Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що [INFO]. помер її чоловік [PERSON]. Після смерті чоловіка відкрилася спадщина, зокрема, у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS], право власності на яку належало йому на праві спільної часткової власності. Інші 3/4 частини квартири належать на праві спільної часткової власності їй та відповідачам у справі, які є їх дітьми. Вона та її діти [PERSON], [PERSON], відповідачі у справі, є спадкоємцями першої черги, останні відмовилися від спадкового майна на її користь. Вона своєчасно звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Однак нотаріусом їй було відмовлено в оформленні спадщини на вказане нерухоме майно через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Таким чином, в нотаріальному порядку вона не може оформити своє право на спадщину у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] і змушена звернутися до суду з цим позовом. Просить визнати за нею право власності на 1/4 частину квартири [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO]. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не прибули, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю, проти його задоволення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Представник третьої особи - Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не має. Суд вважає можливим провести судовий розгляд у відсутність сторін, представника третьої особи за наявними у справі доказами. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Суд встановив, що [INFO] року помер [PERSON], який є чоловіком позивачки та батьком відповідачів (арк. 11). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/4 частини квартири [ADDRESS] Вказана квартира належить на праві спільної часткової власності померлому [PERSON], позивачці [PERSON] та відповідачам [PERSON], [PERSON] в рівних частках кожному по ? частині відповідно до свідоцтва про право власності на житло [NUMBER] від 02.02.1999р. (арк. 12). Згідно Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 18.05.2016р. право власності вказаних осіб на вказане нерухоме майно не зареєстровано, в іпотеці воно не перебуває, заборони відчуження його також відсутні (арк.67). Згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності - ТОВ «Укрспецекспертиза» від 15.04.2016р. вартість вказаної квартири становить 208 000,00грн. (арк.17). 05.09.2003р. позивачка звернулась до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка, відповідачі подали заяви про відмову від спадщини на користь матері (арк.41, 54,55). 05.09.2003р. нотаріусом заведена спадкова справа №458/2003, реєстраційний номер у Спадковому реєстрі 2946447, яка на час розгляду справи є чинною (арк.33,34). 25.09.2003р., 16.12.2005р. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме на пенсійну пластикову картку, земельну ділянку [ADDRESS], грошові внески в ВАТ «Державний Ощадний банк України» (арк..33, 61-65). Постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори від 13.04.2016р. відмовлено у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ на вказане нерухоме майно (арк.40). Згідно з ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно з ч.2,3 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст.1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця та той із подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п.4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленному цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" має місце роз'яснення щодо розгляду цивільних спорів, зокрема, у випадку неможливості спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. За змістом цих роз'яснень видно, що не міститься прямої заборони щодо визнання судом права власності за спадкоємцем на нерухоме майно в разі, коли спадкодавець на законних підставах володів та користувався цим майном, але в силу об'єктивних причин не встиг за життя здійснити реєстрацію нерухомого майна в БТІ. Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Оцінивши обставини справи, надані суду докази, суд приходить до висновку, що позивач правомірно набула право власності на вказане нерухоме майно, оскільки після смерті свого чоловіка є спадкоємцем першої черги, відповідачі - діти позивачки та померлого, відмовилися від прийняття спадщини на її користь. Позивачка своєчасно звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої була відкрита спадкова справа, в подальшому отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на інше майно померлого - грошові кошти, земельну ділянку, але не може в нотаріальному порядку отримати відповідне свідоцтво на частину нерухомого майна у зв'язку з відсутністю оригіналу правоустановчих документів на це нерухоме майно, що підтверджено належним чином - постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчих документів не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить їй з моменту відкриття спадщини. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позивачка позбавлена права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді вказаного нерухомого майна, чим порушується (не визнається) її право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті її чоловіка. Тому, виходячи з вимог справедливості та розумності, це право відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.3,4 ЦПК України підлягає захисту судом шляхом визнання за позивачкою права власності на спірне майно. Таким чином, позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved