Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-22 00:00:00

Позивач, [PERSON], звернувся 05.12.2016 року до суду з вищезгаданим позовом , в якому просить стягнути з відповідачів, кожного окремо, на його користь моральну шкоду у зв'язку з ушкодженням здоров'я у розмірі 433524,00 грн. без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що працював в КГДМК «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг» (надалі ПАТ»АМКР») та ВАТ «Південний ГЗК» ( змінено організаційно-правову форму - ПАТ «Південний ГЗК» ) більше 19 років слюсарем, в умовах шкідливих виробничих факторів. Довідкою МСЕК йому встановлено втрату професійної працездатності 65% та третю групу інвалідності. Внаслідок професійного захворювання він змушений тривалий час проходити чисельні медичні огляди та обстеження, відновлювальні процедури, лікування; порушено нормальні життєві зв'язки, він позбавлений можливості реалізовували свої звички та бажання, відчуває психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, почутті страху, поганому сні на фоні сильних больових відчуттів.В зв'язку з цим, він звернувся до суду. У судовому засіданні позивач присутнім не був, скориставшись правом представництва відповідно до ст.38 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] ( договір про надання правової допомоги від 21.11.2016 року ) в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, пояснила, що за висновком МСЕК позивачу встановлена втрата працездатності у зв'язку з професійним захворюванням становить 65%, тобто позивач у значній мірі втратив здоров'я, що спричиняє йому моральні страждання. Позивач постійно проходить курси медикаментозного лікування, на що він витрачає свій вільний час, який раніше використовував на особисте життя, спілкування з друзями та знайомими, родичами тощо. Перебуваючи на лікуванні він не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, фізичний біль, обґрунтований важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу, тривоги, дратівливості, у почуттях страху, має поганий сон на фоні сильних больових відчуттів. Все це постійно і негативно позначалося і позначається сьогодні на душевному та фізичному стані позивача. . Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - Ряснянська І.С. ( довіреність №14-27 юр. від 27.01.2017 року, дійсна до 10.10.2017 р.) позов не визнала, пояснила, що будь-яких порушень законодавства про працю відносно позивача, які б знаходилися в причинному зв'язку з професійним захворюванням, відповідач не вчиняв. Позивачем не доведено розмір спричиненої моральної шкоди, тому він є необґрунтованим та завищеним, просила у задоволенні позову в частині вимог до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» відмовити. Представник відповідача ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» - Лєман О.М.( довіреність №52-16/121 юр. від 27.12.2016 року, дійсна до 31.12.2017 р.) позов не визнала, пояснила, що вини підприємства у визначеному законом порядку не встановлено; з доданих до позову документів не вбачається, що за період роботи на підприємстві відповідача позивач звертався до медичних закладів зі скаргами на стан здоров'я; позивач працював на підприємстві добровільно, був попереджений про наявність шкідливих і небезпечних факторів на виробництві, мав пільги та компенсацію за працю в таких умовах, тому вимоги Закону України «Про охорону праці» виконано в повному обсязі; позивачем на надано доказів щодо порушення відповідачем його законних прав та інтересів і як наслідок спричинення моральної шкоди, просила у задоволенні позову в частині вимог до ПАТ «Південний гірничо-збагачувальний комбінат» відмовити. Вислухавши представників сторін, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши у сукупності докази, надані сторонами в обґрунтування своїх вимог та заперечень, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, відповідно до записів, які містяться в трудовій книжці, що [PERSON] працював в КДГМК "Криворіжсталь" з 01.07.1988 по 10.04.2001 - слюсарем по ремонту металургійного устаткування ; з 15.04.2002 по 17.08.2010 - газорізальником ВАТ «ПГЗК»; звільнений 17.08.2010 року за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за ст.38 КЗпП України ( а.с. 12-18). Актом розслідування хронічного професійного захворювання №6 (далі - Акт), складеним від 15.04.2009 року, комісією з представників ПАТ «Півн.ГЗК», встановлено обставини, при яких [PERSON] отримав професійне захворювання, а саме: працюючи газорізальником (04.02.- 08.02.) та слюсарем черговим та по ремонту обладнання (08.02. - теп.час) та РЗФ-2 ВАТ «Півн.ГЗК», унаслідок недосконалості технологічних процесів, робочого місця та конструктивних недоліків обладнання, виконання роботи пов'язаної з фізичним навантаженням, що перевищує норми ( за винятком газорізальника) та впливом пилу, концентрація якого, в повітрі робочої зони, перевищує ГДК. ЗІЗ забезпечується і використовує. Попередня професія виробничого стажу : ЦРПО, ЦРМО-5 КГДМК «Криворіжсталь» слюсар-ремонтник ( 07.88-04.01) за даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці Інгулецької рай СЕС №2/2-3372 від 29.12.2008 року, також були пов'язані з фізичним навантаженням, що перевищувало норми та впливом пилу, концентрація якого в повітрі робочої зони, перевищувала ГДК (пункт 16) /а.с.5/. В пункті 17 Акту встановлено причину отримання професійного захворювання позивачем - тривала робота ( 07.88-04.01; 08.02. - теп.час) в умовах фізичного навантаження, що перевищує ( крім 04.02 -08.02) та впливу пилу, концентрація якого , в повітрі робочої зони, перевищує ГДК. Зазначаються виробничі фактори, що призвели до захворювання. Запиленість повітря робочої зони ( концентрація пилу) , в тому числі вміст вільного SiO2 - від 10% до 70%: Півд.ГЗК - 2,3-9,0 мг/м3 при ГДК 2,0 мг/м3 вміст вільного SiO2 - до 10%, Криворіжсталь - 6,2 мг/м3 при ГДК 4,0 мг/м3; 6,5 мг/м3 при ГДК 6,0 мг/м3. Рівень фізичного перенавантаження (параметри, ступінь, важкість роботи): маса вантажу, що підіймається та переміщується вручну, кг: КДГМК "Криворіжсталь" - 35-36 кг при нормі до 30 кг, Півд.ГЗК - 34-36 кг при нормі до 30 кг (слюсар-черговий); робоча поза до 30% більше 30% зміни: - КДГМК "Криворіжсталь" - 50-60/ - при нормі до 25/немає; Півд.ГЗК - 54,8-30/8,4 (слюсар черговий) при нормі 25/немає; нахили тулуба (кількість за зміну) Півд.ГЗК - 148 (слюсар черговий) при нормі 100. важкість праці відноситься до 3 кл. 3 ст. шкідливості /а.с.6/. За висновком МСЕК від 08.05.2012 року (серія 10ААА №073697) позивачу встановлено повторно з 08.05.2012 року безстроково ступінь втрати професійної працездатності від професійного захворювання радикулопатія -50%, ХОЗЛ - 15%, інвалідність третя група. Рекомендовано медикаментозне лікування , ВМП, милиці, напівжорсткий корсет /а.с.4/. Згідно виписко-епікризів із медичних карток стаціонарного хворого, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в Українському НДІ промислової медицини з 09.06.2015 року по 23.06.2015 року, з 17.09.2014 року по 01.10.2014 року у зв'язку з професійним захворюванням /а.с. 7,10 /. Таким чином, слід вважати, що самим фактом втрати позивачем [PERSON] професійної працездатності , в зв'язку з професійними захворюваннями, які виникли через вплив шкідливих факторів під час роботи протягом тривалого часу на підприємствах відповідачів ( КГДМК «Кріворіжсталь» - більше 12 років; ВАТ «Півд.ГЗК» - більше 8 років), йому спричинена моральна шкода, яка згідно ст. 237-1 КЗпП України може бути відшкодована одноразово за рахунок відповідача. За таких обставин, вимоги позивача до ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПАТ «ПівдГЗК» є обґрунтованими і не суперечать чинному законодавству. Суд не може погодитися із запереченнями представників відповідачів, що позивач був ознайомлений із шкідливими умовами праці, погодився з ними, через що відсутня вина підприємств у заподіянні шкоди, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив свого працівника з умовами праці, в тому числі її шкідливими факторами, не позбавляє підприємства від законодавчо встановленого обов'язку забезпечити якісні та безпечні умови праці, а в даному випадку фізичне перевантаження, що стало причиною отримання професійного захворювання позивачем, перевищувало гранично-допустимі норми. Крім того, Акт розслідування хронічного професійного захворювання не оскаржено підприємствами-відповідачів у встановленому законодавством порядку. Суд вважає, що в даному випадку саме відповідачі - ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПАТ «ПівдГЗК»- повинні виплатити позивачу моральну шкоду ( з урахуванням кількості часу відпрацьованому на підприємстві) , так як відповідно до статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган, а статтею 173 КЗпП України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків. Статею 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають він нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як зазначено у Рішенні Конституційного Суду №20-рп/2008 від 08.10.2008року, положеннями пункту 1, абзацу третього пункту 5, пункту 9, абзацу третього пункту 10, пункту 11 розділу I Закону № 717-V скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону № 1105-XIV. Проте Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки статтею 1167 Цивільного кодексу України та статтею 237-1 Кодексу законів про працю України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавцем розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. Крім того, статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року (з відповідними змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» роз'яснено, що судам необхідно враховувати те, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (у тому числі й виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної/немайнової/шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. Частина 1 статті 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виходячи з цього, суд вважає, що спір про відшкодування моральної шкоди працівникові, завданої професійним захворюванням, повинен вирішуватися на підставі норм КЗпП України при доведеності виконанням робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах (ст.153 КЗпП України). З врахуванням викладених обставин справи, суд вбачає наявність спричинення позивачу моральної шкоди незалежно від наявності з цього приводу висновку МСЕК, яку повинен відшкодувати позивачу відповідач, який не створив працівнику безпечні умови праці, що призвело до ушкодження його здоров'я на виробництві та моральних страждань. В судовому засіданні встановлено, що внаслідок професійного захворювання, позивачу [PERSON] заподіяні моральні страждання, які виражаються у тому, що позивач змушений постійно проходити курси медикаментозного лікування, на що витрачає свій вільний час, який раніше використовував на особисте життя, спілкування з друзями та знайомими, родичами тощо. Перебуваючи на лікуванні він не може вести повноцінний спосіб життя, відчуває фізичні страждання, фізичний біль, обґрунтований важкістю самопочуття та особливостями лікування, психологічний дискомфорт, порушення душевної рівноваги, вираженої у почуттях розпачу. Беручи до уваги, що обставини, викладені в позові, знайшли документальне підтвердження, встановлений факт спричинення моральної шкоди, суд вважає, що заподіяна моральна шкода підлягає часткової компенсації. Оцінивши в сукупності всі докази у справі, суд вважає доведеним спричинення ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та ПАТ «ПівдГЗК» шкоди здоров'ю позивачу, вину відповідачів в її спричиненні та причинно-наслідковий зв'язок між винними діями підприємств-відповідачів (а саме: порушенням адміністрацією підприємств вимог ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», яке встановлено Актом розслідування хронічного професійного захворювання) та настанням у позивача негативних наслідків - втрати професійної працездатності в розмірі 65 відсотків, встановлення інвалідності, перенесення фізичних болів, проходження постійного лікування, а відповідно перенесення моральних переживань. При вирішенні питання про розмір відшкодування спричиненої моральної шкоди, суд враховує обставини справи, характер, обсяг, тривалість та наслідки заподіяних позивачу моральних страждань, стан його здоров'я, втрату професійної працездатності, вину підприємства в заподіянні шкоди, істотність вимушених змін в життєвих стосунках,час роботи на підприємствах-відповідачів. Таким чином, вирішуючи питання розміру відшкодування [PERSON] моральної шкоди, в рамках заявлених позовних вимог, з врахуванням вказаних позивачем та встановлених судом обставин характеру спричиненої моральної шкоди позивачу, та виходячи з міркувань розумності,виваженості та справедливості, з огляду на тривалість праці позивача в шкідливих для здоров'я умовах, а саме: на ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" - 13 років, ПАТ «ПівдГЗК» - 8 років, суд вважає можливим стягнути на його користь з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» - 35000,00 грн., з ПАТ«Південний ГЗК» - 18000,00 грн., що буде відповідати тим стражданням і переживанням, які він щоденно зазнає, а в задоволенні іншої частини позову - відмовити. Статтею 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. з кожного відповідача.

Outcome: partial