Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Деснянського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, просила суд визнати за за нею право власності на 2/3 частки двокімнатної квартири площею 66,71 кв.м., за адресою: [ADDRESS] та право власності на автомобіль КІА (легковий хетчбек), реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, визначивши [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 автомобіля у сумі 50000,00 грн., обгрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 01.11.2003 по 09.08.2018. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачкою. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2018 у справі № 761/11813/18 шлюб було розірвано. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 01.11.2018 у справі № 754/8859/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 10.07.2018 року до досягнення донькою повноліття. Під час шлюбу сторонами за спільні кошти було набуто двокімнатну квартиру площею 66,71 кв.м., за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку зареєстровано за [PERSON] , у якій наразі проживає позивачка з дитиною; автомобіль КІА (легковий хетчбек), реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, право власності на який зареєстровано за [PERSON] . Квартиру було набуто сторонами, як молодою сім`єю за кредитні кошти, відповідно до Договору іпотечного кредиту №37/07-478М від 18.12.2007 та Положення про порядок фінансово-кредитної підтримки молодих сімей та одиноких молодих громадян на будівництво (реконструкцію) житла у місті Києві, затвердженого рішенням Київської міської ради від 18.11.2004, за яким позивачка виступала поручителем. У шлюбі кредит виплачувався сторонами із спільних доходів, після розлучення, за взаємною згодою, позивачкою виплачується половина щомісячного платежу із особистих коштів. Згідно з договором іпотеки № 37/07-478М-01 від 18.12.2007 вартість квартири становить 259 163, 68 грн. За взаємною згодою з відповідачем вартість автомобіля складає 100000, 00 грн. Таким чином, позивачка вважає, що має право на Ѕ автомобіля, а оскільки автомобіль є неподільною річчю то згодна виплатити Відповідачу половину вартості автомобіля у сумі 50000,00 грн. шляхом внесення відповідної суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи, що дитина [PERSON] проживає з позивачкою, повністю перебуває на її утриманні, а суми аліментів, що сплачуються Відповідачем явно недостатньо для фізичного та духовного розвитку дитини, позивачка вважає за можливе, на підставі ст. 70 СК України, визначити їй 2/3 частки квартири при поділі майна. Ухвалою судді від 07.10.2019 вищевказану позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення її недоліків. Позивачкою на виконання ухвали суду у встановлені суддею строки, було усунуто зазначені судом недоліки Ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва від 20.11.2019 року було прийнято позовну заяву до розгляду та визначено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження в підготовчому засіданні. Відповідно до ухвали суду внесеної до протоколу судового засідання від 03.11.2020 року було вирішено питання, щодо заміни третьої особи з АТ "КБ "Хрещатик" на АТ "КБ "Індустріальний Банк". 30.06.2020 року від [PERSON] надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Хрещатик» про поділ спільного сумісного майна. Ухвалою судді від 25.11.2020 року за клопотанням представника відповідача - [PERSON] , зустрічну позовну заяву було залишено без розгляду. 27.11.2020 від позивачки [PERSON] надійшла заява про зміну предмету позову, відповідно до вимог якої просить: у порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки двокімнатної квартири площею 66,71 кв. м., за адресою: [ADDRESS] ; У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на автомобіль КІА (легковий хетчбек), реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 автомобіля у сумі 53106,00 грн.; У порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів, які перебували на рахунку [PERSON] у АТ "Альфа Банк" у сумі 10505,47 доларів США (рахунок [NUMBER] ), 1180,00 гривень (рахунок [NUMBER] ). 106003,60 гривень (рахунок [NUMBER] ), стягнувши з [PERSON] ( [NUMBER] ) на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 5 252 долари США та 53591,00 гривень. Ухвалою суду від 30 листопада 2020 року вказану заяву було залишено без руху, позивачці надано час для усунення недоліків поданої заяви. Відповідно до ухвали, постановленої шляхом внесення до протоколу судового засідання від 17.12.2020 було прийнято вищевказану заяву про зміну предмету позову до розгляду судом. У судовому засіданні позивачка та її представник - [PERSON] , остаточні вимоги поданого позову від 17.12.2020 підтримали, просили суд про його задоволення. Представник відповідача - [PERSON] усудовому засіданні вимоги позовної заяви визнав частково, не заперечував, в порядку поділу спільного майна подружжя щодо визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , визнання за [PERSON] право власності на Ѕ частину квартири за адресою: [ADDRESS] , визнання за [PERSON] та [PERSON] права власності за кожним з подружжя на Ѕ частину автомобіля КІА (легковий хетчбек), реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, посилаючись на той факт, що спірний автомобіль та квартира придбані сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбу, є всі підстави вважати, що це майно є спільною сумісною власністю сторін та їх частки в цьому майні є рівними. При цьому представник зазначив, що відповідач критично ставиться до доводів позивачки про те, що грошові кошти у сумі 10 505, 47 доларів США, 106 003, 77 грн. та 1 180, 00 грн., які перебувають на рахунках у АТ «Альфа Банк» відносяться до спільної сумісної власності подружжя. Наразі відомості, надані АТ «Альфа-Банк», відображають тільки інформацію, щодо наявності таких грошових коштів, а не їх походження. З часу, коли шлюб було розірвано, відповідач мав власний дохід, про що свідчать довідки АТ «Альфа Банк» від 06.11.2020 № 93897-23.1 та № 93900-23.1 про рух грошових коштів і такі кошти є особистою власністю та не можуть бути об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний банк» у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлені належним чином. 09.02.2021 від представника Банку надійшла заява про здійснення розгляду справи у відсутності представника третьої особи та за наслідками розгляду справи ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Заслухавши пояснення позивачки, її представника та представника відповідача, дослідивши наявні у справі письмові докази, та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що з 01.11.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який надалі рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 09.07.2018 року, було розірвано. Від шлюбу мають спільну доньку- [PERSON] , [INFO] . Під час шлюбу, позивачкою та відповідачем за рахунок кредитних коштів виданих за іпотечним договором № 37/07-478М-01 від 18.12.2007 була придбана квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] та зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] . Таким чином, вказана квартира належить колишньому подружжю на праві спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «КІА (легковий хетчбек), реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, зареєстрований за [PERSON] . Згідно відповіді АТ «Альфа-Банк» № 14659/БТ -32-б/б від 18.06.2020 наданої на виконання ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2020, повідомлено, що залишок коштів на рахунку № [NUMBER] (валюта Долар США), складає 10,505.47 Доларів США; залишок коштів на рахунку № [NUMBER] (валюта Українська гривня), складає 1,180.00 гривень; залишок коштів на рахунку № [NUMBER] (валюта Українська гривня), складає 106,003.60 гривні. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з вимогами ч. 1 та 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно з вимогами ч. 1 та 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. На підставі ч. 1 та 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Згідно з вимогами ст. 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно роз`яснень даних в п.п. 23, 30 Постанови пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору ( ст. 95 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом в ході розгляду справи було встановлено, що спірний автомобіль КІА (легковий хетчбек), реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску та квартира, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , набуті сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а відтак дане майно є спільною сумісною власністю сторін та їх частки в цьому майні є рівними. При цьому, посилання позивачки, як на підставу збільшення її частки у спірній квартирі у відповідності до ст. 70 СК України, на те, що спільна донька сторін проживає разом з нею, а аліментів на утримання дитини, які сплачує відповідач недостатньо, суд не приймає в якості належного доказу для збільшення частки позивачки при розподілі спірної квартири. Таким чином, враховуючи, що спірна квартира була набута сторонами за час шлюбу в інтересах сім"ї і є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, суд дійшов висновку про її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частині квартири [ADDRESS] . Враховуючи зміст діючого законодавства, а також вимоги позовної заяви та враховуючи думку відповідача в частині поділу автомобіля КІА (легковий хетчбек), реєстраційний № [NUMBER] , 2008 року випуску, суд дійшов висновку про визнання за кожним з подружжя право на рівну частку в ньому, залишивши таке майно в їх спільній власності. Разом з тим, вирішуючи питання про визнання за [PERSON] право власності на 1/2 частину грошових коштів, які перебували на рахунку [PERSON] у АТ "Альфа Банк" у сумі 10505,47 доларів США (рахунок [NUMBER] ), 1180,00 гривень (рахунок [NUMBER] ). 106003,60 гривень (рахунок [NUMBER] ), та про стягнення з [PERSON] ( [NUMBER] ) на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 5 252 долари США та 53591,00 гривень, суд дішов висновку про задоволення даної вимоги, з огляду на те, що згідно ухвали Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2020 інформація про наявність та розмір коштів на банківських рахунках [PERSON] відкритих у АТ «Альфа-Банк» була витребувана судом саме за період з 01.11.2003 по 09.08.2018, а відтак суд дійшов висновку, що залишок грошових коштів, що містяться на банківських рахунках № [NUMBER] (валюта Долар США) в розмірі 10,505.47 Доларів США, № [NUMBER] (валюта Українська гривня), в розмірі 1,180.00 гривен та № [NUMBER] (валюта Українська гривня) в розмірі 106,003.60 гривні, були набуті під час перебування сторін у шлюбі, а відтак є спільним майном подружжя та підлягають поділу судом. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Вирішуючи спір у даній справі, суд, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, та з урахуванням вищенаведеного, дійшов висновку, що пред`явлений позов [PERSON] до [PERSON] , третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Акціонерне товариство «Комерційний Індустріальний банк» про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягає частковому задоволенню. У відповідності до ч. 1, п. 3) ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial