Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-03 00:00:00

Позивачі [PERSON] ,\~\~ [PERSON] \~звернулись до\~суду\~з\~позовною заявою\~до\~Харківської міської ради, [PERSON] ,\~третя особа:\~Четверта Харківська\~міська державна\~нотаріальна контора\~про припинення\~права власності, який надалі уточнили та в уточнених позовних вимогах просять суд визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/9 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлої [INFO] по 1/18 частині кожній. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 червня 2010 року по справі №2-1268/2010 за [PERSON] , за [PERSON] та за [PERSON] визнано право власності по 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] за кожною. Відповідно до заповіту, посвідченого 22 липня 2009 приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Ю.В., [PERSON] заповіла все її майно, що належатиме їй на день смерті - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у рівних частинах кожному. [INFO] [PERSON] померла. У встановлений законом термін [PERSON] , [PERSON] після смерті [PERSON] звернулися до Дванадцятої харківської державної нотаріальної контори, яка зараз є відокремленим підрозділом Четвертої харківської міської державної нотаріальної контори, з заявами про прийняття спадщини (спадкова справа 62984090 за номером у нотаріуса 684/2018 від 13 вересня 2018 року). [PERSON] 16 вересня 2018 року звернулася до нотаріуса, який посвідчив її заяву про те, що вона відмовляється від належній їй частки спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , на користь [PERSON] . Згідно рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2019 року по справі №645/3708/19 за [PERSON] визнано право власності на 2/3 частини від 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , що складає 2/9 частини всього домоволодіння. Таким чином, право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] належить: 1/3 частини (3/9) - [PERSON] ; 1/3 частини (3/9) та 2/9 частини, разом - 5/9 частин - [PERSON] ; 1/9 частини власником рахується [PERSON] , яка померла [INFO] , відповідно до заповіту на неї може претендувати [PERSON] . [PERSON] був належним чином повідомлений державним нотаріусом про право на звернення до суду з заявою про поновлення строку на прийняття спадщини, наміру щодо оформлення спадщини не висловлював. [PERSON] , не подав заяву про прийняття спадщини, не набув право власності на неї, в порядку ст.1296 ЦК України, але має право на захист свого права у суді, як спадкоємець, зазначений у заповіті. Позивачі неодноразово зверталися до [PERSON] з пропозицією виплати йому грошову компенсацію за належну йому частину будинку, тому що будинок руйнується, потребує капітального ремонту та обладнання водопроводом, водовідведенням, газопостачанням, але той відмовляє. Зазначає, що у відповідача є в одноосібної власності кімната № [NUMBER] квартири [ADDRESS] . Відповідно до Звіту про оцінку майна, який виконаний суб`єктом оціночної діяльності [PERSON] ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] станом на 30 липня 2020 року складає 194638,00 грн., таким чином вартість 1/9 частки будинку, що є власністю відповідача складає - 21626,44 грн. Також зазначає, що 1/9 частина житлової площі домоволодіння складає 1,189 кв.м. З урахуванням того, що частка, на яку може претендувати відповідач у спірному домоволодінні складає 1/9 та є незначною, виділ частки у розмірі 1,188 житлової площі в натурі та поділ будинку відповідно до часток сторін не відповідає будівельним нормам, спільне володіння і користування нею є неможливим, існують підстави для визнання права власності позивачів на частку у праві власності у спірному майні з розміщенням на депозиті компенсаційної виплати вартості цієї частки. Таке втручання в майнові права відповідача є ефективним засобом захисту прав позивачів, не суперечить суспільному інтересу, зберігає баланс інтересів сторін. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 листопада 2020 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження та справу призначено в підготовче засідання. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 29 квітня 2021 року прийнято змінену позовну заяву. 25 травня 2021 року представником Харківської міської ради надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що Харківська міська рада заперечує проти задоволення позовних вимог та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно матеріалів справи, рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2010 у справі № 2-1268/2010 встановлено, що загальний технічний стан будівельних конструкцій житлового будинку (літ. «Г-1»), його прибудованих часток (літ. «г», «г1»), сараїв літ. «Е, И», вбиральні Літ. «Ж», душу Літ. «З» та літньої кухні Літ. «Д» домоволодіння [ADDRESS] - задовільний. Будівлі мають достатню несучу спроможність, повну будівельну готовність (100%) та придатні для подальшої експлуатації за призначенням. Проте вказані судження є передчасними та не мають підтвердження фахівцями в галузі спеціальних знань. Згідно техпаспорту, виготовленого КП «ХМБТІ» станом на 04.02.2003 р. на земельній ділянці площею 409 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , розташований самочинно збудований житловий будинок літ. «Г-1» з прибудованими сінями літ, «г» та ганком літ, «г-1», загальною площею 30,7 кв.м., сараї літ. «Е» та «И», вбиральня літ. «Ж», душ літ. «З» та літня кухня літ. «Д». У вказаному рішенні також зазначено, що ГУ МНС України не заперечує проти збереження самочинно збудованого житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] . Проте ГУ МНС України не уповноважена давати вказані заперечення. Згідно технічного паспорту виготовленого ФОП [PERSON] станом на 31.03.2020 на земельній ділянці площею 409 кв.м. за адресою: [ADDRESS] відсутні об`єкти самочинного будівництва. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» від 20.05.1999 № 687-ХІУ будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». Згідно статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» Забудова територій здійснюється шляхом розміщення об`єктів будівництва. Суб`єкти містобудування зобов`язані додержуватися містобудівних умов та обмежень під час проектування і будівництва об`єктів. Виконавчий орган сільської, селищної, міської ради вживає заходів щодо організації комплексної забудови територій відповідно до вимог цього Закону. Право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1)отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) \~ \~ \~ \~ розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, не прийнятих (якщо таке прийняття передбачено законодавством) в експлуатацію, забороняється. Доказів про наявність у позивача дозвільних документів на право виконання будівельних робіт з будівництва спірного об`єкту та вводу його в експлуатацію у встановленому законодавством порядку до матеріалів позовної заяви не долучено. Відповідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» від 30.03.2012 №6 у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. Таким чином, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а є лише власником будівельних матеріалів, обладнання тощо, що були використані в процесі цього будівництва. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 26 травня 2021 року закрито підготовче провадження по даній справі та цивільну справу за позовом [PERSON] , [PERSON] до Харківської міської ради, [PERSON] , третя особа: Четверта Харківська міська державна нотаріальна контора про визнання права власності, призначено до судового розгляду по суті. Представник позивачів в судовому засіданні позов підтримав, просив задовільнити, при цьому показав, що відповідач [PERSON] спадщину за заповітом не прийняв, спадщиною не цікавиться. Будинок руйнується, але позивачі не мають можливості його ремонтувати, так як ні є власниками будинку в повному обсязі. До нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка не була прийнята [PERSON] вони не звертались, так як вони не є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] та взагалі родичами. В судове засідання 04.08.2021 року представник позивачів не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив позов задовільнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки не відомі, відзив на позовну заяву не подав. Представник відповідача Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від заступника завідувача Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд за відсутності представника нотаріальної контори. 04.08.2021 року на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Завданнями цивільного судочинства (ст. 2 ЦПК України) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1\~ст. 4 ЦПК України). Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Здійснюючи правосуддя (ч. 1\~ст. 5 ЦПК України), суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з ст.12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22.07.2009 року [PERSON] склала заповіт, згідно якого на випадок смерті зробила таке розпорядження: все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого воно не складалося, що належатиме їй на день смерті та на що вона за законом матиме право, заповідала [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , у рівних частках. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі проведено реєстрацію заповіту. Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21.06.2010 року визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] та складається із житлового будинку літ. «Г-1» з прибудованими сінями літ. «г» та ґанком літ. «г-1», сараїв літ. «Е» та «И», вбиральні літ. «Ж», душу літ. «З» та літньої кухні літ. «Д», в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] та складається із житлового будинку літ. «Г-1» з прибудованими сінями літ. «г» та ґанком літ. «г-1», сараїв літ. «Е» та «И», вбиральні літ. «Ж», душу літ. «З» та літньої кухні літ. «Д», в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/3 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] та складається із житлового будинку літ. «Г-1» з прибудованими сінями літ. «г» та ґанком літ. «г-1», сараїв літ. «Е» та «И», вбиральні літ. «Ж», душу літ. «З» та літньої кухні літ. «Д», в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] . Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 04.12.2019 року визнано за [PERSON] право власності на 2/3 частини від 1/3 частини житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , що складає 2/9 частини всього домоволодіння. Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, підтверджено, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/3 частини житлового будинку літ. «Г-1» з надвірними будівлями, загальною площею 30,7 кв.м, житловою площею 10,7 кв.м.. З копії спадкової справи № 648/2018, заведеної після смерті [PERSON] , встановлено, що [PERSON] 13.09.2018 року звернулася до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою, в якій вказувала, що після смерті [PERSON] залишилася спадщина, при житті померла залишила заповіт, на неї, а також на [PERSON] , [PERSON] , доводила до відома державну нотаріальну контору, що спадщину вона приймає за заповітом. В матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] від 16.09.2018 року, згідно якої остання зазначала, що відмовляється від належної їй частки спадкового майна, що залишилася після смерті [PERSON] на користь своєї сестри [PERSON] . Дана заява адресована до органів нотаріату. Згідно відстеження поштових відправлень, отримано для розсилки і відправлено для обробки 17.09.2018 року, заяву відправлено до України 04.10.2018 року. 31.05.2019 року [PERSON] подала заяву до відокремленого підрозділу Четвертої Харківської міської державної нотаріальної контори, якою просила видати свідоцтво про право на спадщину за законом та за заповітом після смерті [PERSON] . Постановою державного\~нотаріуса\~відокремленого\~підрозділу Четвертої\~Харківської\~міської\~державної нотаріальної\~контори\~від\~31.05.2018\~року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовлено. В постанові зазначалося, що свідоцтво про право на спадщину за законом видати [PERSON] неможливо, оскільки відсутні документи, підтверджуючи родинні відносини зі спадкодавцем. [PERSON] із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] не звертався. Згідно ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1\~ст. 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.9 та п. 4.10 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених статтями\~1270,\~1276 Цивільного кодексу України\~- не раніше зазначених у цих статтях строків. При цьому видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, ніяким строком не обмежена. Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено , що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно стаття 19 Закону України " Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Як встановлено в судовому засіданні частину спадкового майна, на яке претендують позивачі, [PERSON] заповіла своєму онуку, що підтверджується заповітом. До нотаріальної контори [PERSON] не звертався з заявами про відмову у прийнятті спадщини, або з заявою про прийняття спадщини, матеріали спадкової справи не містять таких заяв. Посилаючись на те, що відповідач [PERSON] не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі [PERSON] та не отримав свідоцтво про право на спадщину, а відповідно до ч. 5\~ст. 1268 ЦК України\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, позивачі не врахували те, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, що встановлено положеннями ч. 3\~ст. 1296 ЦК України, а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною, тоді як свідоцтво про право на спадщину є документом, що підтверджує право власності спадкоємця на спадкове майно. Разом з тим, [PERSON] не заявляв про відмову від спадщини, а його бездіяльність з приводу виконання обов`язку щодо звернення до нотаріальної контори та отримання свідоцтва про право на спадщину не підтверджує його відмову від спадщини. Згідно ст. 1277 ЦК України - у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Однією з підстав для задоволення позову позивачі зазначають ст. 365 ЦК України, згідно якої право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі;2) річ є неподільною;3) спільне володіння і користування майном є неможливим;4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Але в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] будучи спадкоємцем за заповітом, із заявою про прийняття спадщини не звертався, право на спадщину за заповітом не оформлював, тому на даний час за ним не зареєстрована частка у спільному майні та відповідно право на неї не може бути припинено за рішенням суду. Позивачі по справі отримали частку спадкового майна за заповітом та не є спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] , а тому суд вважає, що позов є безпідставним та не обгрунтованим. Таким чином, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/9 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований по [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , померлої [INFO] по 1/18 частині кожній, на яку свідоцтво про право на спадщину ще не видано та яка залишається відкритою, тому суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів. Оскільки в задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, судові витрати на користь позивача не стягуються та покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed