overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

11 липня 2018 року позивачка [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 29 квітня 2016 року зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Орининської сільської ради Кам'янець-Подільської району Хмельницької області,\~актовий запис\~за № 5. Фактично шлюбні відносини припинено в червні 2017 року і одночасно припинено сумісне ведення господарства. Родина розпалася через відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу подружжя має малолітнього сина [PERSON], який\~\~ мешкає з позивачкою. Просить розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, сина залишити проживати разом із нею, прізвище залишити їй після розірвання шлюбу - "Чорна ". \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивачка не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. Проти заочного рішення не заперечує (а.с.20 ). \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином - судовою повісткою, заяву з клопотанням розглядати справу у його відсутності суду не надав. \~ \~ \~ \~При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України при винесенні заочного рішення, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних та доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

11 липня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] , зареєстрований 07 вересня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, актовий запис - № 1374, посилаючись на неможливість збереження сім`ї. Після розірвання шлюбу позивач бажає залишити прізвище " [PERSON] ". Зазначає, що від шлюбу з відповідачем має дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Ухвалою судді від 12 липня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. До підготовчого засідання відзив на позов не надходив. У підготовчому засіданні сторони відсутні. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач надав заяву про розгляд справи у його відсутності, зазначивши, що визнає позовні вимоги. Згідно положень ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до положень частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають у шлюбі, котрий зареєстрований 07 вересня 2002 року Чернігівським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернігівського обласного управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про одруження 07 вересня 2002 року зроблено запис за № 1374. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .(а.с.6, 7) Відповідно до приписів ст.37 СК України, шлюб є правозгідним. Згідно положень ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Стаття 112 СК України проголошує, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Судом встановлено, що сімейні відносини сторони фактично припинили і відновлювати шлюбні стосунки позивач категорично не має наміру та наполягає на розлученні. Подальше сімейне життя між сторонами неможливе, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-29 00:00:00

11 листопада 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що йому належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS]. Окрім позивача, в даній квартирі зареєстрован відповідач - [PERSON], який багато років за вказаною адресою не проживає, вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту. Тому позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Позивач у судове засідання 30.01.2014 року не з'явився, надав суду заяву, згідно якої просить суд розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення. В судовому засіданні 16.01.2014 р. допитано свідка, [PERSON] Він пояснив, що є сусідом позивача, проживає за адресою: [ADDRESS], вказав, що вже приблизно 3-5 років позивач живе сам, інших людей за його адресою проживання не бачив. В судовому засіданні допитано свідка, [PERSON] Він пояснив, що є сусідом позивача, проживає за адресою: [ADDRESS], вказав, що позивач проживає за адресою: [ADDRESS], близько трьох років, знає [PERSON], проте останній виїхав з адреси місця проживання, бачив [PERSON] востаннє в 1994 році. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за відсутності не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. З'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази по справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач є власником житлової квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 28.05.2008 року, що посвідчений нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори, реєстраційний № 1-2761 (а.с. 5). За відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області місце проживання [PERSON], [INFO], зареєстровано за адресою: [ADDRESS], з 16.05.1986 року (а.с.7,15). Відповідно до акту від 06.11.2013 року, який складено паспортистом дільниці №1 КП "Павлограджитлосервіс", Семенець Ю.В. та сусідами: [PERSON], [PERSON], [PERSON], 1963 року народження зареєстрований за адресою [ADDRESS] та не проживає там з 1995 року. Відповідно до ст.391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача щодо усунення перешкод у здійсненні права користування та розпоряджання майном шляхом визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

11 листопада 2014 року [PERSON] звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позивачка вказала, що [PERSON], [INFO], є її з відповідачем донька, яка проживає з нею. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, не бере участі у її утриманні, добровільної угоди про сплату аліментів між ними не досягнуто. Посилаючись на викладене, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, необхідного для дітей відповідного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву у якій просив справу розглядати без його участі, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] від 12.10.2010 року. Дитина проживає з матір'ю, що підтверджується довідкою від 10.11.2014 року № 50, що видана об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку "ГАЙ". У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, у порядку, передбаченому ч.3 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача судовий збір в сумі 243,60 грн. у доход держави від сплати якого, при зверненні до суду із цим позовом, позивачка звільнена.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

11 листопада 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва з наданням в подальшому уточненої позовної заяви, в якому просить визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням в [ADDRESS] на підставі ст. 405 ЦК України. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не зявилися,про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом через оголошення у газеті "Ріднє Прибужжя". Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, в порядку заочного розгляду, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 20 січня 1999 року [PERSON] придбала домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до відомостей Центрального РВ м.Миколаєва УДМС України в Миколаївській області від 03.10.2014 року №2/1-3824, за вказаною вище адресою, згідно наявних відомостей Центрального РВ у м.Миколаєві УДМС України в Миколаївській області, з 02.02.2006 р. значиться зареєстрованою [PERSON], [INFO], з 28.12.2007 р.- [PERSON], [INFO], а з 02.12.2008 р. - [PERSON] - [INFO] З моменту реєстрації року і по сьогоднішній день відповідачі не проживають за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідачів не отримує. Вказані обставини підтвердили [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у Акті про від 11.09.2014 р. Відповідно до копії паспорту позивача, остання зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідачів понад один рік в домоволодінні [ADDRESS] враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщення вказаного житлового будинку. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в рівних частинах на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

11 листопада 2016 року позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 29.01.2013 року. Посилався на те, що 29 січня 2013 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 18 318 грн. 72 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 470 грн. 96 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 699 грн. 25 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2 800 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 848 грн. 51 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 29 січня 2013 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1500 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 18 318 грн. 72 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 470 грн. 96 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 12 699 грн. 25 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2 800 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 848 грн. 51 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-20 00:00:00

11 листопада 2019 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування позовних вимог зазначала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують з вересня 2019 року, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В судове засідання позивач не з`явилась, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 28 квітня 2001 року Котляревською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №5. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.11). Сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-9). Згідно зі ст.112 Сімейного кодексу України суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України, суд вважає встановленим, що збереження сім`ї неможливе, шлюб сторін існує формально і може бути розірваний. Відповідно до статті 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З урахуванням приписів статті 113 СК України позивачу необхідно залишити прізвище, яке вона набула під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. При ухваленні рішення судом враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

11 листопада 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що 29 серпня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, з якою вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та несумісність характерів, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного, шлюбні відносини вони припинили. Додав, що спорів щодо поділу майна та визначення місця проживання дітей вони не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 07 грудня 2021 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.\~16). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 19, 20). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 серпня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за №\~352 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 7). [INFO] народилась [PERSON] та [INFO] народився [PERSON] , батьками яких записані позивач і відповідач, що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с.\~8, 9). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами наразі припинені, спільне господарство вони разом не ведуть, хоча і проживають за однією адресою. Таким чином, ураховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420\~грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved