Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

02.01.2020 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, в якій з урахуванням заяви про зміну предмету позову від 12.05.2020 року просить: - визнати припиненим з 01.02.2018 року договір оренди землі від 31.12.2005 року щодо земельної ділянки кадастровий номер 6321280300:02:000:0086, укладений між [PERSON] та ПСП «Нове життя», який зареєстрований 31.01.2008 року; - визнати припиненим з 01.02.2018 року право ПСП «Нове життя» оренди земельної ділянки кадастровий номер 6321280300:02:000:0086; - визнати недійсною додаткову угоду №б/н від 15.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2005 року щодо земельної ділянки кадастровий номер 6321280300:02:000:0086, укладену між [PERSON] та ПСП «Нове життя»; - скасувати запис про державну реєстрацію права оренди земельної ділянки кадастровий номер 6321280300:02:000:0086 за додатковою угодою про поновлення договору оренди землі №б/н від 31.12.2005 року, б/н, виданий 15.01.2017 року ПСП «Нове життя» - [PERSON] , свідоцтво про право на спадщину за заповітом №2167, видане 13.01.2019 року Валківською державною нотаріальною конторою Харківської області, внесений державним реєстратором КП Чугуївське міжміське БТІ Харківської області Кучеренко О.В. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була власником земельної ділянки кадастровий номер 6321280300:02:000:0086, площею 5.4977 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області. Після її смерті, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, новим власником вказаної земельної ділянки стала її племінниця [PERSON] . За життя [PERSON] уклала з ПСП «Нове життя» договір оренди землі від 31.12.2005 року, зареєстрований 31.01.2008, строк його дії складає 10 років, тобто до 31.01.2018 року. Як зазначає представник, спірний договір оренди припинив свою дію 01.02.2018 року, оскільки тіткою позивача направлялися листи від 20.06.2017 року, 07.11.2017 року, 22.12.2017 року, 12.02.2018 року, якими вона повідомляла ПСП «Нове життя» про відсутність наміру продовжувати орендні відносини після закінчення строку дії договору оренди, проте жодної відповіді чи заперечення не отримала. Лише після отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про реєстрацію відповідачем додаткової угоди від 15.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2005 року. Стверджує, що жодних додаткових угод з відповідачем [PERSON] не підписувала. Вважає, що ПСП «Нове життя» без відома тітки позивача підписало додаткову угоду від 15.01.2017 року до договору оренди земельної ділянки від 31.12.2005 року та подало її для державної реєстрації. Після виконання вимог ст.187 ЦПК України на підставі ухвали суду від 08.01.2020 року відкрито провадження у цивільній справі, з урахуванням вимог ст.274 ЦПК України судовий розгляд вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, яким роз`яснено порядок та строки виконання ними вимог цього Кодексу. 03.02.2021 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі через їх необґрунтованість. Вказав, що протягом листопада 2016 року січня 2017 року колишнім виконавчим директором ПСП «Нове життя» [PERSON] пропонувалися власникам землі для підписання додаткові угоди щодо продовження орендних відносин та підвищення орендної плати до 6% або 7% від нормативної грошової вартості земельної ділянки. Більшість власників землі погодили всі умови додаткових угод та підписали їх, в тому числі й [PERSON] . Зазначені додаткові угоди тривалий час не подавались до державної реєстрації у зв`язку із великою кількістю договорів оренди землі на підприємстві та зміною керівництва. За наявною у відповідача інформацією, [PERSON] 15.01.2017 року особисто підписувала спірну додаткову угоду та отримала свій примірник. Вказав, що за підтримки інших фермерських господарств, деякі власники землі змінили свої рішення щодо продовження орендних відносин із ПСП «Нове життя» та почали протягом 2017 року направляти листи-повідомлення з однаковим змістом про небажання продовжувати дію договорів оренди землі, в тому числі й [PERSON] . Як зазначає представник відповідача, твердження позивача щодо відсутності свідомої волі [PERSON] підписувати додаткову угоду від 15.01.2017 року та про не направлення ПСП «Нове життя» листів-пропозицій на укладення додаткової угоди є безпідставним та необґрунтованим, оскільки [PERSON] 04.10.2018 року особисто підписувала додаткову угоду до договору оренди землі від 31.12.2005 року, а тому в повному обсязі була обізнана, що протягом 2017-2018 років ПСП «Нове життя» жодному власнику землі не направляло листи-пропозиції, а повідомляло при особистій зустрічі або в телефонному режимі, після чого власники землі особисто приходили до бухгалтерії та підписували додаткові угоди. На думку представника, на даний час додаткова угода від 15.01.2017 року зареєстрована відповідно до вимог чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання спірного договору оренди землі припиненим. ПСП «Нове життя» має всі підстави вважати, що направлені протягом 2017 року листи [PERSON] було написано не особисто нею, а іншою, зацікавленою в її земельній ділянці особою, оскільки листи ідентичні за змістом з іншими орендодавцями земельних ділянок. 05.02.2020 року представник позивача надала відповідь на відзив, в якій посилаючись на ст.33 ЗУ «Про оренду землі» та п.8 спірного договору вказала, що відповідач вирішив на власний розсуд здійснити процедуру поновлення договору, яка відбулась не у відповідності з вимогами закону та домовленістю сторін, викладеною у договорі оренди. На думку представника позивача, викладені твердження відповідача про погодження [PERSON] на поновлення договору оренди землі на новий строк суперечить матеріалам справи, в яких наявні численні листи, якими [PERSON] заперечувала проти поновлення строку дії договору, а також зверненням особисто [PERSON] до суду із позовом до ПСП «Нове життя» про визнання договору оренди припиненим, додаткової угоди недійсною. Тому в даному випадку не може йти мови про досягнення сторонами домовленості щодо поновлення строку дії договору. Відповідач не надав доказів того, що [PERSON] погодилась на укладення додаткової угоди від 15.01.2017 року, що, на думку представника, виключає можливість поновлення строку дії договору на підставі ст.33 ЗУ «Про оренду землі» через відсутність обов`язкових юридичних фактів. 12.05.2020 року представник відповідача надав заперечення, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Зазначив, що до закінчення строку дії спірного договору, а саме 15.01.2017 року [PERSON] та ПСП «Нове життя» укладено додаткову угоду до договору оренди землі від 31.12.2005 року, якою збільшено строк оренди землі ще на 10 років та збільшено розмір орендної плати до 12348,91 грн. В подальшому право оренди земельної ділянки [PERSON] зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, в зв`язку з чим набрало чинності. Посилаючись на ст.81 ЦПК України вказав, що представником позивача не надано жодного доказу на підтвердження відсутності волевиявлення [PERSON] при укладенні додаткової угоди від 15.01.2017 року, а тому, на думку представника відповідача, всі твердження представника позивача є безпідставними та необґрунтованими. Правом щодо подання інших заяв по суті справи в передбаченому\~ст.174 ЦПК України\~порядку сторони не скористалися. За клопотанням представника позивача призначено почеркознавчі експертизи (посмертні) (ухвали суду від 18.03.2020 року, 04.08.2020 року), в зв`язку з чим провадження у справі зупинялося; долучено до матеріалів справи та витребувано додаткові докази (ухвала суду від 12.05.2020 року). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на викладені вище обставини. Представник відповідача заперечив проти задоволення позову. Після ознайомлення з висновком судової почеркознавчої експертизи вказав, що спірна додаткова угода укладалася та оформлялася попереднім власником підприємства, тому обставини невідомі. Проти висновку експерта не заперечує. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] була власником земельної ділянки кадастровий номер 6321280300:02:000:0086, площею 5,50 га, що знаходиться на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області, земельна ділянка надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія ІІ-XP № 084593, виданого 27.08.2002 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.10.2018 року Виконкомом Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області, актовий запис №07. Наразі власником земельної ділянки є племінниця [PERSON] [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.11.2019 року, виданого державним нотаріусом Валківської ДНК Харківської області Кобзар Н.Я., спадкова справа №204 за 2018 рік, зареєстрованого в реєстрі за №2167. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №188672097 від 13.11.2019 року, право власності позивача зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 13.11.2019 року, номер запису про право власності позивача: 34132319. 31.12.2005 року між [PERSON] (орендодавець) та ПСП «Нове життя» (орендар) укладено договір оренди землі, відповідно до п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для ведення сільськогосподарського товарного виробництва, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради. Згідно п.8 договору оренди землі договір укладено на десять років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Дія договору припиняється, зокрема, у разі закінчення терміну, на який його було укладено (п.31 договору). Зазначений договір зареєстровано в Управлінні Держкомзему у Валківському районі Харківської області, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 31.01.2008 року за № 040068800258. Із наданих представником відповідача доказів слідує, що 15.01.2017 року між [PERSON] (орендодавець) та ПСП «Нове життя» (орендар) укладено додаткову угоду до договору оренди земельної ділянки від 31.12.2005 року, яка є невід`ємною його частиною. Сторони домовились поновити договір оренди землі на 10 років. Право оренди земельної ділянки за ПСП «Нове життя» на підставі додаткової угоди від 15.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2005 року, зареєстровано за номером 19868664 строком дії на 10 років, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №188672763 від 13.11.2019 року. Відповідно до\~ст.13 ЗУ «Про оренду землі»\~договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Ст.15 ЗУ «Про оренду землі»\~містить перелік істотних умов договору оренди. За змістом ст.ст.18,20\~ЗУ "Про\~оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договорів оренди землі проводиться у порядку, встановленому законом. Отже, строк дії договору оренди землі, умовами якого передбачено, що відлік строку оренди настає з моменту державної реєстрації цього договору, починається після набрання ним чинності, а не з моменту його укладення. Набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки за договором, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) породжує правовідносини, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 27.04.2017 року у справі № 6-422цс17. Ч.1\~ст.31 ЗУ «Про оренду землі»\~передбачає, що договір оренди землі припиняється в разі закінчення строку, на який його було укладено. Ч.ч.1- 5\~ст.33 ЗУ «Про оренду землі»\~передбачено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до спливу строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі. За наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. За змістом\~ст.25 ЦК України\~здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Принципу свободи договору закріплений у\~ст.6 ЦК України. Відповідно до вимог ч.1\~ст.638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У відповідності до ч.2\~ст.639 ЦК України\~якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У ч.ч.1-3,5,6\~ст.203 ЦК України\~встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків що обумовлені ним. Без волевиявлення сторони не можливо вчинення договору, що узгоджується зі свободою договору, установленого\~ст.627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору, учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов відповідного договору, складання та скріплення підписом письмового документу. Правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Сторони, якщо дійшли згоди, щодо усіх істотних умов договору оренди, підписують документ надаючи згоду в установленій формі. Відповідно до\~ст.204 ЦК України\~правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.2\~ст.215 ЦК України\~якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст.215 ЦК України\~встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Ч.2\~ст.78 ЦПК України\~встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що 20.06.2017 року тітка позивача направила лист-повідомлення відповідачу, у якому повідомила останнього, що після закінчення строку дії договору продовжувати орендні відносини з ПСП «Нове життя» не бажає, земельну ділянку планує використовувати самостійно, просила не засівати під врожай 2018 року та повернути її. Вказаний лист отримано відповідачем 26.06.2017 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, але відповіді на вказаний лист відповідач не надсилав. Крім того, 07.11.2017 року, 22.12.2017 року та 12.02.2018 року тітка позивача повторно направляла листи на адресу відповідача про відмову у поновленні договору оренди на новий строк, один з яких отримано відповідачем 14.11.2017 року, інші повернуто за закінченням терміну зберігання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. [PERSON] 03.04.2018 року направила на адресу ПСП «Нове життя» лист, в якому просила надати їй примірник оригіналу додаткової угоди від 15.01.2017 року до договору оренди земельної ділянки від 31.12.2005 року, що підтверджується описом вкладення поштового відправлення. Після набуття права власності на земельну ділянку в порядку спадкування позивач 14.12.2019 року направила лист-повідомлення відповідачу, яким повідомила, що з 13.11.2019 року стала власником успадкованої земельної ділянки після смерті тітки та зазначила, що оскільки [PERSON] жодних додаткових угод не підписувала, екземпляр спірної додаткової угоди у неї відсутній, в зв`язку з чим просила надати оригінал її примірника. Проте в матеріалах справи відсутні докази направлення ПСП «Нове життя» [PERSON] пропозиції укласти додаткову угоду від 15.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2005 року, а також відсутні докази отримання вказаної пропозиції та погодження її орендодавцем. Державна реєстрація договору оренди землі від 31.12.2005 року здійснена 31.01.2008 року, отже строк дії договору сплив 31.01.2018 року. 03.02.2021 року до суду надійшов висновок експерта №14667 за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи від 11.12.2020 року, в якому зазначено, що підпис від імені [PERSON] в додатковій угоді від 15.01.2017 року про поновлення договору оренди землі б/н від 31.12.2005 року (кадастровий номер 6321280300:02:000:0086), розташований в графі «Орендодавець», в рядку «Орендодавець» виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Згідно ч.ч.1,2\~ст.89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі викладеного, вирішуючи справу в межах наданих до суду доказів та матеріалів, враховуючи встановлені судом обставини, відсутність направлення ПСП «Нове життя» [PERSON] пропозиції укласти додаткову угоду в редакції від 15.01.2017 року, відсутність доказів згоди [PERSON] на укладання вказаної додаткової угоди, неодноразове направлення [PERSON] листів-повідомлень відповідачу з повідомленням про відмову продовжувати орендні відносини, наявний висновок судового експерта про підписання спірної додаткової угоди не [PERSON] , а іншою особою, суд доходить висновку, що додаткова угода від 15.01.2017 року підписана іншою особою, а не [PERSON] . Таким чином, вимога позивача про визнання додаткової угоди б/н від 15.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2005 року є обґрунтованою. Новому власнику [PERSON] відповідач жодних листів-пропозиції щодо поновлення договору оренди землі від 31.12.2005 року також не надсилав. Враховуючи ч.4\~ст.33\~ЗУ «Про\~оренду землі»\~та недосягнення\~згоди між\~сторонами договору\~щодо його\~істотних умов,\~переважне право\~ПСП «Нове\~життя» припинилося,\~а від\~так строк\~дії договору\~оренди земельної\~ділянки від\~31.12.2005 року припинився 01.02.2018 року. Оскільки судом встановлено недійсність додаткової угоди б/н від 15.01.2017 року до договору оренди землі від 31.12.2005 року, та припинення орендних відносин між [PERSON] та ПСП «Нове життя» з 01.02.2018 року, суд вважає необхідним задовольнити похідні вимоги: визнати припиненим право ПСП «Нове життя» оренди земельної ділянки кадастровий номер 6321280300:02:000:0086 з 01.02.2018 року та скасувати запис про державну реєстрацію права оренди за ПСП «Нове життя» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6321280300:02:000:0086, що належить на праві власності [PERSON] . Враховуючи, що понесені позивачем судові витрати у справі, а саме судовий збір у розмірі 3148 грн., та витрати, пов`язані із проведенням судово-почеркознавчої експертизи №14667 від 11.12.2020 року в сумі 7027,92 грн., документально підтверджені відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved