Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування 3 673,20 гривень матеріальної шкоди та 20 000 гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення злочину, посилаючись на те, що 11 червня 2016 року біля 17.00 год. її батько, відповідач [PERSON], знаходячись на земельній ділянці, належній [PERSON], в урочищі «До панівського» в с.Кудринці Борщівського району, під час суперечки, яка переросла у конфлікт, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс їй папками з документами, що були скручені в трубку, які вирвав з її рук, біля 40 ударів у різні частини тіла, тим самим завдавши їй фізичного болю. У зв'язку з побиттям вона в період з 13.06.2016 року по 29.06.2016 року неодноразово зверталась за медичною допомогою в Кам'янець-Подільську міську поліклініку та лікувалась амбулаторно до 29.07.2016 року. Позивачка вказала, що вироком Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2016 року у кримінальному провадженні №12016210050000174 від 11.06.2016 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КК України та призначено відповідне покарання. Такі неправомірні дії відповідача завдали їй матеріальну та моральну шкоду і загальна сума витрат на придбання ліків становить 423,20 грн., на придбання палива для поїздок у медичні заклади - 3 250,00 грн., а всього матеріальна шкода становить 3673,20 грн. Окрім того, позивачка вказала, що вона зазнала фізичного болю та страждань, вимушена була проходити лікування, в результаті чого змінився її звичний спосіб життя. Через душевні страждання, вона перебувала деякий час у стресовому стані, порушився режим сну, внаслідок чого вона змушена була придбати та вживати заспокійливі ліки, що підтверджується долученими квитанціями, а тому розмір завданої їй моральної шкоди оцінює в 20 000 грн. Відповідач [PERSON] подав письмове заперечення на позовну заяву, в якому вважає її необґрунтованою, безпідставною та такою, що до задоволення не підлягає, оскільки позивачкою не надано доказів, що підтверджують ряд обставин, якими обгрунтовуються позовні вимоги. Відповідач вказав, що позивачкою не надано доказів, які б підтверджували спричинення їй сильного фізичного болю, період лікування, назву медичної установи, відповідні заключення чи висновки про характер захворювання, що вказують на причинний зв'язок між погіршенням здоров'я потерпілої та його діями стосовно неї. Не зазначено доказів того, яке саме лікування потерпіла проходила та які ліки для цього придбала за призначенням лікуючого лікаря, їх кількість та вартість. Надані позивачкою фіскальні чеки про придбання ліків не підтверджують, що вказані ліки були призначені саме позивачці, а не іншій особі і що в їх придбанні була потреба саме через його дії, тобто позивачка не надала суду доказів причинного зв'язку її лікування з його діями. Також не зазначено доказів щодо витрат, пов'язаних на придбання палива для поїздок, в тому числі і в медичні заклади. Відповідач також вказав, що позивачка обґрунтовуючи позовні вимоги щодо стягнення з нього моральної шкоди в сумі 20 000 грн. вказала, що через його протиправні дії було порушено її нормальні життєві зв'язки, проте доказів, які б стверджували ці обставини не зазначила. В судовому засіданні 21 грудня 2016 року позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю і пояснила, що з відповідачем [PERSON], який являється її батьком, склалися неприязні відносини. 11 червня 2016 року вона приїхала на зустріч з ним у с.Кудринці. Коли вони зустрілися на полі, показала батькові заяву про його виселення з її території. Тоді останній порвав вказану заяву, вирвав від неї документи, догнав її, кинув на землю та папками побив її по голові, інших частинах тіла, внаслідок чого вона зазнала стресу, фізичного болю. Стресу зазнали також її діти, які були при цьому присутні. Після цього її турбували головні болі, нудота. 18 червня 2016 року при огляді невропатолог порадив їй пройти обстеження. Пройшла обстеження в лікарні в м.Кам'нець-Подільський, при якому не було виявлено струсу мозку. Також пройшла необхідне обстеження у психолога. Щодо витрат на пальне, то основну частину з них понесла, коли по справі власним автомобілем їздила до Борщівського відділу поліції, а також, коли їздила до лікаря в м.Кам'янець-Подільський. 12 січня 2017 року позивачка подала суду заяву про зменшення розміру позовних вимог, у якій зменшила суму матеріальної шкоди на 37,20 грн., вказуючи, що дані кошти витратила на придбання ліків для дітей, тому просила стягнути з відповідача на її користь 3636,00 грн. матеріальної шкоди. У судове засідання, призначене на 27 січня 2017 року, позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, подавши письмові заяви про розгляд справи за їхньої відсутності. Вказали, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що не завдав позивачці сильного фізичного болю. Вважає, що позивачка не довела розхід пального, зокрема, не надала розрахунку про використання пального, не надала належних доказів, що була присутня при проведенні слідчих дій. Дослідивши матеріали справи, докази, надані позивачкою, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Згідно вироку Борщівського районного суду Тернопільської області від 21 жовтня 2016 року, що набрав законної сили, [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 40 ( сорока ) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 680 ( шістсот вісімдесят) грн. Вироком суду встановлено, що 11 червня 2016 року біля 17 год. [PERSON], знаходячись на земельній ділянці, належній його дружині [PERSON], в урочищі «До панівського» в с. Кудринці Борщівського району, під час суперечки, яка переросла у конфлікт з дочкою - потерпілою [PERSON] діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи злочинний характер своїх дій та бажаючи і передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, наніс останній папками з документами, що були скручені в трубку, та які вирвав з її рук, біля 40 ударів у різні частини тіла, тим самим завдавши їй фізичного болю. [PERSON] вину у вчиненні вказаного злочину визнав повністю. За даними висновку судово-медичної експертизи №80 від 13 червня 2016 року, при судово-медичній експертизі 13 червня 2016 року у [PERSON] виявлені садна на правому плечі, а також синці на правому передпліччі. За ступенем тяжкості, дані ушкодження відносяться до категорії легких. Тілесні ушкодження у [PERSON] спричинені приблизно за декілька діб до судової медичної експертизи, можливо і 11.06.2016 року. Судячи з морфологічних властивостей, тілесні ушкодження у [PERSON] характерні для виникнення внаслідок дії тупих предметів. Враховуючи, що вищенаведеним вироком суду [PERSON] засуджено за ч.1 ст.126 КК України, а саме за те, що він умисно завдав ударів потерпілій [PERSON], які завдали їй фізичного болю, не спричинивши тілесних ушкоджень, суд не бере до уваги даний висновок судово-медичної експертизи, оскільки позивачкою не доведено, що він має відношення до даної справи. У відповідності до ст.128 КПК України особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Ч. 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Позивачкою [PERSON] на підтвердження матеріальних витрат на лікування та придбання медичних препаратів надано фіскальні чеки: №0034 від 01.07.2016 року на суму 34,90 грн.; №А1-Чк-0073222 від 29.06.2016 року на суму 121,15 грн.; №0000027881 від 18.06.2016 року на суму 159, 95 грн. та копію рахунку №60 від 18.06.2016 року на суму 70 грн. На підтвердження витрат на придбання пального позивачкою надано чеки: №0947 від 30.08.2016 року за придбання дизпалива в кількості 14,59 л на суму 269,92 грн.; №7147 від 19.07.2016 року за придбання дизпалива в кількості 9,19 л на суму 170,02 грн.; №9276 від 26.07.2016 року за придбання дизпалива в кількості 10,81 л на суму 199,99 грн.; №7909 від 20.09.2016 року за придбання дизпалива в кількості 10,81 л на суму 199,99 грн.; №0927 від 29.06.2016 року за придбання дизпалива в кількості 16,35 л на суму 300,02 грн.; №0984 від 30.06.2016 року за придбання дизпалива в кількості 10,90 л на суму 200,02 грн.; №2377 від 04.07.2016 року за придбання дизпалива в кількості 16,22 л на суму 300,07 грн.; №6245 від 16.07.2016 року за придбання дизпалива в кількості 13,51 л на суму 249,94 грн.; №1516 від 14.07.2016 року за придбання дизпалива в кількості 15,26 л на суму 280,02 грн. Всього на суму 2 169,99 грн. Позивачка до матеріалів справи також додала шість чеків у вигляді копій (а.с.6), однак, на даних копіях записи нечіткі, прочитати їх неможливо. Відповідач під час розгляду справи заперечував щодо понесених позивачкою матеріальних витрат. Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Щодо позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди, вказаної позивачкою судом встановлено, що матеріалами справи (зокрема, розрахунковими документами, що містяться в матеріалах справи ) не підтверджено факт завдання позивачці матеріальної шкоди та не доведено належними доказами. Зокрема, що стосується витрат на придбання ліків, позивачка не довела і не надала жодних доказів, що дані витрати понесені у зв'язку із нанесенням їй ударів відповідачем за обставин, встановлених вироком Борщівського районного суду від 21 жовтня 2016 року. У позовній заяві позивачка вказала, що понесла витрати на придбання палива для поїздок у медичні заклади на загальну суму 3250 грн., однак, у судовому засіданні пояснила, що дані витрати також понесені на поїздки, пов'язані з її участю в досудовому розслідуванні кримінальної справи щодо відповідача. Такі свої пояснення в процесі судового розгляду справи позивачка також не підтвердила жодними доказами, не надала відповідних розрахунків щодо витрат на придбання пального. З огляду на вищенаведене, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про відшкодування заподіяної майнової шкоди в сумі 3636,00 грн. не доведеними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідно до вимог ст.1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, тому суд, з урахуванням того, що моральна шкода пов'язана з неправомірними діями особи, яка її завдала, вважає доведеним факт заподіяння відповідачем позивачці моральної шкоди. Згідно з вимогами ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Положеннями п. 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (з наступними змінами та доповненнями) роз"яснено, що виходячи з правил статей 4, 5 ЦПК України і статей 28, 49, 50 Кримінально-процесуального кодексу України потерпілий, тобто особа, якій злочином заподіяно моральну шкоду (внаслідок посягання на здоров'я, честь, гідність, знищення майна, позбавлення годувальника тощо), має право пред'явити позов про її відшкодування у кримінальному процесі або в порядку цивільного судочинства. Відповідно до роз'яснень, даних у п. п. 4, 5 цієї постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Пункт 9 цієї Постанови вказує, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. В судовому засіданні встановлено, що позивачці [PERSON] заподіяно моральну шкоду, а саме, внаслідок кримінального правопорушення вона зазнала фізичного болю від отриманих ударів. Однак, суд вважає, що сума грошового відшкодування позивачці за завдану їй моральну шкоду в розмірі 20 000,00 грн. не доведена позивачкою на заявлену нею суму, а тому, виходячи з вимог закону, а також засад розумності, виваженості, справедливості, враховуючи всі обставини справи, позов в цій частині підлягає до часткового задоволення на суму 1500,00 грн. Згідно до ст.88 ч.3 ЦПК України - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивачка [PERSON] звільнена від сплати судового збору при подачі позовної заяви з відповідача підлягає стягненню в користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного, ст.ст.16, 23,1166,1167 ЦК України,

Outcome: partial