Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У березні 2016 року позивач Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» звернувся до суду з даним позовом до відповідачів, посилаючись на те, що 22.06.2013 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3258764, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen» д/н [NUMBER]. Позивач зазначає, що за договором ПрАТ «СК «ТАС» взяло на себе обов'язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо- транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. 17.09.2013 року близько 20 год. 30 хв. в с. Білогородка [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen» д/н [NUMBER] виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем SKODA, д/н [NUMBER]. Після скоєння ДТП водій [PERSON] залишив місце ДТП. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.03.12.2014 р. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.10.2013 року [PERSON] визнано винним в настанні ДТП. 16.10.2013 р. до позивача звернувся потерпілий з заявою про настання страхового випадку, яка є страховим випадком відповідно до умов полісу страхування № АС/3258764. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: ухвалити рішення яким стягнути [PERSON] на користь позивача ПрАТ «Страхова компанія «ТАС», суму страхового відшкодування в розмірі 19 542,50 грн., та сплачений судовий збір в розмірі 1 378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не з»явився. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність, позов підтримав. Просив суд задовольнити. Відповідач в судове засідання, не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено, що 22.06.2013 р. між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» був укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/3258764, забезпечений транспортний засіб «Volkswagen» д/н [NUMBER]. 17.09.2013 року близько 20 год. 30 хв. в с. Білогородка [PERSON] керуючи автомобілем «Volkswagen» д/н [NUMBER] виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію дорожньої розмітки та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем SKODA, д/н [NUMBER]. Після скоєння ДТП водій [PERSON] залишив місце ДТП. В результаті ДТП обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.03.12.2014 р. У відповідності зі ст. 27 ЗУ "Про страхування" та ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Ч. 2 ст. 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки (п.1 ст. 1187 ЦК України, відносить до джерела підвищеної небезпеки діяльність, пов'язану з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів), відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч.1 ст. 1191 Цивільного кодексу України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України, суд судові витрати покладає на відповідачів. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved