Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

06.07.2019 року Новоград-Волинська місцева прокуратура звернулася до суду зі вказаним позовом до [PERSON] . Просить стягнути з відповідача на користь Баранівської міської ради для перерахування Баранівській комунальній центральній районній лікарні кошти, затрачені Баранівською комунальною центральною районною лікарнею на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в сумі 5692 грн. 31 коп. Позов мотивований тим, що відповідно до вироку Баранівського районного суду Житомирської області від 27. 03. 2019 року, [PERSON] визнано винним вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Внаслідок злочинних дій [PERSON] потерпілий [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Баранівської комунальної центральної районної лікарні з 22. 12. 2018 до 14. 01. 2019 року протягом 23 ліжко-днів. Загальна сума бюджетних коштів, витрачених вказаним закладом охорони здоров`я на лікування [PERSON] становить 5692 грн. 31 коп. Ухвалою судді від 3 липня 2019 року було відкрито спрощене позовне провадження по справі та надано відповідачеві строк для подання відзиву на позовну заяву, справу призначено до розгляду по суті без повідомлення сторін, роз`яснено учасникам справи право на подання клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін, а відповідачу - наслідки неподання відзиву на позов у встановлений судом строк (а.с.16-17). Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подав, проти позовних вимог не заперечив, копія позовної заяви з додатками та ухвала від 3 липня 2019 року надсилалась рекомендованим листом за місцем реєстрації (відповідно до довідки УДМС, а.с.14). Тому справа вирішується за наявними матеріалами, згідно з ч.8 ст.178 ЦПК України. Клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін від учасників справи не надходило. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Враховуючи те, що розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, надавши їм об`єктивну та неупереджену оцінку, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення, з огляду на таке. Судом встановлено, що вироком Баранівського районного суду Житомирської області від 27. 03. 2019 року [PERSON] визнано винним вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України (а.с.7-8). Унаслідок злочинних дій відповідача потерпілий [PERSON] , [INFO] , знаходився на стаціонарному лікуванні у неврологічному відділенні Баранівської комунальної центральної районної лікарні з 22.12. 2018 до 14. 01. 2019 року протягом 23 ліжко-днів, що підтверджено листом Баранівської комунальної центральної районної лікарні від 16. 05. 2019 року №1116 (а.с.9). Загальна сума бюджетних коштів, витрачених вказаним закладом на лікування потерпілого, становить 5692 грн. 31 коп., без врахування видатків на медикаменти, придбані за рахунок хворого, відповідно до довідки Баранівської комунальної центральної районної лікарні від 16. 05. 2019 року №418 (а.с.10). Впродовж тривалого часу, понад рік, Баранівська міська рада жодних дій по стягненню грошових коштів, витрачених закладом охорони здоров`я на лікування потерпілого від кримінального правопорушення, не вчинила, що стало підставою для звернення прокуратури з даним позовом до суду. За ст.131-1 Конституції України, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом, здійснює прокуратура. У визначених законом випадках прокурор, який наділений процесуальними правами та обов`язками особи, в інтересах якої він діє, за винятком права укладати мирову угоду, звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами (ч.3 ст.56, ч.1 ст.57 ЦПК України). Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.3 ст.23 ЗУ "Про прокуратуру"). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно зі ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо злочин вчинено малолітньою або неповнолітньою особою, витрати на лікування потерпілого відшкодовуються особами, визначеними статтями 1178 і 1179 цього Кодексу. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до вимог п.п. 1, 4 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 року № 545, сума, витрачена на лікування потерпілого від злочину, підлягає стягненню до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я, у сумі фактичних витрат з винних осіб. За ч. 4 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. За приписами п.1ч.2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на відповідача у разі задоволення позову. У зв`язку із задоволенням позову, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, які складаються з 768,40 грн. судового збору.

Outcome: approved