Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка навчається. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 26.09.1998 року сторони уклали між собою шлюб. Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], якому виповнилось 18 років. На даний час він навчається у Приватному Вищому навчальному закладі «Київський медичний інститут» на другому курсі денної форми навчання. Строк навчання закінчується 30.06.2022 року. Оскільки [PERSON] навчається на стаціонарній денній формі, за спеціальністю, яка не передбачає заочної форми навчання, не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1500 грн. щомісяця як матеріальну допомогу до закінчення навчання - 30.06.2022 року, оскільки відповідач працює, має можливість надавати таку допомогу. Позивач сплачує грошові кошти за навчання дитини, купує канцтовари, витрачає кошти на утримання сина. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в направленому до суду відзові позовні вимоги визнав та просив справу розглядати у його відсутність.. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено у судовому засіданні, 26.09.1998 року сторони уклали між собою шлюб. Від цього шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Довгий час сторони проживають окремо, фактично припинили шлюбні відносини. Згідно п.1, ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як наголошує п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [INFO] сину сторін [PERSON] виповнилось 18 років. На день розгляду справи він зареєстрована та проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з копії довідки №863 від 25.06.2018 року [PERSON] навчається на другому курсі Приватного Вищого навчального закладу «Київський медичний інститут» денної форми навчання, строк навчання закінчується 30.06.2022 року. Навчання відбувається на платній основі, вартість якого сплачує позивач. Вказані вище обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і не заперечувались учасниками справи. Як передбачає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідача погодилась на вимоги позову щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в розмірі 1500 грн. щомісяця, за таких обставин суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, а не в частці від щомісячного доходу відповідача. У відповідності до ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки син відповідача продовжує навчання у навчальному закладі на денній формі, при цьому він не має часу на працевлаштування і потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, витрати, пов'язані з проїздом до місця навчання, тощо, а відповідач, його батько, має можливість надавати йому матеріальну допомогу, так як є працездатною особою і працевлаштований, враховуючи його фінансовий, майновий стан та стан його здоров'я, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання сина в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду - 2.07.2018 року до 30.06.2022 року - дня закінчення навчання дитини у зазначеному вище закладі. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового з бору, від якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: approved