Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-11 00:00:00

27.07.2021 [PERSON] звернувся до Зміївського районного суду Харківської області в якому просить суд ухвалити рішення, яким оголосити померлим [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову зазначено, що позивач народився [INFO] . Батьками позивача: [PERSON] (батько), [PERSON] (мати). В сім`ї, позивач був молодшим сином. Старшою дитиною та рідним братом позивача є [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про право власності від 02.03.1995 року, виданого виконкомом Шелудьківської сільської ради Зміївського району Харківської області, батько [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . [INFO] батько [PERSON] помер. Разом з батьком [PERSON] на день його смерті [INFO] в будинку за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані: позивач [PERSON] , з 13.02.2001 і по теперішній час; старший брат - [PERSON] , з 13.11.2003 і по теперішній час. У батьківському будинку, позивач постійно мешкав з 13.02.2001. Однак, з часу встановлення групи інвалідності у 2016 році, позивач став фактично постійно проживати в сім`ї дочки своєї співмешканки за адресою: [ADDRESS] , де проживає по теперішній час. Брат позивача [PERSON] постійно проживав у вказаному будинку з 13.11.2003 до серпня 2016 року. Мати позивача [PERSON] померла [INFO] . Брат [PERSON] своєї сім`ї не мав, зловживав спиртними напоями. У лютому 2016 у брата [PERSON] різко погіршився зір, він не став бачити, а тому його прооперували. Після операції, брат деякий час проживав разом із позивачем, в сім`ї дочки його співмешканки, за адресою: [ADDRESS] . З початку літа 2016 року брат [PERSON] повернувся на проживання у батьківський будинок, за місцем своєї реєстрації та постійного проживання за адресою: [ADDRESS] , при цьому у останнього зір так і не відновився, він погано бачив. З вказаного часу і на даний час брат [PERSON] додому не повертався, зв`язків з рідними [PERSON] не підтримує, його місцезнаходження нікому не відомо. Позивач звертався до відділу поліції за розшуком брата [PERSON] , однак прийнятими заходами встановити його місцезнаходження не вдалося, також він не перебуває у державному розшуку, в місцях позбавлення волі на території України. Питання перебування брата [PERSON] позивач намагався з`ясувати через його знайомих, односельців, однак це позитивних результатів не принесло. На даний час у позивача виникає необхідність у вирішенні питання щодо частки будинку, що належить брату [PERSON] , у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі. Позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача Зміївської міської ради Чугуївського району Харківської області надала заяву про розгляд справи без її участі. Просила ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження ( [NUMBER] ) від 13.04.1973 вбачається, що [PERSON] народився [INFO] . Його батьками є [PERSON] (батько), [PERSON] (мати) /ПІБ вказано на російській мові/ (а. с. 8). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії [NUMBER] від 01.09.2004 (а. с. 16). З копії технічного паспорту КП "Зміївське БТІЗМА" Зміївської районної ради Харківської області (Інвентаризаційна справа № 908, р-р № 8-831) вбачається, що будинок [ADDRESS] належить [PERSON] (а. с. 10 - 15). З копії довідки КП "Зміївське БТІЗМА" Зміївської районної ради Харківської області вбачається, що станом на 31.12.2012 буд. [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 02.03.1995, виданого виконкомом Шелудьківської сільської ради народних депутатів (а. с. 9). З довідки виконавчого комітету Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 10.03.2021 за № 98 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , [INFO] проживав та був зареєстрований в [ADDRESS] з 1964 року по день смерті, [INFO] . На день смерті, разом з [PERSON] були прописані: син померлого [PERSON] , [INFO] , з 13.02.2001 і по сьогодні; син [PERSON] , [INFO] , з 13.02.2003 і по сьогодні (а. с. 17). Факт реєстрації [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] підтверджується копією паспорта, серії [NUMBER] (а. с. 18). З відповіді начальника ВП № 2 Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області від 08.04.2021 за № 29 "Аз"/119-79/01/14-2021 вбачається, що [PERSON] , [INFO] у державному розшуку та в місцях позбавлення волі на території України не перебуває. Місце мешкання останнього невідомо. Перевірку проведено за обліком НПУ за період з 01.08.2016 по 08.04.2021 (а. с. 19). З довідки Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області від 08.04.2021 за № 02-22/117 вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Будь-якою інформацією стосовно [PERSON] селищна рада не володіє (а. с. 20). Відповідно до ст. 46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку, - протягом шести місяців, а за можливості вважати фізичну особу загиблою від певного нещасного випадку або інших обставин внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру - протягом одного місяця після завершення роботи спеціальної комісії, утвореної внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Фізична особа, яка пропала безвісти у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена судом померлою після спливу двох років від дня закінчення воєнних дій. З урахуванням конкретних обставин справи суд може оголосити фізичну особу померлою і до спливу цього строку, але не раніше спливу шести місяців. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв`язку з воєнними діями, збройним конфліктом, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Порядок оголошення фізичної особи померлою встановлюється ЦПК України. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 9-2 Закону України «Про оперативно - розшукову діяльність», оперативно розшукова справа повинна бути закрита у разі смерті особи, щодо якої заведено оперативно-розшукову справу. Оголошення особи померлим має своїм призначенням усунення невизначеності, яка склалася щодо правовідносин за участю особи, яка тривалий час є відсутньою за місцем свого постійного проживання і місце перебування якої невідоме. Рішення про оголошення фізичної особи померлою приймається судом за наявності таких підстав: 1) відсутність особи в місці її постійного проживання; 2) відсутність відомостей про місце її перебування протягом трьох років, а якщо вона зникла безвісті за обставин, що загрожували їй смертю або дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку - протягом шести місяців. Особливості цієї категорії справ, є те що висновок суду про оголошення громадянина померлим ґрунтується на юридичному припущені смерті особи. Пункт 13 постанови Пленуму Верховного Суду України №5від 31.03.1995року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» звертає увагу суду на необхідність відрізняти оголошення особи померлою від встановлення факту смерті особи. Оголошення фізичної особи померлою це ствердження судовим рішенням припущення про смерть даної особи, тобто констатація високого ступеня ймовірності смерті. Встановлення факту смерті можливо, якщо суд на підставі незаперечних доказів ствердить, тобто доведе обставини, які вірогідно свідчать про смерть особи у точно визначений час, обставини, за яких настала смерть і факт неможливості реєстрації органом державної РАЦС факту смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Згідно ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Нотаріус, який видав спадкоємцеві свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно, накладає на нього заборону відчуження. При цьому, заявник повинен мати особисту цивільно-правову заінтересованість у зміні правового статусу особи, яку просить оголосити померлою. Як стверджує позивач, оголошення [PERSON] померлим необхідне йому для реалізації права на оформлення спадщини - частки спадкового майна, а саме: буд. [ADDRESS] . При цьому, системний аналіз вказаних вище норм законодавства України дозволяє дійти до висновку, що сама по собі відсутність відомостей про місце перебування фізичної особи протягом трьох років у місці її постійного проживання, не може бути підставою для оголошення цієї фізичної особи померлою. Суд повинен мати достатні належні та допустимі докази для встановлення обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина. Вказану правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 6 листопада 2019 року у справі № 226/3053/18. Також суд наголошує, що метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи. Обов`язок доказування покладається на сторін, суд не може збирати докази за власною ініціативою. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Враховуючи наведене, саме на заявника покладений обов`язок доказування обставин, на підставі яких можливо зробити вірогідне припущення про смерть громадянина та оголосити його померлим на підставі належних, достовірних, достатніх та допустимих доказів. Позивачем в ході судового розгляду надано достатньо доказів на підтвердження ймовірної смерті його брата - [PERSON] . Отже, з урахуванням того, що відомості про місце перебування [PERSON] відсутні, проведені заходи щодо його розшуку правоохоронними органами не дали позитивних результатів, за таких обставин, суд вважає, що його необхідно оголосити померлим, оскільки це дозволяє заявнику вирішити питання реалізації спадкових прав після його смерті. Окрім того суд роз`яснює, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з`явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою. Відповідно до ст. 47 ЦК України правові наслідки оголошення фізичної особи померлою прирівнюються до правових наслідків, які настають у разі смерті. Спадкоємці фізичної особи, яка оголошена померлою, не мають права відчужувати протягом п`яти років нерухоме майно, що перейшло до них у зв`язку з відкриттям спадщини. Отже, судом встановлено, що після смерті [INFO] [PERSON] , позивач та його брат [PERSON] , прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали та були зареєстровані в будинку. Відповідно до ч. 1 ст .46 ЦК України фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо в місці її постійного проживання не має відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Відповідно до ч. 3 ст. 46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це.

Outcome: approved