Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У квітні 2014р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на її користь заборгованості за договором строкового банківського вкладу №300131/28468/6-14 в сумі 42193,09 Євро, що еквівалентно 663696 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.03.2014р. між нею та відповідачем було укладено договір про банківський строковий депозитний вклад № 300131/28468/6-14, на підставі якого позивач передала, а банк прийняв на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 42024,70 Євро, строком з 25.03.2014р. по 31.03.2014р. та пролонговано з 01.04.2014 по 07.04.2014р., зі сплатою 7% річних на перший внесок та 7,25% на пролонгований внесок. Позивач вказує на те що, строк повернення депозиту вже настав, проте, відповідач, станом на звернення до суду, суму депозитного внеску разом з нарахованими процентами не повернув, в зв'язку із чим вона звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути суму депозитного вкладу разом з нарахованими процентами у розмірі 42193,09 Євро та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав, про що надав відповідну письмову заяву, яка відповідно до ст.174 ЦПК України приєднана до матеріалів справи. Однак зауважував, що в діях відповідача вина за прострочення сплати суми боргу відсутня, оскільки територія кримського півострову, де безпосередньо надавалися позивачу банківські послуги є окупованою. Як наслідок цього, відповідачу для задоволення вимог позивача необхідний був час для отримання архіву банківських документів з Криму, перевірки розрахунків та документів, на які є посилання в матеріалах справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 25.03.2014р. між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі - відповідач/банк), в особі відділення №13 у м.Ялта АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] (далі-відповідач) було укладено Договір №300131/28468/6-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в євро (далі - Договір) (а.с.9-11), строком з 25.03.2014р. по 31.03.2014р. та пролонговано з 01.04.2014 по 07.04.2014р., зі сплатою 7% річних на перший внесок та 7,25% на пролонгований внесок, відповідно до умов якого позивач передала, банк прийняв від позивача грошові кошти у розмірі 42024,70 Євро, що підтверджується копією меморіального валютного ордеру №17250 від 25.03.2014р. (а.с.12). Відповідно до п.2.3 Договору, проценти нараховуються по закінченню кожного семиденного строку перебування вкладу (депозиту) у розпорядженні банку. Повернення банком суми вкладу здійснюється у день закінчення одного з строків, визначених п.п.1.1.1 - 1.1.13. Договору, тобто, в даному випадку, до 07.04.2014р. (строк, передбачений п.1.1.2 Договору) (п.2.3 Договору). Таким чином, відносини, що виникли між позивачем та відповідачем мають ознаки правовідносин, що регулюються параграфом 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Крім цього, з пояснень позивача у судовому засідання встановлено, що у зв'язку із закриттям відділення банку №13 у м.Ялта, вона, з метою припинення дії Договору та своєчасного повернення суми депозитного вкладу, разом з нарахованими процентами за Договором, 04.04.2014р. завчасно звернулася безпосередньо до АТ "Банк "Фінанси та Кредит" від імені якого діяло відповідне відділення банку у м.Ялта, з проханням по закінченню строку дії Договору - 07.04.2014р., повернути їй суму, внесену згідно Договору у розмірі 42024,70 Євро разом з нарахованими процентами, що також підтверджується копією вимоги позивача до Договору від 04.04.2014р., отриману відповідачем 04.04.2014р. за Вх. №2999 (а.с.13). Також позивач вказувала, що в день закінчення Договору - 07.04.2014р., вона особисто з'явилася до банку за адресою по вул. Артема, 60 у м.Києві для отримання суми депозиту разом з нарахованими процентами, однак їй було відмовлено у видачі без пояснення причин відмови. Даний факт прибуття позивача 07.04.2014р. з метою отримання суми депозиту підтверджується копією вимоги позивача від 07.04.2014р, отриману відповідачем 07.04.2014р. за Вх.№3092 (а.с.14). Крім цього з пояснень позивача встановлено, що зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором, загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 42193,09 Євро, з яких: 42024,70Євро - сума строкового банківського вкладу; 116,44 Євро - сума нарахованих відсотків за депозитом; 51,95 Євро - 3% річних від простроченої суми після закінчення строку Договору. Проти зазначених обставин представник відповідача не заперечував. Однак, при цьому посилався на неможливість виплати позивачу суми внеску за депозитом, оскільки банком прийнято рішення про тимчасове призупинення роботи своїх відділень на території Криму, у зв'язку з відсутністю відповідних законодавчих та нормативно-правових актів, у тому числі Національного банку України, щодо здійснення банкам України банківських операцій на території Криму, невизначеністю правового статусу фізичних осіб, що зареєстровані та проживають у даному регіоні. При цьому, виконання зобов'язань банком перед клієнтами Кримського регіону можливо після правового регулювання цих відносин на державному рівні, про що позивача було повідомлено відповідним листом банку від 10.04.2014р. за №9-037120/6700 (а.с.17). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Отже, з наведених норм Закону вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі. Крім цього, відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, враховуючи викладене вище, заслухавши пояснення сторін, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню, а саме з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором строкового банківського вкладу №300131/28468/6-14 в розмірі 42193,09 Євро. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору розмірі 3654,00грн., сплачених позивачем при зверненні до суду. Ні підставі викладеного та

Outcome: approved