Пологи Охтирського району. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просив задовольнити. Представник Пологівської сільської ради Охтирського району в судове засідання не зявився, в письмовій заяві просять справу розглядати без участі представника сільської ради. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що знає позивача з дитинства. [PERSON] проживла разом з батьком [PERSON] Останній будував будинок, проводив до нього електроенергію, газ, будував прибудови до будинку, оформляв субсидію. Він все життя вважався господарем даного будинку. Перед смертю він оформив заповіт на доньку, адже вона залишися єдиним спадкоємцем. Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши думку представника позивача, свідка, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.09.2015 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №308212 (а.с.12). За життя [PERSON] 11.03.2015 року склав заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Пологівської сільської ради Охтирського району, зареєстрований в реєстрі за №32, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати за законом чи за заповітом на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів [PERSON] (а.с.15). Згідно\~статті 1217 Цивільного Кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. З листа, наданого Охтирською районною державною нотаріальною конторою за №916/01-16 від 11.09.2017 року, вбачається, що після смерті [PERSON], померлого 30.09.2015 року відкрито спадкову справу №79/2016 на підставі заяви поданої дочкою [PERSON], інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися із заявами про прийняття та/або відмову спадщини, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. З викладеного слідує, що позивач є єдиною спадкоємицею після смерті її батька, яка прийняла спадщину. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину після смерті [PERSON], судом не встановлено. Також судом встановлено, що [PERSON], постановою державного нотаріуса Охтирської районної державної нотаріальної контори [PERSON] від 20.04.2017 року, було відмовлено у посвідченні свідоцтва про право на спадщину за законом на частину житлового будинку після смерті батька [PERSON], який помер 30.09.2015 року, так як відсутній документ щодо належності цього майна померлому, який за його життя був зареєстрований згідно норм діючого законодавства (а.с.22). Згідно позиції викладеної у п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. Згідно довідки, виданої виконкомом Пологівської сільської ради Охтирського району від 27.07.2017 року, житловий будинок, розташований по вул. Лугова, 13 в с. Пологи Охтирського району, був збудований [PERSON] в 1968 році, на земельній ділянці сільської ради (а.с.18). Ні підставі рішення 30-ї сесії 5-го скликання Пологівської сільської ради Охтирського району від 24.11.2009 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,517 га для будівництва та обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства, розташовану по вул. З. Космодемянської, 13, с. Пологи, Охтирського району (а.с. 13, 14). Згідно рішення 9-ї сесії 7-го скликання Пологівської сільської ради Охтирського району від 28.07.2016 року проведено зміну назви вулиці [PERSON] на вулицю Лугова (а.с.17). З матеріалів інвентарної справи на домоволодіння №13 по вул. Лугова, с. Поголи Охтирського району, оглянутої в судовому засіданні, вбачається, що на земельній ділянці по вул. Лугова, 13, с. Пологи, Охтирського району, знаходиться домоволодіння, рік побудови 1968, реєстрація права власності на яке відсутня. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР"\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. З довідки Пологівської сільської ради Охтирського району вбачається, що згідно записів погосподарських книг сільської ради з 1971 року до дня смерті [PERSON] (30.09.2015 року) власником житлового будинку за адресою с. Пологи, вул. Лугова, 13, значиться [PERSON] (а.с.24). Відповідно до ч. 1\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд дійшов висновку, що оскільки на момент побудови будинку та господарських будівель (1968 рік) чинним на той час законодавством державна реєстрація нерухомого майна у сільській місцевості не проводилась, достатнім доказом належності померлому [PERSON] зазначеного будинку є облікова картка обєкта погосподарського обліку на 2011-2015 роки. Таким чином, у судовому засіданні достовірно встановлено належність даного майна померлому за життя, інших спадкоємців, які б претендували на майно померлого не встановлено, право позивача підлягає захисту в судовому порядку у зазначений ним в заяві спосіб шляхом визнання права власності на зазначене нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved