Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

10 травня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на час відкриття спадщини із померлим 30 квітня 2012 року вітчимом [PERSON], вказавши, що такий факт не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив в оформленні спадщини за заповітом. У судове засідання учасники процесу не з'явилися, про день, час та місце розгляд справи повідомлені належним чином та своєчасно. Заявник подав суду заяву про слухання справи в його відсутність та просив про її задоволення. Представник заінтересованої особи письмовою заявою просив про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечував. Дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за таких обставин. Статтею 315 ЦПК України\~визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Судом встановлено, що 30 квітня 2012 року в с. Червоний Промінь Снігурівського району Миколаївської області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 158247, виданого 07 травня 2012 року виконавчим комітетом Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення селянського господарства в межах території Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області площею 11, 1 га. Право власності спадкодавця на вказане майно підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 040318, виданий на підставі рішення 4 сесії ХХІІ скликання Снігурівської районної Ради народних депутатів від 22 лютого 1995 року, зареєстрований у Книзі записів держаних актів на право приватної власності на землю за № 92. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15 березня 2018 року за вих. №648, що на час смерті [PERSON] з ним по вул. Центральній, 29 в с. Баратівка Снігурівського району проживала та була зареєстрована з 1967 року його дружина [PERSON], яка відмовилася від прийняття спадщини після його смерті на користь [PERSON] Заявник у справі [PERSON] також фактично проживав разом із спадкодовцем на час відкриття спадщини більше пяти років, про що свідчить акт депутата Баратівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області від 15 вересня 2018 року, згідно з яким заявник [PERSON] зареєстрований в [INFO] (50 років Жовтня) 36; з 2006 року і до дня смерті [PERSON] 30 квітня 2012 року проживав разом ним в [INFO]. Відповідно до ч. 6\~ст. 29 ЦК України\~фізична особа може мати кілька місць проживання. Це означає, що особа є вільною у виборі місця проживання і може мати декілька місць проживання, а зареєстрованим може бути лише одне місце проживання. Відмінність місця реєстрації заявника в с. Баратівка Снігурівського району Миколаївської області по вул. Шкільній (50 роківЖвотня), 36 і фактичного місця його проживання в [INFO], не суперечить вимогам закону. Відповідно до\~ст. 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з пунктом 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. [PERSON] проживав однією сімєю з спадкодавцем більше пяти років, їх відносини були притаманні відносинам які схожі на такі, що мають місце між пасинком та вітчимом, вони вели спільне господарство, підтримували одне одного. Заявник після смерті [PERSON] здійснив його поховання. Вказану обставину підтвердили свідки та [PERSON] матір заявника та [PERSON], [PERSON]- сусіди заявника, які ствердили, що більше пяти років [PERSON] доглядав свого вітчима, який тяжко хворів. 28 березня 2018 року державним нотаріусом Снігурівської державної нотаріальної контори Миколаївської області Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області [PERSON] надано роз'яснення, що для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом необхідно надати докази сумісного проживання разом із спадкоємцем не менше пяти років. Згідно спадкової справи №257/2012 від 30 квітня 2012 року, заведеної після смерті [PERSON], який помер 30 квітня 2012 року з заявою від 03 вересня 2012 року про прийняття спадщини звернувся [PERSON], дружина померлого [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь сина [PERSON] заявника у справі. За змістом\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до\~статті 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до\~статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду Ураїни від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення на посвідчення спадкових прав.

Outcome: approved