Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

05 грудня 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що вона народилася [INFO]. Її батьком є [PERSON] Шлюб між її батьками розірвано. На даний час вона досягла повноліття і навчається на 1 курсі юридичного факультету денної форми навчання Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, на контрактній основі і стипендією не забезпечується. Термін навчання по 30 червня 2021 року. Проживає з матір'ю [PERSON] та її місце проживання зареєстроване за однією адресою із нею. Знаходиться на повному утриманні своєї матері, перебуває в скрутному матеріальному становищі, потребує допомоги батька, в зв'язку з навчанням. Відповідач допомогу на її утримання на час навчання не надає, хоча має таку змогу, а вона в зв'язку з навчанням не має можливості працевлаштуватися, щоб самостійно забезпечувати себе. Просить суд стягнути аліменти на свою користь на своє утримання в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача [PERSON], щомісячно, до закінчення нею навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, з позовними вимогами згідний частково, оскільки сплачує аліменти на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], тому просить стягнути аліменти на утримання позивача в розмірі 1/6 частки. Враховуючи вимоги ст.210 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами статей 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК). Копією паспорта [NUMBER], виданого 30 грудня 2015 року підтверджується, що [PERSON] народилася [INFO] в м. Першотравенськ, Дніпропетровської області. Копією свідоцтва про народження [NUMBER] від 24 листопада 1999 року підтверджується, що батьками [PERSON] є [PERSON] та [PERSON]. Довідкою №2133 від 27 листопада 2017 року підтверджується, що [PERSON] є студенткою 1 курсу юридичного факультету Дніпропетровського державного університету внутрішніх справ, денної форми навчання, на контрактній основі, стипендією не забезпечується. Строк навчання по 30 червня 2021 року. Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 грудня 2002 року підтверджується, що з відповідача [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходів), щомісячно, до його повноліття. Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Водночас, відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків. Судом встановлено, що позивач є повнолітньою, продовжує навчання та потребує допомоги батька в зв'язку з навчанням. Відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітню доньку, в зв'язку з її навчанням. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовільнити частково, так як повнолітня донька відповідача продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, відповідач працює, має на утриманні неповнолітнього сина, на якого з нього стягуються аліменти до його повноліття, тому суд вважає, що він спроможний сплачувати аліменти на повнолітню дитину, яка продовжує навчання в розмірі 1/6 частки. Суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення [PERSON] навчання, але не більше ніж до досягнення нею 23-х річного віку, щомісячно. Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання. На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітньої доньки відповідача, її потреб та матеріального становища відповідача, наявність в нього утриманця. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до п.6 ч.1 ст.264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 640,00 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: approved