Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, уточнивщши позовні вимоги, просить встановити факт спільного проживання з [PERSON] однією сім`єю, як чоловіка та жінки, з 28 січня 2014 року по [INFO] ; визнати за нею право власності на 1/2 частину домогосподарства, розташованого за адресою [ADDRESS] ; на 1/2 частину земельної ділянки, загальною площею 600 кв.м, розташованої за адресою [ADDRESS] та на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; розділити майно подружжя, виділивши їй будинок [ADDRESS] , загальною площею 52,6 кв.м. та земельну ділянку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 600 кв.м., стягнути з відповідача 1/2 суми грошової компенсації вартості майна набутого ними за час спільного життя а саме: автомобіля марки "OPEL ASTRA", 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 224000 грн., автомобіля марки "RENAULT MEGAN", 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 196000 грн., автомобіля марки "ВАЗ 21099", 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] вартістю 70000 грн., автомобіля марки "VOLKSWAGEN CADDY", 2005 року випуску вартістю 154000 грн., автомобіля марки "ВАЗ 210994", 2007 року випуску, вартістю 84000 грн., автомобіля марки "ВАЗ 21114", 2007 року випуску, вартістю 84000 грн., автомобіля марки "SSANG YONG KYRON", 2008 року випуску, вартістю 238000 грн., автомобіля марки "BMW 7451", 2001 року випуску, вартістю 224000 грн., автомобіля марки "ВАЗ 2112", 2006 року випуску, вартістю 84000 грн., автомобіля марки "Шевроле Нива", 2006 року випуску, вартістю 126000 грн., причіпа марки ПР500, 2014 року випуска вартістю 8000 грн., причіпа марки Бобер ПА-0044, 2017 року випуска вартістю 10000 грн., причіпа марки ПФ Фермер, 2009 року випуска вартістю 8500 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 01.10.1994 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] 27.01.2014 року рішенням Конотопського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. Однак, після розірвання шлюбу вони примирилися та проживали з відповідачем у цивільному шлюбі однією сім`єю, вели спільне господарство до 13.01.2019 року. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON] , яка навчається в м. Києві. Дитина зареєстрована та проживає під час канікул та приїздів на вихідні дні разом з нею. Аліменти на час навчання доньки відповідач не сплачує. В період шлюбу та до моменту фактичного припинення шлюбних відносин придбали різне нерухоме та рухоме майно, а саме: будинок у [ADDRESS] , загальною площею 52,6 кв.м, вартістю 448000 грн., двокімнатну квартиру по [ADDRESS] , вартістю 448000 грн., земельну ділянку загальною площею 600 кв.м, по [ADDRESS] , вартістю 3757 грн., автомобіль марки "OPEL ASTRA", 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 224000 грн., автомобіль марки "RENAULT MEGAN", 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 196000 грн., автомобіль марки "ВАЗ 21099", 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 70000 грн., автомобіль марки "VOLKSWAGEN CADDY", 2005 року випуску, вартістю 154000 грн., автомобіль марки "ВАЗ 210994", 2007 року випуску, вартістю 84000 грн., автомобіль марки "ВАЗ 21114", 2007 року випуску, вартістю 84000 грн., автомобіль марки "SSANG YONG KYRON", 2008 року випуску, вартістю 238000 грн., автомобіль марки "BMW 7451", 2001 року випуску, вартістю 224000 грн., автомобіль марки "ВАЗ 2112", 2006 року випуску, вартістю 84000 грн., автомобіль марки "Шевроле Нива", 2006 року випуску, вартістю 126000 грн., причіп марки ПР500, 2014 року випуска, вартістю 8000 грн., причіп марки Бобер ПА-0044, 2017 року випуска, вартістю 10000 грн., причіп марки ПФ Фермер, 2009 року випуска, вартістю 8500 грн. Вищевказане нерухоме майно а саме будинок, квартира та земельна ділянка було оформлено на відповідача. [PERSON] погрожує позбавленням її права користуватись вищевказаним житлом, а також деякі придбані ними транспортні засоби відчужені ним без її згоди, частину грошей за їх продаж вона не отримала. Дії відповідача порушують її права як співвласника всього рухомого та нерухомого майна, придбаного за час спільного проживання. Добровільно не бажає віддати позивачу належну їй частку майна, тому бажає розділити спірне майно. Внаслідок вищевказаного вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] , кожен окремо, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] , кожен окремо, в судовому засіданні позовні вимоги визнають лише в частині поділу будинок [ADDRESS] , щодо інших позовних вимог заперечують. [PERSON] пояснив, що після розірвання шлюбу вони з дружиною проживали в одному будинку, але стосунків як чоловік і дружина не підтримували, спільного бюджету не вели. На придбання квартири він позичав гроші у родичів, оскільки не було сил проживати в одному будинку із-за скандалів колишньої дружини. Для сім`ї купувався лише автомобіль ВАЗ 210994 в 2006 році, купували новий із салону. Брали кредит, таксував і платив кредит. Всі інші автомобілі були предметом купівлі-продажу, він займався бізнесом по перепродажу машин з [PERSON] . Разом з ним придбавали машини і перепродували. Частина грошей його, частина Кириліна. Причіп Фермер для родини куплявся зразу, користувався ним декілька років, потім продав і купив причіп ПР500. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.01.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 01.10.1994 року у виконавчому комітеті Григорівської сільської ради Бахмацького району Чернігівської області, актовий запис №13, розірвано (а.с.7). З копії паспорта громадянина України серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в с. Григорівка Бахмацького району Чернігівської області (а.с.8). Згідно копії паспорта громадянина України [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області (а.с.10). З копії договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.03.2000 року вбачається, що [PERSON] продав [PERSON] земельну ділянку розміром 600 кв.м., розташовану в [ADDRESS] . Продаж зазначеної земельної ділянки провадився за 3757 грн. 00 коп. (а.с. 13). Згідно копії технічного паспорту інвентарний номер 7861, реєстраційний номер 6764 на житловий будинок індивідуального житлового фонду власником будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.14-17). З довідки регіонального сервісного центру МВС в Сумській області територіального сервісного центру №31/18/5942-І-1аз від 07.03.2020 року вбачається, що за [PERSON] були зареєстровані наступні транспортні засоби: автомобіль OPEL ASTRA, 2011 року випуску, державний номер [NUMBER] , дата реєстрації-20.06.2018 року. Станом на 18.12.2018 року перереєстровано на нового власника. Автомобіль RENAULT MEGAN, 2010 року випуску, державний номер [NUMBER] , дата реєстрації-14.07.2015 року. Станом на 29.03.2016 року перереєстровано на нового власника. Автомобіль ВАЗ 21099, 2006 року випуску, державний номер [NUMBER] , дата реєстрації-03.06.2006 року. Станом на 27.06.2013 року перереєстровано на нового власника. Зареєстровані транспорті засоби за [PERSON] : автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року випуску, дата реєстрації-09.10.2012 року. Станом на 03.07.2013 року знятий з обліку для реалізації. Автомобіль марки ВАЗ 210994, 2007 року випуску, дата реєстрації-13.09.2007 року. Станом на 21.05.2011 року знятий з обліку для реалізації. Автомобіль марки ВАЗ 21114, 2007 року випуску, дата реєстрації-21.04.2010 року. Станом на 24.05.2011 року знятий з обліку для реалізації. Автомобіль марки SSANG YONG KYRON, 2008 року випуску, дата реєстрації-30.12.2014 року. Станом на 24.10.2015 року знятий з обліку для реалізації. Автомобіль марки BMW 7451, 2001 року випуску, дата реєстрації-18.03.2017 року. Станом на 28.04.2017 року знятий з обліку для реалізації. Автомобіль марки ВАЗ 2112, 2006 року випуску, дата реєстрації-27.12.2006 року. Станом на 26.10.2010 року знятий з обліку для реалізації. Причіп марки ПР 500, 2014 року випуску, дата реєстрації-19.09.2014 року. Станом на 17.11.2017 року перереєстровано на нового власника. Автомобіль марки Шевроле Нива, 2006 року випуску, дата реєстрації-01.07.2016 року. Станом на 05.07.2019 року перереєстровано на нового власника. Автомобіль марки RENAULT MEGANE, 2007 року випуску, дата реєстрації-03.08.2019 року. Станом на 02.01.2020 року перереєстровано на нового власника. Автомобіль марки HYUNDAS TUCSON, 2006 року випуску, дата реєстрації-15.11.2019 року. Станом на 06.12.2019 року перереєстровано на нового власника. Автомобіль марки DACIA SANDERO, 2010 року випуску, дата реєстрації-22.02.2020 року. Станом на 07.03.2020 року перереєстровано на нового власника. Причіп марки Бобер ПА-0044, 2017 року випуска, дата реєстрації-17.11.2017 року. Причіп марки ПФ Фермер, 2009 року випуску, дата реєстрації-07.10.2009 року (а.с.18). Згідно копії довідки про реєстрацію місця провадження особи Конотопської міської ради сектору реєстрації фізичних осіб та ведення реєстру територіальної громади центру надання адміністративних послуг за вих.№10167 від 26.10.2016 року [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 26.10.2016 року по теперішній час (а.с.19). З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Конотоп Сумської області, батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.21). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 16.01.2019 року (а.с.40-42). З копії договору купівлі-продажу від 16.01.2019 року [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] , продаж зазначеної квартири відбувся за 247 720 грн. 00 коп. (а.с. 45-47). Згідно висновку оціночно-будівельної експертизи № 91 від 26.06.2020 року вартість двокімнатної квартири за адресою [ADDRESS] , станом на 20.03.2020 року, встановлена в розмірі 353 000 грн. 00 коп. (а.с. 73 - 88). З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно вбачається, що земельна ділянка кадастровий номер 6521881500:06:025:0018 площею 4,81 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться в Херсонській області Високопільському районі на території Кочубеївської сільської ради та належить [PERSON] здана в оренду на строк 7 років ТОВ Кочубеївка" (а.с.43-44). З копії листа Територіального сервісного центру № 5942 від 22.05.2020 року № 31/18/5942-с-6аз щодо інформації стосовно транспортних засобів, які були зареєстровані за [PERSON] вбачається, що автомобіль марки ВАЗ 21114, 2007 року випуску, дата реєстрації - 21.04.2010 року, 24.05.2011 року знятий з обліку для реалізації, 04.06.2011 року перереєстрований на іншого власника; автомобіль марки "Шевроле Нива", 2006 року випуску, дата реєстрації 01.07.2016 року, 05.07.2019 року перереєстрований на іншого власника на підставі договору купівлі-продажу № 5942/2019/1548847 від 05.07.2019 року, укладеному в ТСЦ № 5942; автомобіль марки BMW 7451, 2001 року випуску, дата реєстрації - 18.03.2017 року, 28.04.2017 року знятий з обліку для реалізації в ТСЦ № 8046 м. Київ 17.08.2017 року перереєстрований на іншого власника; автомобіль марки SSANG YONG KYRON, 2008 року випуску, дата реєстрації - 30.12.2014 року, 24.10.2015 року знятий з обліку для реалізації, 04.12.2015 року перереєстрований на іншого власника; причіп марки ПР 500, 2014 року випуску, дата реєстрації 19.09.2014 року, 17.11.2017 року перереєстрований на іншого власника на підставі договору купівлі- продажу № 5942/2017/711741 від 17.11.2017 року, укладеному в ТСЦ № 5942; автомобіль марки VOLKSWAGEN CADDY, 2005 року випуску, дата реєстрації- 09.10.2012 року, 03.07.2013 року знятий з обліку для реалізації, 04.07.2013 року перереєстрований на іншого власника; автомобіль марки ВАЗ 210994, 2007 року випуску, дата реєстрації - 13.09.2007 року, 21.05.2011 року знятий з обліку для реалізації, 21.05.2011 року перереєстрований на іншого власника; автомобіль марки ВАЗ 21112, 2006 року випуску, дата реєстрації - 27.12.2006 року, 26.10.2010 року знятий з обліку для реалізації, 09.11.2010 року перереєстрований на іншого власника (а.с. 93). Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснила, що вона донька [PERSON] та [PERSON] , після розлучення в 2014 році батьки проживали однією сім`єю, разом відпочивали, бюджет у них був спільний. Також в 2017 році мати лежала в лікарні (позаматкова вагітність), батько доглядав за нею. Навчається з 01.09.2017 року. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснила, що вона подруга родини, сусідка, знає родину [PERSON] з 2001 року. Після розлучення в 2014 році вони продовжили проживати однією сім`єю, мали спільний побут. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснила, що вони сусіди з 2000 року, дуже добре знає родину [PERSON] , підтримували дружні стосунки сім`ями. Після розлучення в 2014 році, [PERSON] проживали однією сім`єю, була нормальна родина. Стверджує суду, що вони проживали однією сім`єю, мали спільний побут, обробляли город, проводили ремонт. В 2017 році [PERSON] завагітніла, потім їй зробили операцію (позаматкова вагітність), [PERSON] . Доглядав за нею в лікарні та дуже переживав з приводу втрати дитини. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що родину [PERSON] знає з народження, племінник [PERSON] . З лютого 2017 року проходив стажування в територіальному сервісному центрі в м. Конотоп і проживав в родині [PERSON] . Позивач і відповідач в цей час проживали як сім`я, у них був спільний побут, вели себе як чоловік і дружина, були спільні обов`язки по домогосподарству. Ч, 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ч.ч.1-5 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом та несуть ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За вимогами п.5 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Згідно з положеннями частин 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Разом із тим згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави цього Кодексу. Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що ця норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Для визнання осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, упродовж якого було придбане спірне майно. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Відповідно до ч. 2, 4 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Пунктом 6 Рішення Конституційного Суду від 03.06.1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. Допитані в судовому засіданні свідки, кожен окремо, в своїх поясненнях суду пояснили, що знайомі зі сторонами, сторони проживали разом, вели спільне господарство, побут, виховували дитину, мали спільний сімейний бюджет. Як наголошує ВСУ у п. 20 Постанови Пленуму №11 від 21.12.2007 року «Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст. 72 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю. Оскільки відносини між подружжям мають, насамперед, глибоко особистий характер, то й правовому регулюванню особистих немайнових відносин у сімейному праві надається особливе значення. Суспільні зв`язки, що складаються в сім`ї, є глибоко особистими, багато в чому інтимними і ґрунтуються на почуттях любові та взаємної прихильності. В Сімейному Кодексі України, порівняно з КЗпШС, збільшена кількість норм, які регулюють особисті немайнові відносини подружжя. Проте велика кількість особистих відносин між подружжям знаходиться поза сферою правового регулювання. В силу своєї делікатності та інтимності вони не піддаються зовнішньому впливу, що вказує на їх особливий характер. До особистих немайнових прав подружжя СК відносить ті, які є найбільш важливими та на які можна впливати нормами сімейного права. Це право на материнство та батьківство; право на повагу до своєї індивідуальності; право на духовний розвиток; право на зміну прізвища; право на розподіл обов`язків та спільне вирішення питань життя сім`ї; право на особисту свободу. Загальними засадами регулювання особистих немайнових відносин між подружжям згідно зі ст. 7 СК України є здійснення їх з урахуванням права на таємницю особистого життя подружжя, права кожного з них на особисту свободу та неприпустимість свавільного втручання в сімейне життя; відсутність привілеїв чи обмежень кожного із подружжя за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, етнічного та соціального походження, матеріального стану, місця проживання, за мовними та іншими ознаками; здійснення прав та обов`язків кожним із подружжя на рівних засадах. Цей принцип базується на загальних положеннях ст. 24 Конституції України й означає право кожного з подружжя на особисту свободу; спільне вирішення питань материнства, батьківства, виховання й освіти дітей, інших питань життя сім`ї; право кожного з подружжя на повагу до своєї індивідуальності; обов`язок подружжя щодо побудови сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, спільної турботи про матеріальне забезпечення сім`ї та розвиток дітей. Відтак суд зазначає, що первісним чинником з метою визначення чи перебувають особи у відносинах, тотожних загальновизнаному поняттю «сім`ї», є встановлення наявності у осіб спільних особистих немайнових прав та обов`язків - врегульованих нормами сімейного права відносин стосовно особистих немайнових благ та інтересів осіб, які перебувають у шлюбі. Верховний Суд в Постанові від 30 жовтня 2019 року у справі № 643/6799/17 роз`яснив, що для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Так, при встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства. Домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. Підтвердженням цього може бути їх реєстрація за таким місцем проживання, пояснення свідків, представників житлово-експлуатаційної організації. Щодо часу проживання слід зазначити, що за своєю природою проживання однією сім`єю спрямоване на довготривалі відносини. Таким чином, з наведеного положення випливає головна ознака подружніх відносин: наявність факту спільного проживання, ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. Аналогічний правовий висновок міститься й у постанові Верховного Суду України № 6-148 цс12 від 12 грудня 2012 року, яка має враховуватися судами загальної юрисдикції при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин (ч.4 ст. 263 ЦПК України). З огляду на наведене, системний аналіз наявних доказів дозволяє суду дійти висновку про наявність у сторін спору відносин, що за своєю суттю відповідають відносинам сім`ї, в період з 28 січня 2014 року по 13 січня 2019 року, так як цей факт підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та показами допитаних в судовому засіданні свідків, не вірити яким у суду немає підстав. Ст. 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно зі ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави цьогго Кодексу. Отже, проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Визнання майна таким, що належить на праві спільної сумісної власності жінці та чоловікові, які проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, відбувається шляхом встановлення факту проживання однією сім`єю, ведення спільного побуту, виконання взаємних прав та обов`язків. Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Ураховуючи викладене, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Вирішуючи питання щодо правового режиму такого майна, слід встановити факти створення (придбання) сторонами майна внаслідок спільної праці, ведення спільного господарства, побуту, виконання взаємних прав та обов`язків, з`ясовують час придбання, джерело набуття (кошти, за які таке майно було набуте), а також мету придбання майна, що дозволяє надати йому правовий статус спільної сумісної власності. Рішення обґрунтовують належними і допустимими доказами, про що зазначають у мотивах прийнятого рішення з посиланням на конкретні факти. З матеріалів справи вбачається, що на час придбання спірного житлового будинку, земельної ділянки, квартири та автотранспортних засобів сторони проживали разом та вели спільний побут, мали спільний сімейний бюджет. Відповідач та йогго представник заперечували проти зазначеного факту та стверджували, що дане майно, крім житлового будинку та земельної ділянки, було придбано за власні кошти відповідача та кошти, отримані ним в борг. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він двоюрідний брат [PERSON] , останній звернувся до нього в січні 2019 року, попросив позичити гроші для купівлі квартири. Позичив йому 40 тис.грн., на даний час [PERSON] віддав 5 тис.грн. Розписку не писали, обіцяв віддати, коли зможе. Обставини купівлі квартири йому не відомі. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що вони знайомі з відповідачем, дружину [PERSON] бачив один раз. У січні 2019 року до нього звернувся [PERSON] попросив позичити гроші для придбання квартири, він позичив 30 тис.грн., розписку при цьому не писали. Обставини купівлі квартири йому не відомі. Гроші до цього часу не повернуті. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] її двоюрідний брат. Обставини спільного проживання з дружиною їй не відомі. В січні 2019 року зателефонував [PERSON] попросив позичити гроші для придбання квартири, яку має намір купити для себе, позичили з чоловіком 32 тис.грн., при цьому написав розписку. На даний час [PERSON] кошти повернув, розписку забрав. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснила, що вона мати [PERSON] . В січні 2019 року син попросив позичити гроші, сказав, що хоче купити квартири для себе. Допомогла та дала йому 40 тис.грн. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснив, що відповідач -двоюрідний брат дружини. В січні 2019 року звернувся [PERSON] попросив позичити гроші. Погодився, позичив 70 тис.грн., при цьому написав розписку. Згодом [PERSON] повернув гроші, розписку забрав. Свідок [PERSON] , допитаний в судовому засіданні пояснила, що знає [PERSON] , 05.01.2019 року познайомилися, на даний час проживають разом, шлюб не зареєстрували. З червня 2019 року проживають разом за адресою [ADDRESS] . Позичала [PERSON] в січні 2019 року для покупки квартири 28 тис.грн. Посилання відповідача та його представника на те, що спірна квартира була придбана за особисті кошти відповідача, які він позичив на покупку у свідків не заслуговують на увагу суду, та не доводять що саме за ці кошти була придбана спірна квартира, крім того ні відповідачем, ні свідками оригінали розписок суду надані не були. При цьому, суд вважає за необхідним наголосити про той факт, що сторони припинили спільне проживання 14 січня 2019 року, а відповідач вже 16 січня 2019 року придбав спірну квартиру. Відтак на підставі наданих позивачем доказів та показів свідків наданих під час розгляду справи, суд приходить до переконання, що спірна квартира набута сторонами спору в результаті спільної праці за спільні кошти під час під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період встановлений судом, а тому є спільною сумісною власністю сторін спору. Вирішуючи позовні вимоги в частині поділу спільного майна, суд виходить з того, що засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків членів сім`ї визначені ст. 1 СК України. Згідно ч. 2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Ч. 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Ст. 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24 Постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п. 30 вищезгаданої Постанови рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України. Згідно із ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Отже, особам, які проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу, на праві спільної сумісної власності належить майно, набуте ними за час спільного проживання або набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти. Оскільки зі змісту позовних вимог та обставин, встановлених в судовому засіданні, вбачається, що спірні житловий будинок, земельна ділянка, квартира та автотранспортні засоби придбавалися за спільні кошти чоловіка [PERSON] та жінки [PERSON] , що проживали як в зареєстрованому шлюбі, так і однією сім`єю без реєстрації шлюбу, але право власності на спірне майно зареєстровано за відповідачем, тому позовні вимоги про визнання права приватної власності на 1/2 частку житлового будинку, земельної ділянки та квартири слід задовольнити. Суд також вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в частині стягнення грошової компенсації за продане спільне майно у вигляді автотранспортних засобів на підставі наданих позивачем доказів. Доказів на підтвердження пояснень відповідача про те, що автотранспортні засоби були предметом підприємницької діяльності його та іншої особи, відповідачем не надано. Що стосується позовної вимоги про виділення позмвачу житлового будинку із земельною ділянкою, то вона не підлягає задоволенню.

Outcome: partial