Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором в розмірі 24645 гривень, 3% річних від суми боргу за весь час прострочення в сумі 357 гривень 28 копійок та відшкодування моральної шкоди. В подальшому, позивач подала заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просила стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 35700 гривень, 3 % річних за період з 01.04.2013 р. по 23.04.2014 р. в сумі 1136,84 гривні та моральну шкоду в сумі 3000 гривень. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що протягом 2011-2012 р. вона виконувала за усною домовленістю доручення громадянина Італії [PERSON] щодо реєстрації юридичних осіб. За виконання цих доручень передбачалась відповідна оплата у гривнях, однак сума фіксувалась в доларах США за ринковим курсом. Відповідач розрахувався за виконану роботи лише частково і станом на березень 2013 р. утворилася заборгованість в сумі 3000 доларів США, що на той час склало 24450 гривень. Позивач посилається на те, що 13.03.2013 р. між нею та відповідачем був укладений договір реструктуризації боргу у простій письмовій формі, відповідно до якого [PERSON] зобов»язався сплатити свій борг протягом чотирьох місяців рівними частинами, починаючи з 01.04.2013 р. Відповідач не виконав своїх зобов»язань за Договором і відмовляється вирішувати даний спір в позасудовому порядку. Невиконанням зобов»язань відповідач завдав позивачу моральну шкоду, оскільки вона мала намір витратити гроші, які заборгував останній, на лікування сина - інваліда, а відсутність цих коштів і неможливість проведення лікування завдало їй душевних страждань. Моральну шкоду позивач оцінює в 3000 гривень. В ході судового розгляду позивач підтримала позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, стягнувши з відповідача суму боргу за Договором про реструктуризацію, визначивши борг з врахування курсу долару США на момент розгляду справи, застосувати положення ст.625 ЦК України та стягнути 3% річних від суми боргу та моральну шкоду в сумі 3000 гривень, з підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач повторно в судове засідання не з»явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся судом за місцем реєстрації. Судові повістки повернулись до суду за закінченням терміну їх зберігання на поштовому відділенні. За згодою позивача, на підставі ст..ст.224-226 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13.03.2013 р. між [PERSON] та [PERSON] був укладений Договір реструктуризації боргу, відповідно до якого [PERSON] 13.03.2013 р. сплачує [PERSON] 19560 гривень (2400 по курсу 8,15 гривень). [PERSON] зобов»язалась після отримання 19560 гривень закінчити реєстрацію Представництва «Коджін Інфраструктуре С.П.А.» та передати всі документи [PERSON], а також закінчити роботу по ліквідації Представництва «Корацца С.П.А.». Крім того, відповідно до даного Договору [PERSON] зобов»язується виплатити свій боргу [PERSON] в розмірі 24450 (3000 доларів США по курсу 8,15 гривень) рівними частинами по 6112 гривень 50 копійок (750 доларів США по курсу 8,15 гривень) на протязі чотирьох місяців, починаючи з 01 квітня 2013 року. Кожна оплата оформляється розпискою. Судом встановлено, що відповідач виконав свої зобов»язання щодо повернення 19560 гривень, однак не виконав зобов»язання щодо повернення боргу [PERSON] в розмірі 24450 (3000 доларів США по курсу 8,15 гривень) рівними частинами по 6112 гривень 50 копійок (750 доларів США по курсу 8,15 гривень) на протязі чотирьох місяців, починаючи з 01 квітня 2013 року. Відповідно до ст..509 ЦК України зобов»язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, оплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. Згідно з ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу положень ст..530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) На підставі ст.611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов»язання внаслідок односторонньої відмови від зобов»язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов»язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Звертаючись до суду з позовом про стягнення з відповідача суми боргу позивач визначає її розмір, виходячи із заборгованості 3000 доларів США за курсом НБУ на день розгляду справи. Однак, на думку суду, з даним розрахунком погодитись не можна в силу положень ст..524 ЦК України, відповідно до якої зобов»язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов»язання в іноземній валюті. Саме зазначені положення закону були дотримані сторонами при укладанні Договору реструктуризації від 13.03.2013 р. і відповідач зобов»язувався виконати свій обов»язок саме в національній валюті в розмірі 24450 гривень, що на той час становило 3000 доларів США, рівними частинами по 6112,50 гривень. В зв»язку з чим суд вважає, що саме зазначена сума боргу в розмірі 24450 гривень повинна бути стягнута на користь позивача в судовому порядку в зв»язку з невиконання відповідачем своїх зобов»язань щодо повернення коштів за Договором реструктуризації боргу від 13.03.2013 р., а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з заявленими позивачем вимогами вона просить стягнути з відповідача 3% річних від суми боргу (визначивши суму боргу в розмірі 35700 гривень), починаючи з 01.04.2013 року по 23.04.2014 року, в розмірі 1126,84 гривні. Однак суд не може взяти до уваги даний розрахунок виходячи з того, що сума боргу за Договором, як зазначено судом вище, становить 24450 гривень і повинна була бути виплачена відповідачем рівними частинами протягом чотирьох місяців з 01.04.2013 р. по 01.07.2013 р. Тобто, якщо нараховувати 3 % річних від загальної суми заборгованості, то даний розрахунок повинен проводитись, починаючи з 02.07.2013 р., тобто з наступного дня, за яким відповідач повинен був внести останній платіж з метою погашення суми боргу в розмірі 24450 гривень. З огляду на викладене, термін прострочення виконання зобов»язання за Договором реструктуризації в сумі 24450 гривень, починаючи з 02.07.2013 р. по момент здійснення розрахунку, 23.04.2014 р., становить 293 днів. Загальна сума 3% річних, що підлягає стягненню з відповідача за даний період становить 586 гривень (24450х3100365х293). Враховуючи викладене, вимога позивача щодо стягнення 3% річних від суми боргу підлягають частковому задоволенню в розмірі 586 гривень. Не підлягають, на думку суду, задоволенню вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 гривень. Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до роз"ясень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При з»ясуванні питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд повинен з»ясувати чим підтверджується факт заподіяння моральних страждань, або втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. З боку позивача суду не надано доказів на підтвердження завдання їй моральної шкоди та розміру зазначеної шкоди. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст..88 ЦПК України і вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі пропорційному до задоволених вимог.

Outcome: partial