Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

12 березня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, до досягнення дитиною повноліття. 18 квітня 2018 року позивач надала до суду заяву про уточнення позовних вимог, згідно якої просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 2000,00 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебували у фактичних шлюбних відносинах. [INFO] у них народився син: [PERSON], який проживає з нею та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні сина. Позивач зазначила, що її доходи не дозволяють повністю забезпечувати дитину всім необхідним, а також сприяти в повній мірі його всебічному розвитку. Вона неодноразово зверталася до відповідача стосовно добровільної сплати аліментів, однак дані звернення були проігноровані. Відповідач офіційно працевлаштований, має постійний регулярний дохід та не потребує допомоги. Про наявність інших осіб, яких може утримувати відповідач, позивачу не відомо. У зв'язку з цим, вона була вимушена звернутися до суду з проханням примусово стягувати з відповідача кошти на утримання дитини з урахуванням її потреб. У судове засідання позивач не з'явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої підтримала свій позов та просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просив розглядати справу без його участі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 2 000,00 гривень щомісячно. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від шлюбу у сторін народився син. Згідно з копією свідоцтва про народження дитини [PERSON] народився [INFO]. Батьком дитини відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (а.с.4). Дитина [PERSON] знаходиться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 6 статті 81 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач не являється платником аліментів іншим дітям, його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти. Згідно з ч. 1 ст.184 Сімейного Кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі по 2 000,00 гривень щомісячно. Відповідно до положень ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів- у межах суми платежу за один місяць. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст. ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Окрім того, на підставі вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. З огляду на вищевикладене, суд вважає що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved