Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

07.08.2019 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні доньки, третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування Погребищенської міської ради. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що він перебував в шлюбі з відповідачкою [PERSON]. , під час шлюбу в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] . В даний час вони проживають окремо. Донька проживає з матір`ю [PERSON]. , що перешкоджає йому повноцінно займатися вихованням доньки. Відповідачка чинить йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, чим обмежує його права, як батька та права дитини на спілкування з батьком. 28.11.2019 через канцелярію суду подано заяву представника позивача - адвоката Сича С.М. про зміну предмета позову. Ухвалою суду від 22.01.2020 замінено орган державної влади, якому законом надано право захищати в суді інтереси інших осіб: Орган опіки та піклування виконкому Погребищенської міської ради на належний орган державної влади, якому законом надано право захищати в суді інтереси інших осіб - Службу у справах дітей Погребищенської районної державної адміністрації Вінницької області; зобов`язано Службу у справах дітей Погребищенської РДА Вінницької області надати письмовий висновок про способи участі батька [PERSON] , [INFO] у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. 11.02.2020 ухвалою суду повторно зобов`язано Службу у справах дітей Погребищенської РДА надати письмовий висновок про способи участі батька [PERSON] , [INFO] у вихованні дитини, місце та час їх спілкування, складений на підставі відомостей, одержаних службою у справах дітей в результаті проведення бесіди з батьками, дитиною, родичами, які беруть участь у її вихованні, обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються зазначеної справи. Крім того, замінено неналежну відповідачку - [PERSON] на належну відповідачку - [PERSON] . Позивач в судове засідання не з`явився, проте через канцелярію суду подав до суду заяву про зміну позовних вимог з наступним змістом: дозволити відвідувати доньку [PERSON] один раз на тиждень вприсутності матері, враховуючи стан здоров`я та режим дня дитини, забирати дитину по його місцю проживання, діда, баби за згодою матері [PERSON] та бажанням дитини. Справу просив розглянути у його відсутності, змінені позовні вимоги підтримав (а.с. 111). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, проте через канцелярію суду подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, не заперечувала щодо змінених позовних вимог згідно з висновком органу опіки та піклування (а.с. 112). В судове засідання представник Служби у справах дітей Погребищенської райдержадміністрації Гарнага Л.Б. не з`явилася, проте у телефонному режимі просила суд розглянути справу у її відсутності, підтримала висновок органу опіки та піклування Погребищенської РДА щодо участі [PERSON] у вихованні дитини (а.с. 113). З`ясувавши позиції сторін та дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно з ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із копії рішення Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.09.2018 №143/1187/18 (а.с.7) вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Погребищенського районного суду Вінницької області від 25.09.2018 №143/1186/18 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] (а.с. 13). Прізвище відповідачки з " [PERSON] " змінено на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 56). [PERSON] та її малолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , проживають по [ADDRESS] в належних умовах для утримання та виховання дітей (акт обстеження умов проживання, а.с. 69). [PERSON] проживає по [ADDRESS] , у будинку, де створені належні умови для утримання та виховання дитини. Відповідач бажає приймати участь у вихованні дитини (акт обстеження умов проживання, а.с. 70). Орган опіки та піклування Погребищенської РДА Вінницької області вважає за доцільне надати можливість [PERSON] відвідувати дочку [PERSON] , [INFO] , один раз на тиждень в присутності матері, враховуючи стан здоров`я та режим дня дитини, забирати дитину по місцю проживання батька, діда, баби за згодою матері [PERSON] та бажання дитини [PERSON] , що підтверджується висновком та витягом з протоколу №3 засідання районної комісії з питань захисту прав дитини (а.с.105-106). Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно положень до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст.4 ЦПК України). Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст.81 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюються сторонами, між ними дійсно виникають непорозуміння з приводу часу та періоду зустрічей батька з дитиною. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до вимог ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Згідно зі статтею 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюються, як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Умовами повноцінного виховання дитини є постійний контакт з батьками та контакт з іншими родичами. Згідно приписів ст.157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 Сімейного кодексу України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Судом встановлено, що спілкування позивача з дитиною не буде перешкоджати її нормальному розвитку. Суд вважає, що між тим з батьків, хто проживає окремо, і дитиною повинен існувати постійний, систематичний контакт. Таке спілкування буде сприяти повноцінному вихованню дитини, її розвитку, оскільки спілкування дитини з батьками, а батьків - з своїми дітьми - служить задоволенню життєво важливих потреб дитини. Крім того, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить її виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Отже, суд вважає, що безпосередня участь батька у вихованні дочки, регулярне спілкування між ними не лише забезпечить виконання батьківських прав позивача, а насамперед буде повністю відповідати інтересам дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, враховуючи характер спірних правовідносин, судом встановлено, що в межах даного спору є доведеним порушення прав позивача, як батька, на спілкування з дитиною, про що свідчить його звернення до суду за захистом цього права. Крім цього, при відсутності відповідного судового рішення позивач фактично позбавлений можливості мати відповідні докази, оскільки не має права звернення до виконавчої служби з питання контролю за додержанням відповідачем умов вказаного рішення. При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позовні задоволено, а тому у порядку ст.141 ЦПК України має підстави стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по оплаті судового збору у сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved