Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

07 грудня 2021 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] , посилаючись на те, що після смерті останнього залишилась спадщина, а саме земельна ділянка, площею 0,4003 га, кадастровий номер 6320481000:03:000:0608, та земельна ділянка, площею 7,1255 га, кадастровий номер 6320481000:04:000:0222, що розташовані на території Великокомишуваської сільської ради Ізюмського (Барвінківського) району Харківської області, КСП «Жовтень». При зверненні до нотаріальної контори для подання заяви про прийняття спадщини, нотаріусом йому було повідомлено, що ним пропущений строк для подання такої заяви. Посилаючись на те, що строк для подання заяви про прийняття спадщини пропущений з поважних причин, а саме -про наявність заповіту, складеного на його користь, він дізнався поза межами строку передбаченого ч.1 ст. 1270 ЦК України, просив суд визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Ухвалою судді Барвінківського районного суду Харківської області від 13 грудня 2021 року було відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позову наполягає. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання також не з`явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнали. Згідно ч.1.4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно ч.3,4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. З огляду на ті обставини, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Враховуючи що розгляд справи відбувся за відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. Як передбачено ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За загальним правилом (частина 1 статті 13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до частини 1 статті 81 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" роз`яснено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] , виданого 30 листопада 2021 року Ізюмським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Ізюмському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) (а.с.13). Згідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Отже, часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON] , а саме - [INFO] , і саме з цього часу починається строк для прийняття спадщини спадкоємцями. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З наданої фотокопії заповіту від 10 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізюмського районного натаріального округа Харківської області Чистовим С.Ю., зареєстрованого в реєстрі за №7757, вбачається, що [PERSON] належні йому земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 7,5258 га, що розташована на території Великокомишуваської сільської ради Ізюмського (Барвінківського) району Харківської області, КСП «Жовтень», та належать йому на підставі державного акту на право власності на землю серії Р2 №745525, виданого Барвінківською районною державною адміністрацією Харківської області 23.12.2002, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №374, кадастровий номер земельної ділянки площею 7,1255 га - 6320481000:04:000:0222, та кадастровий номер земельної ділянки площею 0,4003 га - 6320481000:03:000:0608, заповідав [PERSON] , [INFO] (а.с.10). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; ці обставини визнані судом поважними. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В судовому засіданні знайшли своє підтвердження посилання позивача стосовно того, що він звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте в.о. державного Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області Щербина В.В., повідомила останньому, що він пропустив строк, необхідний для оформлення спадщини після померлого [PERSON] , що вбачається з постанови про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину від 02.12.2021 року №669/02-31 (а.с.5). З заяви [PERSON] , засвідченої 18.12.2021 приватним нотаріусом Ізюмського районного нотаріального округа Харківської області Чистовим С.Ю., убачається, що в листопаді 2021 року вона разом з [PERSON] приїхали до [PERSON] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , їх зустріла співмешканка [PERSON] - [PERSON] , яка під час розмови повідомила, що [PERSON] помер [INFO] . [PERSON] повідомила, що після смерті [PERSON] залишився заповіт на ім`я [PERSON] , який вона передала останньому (а.с. 27). У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що суди відкривають провадження по справам у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. Це положення також закріплено у інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/04-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування». Також, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Згідно зазначеної вище Постанови Пленуму Верховного Суду України поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Обставини, на які посилається позивач як на підстави пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , заслуговують на увагу та на думку суду є поважними причинами. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ у справі № 6-1320цс17 від 23.08.2017, в якій зазначено, що необізнаність спадкоємця про існування заповіту є поважною причиною для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини. Доказів, які спростовують твердження позивача щодо поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлого [PERSON] пропущений з поважних причин, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними, та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved