Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

02.02.2021 року позивач [PERSON] подала до суду позов, в якому просить визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна №№1000/98 від 20.05.1998 року, а саме квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] , яка діяла від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітніх [PERSON] , 1981 року народження, [PERSON] , 1983 року народження, з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , які діяли від свого імені, а також від імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , 1990 року народження, з другої сторони, зареєстрований на Одеській Новій біржі в Журналі реєстрації біржових угод, право власності зареєстровано 02.06.1998 року Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості в книзі під №514 стр. 119 кн. 260 пр.а, - дійсним. При цьому позивач зазначила, що договір був укладений на біржі відповідно до норм діючого на той час законодавства, а також був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН» 02.06.1998 року. На цей час договір має бути нотаріально посвідчений. Ухвалою суду від 11.02.2021 року провадження по справі відкрито. Ухвалою суду від 10.03.2021 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримала позов у повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~до судового засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Третя особа [PERSON] просить проводити розгляд вказаної справи за його відсутності, позов підтримав у повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення\~справи. З урахуванням вказаного, суд приходить\~до висновку про наявність підстав у розумінні ч. 1 ст. 280 ЦПК України для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено\~у судовому\~засіданні,\~20.05.1998\~року між\~ [PERSON] ,\~яка діяла\~від свого\~імені,\~а також\~від імені\~та в\~інтересах неповнолітніх\~ [PERSON] ,\~1981\~р.н,\~ [PERSON] ,1983\~р.н\~з однієї\~сторони,\~та [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~які діяли\~від свого\~імені,\~а також\~від імені\~та в\~інтересах неповнолітнього\~ [PERSON] \~з другої\~сторони,\~був укладений\~договір купівлі\~-\~продажу нерухомого\~майна N\~1000/98,\~відповідно до\~умов якого\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~продали,\~а [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] \~купили квартиру\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~ Договір був зареєстрований в ОМБТІ та РОН 02.06.1998 року 514 стр. 119 кн. 260 пр. /а.с.7-10/. [PERSON] помер [INFO] , про що суду надано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 05.05.2020 року Одеським міським відділом ДРАЦС Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) /а.с.11/. 20.01.2021 року приватний нотаріус Шклярук З.М. надала відповідь про те, що [PERSON] як спадкоємцю не може бути видане свідоцтво про право на спадщину на частку квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що договір № 100/98 купівлі-продажу зазначеної квартири не відповідає вимогам п.2 ст. 203 ЦК України та ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», що підтверджується листом приватного нотаріуса Шклярук З.М. № 3/02-14 /а.с.13/. Матеріали справи не містять доказів, які були б відхилені судом. Суд зазначає, що спірні правовідносини є сімейними та регламентуються\~положеннями ст. ст. 47, 224 ЦК Української РСР 1963 року, та ст. ст.\~209, 220 ЦК України. У ході розгляду справи судом не виявлено норм права, на які посилалися сторони, що не підлягають застосуванню до даних правовідносин. На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Відповідно до ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин, враховуючи, що у зв`язку із тим, що правовстановлюючий документ на частину квартири не відповідає вимогам діючого законодавства, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] , як спадкоємця [PERSON] , підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved