Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

Стислий виклад позиції заявника та заінтересованої особи: заявник [PERSON] звернулася до суду зі заявою, в якій просить встановити факт постійного проживання на час відкриття спадщини із [PERSON] , яка померла [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що [INFO] померла її бабця [PERSON] , якою було складено заповіт, у відповідності до якого все належне їй майно вона заповіла [PERSON] . Однак, [PERSON] після смерті [PERSON] спадщину не прийняв, а [INFO] помер. Оскільки заявниця являється спадкоємцем за законом, то мала намір успадкувати майно [PERSON] та звернулася із відповідно заявою до нотаріуса. Однак їй було відмовлено, оскільки вона не була зареєстрована по місцю проживання спільно із своєю бабусею [PERSON] . Незважаючи на відсутність реєстрації по [ADDRESS] , спадкодавець постійно проживала по місцю реєстрації заявниці по [ADDRESS] . Так як право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю до часу відкриття спадщини, то вона має намір успадкувати майно, яке належало [PERSON] , для чого їй необхідно встановити вищевказаний факт постійного проживання. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак у своїй письмовій заяві просить справу розглядати у її відсутності, заяву задовольнити. Заінтересовані особи - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, однак у своїх письмових заявах просять справу розглядати у їх відсутності, вимоги заяви визнають повністю. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 02.03.2021 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та заінтересованих осіб. 23 березня 2021 року від заявника до суду надійшла заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутності, заяву задовольнити (а.с. 40). 23 березня 2021 року заінтересованими особами подано заяву про розгляд справи у їхній відсутності. Вимоги заяви визняють повністю, не заперечують протии задоволення (а.с. 37-39). 30 березня 2021 року від заявника надійшла заява про долучення доказів (а.с. 43). Фактичні обставини, встановлені судом: Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 17.01.1978, вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , його батьками записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] , запис № 2/о (а.с.6). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 03.05.1980, встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками записані: батько [PERSON] та мати [PERSON] , запис № 17 (а.с.8). 12 вересня 1998 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, дружина взяла прізвище чоловіка - [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 12.09.1998 (а.с.8). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.04.2011 виконкомом Копанківської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області, [INFO] померла бабуся заявниці - [PERSON] (а.с.5). На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт, посвідчений 29.09.2008 секретарем Копанківської сільської ради Кінельською М., зареєстрований у реєстрі за №184, згідно з яким всі належні майнові права, а також усе майно, що належало їй, на яке вона за законом мала право, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, заповіла [PERSON] (а.с.14). З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за № 62113714 від 19.10.2020, сформованої приватним нотаріусом Лесик В.Б., вбачається, що після смерті [PERSON] не відкривалася спадкова справа (а.с.15). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 20.06.2018 Калуським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, [INFO] помер батько заявниці - [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з довідки, виданої Копанківським старостинським округом за № 154 від 23.03.2021, [PERSON] , яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована по [ADDRESS] . Станом на 10.04.2011 по [ADDRESS] інші особи не були зареєстровані. На момент смерті [PERSON] фактично постійно проживала у [ADDRESS] , де проживала разом з нею та була зареєсрована [PERSON] , [INFO] , - онука (а.с. 43). У зв`язку з тим, що заявник бажає успадкувати після смерті [PERSON] майно, вона звернулася до нотаріуса з відповідною заявою (а.с. 17). Приватний нотаріус Калуського районного нотаріального округу Лесик В.Б. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки [PERSON] у встановлений законом строк не прийняла спадщину після смерті [PERSON] (а.с. 19). Про те, що заінтересовані особи також є дітьми [PERSON] та онуками [PERSON] , свідчать копії свідоцтв про їх народження серії [NUMBER] від 10.04.1984, [NUMBER] від 16.11.1962, серії [NUMBER] від 21.03.1975, а також свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 02.03.2002 та витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00020341644 від 12.06.2018, відповідно до яких [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] у зв"язку з одруженням (а.с. 10, 11, 12, 13). Встановлення факту проживання однією сім`єю має для заявниці юридичне значення, оскільки вона зможе реалізувати своє право на прийняття та оформлення спадщини після смерті [PERSON] . Оцінка суду: суд, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані заявником на обґрунтування заяви, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованих осіб, вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Ч. 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Як вбачається з ч. 2 ст. 3 СК України, особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки - складають сім`ю. Згідно зі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні встановлено, що померла [PERSON] заповіт складала, у відповідності до якого все належне їй майно заповіла своєму синові [PERSON] , який спадщину так і не прийняв і [INFO] помер. Тому після смерті [PERSON] спадкування здійснюється за законом. Отже, встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем породжує для заявника юридичні наслідки, вона зможе оформити свої спадкові права. Крім того, встановлення даного факту не пов`язується з наступним вирішенням підвідомчого суду спору про право та чинним законодавством не передбачено порядок іншого (позасудового) його встановлення. У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження доводи заявника про те, що вона постійно проживала за адресою [ADDRESS] спільно із своєю покійною бабусею [PERSON] . Виходячи з цього, суд вважає за необхідне заяву задовольнити та встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини. На підставі викладеного та

Outcome: approved