Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-07 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва, ДП «СЕТАМ» про повернення 246 657,14 грн грошових коштів, сплачених за товар. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25 квітня 2017 року під час проведення прилюдних електронних торгів, що проводились Державним підприємством «СЕТАМ» він придбав гаражний бокс № [NUMBER] , загальною площею 22,3 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вказаний гаражний бокс придбаний ним за 246 657,14 грн. Також, 21 квітня 2017 року на рахунок ДП «СЕТАМ» як гарантійний внесок за участь у прилюдних електронних торгах ним було сплачено 12 981,96 грн. 18 травня 2017 року державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби ГТУЮ м. Києва був складений акт про реалізацію нерухомого подальшого оформлення права власності на гаражний бокс № [NUMBER] . Проте, коли він звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів, йому будо відмовлено у видачі такого свідоцтва у зв`язку з тим, що придбане майно перебуває під арештом, що накладений відділом державної виконавчої служби. Також, як з`ясувалось 27.06.2017 року на 1/2 частину придбаного гаражного боксу № [NUMBER] зареєстровано право власності, що позбавляє його можливості отримати придбане у встановленому законом порядку майно. Він письмово звернувся до відповідача щодо передачі придбаного гаражного боксу або повернення коштів, однак листом від 04.10.2017 №48179775/12 та ДП «Сетам» листом від 28.09.2017 №1262/Б-1150-17/13 йому було відмовлено. Позивач вважає що, відповідач своїми діями, порушив умови укладеної угоди, зобов`язання за ним та порядок виконання якого регламентуються п.5 розділом II Наказу міністерства Юстиції України затвердженого від 29.09.2016 року № 2831/5 «Про порядок реалізації арештованого майна". 05.12.2017 року ухвалою суду по справі відкрито провадження за загальними правилами позовного провадження та призначено до підготовчого засідання. 22.02.2018 року ухвалою суду закрито підготовче засідання за позовною заявою [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва, Державне підприємство «СЕТАМ» про стягнення коштів. Призначено справу до судового розгляду по суті на 17.04.2018року на 14 годину 00 хвилин у приміщенні Шевченківського районного суду зал/каб.№ 402 (м. Київ, вул.Дегтярівська, 31а). 30.05.2018 року ухвалою суду клопотання представника відповідача -1 про зупинення провадження в цивільній справі, - задоволено. Зупинено провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Державного підприємства «Сетам» про стягнення коштів - до набрання законної сили судовим рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі № 761/1988/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , Відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві про визнання електронних торгів недійсними. 14.08.2019 року ухвалою суду поновлено провадження у справі. 18.10.2019 року від відповідача1 надійшли пояснення. 22.09.2020 року ухвалою суду клопотання представника позивача про заміну відповідача-1 його правонаступником - задоволено. Замінено відповідача-1 відділ примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Києва на відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. 17.02.2021 року ухвалою суду клопотання представника позивача про заміну відповідача-1 його правонаступником - задоволено. Замінено відповідача-1 відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції на Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідачів про дату, час та місце розгляду справи, на адресу Відповідачів направлялась копія ухвали про відкриття провадження по справі, судові повістки та особа повідомлялася через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши та проаналізувавши докази по справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що на примусовому виконанні Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції перебуває зведене виконавчого провадження, яке складається з виконавчого провадження АСВП №48179775 по примусовому виконанню виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2015 по справі № 761/17978/13-ц та виконавчого провадження №38338874 по примусовому виконанню листа Шевченківського районного суду м. Києва №2610/27315/2012. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем звернено стягнення й описано та арештовано майно - гаражний бокс № [NUMBER] , загальною площею 22.3 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності боржнику - [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на гараж багатобоксовий від 31.05.2002 року серія ГБ №71522, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 22.05.2002 року № 681-С/ГІ. Реалізація вищезазначеного нерухомого майна відбулася шляхом проведення прилюдних електронних торгів. Вищезазначене майно було описано та передано на реалізацію державним виконавцем згідно ст.ст 50, 51, 56, 57, 61 Закону України «Про виконавче провадження». Реалізації проводилась Державним підприємством «СЕТАМ», у відповідності до Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2831/5. Відповідно до протоколу проведення електронних горів від 25.04.2017 № 252412. Підприємством «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації указаного арештованого майна за адресою: [ADDRESS] . Позивачі відповідальними зберігачами спірного майна не призначалися. Листом від 03.09.2017 року позивач звертався до відповідачів із вимогою повернення грошових коштів, сплачених за гаражний бокс №9. Листом відповідача1 04.10.2017 №48179775/12 та ДП «Сетам» листом від 28.09.2017 №1262/Б-1150-17/13 позивачу повідомлено, що розділом XV "Порядку реалізації арештованого майна" затвердженого Наказом Міністерства Юстиції України від 29.09.2016 року № 2831/5 спори, пов`язані з реалізацією вимог цього Порядку, вирішуються в судовому поряду. Також зазначено, що у відділі відсутні правові підстави для повернення коштів, отриманих від реалізації транспортних засобів. Згідно ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню. Згідно ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і даним Законом. Згідно ст. 48 Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 56 Закону арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Згідно із ч. 1, ч. 2 ст. 58 Закону майно, на яке накладено арешт, крім майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону, передається на зберігання боржникові або іншим особам (далі - зберігач), що призначені виконавцем у постанові про опис та арешт майна (коштів) боржника, під розписку. Копія постанови видається боржнику, стягувачу, а якщо обов`язок щодо зберігання майна покладено на іншу особу - також зберігачу. Якщо опис і арешт майна здійснювалися на виконання рішення про забезпечення позову, виконавець передає арештоване майно на зберігання боржнику або його представнику (якщо інше не зазначено в судовому рішенні або якщо боржник відмовився приймати майно на зберігання). Зберігач може користуватися майном, переданим йому на зберігання, якщо проти цього не заперечує стягувач (щодо рухомого майна) або якщо особливості такого майна не призведуть до його знищення чи зменшення цінності внаслідок користування. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 61 Закону реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною. Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України. Згідно із п. 1 Розділу І Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 2831/5 від 29.09.2016 року (далі - Порядок № 2831/5) організатор електронних торгів - це суб`єкт господарювання, якого за результатами конкурсної процедури відбору організатора, передбаченої цим Порядком, уповноважено на здійснення заходів із супроводження програмного та технічного забезпечення центральної бази даних системи електронних торгів, збереження та захисту даних, що містяться у ній, обслуговування цієї системи, забезпечення її постійної роботи та доступу користувачів до неї, публікації повідомлень про безоплатне передання нереалізованого конфіскованого майна, забезпечення збереження майна і виконання інших функцій, передбачених цим Порядком. Відповідно до п. 2 Розділу ІІ Порядку № 2831/5 організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця. Крім цього, відповідно до вимог П.5 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 29.09.2016 року №2831/5, Відділом на адресу ВФ ДП «СЕТАМ» направлено лист від 24.07.2019 року, яким просили вирішити питання щодо прийняття на зберігання вищевказаних транспортних засобів. Проте, листом від 22.08.2019 за №680/21/602/19 ВФ ДП «СЕТАМ» повідомила, що здійснити транспортування зазначеного майна з об`єктивних причин не мають можливості. Разом з цим, відповідно до п.3 розділу II Порядку реалізації арештованого майна, виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення сторін із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу. Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна Начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. Згідно абз. 14 п. 5 Розділу ІІ Порядку № 2831/5 зберігач майна зобов`язаний забезпечити належні умови зберігання майна відповідно до властивостей такого майна, торговельно-технологічних, санітарно-гігієнічних і протипожежних норм, його демонстрацію та передачу переможцю електронних торгів (торгів за фіксованою ціною). Державний виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна Начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору. Пунктами 3, 4 Розділу ІІІ Порядку № 2831/5 передбачено, що Організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Організатор організовує електронні торги (торги за фіксованою ціною), у тому числі повторні, відповідно до строків, визначених цим Порядком. Згідно п. 1 Розділу V Порядку № 2831/5 електронні торги розпочинаються у визначений в інформаційному повідомленні про електронні торги день. Електронні торги проводяться протягом одного робочого дня з [NUMBER]-ї до 18-ї години. Відповідно до п. 1 Розділу VIII Порядку № 2831/5 після закінчення електронних торгів (закінчення строку аукціону з урахуванням його можливого продовження) на Веб-сайті відображаються відомості про завершення електронних торгів. Не пізніше наступного робочого дня Система автоматично формує та розміщує на Веб-сайті протокол електронних торгів за лотом. Згідно п. 1 Розділу X Порядку № 2831/5 на підставі копії протоколу переможець електронних торгів протягом десяти банківських днів з дня визначення його переможцем здійснює розрахунки за придбане на електронних торгах майно. Відповідно до п. 14, 18 Розділу VI Порядку № 2831/5 не пізніше наступного робочого дня після дня надходження на рахунок відділу державної виконавчої служби (приватного виконавця) коштів від реалізації лота на підставі протоколу про проведення торгів, який надійшов на електронну адресу, виконавець складає акт про проведені торги за фіксованою ціною. Акт про проведені торги за фіксованою ціною є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Також суд звертає увагу, що опис та арешт майна з передачею майна на зберігання є виконавчою дією, що вчиняється на етапі, що передує електронним торгам та жодним чином не пов`язана з ними. Відповідно до ст.ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи та поданих учасниками справи доказів, відділ ДВС та організатор торгів ДП «СЕТАМ», здійснюючи реалізацію арештованого майна, діяли чітко у спосіб та порядку, передбаченому чинним законодавством України, а позивачем, в силу вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не доведено порушення відповідачами вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку № 2831/5. Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних (електронних) торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних (електронних) торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних (електронних торгів), складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних (електронних) торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином (Постанова Верховного Суду України від 22.02.2017 року № №734/580/15-ц). Відповідно до ч.1 ст.650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно із ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частиною четвертою ст. 656 ЦК України встановлено, що до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. З аналізу наведених правових норм вбачається, що процедура набуття майна на прилюдних торгах є різновидом договору купівлі-продажу. Сторонами договору купівлі-продажу є продавець і покупець. Статтею 651 ЦК України визначено підстави для зміни або розірвання договору. Згідно положень зазначеної статті ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору (абзац другий частини другої статті 651 ЦК України). Тобто йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору. Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - «значної міри» позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України. Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому, йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення для застосування зазначеного положення закону має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Закон як підставу розірвання договору на вимогу однієї сторони передбачає не лише сам по собі факт порушення умов договору другою стороною, а й обов`язкову наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. Також критерієм істотного порушення закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору (Постанова Верховного Суду України від 18.09.2013 року № 6-75цс13). Позивачем не доведено та не надано належних доказів на підтвердження істотного порушення умов договору другою стороною (ДВС, ДП «СЕТАМ»), а тому відсутні підстави, передбачені ч. 2 ст. 651 ЦК України, для розірвання договору купівлі-продажу майна, укладеного за результатами проведених електронних торгів. Так, пунктами 8-10 розділу X Порядку реалізації арештованого майна визначено, що акт про проведені електронні торги є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, у випадках, передбачених законодавством. У разі придбання рухомого майна, акт про проведені електронні торги є підставою для отримання майна у зберігача. Зазначений акт підтверджує виникнення права власності у особи, що придбала рухоме майно. Переможець електронних торгів зобов`язаний отримати майно у зберігача не пізніше семи робочих днів з дати отримання акта. Слід зазначити, що законодавством не передбачено обов`язку органу державної виконавчої служби, щодо здійснення передачі майна Переможцю електронних торгів. На підставі акту про проведені електронні торги покупець набуває всіх законних прав на придбане ним майно, що в свою чергу не обмежує останнього у їх захисті, зокрема звернутися до суду з позовом до зберігача майна про витребування майна із чужого незаконного володіння, адже саме він, відповідно до п. п. [NUMBER]-10 Порядку реалізації арештованого майна, зобов`язаний передати переможцю майно. Не отримання майна позивачем, не вважається порушенням, відповідно до ст. 651 ЦПК України адже відповідачем не завдавалося шкоди позивачу. Крім того, щодо обраного позивачем способу захисту порушених прав, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Статтею 3 ЦПК передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; [NUMBER]) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Цивільне законодавство не містить визначення поняття способів захисту цивільних прав та інтересів. За їх призначенням вони можуть вважатися визначеним законом механізмом матеріально-правових засобів здійснення охорони цивільних прав та інтересів, що приводиться в дію за рішенням суду у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Позивач , звертаючись до суду із позовом до іншої сторони договору купівлі-продажу майна про повернення грошових коштів сплачених за товар, у зв`язку з істотним порушенням договору іншою стороною договору (продавець не передав покупцю товар), обрав неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, оскільки інша сторона договору (ДВС та ДП «Сетам») згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України істотних порушень договору не допустила. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вони є необґрунтованими та не підтверджуються належними доказами.

Outcome: dismissed