Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-17 00:00:00

11.09.2020 року позивач звернулася до суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем, місце проживання неповнолітньої дитини визначити з нею, прізвище залишити без змін та стягнути з відповідача судові витрати зі сплати судового збору. Свої вимоги мотивувала тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Намагання та неодноразові спроби налагодити відносини та зберегти сім`ю позитивних результатів не дали, вони втратили всі фізичні та духовні зв`язки один з одним. Проживають окремо з липня 2017 року. Вказала, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини. Тому змушена звернутися до суду. 15.09.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 18.11.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони у судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, які просить задовольнити. Відповідач до суду повторно не прибув, про час та місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, відзиву на позов не подав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 01.03.2013 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Піщівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 02, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.4/. Дошлюбне прізвище позивача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] /а.с.7/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для неї, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище позивачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Місце проживання неповнолітньої дочки суд визначає з позивачем, проти чого від відповідача заперечень не поступило. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплаченого нею при подачі позову до суду у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved