Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що є власником 29/200 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] є власником 171/200 частини вищевказаного будинковолодіння Рішенням народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року проведено реальний розподіл в натурі даного домоволодіння між співвласниками на той час [PERSON] (частка 71/100) та [PERSON], [PERSON].(частка 29/100). [PERSON] та [PERSON] в домоволодінні були виділені приміщення 1-4 площею 12,5 кв.м, 1-5 площею 5,4 кв.м, сарай "Б", погріб "Г", вбиральню "В", 1/3 частину огорожі 1-4,1/3 частину водоколонки, що складає 29/100 частини. Власником виділеної [PERSON] 29/200 частини є позивач на підставі договору дарування від 09.03.2005 року. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17.02.2015р. за позовом [PERSON] було встановлено, що [PERSON] на даний час займає житлові приміщення 3-3, площею 11, 8 кв. м. та приміщення загального користування 3-2, площею 6,4 кв.м. і 3-1, площею 3,7 кв.м в будинку, яке за рішенням суду 1971 року належать [PERSON] як правонаступнику [PERSON] та [PERSON], в зв'язку з чим зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні вказаними приміщеннями. Позивач вказує, що відповідачка [PERSON] на даний час одноосібно займає житлові приміщення 1-4 та частину приміщення 1-5, які за рішенням суду 1971 року були виділені у спільну власність [PERSON] та [PERSON], відповідачка обмежує доступ позивача до даних приміщень, чим створює першкоди у користуванні власністю як правонаступника [PERSON] Просить суд зобов'язати відповідачку не чинити перешкод в користуванні власністю, а саме житловим приміщенням житловим приміщенням 1-4 площею 12,5 кв.м, частиною приміщення 1-5 площею 5,4 кв.м та 1/2 частиною приміщення 1-1 площею 7,7 кв.м, 1-2 площею 8,1 кв.м, 1-3 площею 8,7 кв.м, сарая Б, погріба Г, вбиральні В, 1/3 частини водоколонки. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задоволити. Вказував, що оскільки відповідачка вимагає звільнення ним приміщень житлового будинку, виділених судом в 1971 році [PERSON], тому він ставить питання про усунення йому перешкод у користуванні приміщеннями, виділеними вказаним рішенням [PERSON], правонаступником якого є позивач, шляхом надання вільного доступу до належної йому на праві власності 29/200 частини житлового будинку. Крім того, вказував, що хоча попередньому власнику [PERSON] в 1971 році не були виділені приміщення 1-1, 1-2, 1-3 житлового будинку, однак дані приміщення належали [PERSON], в зв'язку з чим просив усунути перешкоди в їх користуванні Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, вказувала, що відповідачка як спадкоємець [PERSON] має право на одноосібне користування 71/100 частини приміщення, виділеної в 1971 судом [PERSON] Інша 29/100 частина була виділена у спільну власність [PERSON], спадкоємцем якого також є відповідачка, а також [PERSON] (нині власник [PERSON].). Оскільки належна позивачу 29/200 частина домоволодіння не виділена в натурі, крім того не були виконані передбачені рішенням суду 1971 року роботи по забезпеченню ізольованого користування 71/100 та 29/100 частинами будинку, тому заперечувала наявність підстав для усунення позивачу перешкод у користуванні приміщеннями 1-4, 1-5 та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Також вказувала, що виділені в 1971 році [PERSON] надвірні споруди до набуття позивачем права власності в зв'язку з перебуванням у непридатному для користування стані були перебудовані повністю за рахунок відповідачки, отже на даний час спірні надвірні споруди належать відповідачу. Також заперечувала набуття у власність [PERSON] на приміщення 1-1, 1-2, 1-3 житлового будинку. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником 29/200 частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.03.2005 року. [PERSON] є власником 171/200 частини вищевказаного будинковолодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-7175. від 21.10.1987 року. Будинок з добудованими приміщеннями та надвірними спорудами знаходиться на земельній ділянці розміром 737 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за №165 від 19.10.1953 року. Рішенням народного суду м. Черкаси № 2-1544/71 від 26.10.1971 року проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по [ADDRESS] між співвласниками: [PERSON] та [PERSON], [PERSON]. За цим рішенням [PERSON] виділено в натурі в житловому будинку літ. «А-І» приміщення «2-3» площею 12.0 кв.м, приміщення «3-3» площею 11,9 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 6,7 кв.м, прибудову літ. «а», сарай літ. «б», погріб літ. «Д», погріб літ. «Е», вбиральну літ. «Ж», 2/3 частини огорожі «№ 1-4», 2/3 частини водоколонки «І», що складає 71/100 домоволодіння. [PERSON] та [PERSON] виділено в натурі в житловому будинку літ. «А-І» приміщення 1-4 площею 12,5 кв.м, частину приміщення «1-5» площею 5,4 кв.м, сарай літ. «Б», погріб літ. «Г», вбиральню літ. «В», 1/3 частину огорожі «№ 1-4», 1/3 частину водоколонки «І», що складає 29/100 домоволодіння, по 29/200 частини кожному. На [PERSON] покладено спорудження дверного отвору з приміщення 3-3 в приміщення 1-5 згідно схеми розподілу інвентар бюро, а також закладку дверного отвору з приміщення 1-4 в приміщення 1-5. На [PERSON] та [PERSON] покладено зняття печі та спорудження на її місці дверного отвору з приміщення 1-4 в приміщення 5а. Присадибна земельна ділянка площею 737 кв.м також була розділена між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а саме: Двір площею 409 кв.м залишено в спільному користуванні. Сад площею 326 кв.м розподілено згідно часток співвласників так, як показано на схемі розподілу, запропонованою БТІ червоною тушшю: [PERSON] виділено в користування земельну ділянку № 1. [PERSON] та [PERSON] виділено в користування ділянку № 2. Відповідно до договору дарування від 06.07.1982 року [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв у дар 71/100 частину будинку з відповідною частиною надвірних споруд, отже за життя частка власності [PERSON] була збільшена до 171/200 частину домоволодіння, спадкоємцем після його смерті на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.10.1987 року була дружина [PERSON] У 1995 році [PERSON] подарував своїй доньці [PERSON] 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по вул. Жовтнева, 27 у м.Черкаси, які не були виділені в натурі окремо із 29/100 частин домоволодіння, що згідно з рішенням суду від 26.10.1971 року виділені [PERSON], [PERSON] 09.08.2004 року [PERSON] подарувала [PERSON] та [PERSON] 29/200 частин будинку з відповідною частиною надвірних споруд по [ADDRESS], які не були виділені в натурі із 29/100 частин домоволодіння. Відповідно до договору дарування частини житлового будинку від 09.03.2005 року [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняв у дар 29/200 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходяться в [ADDRESS]. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частини першої статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно частини третьої статті 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ст.391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З матеріалів справи вбачається, що рішення народного суду м. Черкаси від 26.10.1971 року, яким проведено реальний розподіл в натурі домоволодіння по [ADDRESS] між співвласниками: [PERSON] (частка 71/100) та [PERSON], [PERSON] (частка 29/100, не було фактично виконане. Будинковолодіння продовжувало залишатися у спільному користуванні всіх співвласників як членів однієї сім'ї, будь-яких дій, спрямованих на виконання рішення суду вжито не було, до примусового виконання рішення не пред'являлося. У подальшому, за спільною родинною домовленістю, враховуючи неодноразове перебування [PERSON] в місцях позбавлення волі, останньому було надано в користування відокремлені приміщення 3-1, 3-2, 3-3, з окремим виходом. У 1995 році на підставі договору дарування частка [PERSON] передана його доньці [PERSON], яка продовжила використовувати вказані жилі приміщення, з 2004 року ці ж приміщення використовували [PERSON] та [PERSON], а з 2005 року по теперішній час - [PERSON] У листопаді 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] є правонаступником 29/200 житлового приміщення [PERSON] та займає житлові приміщення, які за рішенням суду повинні належати їй як правонаступнику [PERSON] Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 17.02.2015р. зобов'язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні житловими приміщенням 3-3, площею 11, 8 кв. м. та приміщення загального користування 3-2, площею 6,4 кв.м. і 3-1, площею 3,7 кв.м. У жовтні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловими приміщеннями 1-4, частиною приміщення 1-5, які були виділені в 1971 році судом [PERSON] та [PERSON], однак перебувають в одноосібному користуванні відповідачки, яка є правонаступником [PERSON], чим створені позивачу як правонаступнику [PERSON] перешкоди у користуванні вищезазначеними приміщеннями шляхом обмеження до них доступу. Також просив усунути перешкоди в користуванні приміщень 1-1, 1-2, 1-3 та надвірними спорудами. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в частині усунення позивачу перешкод в користуванні шляхом надання вільного доступу до приміщень житлового будинку 1-4 площею 12,5 кв.м та частини приміщення 1-5 площею 5,4 кв.м згідно з схемою розподілу житлового будинку від 29 вересня 1971 року, оскільки на підставі рішення народного суду м.Черкаси від 26 жовтня 1971 року співвласником даних приміщень став [PERSON], правонаступником якого є позивач, який після придбання в 2005 році 29/200 частини домоволодінні набув прав користування приміщеннями житлового будинку в тому ж обсязі, що і попередній власник [PERSON] Доводи представника відповідачки про те, що належна позивачу 29/200 частка не виділена в натурі та порядок користування спільними приміщеннями не встановлений суд вважає такими, що не обґрунтовують заперечення проти позову. Вказані приміщення в складі 29/100 частки зазначеним судовим рішенням були виділені у спільну власність [PERSON] та [PERSON] та при відчуженні в подальшому співвласники не вирішували питання встановлення порядку користування співвласниками 29/100 частиною житлового будинку чи виділення в натурі 29/200 частини, отже на даний час виділені судом в 1971 році [PERSON] та [PERSON] приміщення житлового будинку 1-4 площею 12,5 кв.м та частина приміщення 1-5 площею 5,4 кв.м перебувають у спільному користуванні співвласників [PERSON] та [PERSON] та права сторін у користуванні даними приміщеннями є рівними, в зв'язку з чим відсутні підстави для обмеження позивача як правонаступника [PERSON] в користуванні вказаними приміщеннями. Що стосується посилання на те, що на виконання рішення суду від 26.10.1971 року не були виконані роботи по забезпеченню ізольованого користування спільної 29/100 частини будинку, дані роботи вказаним судовим рішенням були покладені на обох співвласників. В іншій частині позовні вимоги не підлягають до задоволення, оскільки набуття у власність у встановленому законом порядку [PERSON], правонаступником якого є позивач, права власності на побудовані в 1970 році приміщення 1-1, 1-2, 1-3 житлового будинку по [ADDRESS] документально не підтверджено, рішенням суду від 26.10.1971 року зазначені приміщення [PERSON] у власність не виділялись. Згідно пояснень представника відповідачки, виділені в 1971 році [PERSON] надвірні споруди до набуття позивачем права власності прийшли у непридатний для користування стан, в зв'язку з чим на їх місці відповідачкою за власний рахунок були побудовані господарські будівлі, вказані доводи позивачем фактично не оспорювались, з моменту придбання у власність в 2005 року 29/200 частки домоволодіння позивач не ставив питання про користування спірними надвірними спорудами. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає до частково задоволення. Також до стягнення з відповідача в силу вимог ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.

Outcome: partial