Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

06 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Територіальної громади, в особі Краснолиманської міської ради Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, обґрунтувавши свої вимоги тим, що після смерті батька [PERSON], який помер [INFO], залишилось спадкове майно, яке складалося з земельної ділянки для будівництва окремого гаражу, площею 0,0025 га, кадастровий номер 1413300000:01:011:0226, яка розташована за адресою [ADDRESS]. Він є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину. На теперішній час позивач позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, у зв'язку з тим що у державному акті на право власності на земельну ділянку, власником якої був [PERSON], вказана неповна адреса розташування земельної ділянки, без зазначення її номеру, що стало підставою державному нотаріусу для відмови позивачу у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва на спадщину за законом після смерті [PERSON] Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги просив її задовольнити, навів доводи, аналогічні викладеним у позовній заяві. В засідання суду відповідач Територіальна громада в особі, Краснолиманської міської ради Донецької області, яка про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, представника не направила (а.с 35). Свідки [PERSON] і [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що їм відомо про те, що [PERSON] збудував гараж по [ADDRESS] на території колишнього гаражного товариства і земельна ділянка на якої збудований гараж, межує з земельними ділянками, що належать громадянам [PERSON] та [PERSON] Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм спадкові правовідносини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], яке видане 23.04.1983 року Відділом РАЦС Краснолиманського виконкому Донецької області батьками позивача [PERSON], який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 28 ). Згідно рішення Краснолиманської міської ради від 29.04.2009 року № 5/30-3135 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,0025 га, яка розташована [ADDRESS] для будівництва індивідуального гаражу (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 299706, виданий 22.07.2009 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010915500488) ( а.с. 9,29 ). Згідно довідки Відділу містобудування та архітектури Краснолиманської міської ради Донецької області земельній ділянці, яка надана для будівництва індивідуального гаражу, згідно державного акту серії ЯЖ № 299706 від 22.07.2009 року, розташованій у колишньому гаражно-будівельному кооперативі « Комунальник» , на земельній ділянці площею 0,0025 га, кадастровий номер 1413300000:01:011:0226, присвоєно поштову адресу: [ADDRESS] ( а.с. 30 ). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30.10.2014 року та витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 31.10.2014 року за № 346 року власником вищевказаної земельної ділянки був [PERSON] ( а.с. 12,13,17). [INFO] в м. Красний Лиман Донецької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане 30.04.2014 року, актовий запис № 192 ( а.с.27). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді земельної ділянки площею 0,0025 га, для будівництва індивідуального гаражу, кадастровий номер 1413300000:01:011:0226, яка розташована по [ADDRESS]. Постановою Державного нотаріусу Краснолиманської державної нотаріальної контори 06.11.2014 року [PERSON] відмовлено у вчинені нотаріальної дії у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на гараж, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував би право власності на індивідуальний гараж, а також у державному акті на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаражу, площею 0,0025 га , яка розташована на [ADDRESS] , вказана не повна адреса, а саме відсутній номер земельної ділянки. ( а.с. 11 ). Відповідно до інформації наданої Краснолиманською державною нотаріальною конторою спадкові справи до майна громадянина [PERSON]., який помер [INFO] заводились (спадкова справа № 461/2015), на підставі заяви про прийняття спадщини за законом [PERSON], з заявою про відмову від спадщини звернулась [PERSON], з іншими заявами про прийняття спадщини або про відмову ніхто не звертався. (а.с. 41). Тому суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], який прийняв спадщину. Частиною 1 статті 1297 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкритя спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Згідно ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстраціїправа на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст. 4, 5 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (із змінами і доповненнями) право власності на нерухоме майно розміщене на території України, що належить фізичній особі підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ст.78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, усподкування та інших цивільно-правових угод. громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно зі ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту право власності на землю Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю в тому числі шляхом визнання прав. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено,що спадкодавець [PERSON] за життя на законній підставі - рішення Краснолиманскької міської ради від 29.04.2009 року №5/30-3135 набув право власності на земельну ділянку площею 0,0025 для будівництва індивідуального гаражу, що розташована по [ADDRESS]; 22 липня 2009 року отримав державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 299706. Дослідивши зазначений правовстановлюючий документ суд встановив, що земельній ділянці був присвоєний кадастровий номер 1413300000:01:011:0226. З опису меж земельної ділянки вбачається, що вона по лініям А-Б, В-Г межує з землями Краснолиманської міської ради, по лінії Б-В з землею громадянина [PERSON], а по лінії Г-А - з землею громадянина [PERSON] Аналізуючи дані про кадастровий номер земельної ділянки, опис меж, зазначені в державному акті про право власності на землю, інформацію відділу містобудування та архітектури про присвоєння поштової адреси гаражу, який розташований у колишньому гаражно-будівельному кооперативі «Комунальник», пояснення свідків [PERSON] і [PERSON] в частині межування земельної ділянки [PERSON], з земельними ділянками [PERSON] та [PERSON], суд приходить до висновку про те, що [PERSON] на законних підставах володів земельною ділянкою, що розташована за адресою [ADDRESS]. [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті батька [PERSON], який прийняв спадщину. При зверненні в Краснолиманську державну нотаріальну контору позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку, оскільки у державному акті на земельну ділянку для будівництва індивідуального гаражу, площею 0,0025 га , яка розташована на [ADDRESS] , вказана не повна адреса, а саме відсутній номер земельної ділянки. Діючи законодавство України не передбачає можливості внесення змін та виправлень в Державному акті про право власності на землю. Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що на теперішній час позивач позбавлений можливості іншим шляхом, крім визнання права в судовому порядку, захистити свої законні права і інтереси, а тому позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved