Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. У своєму позові позивачка вказала, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 18 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що їх повідомлено. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач надіслала до суду письмове клопотання з проханням розглянути справу без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про місце, дату та час судового розгляду, в суд не прибув, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, відзив на позовну не надіслав. З урахуванням положень ч.4 ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача, на підставі наявних у ній даних та доказів (постановити заочне рішення). Оскільки, відповідно до вимог ст.279 ЦПК України, неявка сторони в судове засідання не перешкоджає розгляду спору, справа в порядку спрощеного позовного провадження розглядається за наявними у справі матеріалами, то, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснюється. З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи без участі сторін. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17 червня 2011 року по 02 серпня 2018 року, що підтверджується даними рішення Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 02 липня 2018 року в цивільній справі №487/2887/18 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції 22 травня 2014 року (а.с.7). Згідно довідки Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №2800 від 29 серпня 2019 року неповнолітній [PERSON] , 2014 року народження, знаходиться на утриманні матері - [PERSON] (а.с.8). Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положення ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України регламентують, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України). Аналіз наведених норм у сукупному взаємозв`язку свідчить про те, що аліменти на утримання дитини стягуються із того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правовій підставі. Положеннями ч.3 ст.181\~Сімейного Кодексу\~України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч.1 ст.182\~Сімейного Кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.181, 182\~Сімейного Кодексу\~України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та, з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач є особою працездатного віку, ним не доведено, що він не може надавати матеріальної допомоги на утримання дитини в розмірі, заявленому позивачкою, тому cуд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і доведені, та підлягають задоволенню повністю. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 "Закону України "Про судовий збір". Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved