Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

09.08.2018 року [PERSON] звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. На даний час у вказаній квартирі зареєстровані її дочка [PERSON], онук [PERSON] та колишній зять [PERSON], хоча фактично проживають тільки дочка з онуком. Шлюб між відповідачем до дочкою позивача розірвано рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.06.2018 року. Відповідач у належній їй квартирі не проживає починаючи з червня 2017 року, звязки з колишньою дружиною та сином він не підтримує, місце його фактичного проживання невідомо. Реєстрація відповідача в даному житлі обмежує права позивача, як власника та впливає на розмір витрат на оплату житлово-комунальних послуг. А тому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 368 в будинку №20 по вулиці Припортова в місті Черкаси. Ухвалою суду від 23.08.2018 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Позивач [PERSON] в судове засідання надала заяву в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задоволити, підтвердила обставини викладені в позові, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового засідання, причини неявки суду не повідомив, у встановлений судом строк не подав відзиву проти позову. Справу вирішено за правилами заочного розгляду передбаченими ст. 280-282 ЦПК України за відсутності відповідача [PERSON] повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не зявився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзив проти позову, а позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. \~ \~ \~ \~ Суд оголосивши заяву позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується Довідкою КП ЧООБТІ №4257о від 07.08.2018 року та Довідкою Житлово-експлуатаційної контори по обслуговуванню будинків житлово-будівельних кооперативів № 4543 від 21.11.1992 року (а.с.6,7, 45). Відомості про укладення будь-яких правочинів щодо квартири [ADDRESS] в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відсутні (а.с. 51). Відповідач [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою [ADDRESS], що підтверджується Довідкою ЖБК №99 від 31.07.2018 року № 132 (а.с. 44). В даній квартирі зареєстровані також [PERSON] та [PERSON] [PERSON] від 31.07.2018 року складеного комісією в складі голови ОК ЖБК № 99 [PERSON], мешканцями квартир № 371,371,367 в будинку №20 по вулиці Припортова в місті Черкаси ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) та посвідченого головою ОК ЖБК № 99 [PERSON], - [PERSON], [INFO] зареєстрований в [INFO], але за даною адресою не проживає з червня 2017 року (а.с. 46). Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 01.06.2018 року (справа №711/1989/18) по справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, шлюб зареєстрований 07.05.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 498 між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Залива) [PERSON], [INFO] розірвано (а.с. 8-11). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] із ч. 1 ст. 316 ЦК України, - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном (ч. 1 ст. 317 ЦК України). Як зазначено у ч. 1 ст. 321 ЦК України, - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ст. 319 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права. Так, відповідно до положень ст. 391 ЦК України, - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члені сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин суд, оцінивши надані докази приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем свої реєстрації за адресою [ADDRESS], вже понад рік не користується цим житлом та не сплачує за житлово-комунальні послуги, що у свою чергу порушує право позивача на реалізацію нею пільг по сплаті витрат, повязаних з утриманням житла. Договір найму житла між власником квартири та відповідачем [PERSON] відсутній. Відомості про поважність причин такого тривалого не проживання відповідача за місцем реєстрації у суду відсутні. Відповідач [PERSON] не надав суду будь-яких заперечень проти позову та доказів, які б підтверджували такі заперечення. За таких обставин суд, оцінивши докази надані позивачем, приходить до висновку що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. На підставі ст. 317, 319, 321, 379, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved