Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

08.05.2018 року [PERSON] звернулась до суду з вимогою про надання дозволу на зустрічі з неповнолітньою дитиною. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2017 року була позбавлена батьківських прав відносно своєї малолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Рішенням Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради опікуном над дитиною призначено [PERSON]. Позивач вказує, що бажає бачитись з дитиною, в подальшому поновити свої батьківські права, приймати участь у житті та вихованні дитини. Позовна заява надійшла до суду 08.05.2018 року, справа підсудна Жовтневому районному суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, тому ухвалою від 25.06.2018 року прийнята до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 01.10.2018 року залучено у якості третьої особи, орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30.10.2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено судовий розгляд справи. Позивач надала до суду заяву про підтримання заявлених вимог та розгляд справи у її відсутність. Відповідач надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти заявлених вимог не заперечує. Представник третьої особи надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 168 Сімейного кодексу України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду із заявою про надання їм права на побачення з дитиною. Суд може дозволити разові, періодичні побачення з дитиною, якщо це не завдасть шкоди її життю, здоров'ю та моральному вихованню, за умови присутності іншої особи. Статтею 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. У Постанові Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 р. зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], що підтверджується рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2017 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2017 року [PERSON], [INFO], позбавлена батьківських прав відносно [PERSON], [INFO] (а.с. 7-10). [INFO] [PERSON] народила дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], яке видане Покровським районним у місті Кривому Розі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 04.04.2018 року (а.с. 5). Відповідно до акту мешканців будинку 25 вул. Покровська м. Кривого Рогу, підписи, яких підтвердженні працівниками ТОВ «Житлосервіс-КР» від 30.04.2018 року, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] з неповнолітньою дитиною [PERSON], 2018 року народження (а.с. 11). Згідно ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, виселення дитини, зняття дитини з реєстрації місця проживання, визнання дитини такою, що втратила право користування житловим приміщенням, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). З висновку виконкому Покровської районної у місті ради м. Кривого Рогу від 09.10.2018 № 7/29-3702 вбачається, що [PERSON] позбавлена батьківських прав відносно дитини [PERSON], 2013 року народження рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23.02.2017 року. Рішенням виконкому Покровської районної у місті ради від 19.07.2018 № 279 над [PERSON] встановлена опіка та призначено опікуна [PERSON], тому дитина проиває разом з оікуном за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], але фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], умови проживання задовільні. За місцем проживання [PERSON] характеризується пзоитивно, перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, [PERSON], [INFO]. Опікун [PERSON] не заперечує щодо зустрічей [PERSON] з підопічною дитиною один раз на тиждень від однієї до двох годин у її присутності. Малолітній [PERSON] згоден зустрічатись з [PERSON] тільки в присутності опікуна, тому орган опіки та піклування виконкому Покровської районної у місті ради вважає доцільним визначити [PERSON] участь у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною, [PERSON], а саме: один раз на тиждень дону годину у вихідний день; зустрічі проводити у присутності опікуна. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), норми якої є частиною національного законодавства згідно зі статтею 9 Конституції України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до вимог ч.1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] бажає виконувати свої батьківські обов'язки та відновити спілкування зі своєю дитиною, за місцем проживання характеризується позитивно, опікун дитини, [PERSON] та орган опіки та піклування не заперечують проти спілкування дитини з матір'ю. Враховуючи встановленні обаставини на думку суду періодичні зустрічі матері з дитиною відповідають інтересам дитини, не суперечать та повністю узгоджуються з ст. 168 Сімейного Кодексу України, суд приходить до висновку про можливість задовольнити вимоги позивача в повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 7, 19, 150, 164, 166, 167, 168 Сімейного кодексу України, ст. 60 ЦК України, ст.ст. 4, 12,13, 23, 76-83, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 271, 273, 280-282 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved