Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

Позивач звернувся у липні 2015 року з вищезазначеним позовом до відповідача. Просив визнати недостовірною та такою, що не відповідає дійсності і порочить честь гідність та ділову репутацію [PERSON] викладену негативну інформацію, яка розповсюджена [PERSON] у зверненні до голови державної служби України з питань геодезії , картографії та кадастру [PERSON] від 14 червня 2015 рокузокрема такі висловлювання: ..."а на місто моїх документів з'явився інший претендент - "підставна особа" [PERSON] - [PERSON], учасник АТО"; ..."Він зразу ховався, тікав, як сірко, потім почав пропонувати поділити цю саме ділянку між мною та підставною особою навпіл, кинути жребій кому вона буде, або домовитися з цією підставною особою про купівлю ділянки"; ..."вилучив мої документи і на їх місто в терміновому порядку, підклав матеріали підставного АТОшника"; зобов'язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, шляхом направлення не пізніше одного місяця з дня набрання рішенням законної сили до державної слуби України з питань геодезії, картографії та кадастру листа, в якому повідомити установу про ухвалене у справі судове рішення; стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 1 000 000 грн. Після збільшення позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідача на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди 2 500 000 грн. У судовому засіданні позивач та його представник повністю підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували повністю. В обгрунтування заперечень зазначили, що мотивом звернення з листом до голови державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру було те, що після направлення в січні 2015 року пакету документів до Головного управління Держземагентства у Полтавській області, необхідних для прийняття рішення щодо надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки орієнтовною площею 2 га у травні 2015 року він дізнався, що його документи зникли, а земельна ділянка оформляється на іншу особу. Знаючи, що під час виділення земельних ділянок використовуються особи, які мають статус учасника АТО для незаконного отримання в першу чергу земельних ділянок, він звернувся для проведення перевірки відносно дій начальника відділу Держкомзему у Гадяцькому районі Полтавської області [PERSON] Окрім того пояснив, що вважає незаконним надання листа для ознайомлення позивачу у відділі Держкомзему у Гадяцькому районі Полтавської області, так як лист був адресований іншій особі. Також зазначив, що вживав словосполучення "підставна особа", підставною особою, підставного АТОшника як оціночне судження, яке не є фактичним твердженням. В частині відшкодування завданої моральної шкоди ваважає, що позивач не довів наявність шкоди, протиправність діяння та причинний зв'язок між шкодою, протиправним діянням та його виною в її заподіянні. Суд, заслухавши сторони та їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. 14 червня 2015 року відповідач зверувся з листом до голови державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру [PERSON] Факт направлення листа та його зміст не заперечувалися в ході судового розгляду відповідачем. Вищезаначений лист дійсно містить наступні фрази: ..."а на місто моїх документів з'явився інший претендент - "підставна особа" [PERSON] - [PERSON], учасник АТО"; ..."Він зразу ховався, тікав, як сірко, потім почав пропонувати поділити цю саме ділянку між мною та підставною особою навпіл, кинути жребій кому вона буде, або домовитися з цією підставною особою про купівлю ділянки"; ..."вилучив мої документи і на їх місто в терміновому порядку, підклав матеріали підставного АТОшника". 24 липня 2015 року на ім'я [PERSON] Держгеокадастром направлено відповідь про результати розгляду звернення. Як зазначено в даній відповіді, 23.03.2015 року [PERSON] звернувся з заявою до Головного управління (вх.№21-4231/0/17-15 від 08.04.2015) стосовно надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства сільскогосподарського призначення державної власності розташованої в адміністративних межах Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області. В системі електронного документообігу Головного управління клопотання [PERSON] без зазначення дати стосовно надання дозволу на розробку проекту відведення земельної ділянки у власність орієнтовною площею 2 га для ведення особистого селянського господарства сільскогосподарського призначення державної власності розташованої на території Біленченківської сільської ради Гадяцького району Полтавської області зареєстровано 19 травня 2015 року за №31-5646/0/17-15. Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Таким чином, як вбачається з наданої відповіді на звернення [PERSON] до Держгеокадастру, будь-яких документів до 19 травня 2015 року в Головному управлінні зареєстровано не було. Отже, твердження відповідача, що звернення з заявою від 14 червня 2015 року було викликано тим, що пропали подані ним до управління документи не підтверджені доказами, так як договір на виконання землевпорядних робіт від 14 січня 2015 року не підтверджує факт направлення пакету документів. Свідок [PERSON] не зміг достовірно підтвердити дату направлення документів відповідачем до Головного управління, так як йому про це стало відомо зі слів самого відповідача. Свідок [PERSON] є дружиною відповідача, тому до її показань про направлення пакету документів відповідачем суд відноситься критично. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Аналізуючи зміст заяви [PERSON] від 14 червня 2015 року, суд прийшов до висновку, що вживання словосполучень "підставна особа", підставною особою, підставного АТОшника не може бути оціночним судженням, так як відповідач за змістом заяви пов'язує виготовлення документації на ім'я [PERSON] саме з його участю в незаконних схемах виділення землі начальником відділу Держкомзему в Гадяцькому районі Полтавської області [PERSON] та повідомляє про це як встановлений факт, а не як про своє припущення. Аналізуючи наявність юридичного складу правопорушення, який може бути підставою для задоволення позову, суд прийшов до висновку, що а) відбулося поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується позивача [PERSON]; в) поширена недостовірна інформація, тобто така, яка не відповідає дійсності, так як позивачем не доведено, що позивач приймав участь у виділенні землі як фіктивна особа; г) поширена інформація порушує особисті немайнові права, а саме передбачене ст.ст. 297, 299 ЦК України право на повагу до честі та гідності, а також право на недорканість ділової репутації. Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. У випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. Однак, судом враховується, що для звернення до Держгеокадастру з заявою про неправомірні дії і участь в якості підставної особи - учасника АТО [PERSON] у відповідача не було жодних підстав і в цій частині його звернення не було викликано наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси. На відміну від посадової особи [PERSON], межа допустимої критики відносно якого як публічної особи є значно ширшою, позивач [PERSON] не є посадовою особою і перевірка правомірності його дій взагалі не входить до компетенції державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру. Заперечення відповідача в частині поширення інформації відносно позивача іншими особами, а саме працівниками відділу Держкомзему в Гадяцькому районі, які викликали до себе [PERSON] та надали йому копію листа від 14 червня 2015 року не можуть бути прийняті судом з огляду на наступне. Зазначаючи в заяві про необхідність перевірки можливих корупційних дій [PERSON], відповідач допускав можливість проведення перевірки відносно конкретно названої ним фіктивної особи - [PERSON] та можливість доведення інформації крім голови Держгеокадастру [PERSON] іншим особам та службам. Окрім того, для наявності юридичного складу правопорушення достатньо доведення інформації хоча б одній особі, тому поширення інформації в подальшому іншим особам не виключає протиправність дій відповідача [PERSON] У частині стягнення завданої моральної шкоди, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Враховуючи, що поширенням недостовірної інформації принижено честь, гідність та ділову репутацію позивача, а також він звертався за медичною допомогою після ознайомлення зі змістом поширеної відносно нього інформації, суд вважає, що дані обставини є психотравмуючими для позивача. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Окрім того, судом враховується, що поширення інформації відповідачем відбулося у спосіб, який не передбачав розміщення її в засобах масової інформації чи мережі Інтернет, тобто мав певні обмеження щодо кола осіб, яким могла бути доведена ця інформація. Поширення інформації не вплинуло на реалізацію позивачем свого права на приватизацію землі, що підтверджено наданими ним у судовому засіданні правовстановлюючими документами, тому заявлений розмір відшкодування в сумі 2 500 000грн. є надмірним та необгрунтованим. У зв'язку з тим, що позивач звільнений від сплати судового збору, він підлягає стягненню відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідача.

Outcome: partial