Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-14 00:00:00

13.05.2019 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, яким просить надати йому додатковий строк для прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його бабусі - [PERSON] , що померла [INFO] , стверджуючи, що він, позивач, є спадкоємцем за заповітом, пропустив строк для подання ним заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки він, як законний спадкоємець, фактично прийняв спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, а саме, - організував та здійснив поховання і поминки спадкодавця, здійснював догляд і ремонт житлового будинку, користується всім майном, яке залишилося після смерті бабусі. На усне звернення до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І. йому було відмовлено в нотаріальному оформленні факту прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] у зв`язку з пропуском встановленого Заокном шестимісячного строку прийняття спадщини, тому він змушений звернутися до суду. Сторони у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, позивач просив задовольнити позовні вимоги, відповідач - визнає їх в повному обсязі. Вивчивши позовні вимоги, дослідивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини: - [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії [NUMBER] , яке було видане 27.09.1996р. Табаківською сільською радою Болградського району Одеської області, актовий запис №34; після її смерті відкрилася спадщина (а.с.8); - згідно заповіту спадкодавець [PERSON] заповідала усе своє майно [PERSON] (30.04.1996 року зареєстрований за №19, а.с.9); - з довідки Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 02.04.2018 року за №250, вбачається, що спадкодавець [PERSON] була власником домоволодіння, що відносилося до робочого типу, і розташоване за адресою: [ADDRESS] (а.с.24); - а з довідки Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області від 08.02.2018року за №123, вбачається, що спадкодавець [PERSON] постійно проживала та була зареєстрована, за адресою: [ADDRESS] , - сама (а.с.22); - згідно відповіді на усне звернення до приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 27.03.2019 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку, встановленого законом для прийняття спадщини (а.с16); - відповідно до заяви представника відповідача - голови Табаківської сільської ради Болградського району Одеської області, відповідач вимоги позивача визнає в повному обсязі; - відповідно до відповіді нотаріуса, спадкова справа щодо майна [PERSON] не заводилася. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК) спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прий\-няв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку він не заявив про відмову від неї (так зване «автоматичне прийняття спадщини»). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Таким чином закон не вимагає від особи, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання заяви про прийняття спадщини. Якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця такий спадкоємець не заявив про відмову від спадщини, він може одержати свідоцтво про право на спадщину на загальних підставах. У ст. 549 ЦК УРСР 1963 року встановлювалося, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прий\-няття спадщини. При цьому в юридичній літературі того часу допускалась можливість фактичного вступу в управління спадковим майном шляхом проживанням в тому ж приміщенні та користування тими ж предметами, що раніше належали спадкодавцеві. Водночас, на відміну від ЦК УРСР 1963 року, чинний ЦК не передбачає прийняття спадщини шляхом фактичного вступу в управління або володіння спадковим майном. Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця з управління, розпорядження і використання майна, підтримання його в належному стані, сплати податків, страхових внесків, інших платежів, здійснення за рахунок спадкового майна витрат, погашення боргів спадкодавця та ін. Причому цей перелік не є вичерпним. У цьому аспекті важливе значення має дія цивільного законодавства у часі. За загальним правилом ЦК застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Відтак, у сучасному, чинному ЦПК України йдеться про спадщину, яка відкрилася з 01.01.2004. Втім, як зазначено у п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК, правила книги 6 ЦК застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. З цього приводу необхідно керуватися роз`ясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що норми п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК слід розуміти таким чином, що правила книги 6 ЦК можуть бути застосовані лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР 1963 року. Отже, щодо спадщини, яка відкрилася до 01.01.2004, допускається фактичний вступ у володіння нею, а тому за наявності документів, що підтверджують фактичне прийняття спадщини, нотаріусом може бути видане свідоцтво про право на спадщину. При цьому спадкоємець, який фактично вступив у володіння й управління спадщиною до 01.01.2004, не обмежений строком у праві на отримання свідоцтва про право на спадщину. Оскільки відповідач не надав суду заперечень щодо предмету позову, суду не надано відомостей, з яких би вбачалося, що визнання вимог позову порушить права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що право на спадкування позивача виникло відповідно до норм статей 529-531 ЦК УРСР 1963 року, він фактично прийняв спадщину. оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, а тому його позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Позивач фактично прийняв спадщину після смерті його бабусі, оскільки не відмовлявся від неї, а за положеннями ст.1268ч.5 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу її відкриття незалежно від часу прийняття; проте, за вимогами чинного ЦПК України, строк звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини чинним законодавством встановлений у 6 місяців, заявник пропустив його, - не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте за старим цивільним законодавством право на спадщину в нього настало шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном, стосовно даної ситуації - ніхто не заперечує того факту, що заявник вступив в управління спадковим майном, багато років користується ним, інших спадкоємців майна бабусі позивача, згідно довідок з місця проживання та відповіді нотаріуса про відсутність спадкової справи, - судом не встановлено. Тому, враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Згідно положень ст.ст.1220,1268ч.5 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, і, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Статтями 1223, 12133, 1235 ЦК України регламентовано, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. В разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини, а згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 24.06.1983р. "Про практику розгляду судами України справ про спадкування", заяви по спорах про спадкове майно, в тому числі заяви про продовження строку на прийняття спадщини, розглядаються за правилами позовного провадження. Згідно п.4 вищевказаної постанови, строк, передбачений ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини, який складає шість місяців, може бути продовжений судом за заявою зацікавленої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Таким чином, розглянувши спір всебічно, повно та об`єктивно на підставі вищевикладених письмових доказів, суд дійшов висновку щодо поважності причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини, через що є обгрунтовані підстави для встановлення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] , що померла [INFO] .

Outcome: approved