Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], народженої у шлюбі з відповідачем, який було укладено 18 лютого 2014 року та аліментів на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Свої вимоги мотивує тим, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. На даний час відповідач не проживає з сім'єю, не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання доньки та на утримання самої позивачки, у зв"язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 2 500 грн. до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1 тис. грн. до досягнення дитиною трирічного віку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 18 лютого 2014 року було укладено шлюб між [PERSON] до [PERSON] ( а.с. 8). Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). На момент розгляду справи донька сторін проживає разом з матір'ю. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначила у судовому засіданні позивачка, вона не працює, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною. Під час з'ясування матеріального становища відповідача, згідно даних відповіді ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві судом встановлено, що інформації про доходи [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року у базі даних ДПІ не має (а.с. 36-37). У судовому засіданні позивачка пояснила, що відповідач працює в службі замовлення таксі. Позивачка у позовній заяві ставить вимоги про стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі, однак суд вважає за доцільне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь [PERSON] аліменти у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 06 лютого 2014 року. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У ч. 4 ст. 84 СК України зазначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] перебуває у відпустці про догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, а відповідач не надає матеріальної допомоги матері на утримання дитини добровільно, платника аліментів, який є працездатною особою і має можливість матеріально забезпечити дитину та мати дитини, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та доцільність стягнення з відповідача на утримання дитини аліментів у розмірі 1/4 частки від його доходів до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України та щодо стягнення на її утримання з відповідача коштів у розмірі 1/4 частки від його доходів. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.ст. 84, 180-183, 191 СК України,

Outcome: partial