Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

12 вересня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що 16 липня 2019 року між ним та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири. Згідно умов договору [PERSON] був зобов`язаний знятися з реєстраційного обліку до 01 серпня 2019 року, проте жодних дій не вчинив і значиться зареєстрованим у проданій квартирі, хоча і до того близько року у ній не проживав. Зазначає, що реєстрація у квартирі сторонньої особи перешкоджає повній реалізації права власності, а саме праву розпорядження своїм майном, та обмежує у можливості продажу квартири. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 19 вересня 2019 року Южноукраїнську міську раду Миколаївської області залучено до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. В судове засідання позивач не з`явився. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про підтримання позовних вимог у повному обсязі, розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, судом належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи шляхом оголошення на сайті "Судова влада України" про виклик у судове засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей щодо взаємних прав та обов`язків сторін, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у їх відсутності. Дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, суд\~\~дійшов наступних висновків. За таких обставин відповідно до вимог ч. 4 ст.\~223\~ЦПК\~України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що постановлена відповідна ухвала. В судовому засіданні встановлено, що 16 липня 2019 року між [PERSON] як покупцем та [PERSON] як продавцем був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] /а.с.10-12/. Згідно п.3.11 вказаного договору продавець зобов`язався знятися з реєстрації місця проживання за адресою відчужуваного житла до 01 серпня 2019 року, проте своїх обов`язків не виконав, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрацію /а.с.17/. Однією з підстав припинення права власності відповідно до\~статті 346 ЦК України\~є відчуження свого майна власником. Набувши право власності на квартиру [PERSON] отримав право на власний розсуд розпоряджатися нею згідно з положеннями\~статті 318\~\~ЦК\~\~України, у тому числі і щодо вирішення питань про можливість проживання в квартирі інших осіб. Відповідно до\~статті 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~та статті\~1\~Першого\~протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до\~Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року», Першого\~протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті\~316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). За\~статтею 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушенні і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей\~16,\~386,\~391 ЦК України. За положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме порушене право та з яких підстав. Отже, власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час (постанова ВС №575/135/17 від 28.08.2019 року). Зі змісту постанов Верховного Суду №521/10548/16 від 28.01.2019 року та №180/1388/17 від 22.05.2019 року вбачається, що наявність домовленості щодо зняття з реєстрації місця проживання, що не виконується продавцем, не є перешкодою у зверненні нового власника за захистом свого права власності шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, і таке звернення є належним захистом порушеного права. Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Згідно вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок.

Outcome: approved