overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

10 червня 2008 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення яким стягнути з відповідача суму заборгованості за невраховану електроенергію внаслідок порушення І ІКНЕМ у розмірі 640,69 грн., а також судові витрати у розмірі 51 грн. та витрати на 1ТЗ - 30 грн. Відповідач V судове засідання не з'явилася, сповіщалася, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Згідно ст. 224 Ц1ІК України, у разі неявки всіх відповідачів, які належним чином були повідомлені про день, годину та місце слухання справи та про причини неявки суд не повідомили, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі існуючих в матеріалах справи документів, що відповідача вимогам ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов - до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні. [PERSON] мешкає в будинку [ADDRESS] і є споживачем Південного району електричних мереж ВАГ « О десаобд е н е р го . Пунктом 42 "Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМУ від 26.07.1999р. № 1357. які регу люють відносини між громадянами (споживача електричної енергії) та енергопостачальниками. передбачено, що споживачі електричної енергії зобов'язані забезпечувати технічний стан та безпечну експлуатацію своїх електроустановок та побутових електроприладів, забезпечувати збереження приладів обліку і пломб на них у разі розміщення приладу обліку в квартирі або на іншому об'єкті споживача, оплачувати спожиту електричну енері ію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та ін.. 05 серпня 2005 року, представниками ПРЕМ ВАТ "Одесаобленерго при перевірці за адресою м. Одеса, [ADDRESS] було встановлено порушення Правил користування елекіричною енері ієні для населення, а саме: користування електричної енергією без пломби енергопоеіачальної організації на клемній кришці лічильника та дообліковому автоматі, про що був складений відповідний акт № 218009 від 05.08.2005 р. Відповідачка акт підписала, що свдчить про її обізнаність про скоєне пору шення. У зв'язку з порушенням п. 42 Правил, згідно п. 53 Правил та Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків. заподіяних електропоетавнику внаслідок порушення споживачем ПКЕЕ, відповідачу бу ло виписано додатковий раху нок на суму 640.69 грн., який до теперішнього часу не оплачений. Відповідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу чи необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має біди::*; д> вати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

10 червня 2012 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 25. Однак, подружнє життя у них не склалось, так як вони різні за характером та звичками люди, в результаті чого у них виникали постійні сварки та конфлікти, що призвело до того, що в лютому 2014 року їх сім'я остаточно розпалась. Однак, незважаючи на відсутність дітей та спору з приводу спільнонажитого майна, відповідач не бажає добровільно з'явитись в органи РАЦС для розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведене, позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON], зареєстрований 10.06.2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бершадського районного управління юстиції Вінницької області та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, однак до початку розгляду справи по суті надала на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги задовольнити. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч.2 ст.158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того дітей від шлюбу у них немає, а спір про поділ майна між ними відсутній. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

10 червня 2014 року до суду надійшла заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин з своїми батьками [PERSON] та [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що свідоцтво про шлюб заявниці [PERSON] містить дошлюбне прізвище - [PERSON], тоді як всі документи батьків виписані на прізвище - [PERSON]. Встановлення родинних відносин необхідне заявнику для оформлення спадщини. У судове засідання позивач не з'явився. У судове засідання представник зацікавленої особи не з'явився. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22.07.1978 року, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 22.06.1978 року зроблено запис № 101. Після укладення шлюбу дружині присвоїти прізвище "Добринських". Відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] [PERSON] народилася [INFO] року, про що в книзі записів актів громадського стану про народження 12.08.1957 року зроблено відповідний актовий запис № 190. Батьками вказано: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року, про що 19.03.2014 року виконавчим комітетом Курахівської міської радиМар'їнського району Донецької області складено відповідний актовий запис № 90. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO] року, про що в книзі реєстрації смертей [INFO] року виконкомом Курахівської міської ради Мар'їнського району Донецької області зроблено відповідний актовий запис за № 120. Факт родинних відносин між [PERSON] (до шлюбу [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження або [PERSON], відповідно до свідоцтва про шлюб) та її батьками [PERSON] та [PERSON], підтверджується співпадінням зазначення родових прізвищ батьків та дочки. Відповідно до п.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-13 00:00:00

10 червня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів, зазначивши, що 07 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, актовий запис № 125. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином ( а.с. 11, 14). Статтею 224 ЦПК України встановлено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Позивач не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення, тому суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 07 липня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського міськрайонного управління юстиції Донецької області шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано, актовий запис № 125, про що свідчить копія свідоцтво про розірвання шлюбу (а.с.4). Позивачка з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 3). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів родини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Неповнолітня дитина - [PERSON] знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, непрацездатних членів родини та інших утриманців не має. На підставі викладеного з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 усіх видів доходів, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп, відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-03 00:00:00

10 червня 2014 року представник ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором № б/н від 10.03.2011 року у сумі 15137,44 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 10.03.2011 року укладено кредитний договір № б/н про надання кредиту у розмірі 300,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 15137,44 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 5536,14 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 8404,28 грн.; 3. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 4. штраф (процентна складова) - 697,02 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

10 червня 2015 року [PERSON] звернувся в суд із заявою про визнання свого брата [PERSON] недієздатним та встановленя над ним опіки посилаючись на те, що його брат [PERSON], [INFO], є інвалідом ІІ групи. Причиною його інвалідності є хронічне психічне захворювання і через це не здатний усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними. [PERSON] є найближчим родичем [PERSON] і після смерті матері, яка ним до цього опікувалась, рішенням виконавчого комітету Верхньоворітської сільської ради він був призначений опікуном [PERSON] і з тих пір надає йому постійну допомогу по догляду, а тому просить визнати [PERSON] недієздатним та встановити над ним опікунство, призначивши його опікуном. В судове засідання заявник [PERSON] не з?явився, просив розглянути справу без його участі. Представники заінтересованих осіб органу опіки та піклування виконавчого комітету Верхньоворітської сільської ради Воловецького району та органу опіки та піклування Воловецької РДА в судове засідання не з'явились, виконавчий комітет Верхньоворітської сільської ради надав суду рішення №55 від 30.09.2015 року "Про погодження призначення піклувальника" , де зазначено, що виконком Верхньоворітської сільської ради не заперечує щодо призначення [PERSON] піклувальником свого брата [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою в разі визнання її недієздатною. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є братом [PERSON], [INFO]. Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 143 від 23.07.2015 року [PERSON] виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шозофренії, безперервного перебігу з стійким дефектом особистості. Хронічне душевне захворювання позбавляє [PERSON] здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Із рішення виконавчого комітету Верхньоворітської сільської ради Воловецького району №55 від 30.09.2015 року вбачається, що виконавчий комітет, як орган опіки та піклування, не заперечує щодо призначення [PERSON] опікуном над братом [PERSON] у разі визнання його судом недієздатним. Тому, оцінивши подані докази у їх сукупності, суд прийшов до переконання, що звернення заявника є обґрунтованим, обставини, наведені ним, знайшли підтвердження під час судового розгляду справи, є передбачені законом підстави для задоволення вимог заяви, а відтак такі підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

10 червня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Новолабунської сільської ради (далі - Рада), [PERSON] та [PERSON], в якому вказує, що після смерті її матері [PERSON] в 1998 році відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку і господарських споруд, що відносились до робітничого двору і належали на праві власності матері. Позивачка та її сестри [PERSON] і [PERSON] є спадкоємцями, вона прийняла спадщину фактично, тому що на час смерті матері проживала і продовжує проживати в будинку. На будинок та господарські споруди відсутні правовстановлюючі документи. Просить визнати за нею право на спадщину - на будинок та господарські споруди - після смерті матері [PERSON] В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримує повністю. Відповідачі направили заяви про розгляд справи без їх участі, позов визнають. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивачка та її мати [PERSON] до смерті останньої проживали в [ADDRESS]. Будинок мав статус робітничого двору. Будинок зареєстрований на ім"я матері позивачки [PERSON], яка померла [INFO]. Спадщину після смерті матері прийняла позивачка, у тому числі житловий будинок з господарськими спорудами. Правовстановлюючі документи на право власності на вказані будинок та господарські споруди не збереглися. Дані обставини встановлені з письмових доказів - свідоцтва про смерть матері позивачки, свідоцтв про народження та про шлюб позивачки, довідки сільського голови про належність господарства до робітничого двору і про склад сім»ї, технічний паспорт на житловий будинок та господарські споруди. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а згідно ст.346 ч.1 п.11 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання права власності у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.ст.524,529,549 ЦК України 1963 року, норми якого поширюються на правовідносини на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо фактично вступив в управління або володіння спадковим майном протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки є підставними, відповідають чинному законодавству і підлягають задоволенню, оскільки вона фактично успадкувала спадкове майна після смерті її матері, якій воно належало. Позивачка прийняла спадщину, але не має можливості підтвердити своє право власності на спадщину у виді житлового будинку та господарських споруд внаслідок відсутності на них правовстановлюючих документів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-03 00:00:00

10 червня 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 грудня 2018 року Шосткинським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 298. В обґрунтування позову зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, між ним та відповідачем виникли непорозуміння, різні погляди на життя. Непорозуміння та суперечки створили умови, за яких шлюб фактично припинився, тривалий час не мають спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе, оскільки між ними втрачено почуття кохання та поваги. Ухвалою суду від 05.11.2018 відкрито провадження та справа призначено до розгляду у підготовчому судовому засіданні. Відзив на позовну заяву відповідач не подавав. В судове засідання сторони не з`явились, подали заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, від відповідача також надійшла заява про визнання позову. Сторони вказали, що час на примирення не потрібен. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved