Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

05 липня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» та просив суд визнати договір фінансового лізінгу № 004770, який був укладений 30.06.2016 року недійсним; стягнути з відповідача на користь позивача майно, набуте ним на виконання вищевказаного договору, а саме 31500,00 грн. та стягнути з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати. В обґрунтування позову, [PERSON] вказав, що всупереч вимогам Закону України «Про фінансовий лізінг» та норм ЦПК України, у договорі і у специфікації відсутня обовязкова для договору фанансового лізінгу істотна умова щодо його предмету у обсягах, визначених законом. У зазначених договірних документах предметом лізінгу визначено автомобіль марки Ford, модель Fiesta вартістю 315000,00 грн., таке визначення предмету лізінгу не відповідає поняттю індивідуального визначеної речі, не містить вимог щодо якості предмету лізінгу відповідно до ДСТУ, класифікаторів, технічних умов тощо. Також, позивач посилався на порушення відповідачем положень ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів", оскільки оспорюваний договір містить несправедливі умови, що призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на шкоду його, як споживача. У судове засідання сторони не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, вказав, що на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судове засідання не зявився про час та місце сулового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не надав. Справа розглядалась судом у заочному порядку відповідно до вимог ст.ст.224-226 ЦПК України. Суд, перевіривши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 30.06.2016 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в особі представника [PERSON] було укладено договір лізінгу № 004776, предметом вказаного договору є транспортний засіб марки Ford, марки Fiesta /а.с.10-24/. Згідно з п.1.3 спірного договору лізингодавець бере на себе зобов'язання придбати предмет лізингу у власність (отримати право власності на предмет лізингу) та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та умовах, передбачених цим договором. Лізингоодержувач користується предметом лізингу на умовах даного договору фінансового лізингу та згідно з положенням чинного законодавства /а.с.11/. Пунктом 1.7 договору передбачено, що предмет лізингу передається в користування лізингоодержувачеві протягом терміну, який становить не більше 30 (тридцяти) робочих днів з моменту сплати лізингоодержувачем на рахунок лізингодавця, зокрема: адміністративного платежу, авансового платежу, комісії за передачу предмета лізингу, та, в разі наявності, різниці до вже сплаченого авансового платежу на умовах викладених у п. 9.4 ст.9 даного договору (у разі зміни вартості предмета лізингу), або різниці вже сплаченого авансового платежу на умовах, викладених у п. 9.6 ст. 9 даного договору (у разі зміни марки/моделі предмета лізингу) /а.с.11/. У п.8.2 спірного договору вказано погоджену сторонами вартість предмета лізингу 12650,60 дол.США, що на дату укладення договору становило еквівалент 31500,00 грн. /а.с.17/. На виконання умов договору фінансового лізингу позивач 01.07.2016 року сплатив відповідачу 31500,00 грн., вказавши призначення платежу адміністративний платіж за договором фінансового лізингу № 004776 від 30.06.2016 року, що підтверджується квитанцією № N0J4V60299 /а.с.28/. Відповідно до умов договору, \~авансовий платіж це обовязковий платіж, що складає частину від вартості предмета лізингу, розмір, якого визначено у Додатку №1 Договору, який сплачується Лізингоодержувачем на користь Лізингодавця, на умовах Договору, до моменту передачі предмета лізингу /а.с.10/. Згідно з п.9.2 умов Договору, авансовий платіж складає частину від вартості предмета лізингу в розмірі 50 відсотків від вартості предмета лізингу зазначеного у даному договорі та у додатку № 1 до даного договору /а.с.17/. Пунктами 12.1-12.3 умов Договору, передбачено порядок розірвання договору та порядок повернення коштів /а.с.21/. Відповідно до ст.ст.202, 204 ЦК України,\~правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин є правомірним, якщо недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Статтею 203 ЦК України,\~передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до приписів\~ст.15 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий право чин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За приписами ч.1\~ст.203 ЦК України,\~угода визнається недійсною у разі коли вона суперечить\~Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~ЦК України\~про лізинг, найм (оренду),\~купівлю-продаж, а також\~Законом України «Про фінансовий лізинг». Положення ч.1\~ст.216 ЦК України\~передбачають, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна сторона зобовязана повернути другій стороні все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно із\~ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобовязується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У ч.1\~ст.2 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~визначено, що відносини, що виникають у звязку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобовязується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом (ч.1, 2\~ст.806 ЦК України). За змістом\~ст.808 ЦК України\~якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, монтажу, запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець та лізингодавець несуть перед лізингоодежувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу. Відповідно до ч.1\~ст.16 Закону України «Про фінансовий лізинг»\~сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства, договір лізингу за своєю правовою природою є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до\~ст. 628 ЦК України. Згідно зі\~ст.799 ЦК України\~договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ч.1\~ст.220 ЦК України\~у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року в справі №6-2766цс15, яка відповідно до\~ст.360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. З матеріалів справи вбачається, що договір фінансового лізингу, предметом якого є транспортний засіб\~автомобіль марки Ford, модель Fiesta, а сторонами договору фізична і юридична особа, всупереч\~ст.799 ЦК України\~не було укладено в нотаріальній формі, а тому в силу положень\~ст.220 цього ж Кодексу\~він є нікчемним, що узгоджується з висновком Верховного Суду України викладеним у раніше зазначеній постанові від 16 грудня 2015 року по справі №6-2766цс15 і відповідно до\~ст.360-7 ЦПК України, який є обов'язковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що договір фінансового лізингу № 004776, укладений 30.06.2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON]\~\~є нікчемним - в силу ч.1 ст.220 ЦК України та ч.2 ст.799 ЦК України. Одночасно необхідно застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину - договору фінансового лізингу № 004776, укладеного 30.06.2016 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» та [PERSON]\~\~та стягнути з відповідача\~\~отримані від позивача за нікчемним договором 31500,00 грн. При цьому суд також враховує, що з 28.06.2015 року набув чинності Закон України Про ліцензування видів господарської діяльності , згідно п.2 ст. 7 якого надання фінасових послуг є видом господарської діяльності , що підлягає ліцензуванню, проте на час укладення оспорюваного договору відповідач лише був взятий на облік Національною комісією , що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінасових послуг, - як юридична особа, яка не є фінасовою установою, але має право надавати послуги з фінасового лізингу. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем пропорційно задоволеним вимогам 243,60 грн. (за вимогу немайнового характеру) підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved