Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

05.11.2019\~р.\~позивач [PERSON] \~звернувся\~до суду\~з зазначеним\~позовом,\~в якому\~просить призначити\~судово-психіатричну\~експертизу та\~визнати спадковий\~договір недійсним.\~В обґрунтування\~своїх вимог\~вказує,\~що 27 вересня 2011 року був укладений спадковий договір між [PERSON] , його матір`ю, та [PERSON] , предметом якого був житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , взамін якого [PERSON] зобов`язався утримувати [PERSON] . На час укладення спадкового договору власницею цього будинку була [PERSON] , яка [INFO] померла. Після її смерті залишилась спадщина, він прийняв спадщину належним чином, але виявилось, що на будинок він не може бути спадкоємцем, так як існує спадковий договір, який укладений померлою, а тому після її смерті відповідач став власником всього спірного будинку. Він вважає указаний договір недійсним, виходячи з наступного. Так, на час здійснення договору довічного утримання мати [PERSON] знаходилась в такому стані, що не могла розуміти значення своїх дій та керувати ними внаслідок психічної хвороби. Вона захворіла в 2002 році на хворобу Альцгеймера, яка являє собою одну з різновидів психозу. З травня 2011 року у зв`язку з психічною хворобою вона лікувалась у лікаря - психіатра Куп`янської центральної міської лікарні та знаходилась на «К» обліку у лікаря - психіатра цієї лікарні, про що є довідка лікарняного закладу від 19.10.2011 року. Таким чином, при укладенні договору [PERSON] знаходилась у такому психічному стані, що не могла розуміти своїх дій та керувати ними. Після укладення спірного договору його мати знаходилась весь час у нього, він здійснював нагляд за нею, лікував її, при цьому вона йому не повідомила про укладення спадкового договору, вона нічого не пам`ятала. Також позивач зазначив, що оскільки відповідач спадщину не приймав, то він єдиний спадкоємець після смерті матері і вважає, що за ним необхідно визнати право на спадщину, право власності на указаний будинок, так як оспорюваний договір порушує його права, внаслідок чого він позбавлений права на спадщину. Тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Крім того, позивачем було надано заяву про призначення судово-психіатричної експертизи в 18-й Харківській психіатричній лікарні відносно [PERSON] (а.с. 17). Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічною позовною заявою немає. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 18.11.2019 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу по суті за правилами загального позовного провадження до судового розгляду. 24.01.2020 р. від відповідача по справі надійшли письмові пояснення, в яких він проти позову заперечує, вважає його необґрунтованим та безпідставним, посилаючись на наступне. 27 вересня 2011 року між [PERSON] та ним був укладений спадковий договір, посвідчений приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою І.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3832, при цьому договір був підписаний в присутності приватного нотаріуса, якою дієздатність його матері було перевірено. [INFO] [PERSON] померла. На час своєї смерті вона проживала по [ADDRESS] , смерть настала вдома. Причиною її смерті є атеросклеротичний кардіосклероз. Він поховав свою матір, [PERSON] , у зв`язку з чим поніс витрати. 02 жовтня 2019 року у зв`язку зі смертю матері, приватний нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу Литвинова Інна Вікторівна зареєструвала за ним право приватної власності в цілому на житловий будинок на підставі оскаржуваного спадкового договору, що підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна. Крім того, відповідач вказує на те, що [PERSON] , укладаючи та свідомо підписуючи спадковий договір, розуміла умови та правові наслідки правочину, що вчинявся, вона бажала псля своєї смерті передати йому у власність житло. Спадковий договір мати не оскаржувала протягом восьми років з моменту його укладення, при цьому протягом цього часу не заперечувала виконання ним умов цього договору, він в повній мірі виконав обов`язки, покладені на нього спадковим договором. За життя в окремі періоди [PERSON] дійсно проживала у його брата, [PERSON] , але таке проживання не було постійним і суперечило її волі. У такі періоди позивач не надавав йому можливості бачити матір, не випускав матір з будинку, вчиняв сварки. Також відповідач зазначив, що позивачем до суду було надано заяву про призначення судово-психіатричної експертизи в 18-й Харківській психіатричній лікарні, однак, між сторонами у справі не досягнуто взаємної згоди при обранні експертної установи, вказавши, що заперечує проти проведення даної експертизи у вказаній психіатричній лікарні. Крім того, вказав, що він не відмовлявся від спадщини після смерті матері та має право подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - до [INFO] . Крім того, вважає, що позивач пропустив трирічний строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки, на думку відповідача, [PERSON] довідався про укладення оскаржуваного ним спадкового договору після його укладення у вересні 2011 року (а.с.57-63) Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 12.06.2020 р. підготовче провадження закрите та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 25.09.2020 р. від представника відповідача, адвоката Мазницького М.М., до суду надійшов відзив, в якому останній просить застосувати сплив позовної давності, внаслідок чого в задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним спадкового договору та застосування наслідків недійсного правочину відмовити, посилаючись на те, що зі слів відповідача, його брат, позивач по справі, дізнався про існування спадкового договору між їх матір`ю та [PERSON] у вересні 2011 р., і з того часу [PERSON] наполягав на невідкладному продажу будинку, який був предметом спадкового договору, оскільки потребував кошти для лікування онука. 11.05.2021 р. від позивача до суду надійшли письмові пояснення на відзив представника відповідача адвоката Мазницького М.М., в яких зазначає, що причини пропуску строку на звернення до суду є поважними та обґрунтовує тим, що [PERSON] за життя не зверталась з позовом до [PERSON] про визнання правочину - спадкового договору недійсним. За ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а вразі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Указаним законом встановлено, хто і коли може заявити позовні вимоги про визнання недійсним правочину. Таким чином, він за законом не міг звертатись з позовом про визнання недійсним спадкового договору за життя своєї матері. А враховуючи те, що він не знав про укладений спадковий договір взагалі не від кого, то звертатись з позовом про оспорювання спадкового договору взагалі не мав підстав. Тобто, строк на звернення до суду починається тільки з 23.09.2019 р., так як пов`язаний з днем смерті матері, і строк на звернення до суду не пройшов станом на день подання ним позову, а саме, 05.11.2019 р. Про укладений спадковий договір він дізнався 19.10.2019 р. від приватного нотаріуса, коли подавав заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Пухтаєвич О.О., у судовому засіданні підтримали позов, просили задовольнити, з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, наполягаючи на обставинах, викладених у своїх письмових поясненнях. Представники відповідача: адвокат Мазницький М.М. та Михайленко О.О. у судовому засіданні підтримали позицію відповідача і також заперечували проти задоволення позовних вимог. Третя особа - приватний нотаріус Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинова І.В. у судове засідання не з`явилась, надавши заяву, у якій просила провести розгляд справи без її участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Суд, вислухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що згідно копії спадкового договору, посвідченого приватним нотаріусом Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвиновою І.В. 27.09.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3832, він був укладений між [PERSON] та [PERSON] та предметом договору є належний на праві особистої приватної власності (згідно п.4 спадкового договору) [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , розташований на земельній ділянці площею 0,0500 га, наданій для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер- 6310700000:59:005:0021. Відповідно до умов договору, [PERSON] зобов`язується виконувати розпорядження [PERSON] і в разі її смерті набуває право власності на вказане майно. Внаслідок укладення\~вказаного спадкового\~договору,\~була накладена\~заборона відчуження\~зазначеного в\~договорі майна\~до припинення\~чи розірвання\~договору (а.с.112-113).\~ \~ \~ \~ Згідно\~копії свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~від 08.02.1954\~р.,\~батьками [PERSON] \~значаться:\~ [PERSON] і\~ [PERSON] (а.с.\~6). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 13.11.2013 року, виданого повторно, вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Відповідно до актів про фактичне проживання особи від 08.11.2013 р., від 20.11.2016 р., від 16.10.2018 р., виданих Виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, та відповідно до довідок від 08.11.2013 р., від 21.11.2016 р., виданих Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області, зазначено, що [PERSON] без реєстрації проживала у свого сина, позивача [PERSON] , в різний період часу, а саме: з 04 листопада 2010 р. по серпень 2011 р., з липня 2012 р. та до часу, коли був виданий останній акт 16.10.2018 р. (а.с. 9-13). Згідно копії довідки № 364, виданої 19.10.2011 р. лікарем-психіатром Куп`янської міської лікарні, [PERSON] , 1926 року народження, перебувала на "К" обліку у психіатричному кабінеті Куп`янської поліклініки по ендогенному захворюванню з 2011 року (а.с. 6). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 03.10.2019 року, виданого повторно, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 8). З копій лікарського свідоцтва про смерть № 161 та довідки про причину смерті, виданих 24.09.2019 р., вбачається, що [PERSON] померла [INFO] за адресою: [ADDRESS] , причиною смерті є: хронічна серцево-судинна недостатність, атеросклеротичний кардіосклероз (а.с. 67). Згідно копії паспорту на ім`я [PERSON] серії [NUMBER] від 24.12.1998 р., вона була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 103). З копії накладної № 188 від 24.09.2019 року, виданої ФОП « [PERSON] », вбачається, що вона одержана [PERSON] , та містить перелік речей, предметів для поховання та послуг з підсумком сплаченої вартості у розмірі 5842,50 грн. (а.с. 68). Відповідно до\~копії заяви\~про прийняття\~спадщини [PERSON] \~до приватного\~ нотаріусу Куп`янського міського нотаріального округу Харківської області Литвинової І.В. від 23.09.2019 р. , зареєстрованої в реєстрі за № 2651 (а.с. 14). Згідно з копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 04.11.2019 р. за № 187330466 та копії Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.10.2019 р. за № 183566191, на праві приватної власності в цілому житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі спадкового договору від 27.09.2011 р., зареєстрованого в реєстрі за № 3833 (а.с. 15,66). Відповідно до копії Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 21.01.2020 р. за № 196953251, державна реєстрація щодо права власності [PERSON] в 1/1 частці на будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , відбулася 25.12.2003 р. Підставою виникнення права власності зазначено свідоцтво про право на спадщину № 1-5160 від 22.11.2003 р., свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 22.11.2003 р., посвідчені державним нотаріусом Куп`янської державної нотаріальної контори Харківської області Гречук Є.О. (а.с. 69). Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи № 36 від 21.01.2021 року [PERSON] за представленими даними на час укладення спадкового договору, 27 вересня 2011 року, виявляла хронічний, стійкий психічний розлад у формі судинної деменції; [PERSON] за представленими даними на час укладення спадкового договору, 27 вересня 2011 року, за своїм психічним станом була не здатною усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.\~196-198). У судовому засіданні свідки з боку позивача: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дали показання, згідно яких спільними є відомості про те, що [PERSON] являлась матір`ю [PERSON] і [PERSON] . До 2010 року після смерті свого чоловіка проживала сама. В 2010 р. [PERSON] зламала ногу, після чого в листопаді того ж року її перевіз до себе [PERSON] зі своєю жінкою [PERSON] , а саме, в [ADDRESS] , де вона проживала до серпня 2011 р. [PERSON] облаштував все вдома: підйом для ліжка, ходунки. Було все чисто вдома, матір без нагляду [PERSON] та [PERSON] не залишали. [PERSON] почала «губитися», довго згадувала, час від часу втрачала пам`ять під час розмов, погано міркувала, проявляла неадекватність та агресивність, періодично не впізнавала навіть сина [PERSON] . Зі слів, [PERSON] та [PERSON] викликали психіатра [PERSON] , після чого [PERSON] поставили на облік. В вересні 2011 р. [PERSON] до себе забрав другий син [PERSON] , тоді її на автомобілі забрала сестра [PERSON] . У [PERSON] вона проживала до липня 2012 р. Потім матір знову забрав до себе [PERSON] , у якого вона проживала до 2018 року, а з жовтня 2018 р. проживала у сина [PERSON] . На день смерті [PERSON] проживала в своєму будинку. За [PERSON] був нагляд найнятої доглядальниці. Загалом, 7 років [PERSON] проживала у [PERSON] , а 2 роки проживала у [PERSON] . Відносно пояснень [PERSON] про обізнаність щодо укладення спадкового договору між [PERSON] та [PERSON] , суд відноситься критично, оскільки доводи не підтверджені відповідними доказами. У судовому засіданні свідок з боку відповідача, [PERSON] , яка приходиться йому дружиною, надала показання, яка пояснила, що [PERSON] являється матір`ю її чоловіка, [PERSON] . До 2010 року її свекруха постійно проживала сама в [ADDRESS] , почувалася добре. 04.11.2010 року [PERSON] оступилася та зламала шийку стегна. Після лікарні [PERSON] забрав її до себе. Свекруха не хотіла їхати до другого сина, [PERSON] , однак деякий час жила там. Потім, у вересні 2011 року забрала свекруху її сестра [PERSON] . [PERSON] також проживала і в них. В 2011 році її чоловік уклав з [PERSON] спадковий договір, і вирішили, що все буде навпіл. Свекруха до нотаріуса заходила на ходунках, потім її відвезли до себе додому. [PERSON] в листопаді 2011 року після медичного огляду було поставлено на облік до лікаря-психіатра Неонета. Час від часу свекруха проживала то у них, то у [PERSON] . Вони всі здійснювали за нею догляд. За час проживання [PERSON] у її сина [PERSON] , він не давав можливості з нею бачитись, так як наполягав, щоб йому віддали документи на будинок. Пояснила, що викликали поліцію, щоб пустили до [PERSON] . Після того, як [PERSON] , дружина [PERSON] , перевезла свекруху до свого будинку, там зробили ремонт, найняли людей доглядати за нею, де [PERSON] і проживала до своєї смерті. Відносно вказаних пояснень щодо того, що [PERSON] не хотіла жити з сином, [PERSON] , та останній не дозволяв нікому бачитись з матір`ю, суд відноситься критично, оскільки вказані факти не найшли свого підтвердження достатніми доказами. Відповідно до приписів\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасники справи розпоряжаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно\~ст. 12 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів\~\~змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до\~статті 1233 ЦК України\~заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно зі статтями\~1247,\~1248 ЦК України\~до форми заповіту встановлюються загальні вимоги, а саме заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання, заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої\~статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях\~1251,\~1252\~цього\~Кодексу. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Частиною другою\~статті 1257 ЦК України\~передбачено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Пунктом 18\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7\~визначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров`я\~\~\~\~\~\~\~\~не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Відповідно до частини першої\~статті 225 ЦК України\~правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. У п. 16\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»\~роз`яснено, що правила\~ст. 225 ЦК України\~поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). У постановах Верховного Суду вказується, що розгляд вимог про визнання правочину недійсним на підставі\~статті 225 ЦК України\~здійснюється\~з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів, які підтверджують чи спростовують доводи позивача про те,\~що в момент укладення оспорюваного правочину особа не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними (постанова Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року у справі № 6-9цс12; постанова Верховного Суду України від 28 вересня 2016 року у справі №6-1531цс16; постанова Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №161/17119/16-ц; постанова Верховного Суду від 12 вересня 2018 року у справі №522/25597/13-ц; постанова Верховного Суду від 18 вересня 2019 року\~у справі №311/3823/15). Згідно з постановою Верховного Суду України від 29 лютого\~2012 року № 6-9цс12, висновки якого є обов`язковими для судів, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами, будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до\~ст. 3 Закону України «Про психіатричну допомогу»\~визначена презумпція психічного здоров`я, суть якої полягає в тому, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Між тим,\~в п.\~14\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~\~України\~№-\~8\~від 30\~травня 1997\~року «Про\~судову експертизу\~в кримінальних\~і цивільнихсправах» зазначено, що судово психіатрична експертиза призначається, коли вирішення кримінальної або цивільної справи залежить від визначення психічного стану особи на час вчинення нею певного діяння чи укладення угоди за наявності сумнівів щодо її спроможності усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на підставі\~аналізу пояснень\~сторін,\~свідків,з яких встановлено, що на момент укладення спадкового договору [PERSON] вже мала відхилення в психічному стані, що проявлялось в її поведінці, періодичної втрати пам`яті, згідно наданої довідки лікаря-психіатра була поставлена на облік в травні 2011 року, а також належних доказів, суд вважає, що наявні у [PERSON] психічні захворювання\~абсолютно\~позбавляли її\~здатності усвідомлювати\~значення своїх\~дій та\~керувати ними,\~а також\~розуміти їх\~наслідки під\~час підписання\~спадкового договору,посвідченого приватним нотаріусом\~Куп`янського\~міського нотаріального\~округу Харківської\~області Литвиновою\~І.В.\~27.09.2011\~р.,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 3832, предметом якого є житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Тому, на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 768,40 грн., які підлягають стягненню на користь позивача з відповідача. Згідно положень ст. 133 ЦПК України до судових витрат, зокрема належать витрати, пов`язані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Експерт має право на оплату виконаної роботи та на компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду. Згідно рахунку-фактури № 28 від 21.12.2020 р., наданого КНП ХОР «Обласна клінічна психіатрична лікарня № 3» за проведення судово-психіатричної експертизи по цивільній справі № 628/3362/19 вартість склала 8433,50 грн. (а.с. 187). У зв`язку з чим, з відповідача підлягають стягнення вказані витрати в сумі 8433,50 грн., а всього до стягнення підлягає сума в розмірі 9201,90 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved