Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

[PERSON] за участю зацікавленої особи Бершадського РС УДМС України у Вінницькій області звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України з часу її народження і по даний час. В заяві стверджує, що [INFO] народилася в с. Бурківці Тетіївського району Київської області при існуванні держави - СРСР. На сьогодні вона продовжує проживати на Україні з часу народження, однак паспорту громадянки України по даний час не отримала. Для того щоб вирішити належність до громадянства України заявниці необхідно довести, що вона постійно проживала на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року або прийняття Закону України " Про громадянство" - від 13.11.1991 року, у зв'язку з чим змушена звернутися до суду із даною заявою. Заявниця, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву в якій заявлені вимоги підтримала повністю, просила слухати справу у її відсутність. Представник зацікавленої особи, Бершадського РС УДМС України, в судове засідання не з'явився надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення заявлених вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню зі слідуючих підстав. Відповідно до вимог частини 2 статті 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Статтею 3 Закону України "Про громадянство України" встановлено, що до громадян України належать: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав". Відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Те, що заявниця постійно проживала на території України, свідче довідкою Бирлівської сільської ради від 06.03.2009 року за № 400; довідкою за № 17 від 16.01.2008 року про вчинення актового запису про народження заявниці за № 15 від 14 липня 1962 року, де вказано її місце народження с. Бурківці, Тетіївського району, Київської області у сім'ї батьків: батька [PERSON] та мати [PERSON]; формою № 1, довідкою Баланівської сільської ради за № 435 від 15.08.2014 року про час проживання на території сільської ради з 1982 року по 04.04.1992. Таким чином, докази наявні в матеріалах справи, підтверджують факт постійного проживання заявниці [PERSON] на території України, а тому суд приходить до висновку, що заявлені вимоги в заяві підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст. 3 Закону України "Про громадянство України", ст. 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" ст. 29 ЦК України,

Outcome: approved