Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовною заявою в якій вказують, що [PERSON] тривалий час спільно проживала з відповідачем. Від спільного проживання вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після припинення спільного проживання мешкає разом з позивачами за адресою [ADDRESS], куди сім"я переселилася та зареєстрована, як переселенці, з тимчасово окупованого м. Кіровськ Луганської області. [PERSON] зі своєю матір»ю [PERSON] самостійно утримують та належним чином піклуються про здоров»я дитини, її фізичний духовний та моральний розвиток. Батько з донькою не спілкується. Натепер батько залишився мешкати в м. Кіровськ, яке не підконтрольне українській владі. У зв»язку з важким матеріальним становищем та проведенням антитерористичної операції на території Луганської та Донецької областей позивач має намір виїхати до родичів, що проживають у Російській Федерації і готові надати їм притулок, допомогу та оздоровлення. З огляду на ці обставини, вони мають намір найближчим часом, разом з дитиною виїхати до своїх родичів в Російську Федерацію та деякий час мешкати там, до стабілізації ситуації в Україні. Крім того, така подорож матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, адже завдяки значній фінансовій допомозі, яку нададуть рідні, дитина матиме сприятливі умови для життя та розвитку. Тому позивачі просять суд дозволити їм оформити документи для тимчасового виїзду за кордон та в"їзду в Україну без згоди та супроводу батька неповнолітньої [PERSON], до досягнення нею 16 річного віку. Позивачі в судове засідання не з»явилися, надали заяву в якій наполягали на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явився, був повідомлений належним чином. Заперечень до суду не надав. Враховуючи наведене, суд розглядає справу на підставі наявних у справі доказів, постановивши заочне рішення. Дослідивши обставини справи, надані стороною докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Статтею 313 Цивільного Кодексу України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами). У відповідності до положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників. За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Згідно до п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 року № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. П.18цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису, яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Судом встановлено, що позивач - [PERSON] тривалий час спільно проживала з відповідачем, від якого вона має неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.3,7). Після припинення спільного проживання дитина залишилася проживати з позивачами за адресою: [ADDRESS], куди сім"я переселилася та зареєстрована, як переселенці, з тимчасово окупованого м. Кіровськ Луганської області (а.с.8,9). Позивачі матеріально утримують та належним чином піклуються про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідач залишився на непідконтрольній владі України території. На даний час з донькою не спілкується (а.с.11). Натепер позивачі не мать змоги отримати згоди батька на виїзд дитини за межі України. Як встановлено в судовому засіданні, позивачів разом із дитиною запросили в гості родичі, які мешкають в Російській Федерації. Така подорож на переконання суду матиме неабияке значення для духовного та фізичного розвитку дитини, а також її оздоровлення. Системний аналіз наведених норм законодавства свідчить про те, що діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Вирішуючи спір по суті, суд враховує насамперед інтереси самої дитини та зважує на приписи Сімейного Кодекса України, щодо рівності прав батьків, а саме: Згідно ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки відповідач не позбавлений щодо дитини батьківських прав, а у позивача є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також приймаючи до уваги неможливість для суду вирішувати спірні правовідносини на майбутнє, суд приходить до висновку про доцільність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] та надання тимчасового дозволу на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за кордон без згоди батька на певний строк, - на один рік з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: partial