Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

18.12.2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання заяви про прийняття спадщини недійсною та позбавлення права на спадщину. 11.06 2015 року позивачкою [PERSON] подана уточнена позовна заява до [PERSON] « Про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом», в якій позивачкою [PERSON] змінено предмет позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2015 року уточнений позов [PERSON] до [PERSON] « Про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом», зі зміною предмету позову, був прийнятий до розгляду. 11.12.2015 року представником відповідачки [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі довіреності, посвідченої 03.12.2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., реєстр № 6520, зі строком дії до 03.12.2018 року, пред'явлено зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] « Про визнання права власності у порядку спадкування». Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 11.12.2015 року зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] « Про визнання права власності у порядку спадкування» об'єднаний в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] « Про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом». Позивачка [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги до [PERSON] « Про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом» від 11.06 2015 року, послалась на те, що [INFO] року померла [PERSON]. На момент своєї смерті [PERSON] проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що є місцем відкриття спадщини. На день смерті [PERSON] за вказаною адресою проживав та був зареєстрований її чоловік [PERSON] . Спадкоємцем за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, який закликався до спадщини, був переживший чоловік спадкодавця - [PERSON], який помер [INFO] року. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому законом порядку немає. Зазначила, що відповідачка [PERSON] є усиновленою донькою спадкодавиці, яка ухилялася від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавці та не має права на спадкування за законом в силу положень ч. 3 ст. 1224 ЦК України. Вважає, що для того, щоб стати правонаступником спадкодавця, спадкоємці, повинні бути закликані до спадкування та однозначно виразити свою волю, спрямовану саме на прийняття спадщини в установленому законом порядку. За змістом ст. 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України він не заявив про відмову від неї і навпаки спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч.1 ст. 1269 ЦК України). Переживший чоловік спадкодавиці [PERSON] - [PERSON] спадщину прийняв, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавицею на час відкриття спадщини і протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутись за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами вказаної статті, так само, як і іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Спадкова справа за місцем відкриття спадщини зареєстрована приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., номер у нотаріуса № 8/2014, номер у Спадковому реєстрі № 55695542. Майно, що зареєстроване на ім'я одного з подружжя, а саме [PERSON] є спільним сумісним майном набутим подружжям, а саме, разом з чоловіком [PERSON] під час зареєстрованого шлюбу, на спільні кошти та збереження, але за його життя, а також після смерті його дружини половинна частка у спільному сумісному майні подружжя виділена не була. Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент смерті. [PERSON] та [PERSON] перебували в шлюбі з 30.10.1964 року. Їх шлюб було зареєстровано Палацом одруження м. Харкова. В інших зареєстрованих шлюбах вони не перебували. [INFO] року помер [PERSON]. На день своєї смерті [PERSON] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що є місцем відкриття спадщини. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт, який був посвідчений 13.11.2013 року секретарем виконавчого комітету Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області Гунько Л.М., реєстр № 93, згідно якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належало йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав в цілому їй, [PERSON]. Зазначила, що спадкоємицею за заповітом в цілому є вона [PERSON], оскільки спадщину вона прийняла в установленому законом порядку, шляхом подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини до спливу шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Спадкова справа за місцем відкриття спадщини також зареєстрована приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М, номер у нотаріуса 47/2014, номер у Спадковому реєстрі № 56317163. Інших спадкоємців, передбачених чинним законодавством України немає. Спадкоємців за законом, визначених ст. 1241 ЦК України, які мають право на обов'язкову частку в спадщині немає. Після смерті спадкодавців відкрилася спадщина, у складі якої є нерухоме майно: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0,1200 га. у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Вказане майно було об'єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON], яке було придбано на підставі договору купівлі - продажу під час перебування у зареєстрованому шлюбі, за спільні кошти та збереження, за рахунок сумісного бюджету, яке було зареєстровано в цілому за одним з подружжя - дружиною [PERSON]. Послалась на те, що відповідно до ст. 60 ч. 1 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо самостійного заробітку доходу. Згідно ст. 60 ч. 2 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 ч. 1 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь - які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Іншої домовленості чи шлюбного договору не існувало. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно набуте подружжям за час шлюбу є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Спадкове майно у вигляді будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS], належало [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого 18.10.2004 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., реєстр № 2203, та зареєстрованого в КП" Зміївське бюро технічної інвентаризації" 01.11.2004 року, реєстраційний номер 7576840, номер запису 599 в книзі 5. Спадкове майно у вигляді земельної ділянки, площею 0,1200 га. у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належало [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого 18.102004 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., реєстр № 2200, на підставі якого на ім'я [PERSON] було виготовлено Державний Акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 01.03.2005 року Лиманською сільською Радою та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 676. Також зазначила, що враховуючи вимоги СК України щодо рівності часток подружжя в зазначеному майні, вимоги ЦК України, згідно якого спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини ) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців) - [PERSON] мав право на половину частку у зазначеному майні, на яку після його смерті також відкрилася спадщина. Зауважила на те, що після смерті [PERSON] вона претендує на житловий будинок з надвірними будівлями та земельну ділянку, що розташовані за адресою: [ADDRESS], з яких 1/2 частка зазначеного майна належала [PERSON], як спільна сумісна власність подружжя, а решта - 1/2 частки зазначеного майна [PERSON] прийняв, але юридично не переоформив і вона вважається належною останньому з часу відкриття спадщини після смерті його дружини. Саме відсутність правовстановлюючих документів на ім'я [PERSON] і не можливість на виконання п.4.15 глави 10 розділу ІІ "Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України" подати правовстановлюючі документи щодо належності майна спадкодавцеві, а також те, що свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя видається нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя ( п.1.1 глави 11 розділу II вказаного Порядку), а діюче законодавство не передбачає нотаріального порядку видачі свідоцтва про право власності на половинну частку на ім'я кожного з подружжя у разі смерті обох з подружжя, та враховуючи ст. 1216 ЦК України, згідно якої спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини ) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємців), вона змушена за захистом своїх законних прав та інтересів звернутися до суду з позовом. Письмово звернувшись з заявою до приватного нотаріуса Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушної Л.М. по питанню можливості в нотаріальному порядку оформити спадщину вона отримала листа який підтвердив неможливість та необхідність мого звернення до суду. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Для спадкоємця, який прийняв спадщину, обмежуючого строку для її оформлення, згідно вимог законодавства не існує. В даний час вона бажає документально оформити свої спадкові права та зареєструвати право власності, щоб в подальшому не тільки володіти, користуватися, але і мати право в разі необхідності розпорядитися майном. Просить визначити, що частка померлого [INFO] року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1200 га у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд становила 1/2 частину. Також просить визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] на спадкове майно, а саме, на: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку, площею 0,1200 га. у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яке належало спадкодавцеві: 1/2 частка зазначеного майна належала останньому на праві спільної сумісної власності подружжя, а ? частку вказаного майна він прийняв, але юридично не переоформив після смерті його дружини [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідачка по первісному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON] в обґрунтування зустрічного позову до [PERSON] « Про визнання права власності у порядку спадкування» від 11.12.2015 року послалась на те, що [INFO] року померла її мати [PERSON] До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], придбаний у період шлюбу з [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, будинок належав [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Спадкоємцями після смерті [PERSON] є її батько [PERSON] та вона. Обоє у встановлені законом строки прийняли спадщину. Факт прийняття нею спадщини встановлено рішенням Апеляційного суду Харківської області від 04.03.2015 року, яке має преюдиціальне значення, згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України. Зазначеним рішенням також встановлено той факт, що вона, [PERSON] не ухилялася від обов'язку по утриманню своєї матері. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Таким чином, вона та її батько [PERSON] мають право на спадкування по 1/4 частині житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 328 Цивільного Кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Визнання права власності на майно через звернення до суду не суперечить чинному законодавству. Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зауважила на те, що оскільки вона має право на спадкування на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], а правовстановлюючі документи були втрачені та право власності оспорюється та не визнається Відповідачкою, є всі підстави для визнання права власності. Просить визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/4 житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. 05.01.2016 року відповідачка по первісному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON] уточнила вимоги зустрічного позову до [PERSON] « Про визнання права власності у порядку спадкування» та додатково зазначила, що до складу спадщини [PERSON] входить: - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]; - земельна ділянка, площею 0,1200 га у межах згідно з планом (кадастровий [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], придбані у період шлюбу з [PERSON]. Також зазначила, що вона та її батько [PERSON] мають право на спадкування після смерті [PERSON]: - по 1/4 частині житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]; - по 1/4 частині земельної ділянки, площею 0,1200 га у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Просить визнати за нею, [PERSON], право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Також просить визнати за нею, [PERSON], право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,1200 га у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. 03.02.2016 року позивачка по первісному позову та відповідачка по зустрічному позову [PERSON] уточнила свої вимоги та зменшила їх об'єм. Просить визначити, що частка померлого [INFO] року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку площею 0,1200 га у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд становила ? частину. Також просить визнати за нею, [PERSON] право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] року [PERSON] на спадкове майно, а саме, на: - ? частини житлового будину з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; - ? частини земельної ділянки, площею 0,1200 га. у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. В судове засідання позивачка по первісному позову та відповідачка по зустрічному позову [PERSON] не з'явилась, свої інтереси уповноважила представляти адвоката Браславську О.А., на підставі договору про надання правової допомоги від 26.05.2015 року, подала заяву від 03.02.2016 року про розгляд справи у її відсутність та у відсутність свого представника - адвоката Браславської О.А., позовні вимоги зі зменшеним об'ємом підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. ( а.с. 124,125 том 1, а.с.49,50 том 2) В судове засідання 03.02.2016 року представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON] також не з'явилась подала заяву від 03.02.2016 року про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] зі зменшеним об'ємом підтримує, просить задовольнити їх у повному обсязі. ( а.с. 50 том 2) Відповідачка по первісному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON] в судове засідання 03.02.2016 року також не з'явилась, свої інтереси уповноважила представляти [PERSON], на підставі довіреності від 03.12.2015 року, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю., реєстр № 6520, зі строком дії до 03.12.2018 року. (а.с.12-13 том 2) Представник відповідачка [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву від 03.02.2016 року про розгляд справи у його відсутність та відсутність [PERSON], не заперечує проти задоволення уточненої позовної заяви [PERSON] від 03.02.2016 року. ( а.с. 52 том 2) Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] підтримує, просить задовольнити його у повному обсязі. ( а.с. 52 том 2) Просить визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Також просить визнати за [PERSON] право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0,1200 га у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS]. Дослідивши матеріали справи, оцінивши, відповідно до ст.ст. 212,213 ЦПК України докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, його було підтверджено протягом судового засідання, тому він підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що батьками відповідачки по первісному позову та позивачки по зустрічному позову [PERSON], [INFO], є: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON], про що свідчить повторне, поновлене свідоцтво про її народження, видане Червонозаводським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 08.05.2013 року. ( а.с.87 том 1) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 13.12.2013 року, Комінтернівським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції 03.12.1994 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON]». ( а.с. 90 том 1) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданим Комінтернівським відділом РАЦС Харківського міського управління юстиції 02.07.2010 року шлюб [PERSON] та [PERSON] був розірваний 02.07.2010 року та після розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище без змін « [PERSON]». ( а.с. 91 том 1) Таким чином, з вказаного вбачається, що відповідачка [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON]. Батьки відповідачки [PERSON] з 30.10.1964 року перебували в шлюбі, про свідчить свідоцтво про одруження [PERSON] та [PERSON], яка після реєстрації шлюбу змінила своє прізвище на « [PERSON]». ( а.с. 159 том 1) Вказаний шлюб був зареєстрований 30.10.1964 року Палацом одруження м. Харків, актовий запис № 5602. ( а.с. 159 том 1) Мати [PERSON] є власником житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що вбачається з договору купівлі - продажу житлового будинку з надвірними будівлями, посвідченого 18.10.2004 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., реєстр № 2203 та зареєстрованого в КП" Зміївське бюро технічної інвентаризації" 01.11.2004 року, реєстраційний номер 7576840, номер запису 599 в книзі 5, а також витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видне 01.11.2004 року. ( а.с. 166,167,168,169 том 1) Також мати [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 0,1200 га. у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що вбачається з договору купівлі - продажу земельної ділянки, посвідченого 18.102004 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Гаврильєвим В.І., реєстр № 2200.(а.с. 175,176 том 1) На підставі вказаного договору на ім'я матері [PERSON] було виготовлено Державний Акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий 01.03.2005 року Лиманською сільською Радою та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 676. ( а.с. 177,179-181 том 1) Згідно зі ст. 60 ч. 1 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 60 ч. 2 СК України встановлено, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 61 ч. 1 СК України об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Згідно ст. 368 ч. 3 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. З викладеного вбачається, що позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON] є учасниками спільної сумісної власності, оскільки житловий будинок та земельна ділянка ними були придбані у період їх шлюбу. Частиною 1 ст. 370 ЦК України закріплено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином, суд вважає, що частки [PERSON] та її чоловіка [PERSON] в житловому будинку та земельній ділянці, що розташовані за адресою: [ADDRESS], що були придбані ними під час шлюбу, є рівними. [INFO] року мати відповідачки [PERSON] - [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть на ім'я останньої, видане виконавчим комітетом Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області 27.08.2013 року. ( а.с. 79,148 том 1) На день своєї смерті [INFO] року, [PERSON] з 03.11.2004 року була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS], що вбачається з довідки Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області № 458 від 19.03.2014 року. ( а.с. 151 том 1) На день смерті [INFO] року [PERSON] разом с нею в будинку за вказаною адресою проживав її чоловік [PERSON], починаючи з 03.11.2004 року. ( а.с. 65,151 том 1) Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 05.02.2014 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 55695542, у спадковому реєстрі номер у нотаріуса № 8/2014, яка заведена 05.02.2014 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., після смерті [INFO] року спадкодавця [PERSON] ( а.с. 83,85,153 том 1) З копії спадкової справи № 8/2014 вбачається, що після смерті [INFO] [PERSON] із заявою про прийняття спадщини за законом від 18.11.2013 року, яка була отримана приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. 05.02.2014 року та зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 24, спадкова справа № 8/2014, звернулась дочка [PERSON] -[PERSON].( а.с. 13,76 том 1) Чоловік [PERSON] - [PERSON] спадщину на будинок та на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], фактично прийняв, однак юридично її не оформив. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності зі ст.ст.1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Чоловік [PERSON] - [PERSON] відноситься до вказаної категорії спадкоємців. Також до спадкоємців першої черги відноситься і відповідачка по первісному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON], оскільки у встановлений законом строк прийняла спадщину шляхом подачі заяви про прийняття спадщини від 18.11.2013 року, яка була отримана приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М. 05.02.2014 року та зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 24, спадкова справа № 8/2014. ( а.с.13 том 1) Суд вважає, що оскільки спадкове майно було придбано у період шлюбу подружжя [PERSON] та [PERSON], останній мав право власності на 1/2 частину цього майна, як переживший з подружжя. Таким чином, з огляду на викладене, суд вважає, що є достатні підстави для повного задоволення вимог позивачки [PERSON] в частині визначення того, що частка померлого [INFO] року [PERSON] в праві спільної сумісної власності на: - житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS]; - земельну ділянку, площею 0,1200 га у межах згідно з планом (кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд - становила ? частину в праві спільної сумісної власності на кожне з вказаного виду майна. Згідно ст. 1226 ч. 1 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах Проти задоволення вимог позивачки [PERSON] у вказаній частині не заперечувала і відповідачка за первісним позовом [PERSON]. Також, суд вважає, що на решту ? частини спадкового майна у вигляді житлового будинку та земельної ділянки, [PERSON] та дочка [PERSON] мали право на 1/4 частину кожний, оскільки відповідно до ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON], доля кожного із спадкоємців становить: - чоловіка [PERSON] ? частини спадкового майна - ( ? + ? = ? частини) - дочки [PERSON] - ? частина спадкового майна. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про необхідність повного задоволення вимог позивачки по зустрічному позову та відповідачки по первісному позову [PERSON]. Суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою по зустрічному позову та відповідачкою по первісному позову [PERSON] права власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, на 1/4 частину житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Також вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачкою по зустрічному позову та відповідачкою по первісному позову [PERSON] права власності у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, на 1/4 частину земельної ділянки, площею 0,1200 га у межах згідно з планом ( кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Проти задоволення вимог позивачки [PERSON] у вказаній частині не заперечувала і відповідачка за зустрічним позовом [PERSON]. Згідно ст. 1226 ч. 2 ЦК України суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Відповідно до ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Чинність заповіту щодо осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлюється на час відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що за життя , а саме, 13.11.2013 року, чоловік [PERSON] - [PERSON] склав розпорядження на випадок своєї смерті, згідно якого все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що за законом він буде мати право, він заповідав позивачці [PERSON], що вбачається із заповіту, посвідченого 13.11.2013 року секретарем Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області Гунько Л.М., реєстр № 93. ( а.с. 62,160 том 1) Вказаний заповіт [PERSON] від 13.11.2013 року відповідає загальним вимогам до форми заповіту, встановленим ст. 1247 ЦК України, а також посвідчений належним чином посадовою особою органу місцевого самоврядування, згідно ст.1251 ЦК України. Позивачка по первісному позову та відповідачка по зустрічному позову [PERSON] не є родичкою [PERSON], вона здійснювала догляд за подружжям. [INFO] року [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть на ім'я останнього, видане виконавчим комітетом Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області 02.07.2014 року, а також повний витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 02.08.2014 року ( а.с. 60,61,69,70,155 том 1) Вказаний заповіт [PERSON] не змінювався та не скасовувався. ( а.с. 160 том 1) Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( заповіти/спадкові договори) від 31.07.2014 року значиться заповіт, номер у спадковому реєстрі № 55329077, посвідчений 13.11.2013 року секретарем Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області, стан якого чинний. ( а.с. 63,161 том 1) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.04.2015 року, яке набрало законної сили 13.05.2015 року у задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] та Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області про визнання заповіту недійсним було відмовлено. ( а.с.163-165 том 1) На день смерті [INFO] року батько [PERSON] з 03.11.2004 року був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS], що вбачається з довідки Лиманської сільської Ради Зміївського району Харківської області № 669 від 14.07.2014 року. ( а.с. 158 том 1) На день смерті [INFO] року [PERSON] разом с ним в будинку за вказаною адресою ніхто не проживав та не був зареєстрований. ( а.с. 64,151 том 1) Згідно витягу про реєстрацію у Спадковому реєстрі від 17.07.2014 року до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис про реєстрацію спадкової справи № 56317163, у спадковому реєстрі номер у нотаріуса № 47/2014, яка заведена 17.07.2014 року приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області Кожушною Л.М., після смерті [INFO] року спадкодавця [PERSON] ( а.с. 162 том 1) З копії спадкової справи № 47/2014 вбачається, що після смерті [INFO] року [PERSON] із заявами про прийняття спадщини звернулись: 17.07.2014 року - дочка [PERSON], 31.07.2014 року - спадкоємець за заповітом [PERSON]. ( а.с. 53,57,58,59 том 1) Вказані обставини також встановлені рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30.04.2015 року, яке набрало законної сили 13.05.2015 року. ( а.с. 165 том 1) Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 22.12.2014 року, яке набрало законної сили 04.03.2015 року, було відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про усунення від права на спадкування. ( а.с. 184-186 том 1) Вказані рішення суду є преюдиціальними фактами. Їх преюдиціальність заснована на юридичному механізмі набрання судовим рішенням законної сили, відповідно до якого виникає заборона оспорювати в іншому процесі встановлені у цих рішеннях факти. Згідно ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності зі ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України для прийняття спадщини спадкоємцеві необхідно подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини до шести місяців після смерті спадкодавця або проживати зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Позивачка по первісному позову та відповідачка по зустрічному позову [PERSON] після відкриття спадщини після смерті [PERSON] у встановлений шестимісячний строк прийняла спадщину за заповітом, подавши відповідну заяву 31.07.2014 року. ( а.с. 47) Відповідно до ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині мають: малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. До обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Будь-які обмеження та обтяження, встановлені у заповіті для спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині, дійсні лише щодо тієї частини спадщини, яка перевищує його обов'язкову частку. В судовому засіданні встановлено, що особи, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилась після смерті [INFO] року [PERSON], відповідно до ст. 1241 ЦК України, відсутні. Відповідачка по первісному позову та позивачка по зустрічному позову [PERSON], не дивлячись на прийняття 17.07.2014 року спадщини після смерті батька [PERSON], не відноситься до осіб, які мають право на обов'язкову долю у спадщині, а тому не має права на таке спадкування. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 24 вказаної постанови відповідачами у справах про спадкування є спадкоємці, які прийняли спадщину. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] має право на спадщину за заповітом після смерті [INFO] року [PERSON]. Суд вважає, що є всі підстави для визнання за позивачкою по первісному позову та відповідачкою по зустрічному позову [PERSON] права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року на 3/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Також вважає, що є достатні підстави для визнання за позивачкою по первісному позову та відповідачкою по зустрічному позову [PERSON] права власності у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року на 3/4 частини земельної ділянки, площею 0,1200 га у межах згідно з планом ( кадастровий номер [NUMBER]), що розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Проти задоволення вимог позивачки [PERSON] у вказаній частині не заперечувала і відповідачка за первісним позовом [PERSON]. Згідно ст. 328 ч. 1 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст. 119 ЦПК України при пред'явленні позову до суду, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору. Розмір судового збору визначається по даній справі Законом України « Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-УІ, зі змінами внесеними Законом України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» № 484- УІІІ від 22.05.2015 року, а тому з вимог майнового характеру для фізичних осіб становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (487 гр. 20 коп.) та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати, яка станом на 01.01.2015 року складала 1218 гр.. Згідно з квитанцією № 11 відділення № 70 АТ « УкрСиббанк» від 11.12.2015 року позивачкою по зустрічному позову [PERSON] при подачі 11.12.2015 рок у зустрічного позову до суду був сплачений судовий збір у розмірі 487 гр. 20 коп., що не відповідає ціні позову, яка становить 40 944 гр. 18 коп., а не 38 170 гр., як зазначено у зустрічній позовній заяві. ( а.с. 14,21 том 2) Сума недосплаченого судового збору становить 77 гр. 76 коп. ( 409 гр. 44 коп. - 487 гр. 20 коп. = 77 гр. 76 коп.) та на думку суду підлягає стягненню з позивачки по зустрічному позову [PERSON] у дохід Державного Бюджету України. На підставі викладеного,

Outcome: approved