Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду із зазначеним позовом та вказала, що 29.10.2009 р. помер її батько [PERSON], якому належав будинок №26 по вул.Інтернаціональній у м.Біла Церква, та який 21.10.2009 р. отримав державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, розташовану за тією ж адресою. Після смерті батька у встановлений законом строк до нотаріуса звернулись: дружина померлого її мати [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини, позивач з заявою про прийняття спадщини. На житловий будинок нотаріус видав свідоцтво про право на спадщину, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки постановою від 31.07.2015 р. відмовив у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на майно, оскільки державний акт на земельну ділянку не був зареєстрований спадкодавцем в установленому законом порядку. Тому просила визнати за нею право власності на зазначену ділянку у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судовому засіданні представник позивача - [PERSON], яка діє на підставі угоди, підтримали позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, подав заяву про розгляд справи в його відсутності. Вислухавши представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, на підставі такого. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії ЯА №980970, виданого 16.06.1954 р. Ленінською сільрадою Молотовської області, та свідоцтва про смерть серії 1-ОК №168904 від 03.11.2009 року, виданого ВРАЦС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] був батьком позивача та помер 29.10.2009 р. у м.Біла Церква. Згідно з технічним паспортом, [PERSON] був власником житлового будинку №26 по вул.Інтернаціональній у м.Біла Церква. З державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ №382717, виданого 21.10.2009 р., судом встановлено, що на підставі рішення Білоцерківської міської ради від 16.10.2008 р. №861 [PERSON] було надано земельну ділянку по вул.Інтернаціональній,26 у м.Біла Церква Київської області, кадастровий номер 3210300000:06:031:0066, розміром 0,06 га, цільове призначення: для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Судом встановлено також, що у встановлений законом строк до нотаріуса звернулись: дружина померлого - [PERSON] з заявою про відмову від прийняття спадщини, позивач з заявою про прийняття спадщини. Як вбачається з відповідного свідоцтва, 15.11.2010 р. державний нотаріус Першої білоцерківської міської нотаріальної контори Київської області видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок, а постановою від 31.07.2015 р. відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на неї, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку не був зареєстрований у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.ст.1217,1222, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом; спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавці, і той з подружжя, який його пережив; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за законом або заповітом може відмовитися від прийняття спадщини протягом встановленого законом строку; ця відмова є безумовною і беззастережною (ч.ч.1,5 ст.1273 ЦК України). Згідно зі ст.1218 того ж Кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, до нього переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини; для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Беручи до уваги, що на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] його майнові права на земельну ділянку, у тому числі, щодо реєстрації прав власності, залишились, і позивач спадщину прийняв, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню з урахуванням наведених норм в обсязі прав спадкодавця. На підставі наведеного,

Outcome: partial