Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал», звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» заборгованість за кредитним договором №CL22814 від 03.03.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк та [PERSON] в розмірі 99746,07 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 68805,72 гривень; заборгованість по відсоткам - 12504,55 гривень, заборгованість по штрафних санкціях (пені) - 18435,80 гривень, а також судові витрати пов'язані зі сплатою судового збору, що є предметом позовних вимог. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Кредитного договору №CL22814від 03 березня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк та [PERSON], останній отримав кредит у розмірі 3000,00 доларів СШАзі строком повернення кредиту до 01.03.2012 року, із застосуванням базової відсоткової ставки у розмірі 24,00 % річних, та підвищеної відсоткової ставки у розмірі 72% річних, а Позичальник зобов'язувався погашати кредит та сплачувати проценти по кредиту, та повністю погасити заборгованість та сплатити за кредитом до його закінчення. 14 листопада 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №UB-OP/16-132, відповідно до якого, до ТОВ «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» перейшло право вимоги за Кредитним договором №CL22814від 03 березня 2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк та [PERSON]. Однак, всупереч вимог цивільного законодавства та умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому Договором порядку та строки, у зв'язку з чим станом на 13.12.2017 року утворилась заборгованість у розмірі 99746,07 гривень, з яких: заборгованість по тілу кредиту - 68805,72 гривень; заборгованість по відсоткам - 12504,55 гривень, заборгованість по штрафних санкціях (пені) - 18435,80 гривень. 22 січня 2018 року Дніпровським районним судом міста Києва відкрите провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження, та надано відповідачу п'ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву у відповідності до ст.274 ЦПК України. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до ст. 275 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. У відповідності до ст.ст.174, 178 ЦПК України відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. На підставі ч.1 ст.280 Цивільного процесуального кодексу України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, як це передбачено ст.. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмовідокази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони грунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідно до ч.1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 03 березня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк» (правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено Кредитний договір за № CL22814, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти на поточні потреби у сумі 3000,00 доларів США зі строком повернення кредиту до 01.03.2012 року, із застосуванням базової відсоткової ставки у розмірі 24,00 % річних, та підвищеної відсоткової ставки у розмірі 72% річних, а Позичальник зобов'язувався погашати кредит та сплачувати проценти по кредиту, та повністю погасити заборгованість та сплатити за кредитом до його закінчення. Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору кредитор зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти у сумі та на умовах, визначених у цьому договорі, Додатку 1 та Додатку 2, а позичальник зобов'язується погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором та додатками. Відповідно до п. 2.1 Договору, проценти на Кредит обчислюються, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році, що складається з 360 днів (фактична кількість/360), включаючи Дату надання Кредиту, в яку вони починають нараховуватись, але не включаючи дату фактичного повного погашення Кредиту. Згідно з п 2.4 Договору, встановлено, що за користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в Додатку 1 до Договору. Підвищена процентна ставка за користування Кредитом не застосовується (а застосовується процентна ставка в розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу Позичальника відбулося протягом перших трьох календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього строку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0,0001% річних визначається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Угода, в якій відбувається заміна однієї зі сторін, є уступкою права вимоги. Факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), у якому відбувається заміна кредитора, є різновидом таких угод. Тобто, факторинг - це комплекс кредитно-фінансових операцій з продажу боргових прав одного підприємства іншому суб'єкту-фактору за плату (Відповідно до ст. 4 Закону України „Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" визначено, що факторинг є фінансовою послугою). Фактором можуть виступати банки, інвестиційні та кредитні організації, що мають ліцензію на надання кредитів іншим особам під відсотки. Поняттю продаж боргових прав тотожні поняття „продаж дебіторської заборгованості" та „продаж прав боргових вимог". Таким чином, факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги), відповідно до ст. 1077 Цивільного кодексу України, є операцією, у якій одна сторона (фактор) передає (або зобов'язується передати) кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає (або зобов'язується відступити) факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Як убачається з матеріалів справи, 28 лютого 2017 року між Публічним акціонерним товариством «Універсал Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» укладено Договір відступлення права вимоги №UB-OP/16-132, відповідно до умов якого, Цедент передає (відступає) належне йому Право Вимоги до Боржників, що виникли з Кредитних договорів, перелік яких міститься в Реєстрі боргових зобов'язань, а Цесіонер приймає Право Вимоги та зобов'язується сплатити Цеденту Купівельну ціну в розмірах, порядку та строки/терміни, вказані в цьому Договорі. Реєстр боргових зобов'язань наведений у Додатку №1 до цього Договору та є невід'ємною частиною цього Договору. (а. с. 19 - 22) Згідно витягу з акту приймання - передачі Реєстру боргових зобов'язань від 11 листопада 2016 року до Договору відступлення права вимоги № UB-OP/16-132 від 14 листопада 2016 року, Цедент передав, а Цесіонарій прийняв згідно з вимогами п. 3.1 Договору Реєстр Боргових зобов'язань від 11 листопада 2016 року по боржнику [PERSON] за Кредитним договором № CL22814 від 03 березня 2008 року. (а. с. 28) Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 1081 Цивільного кодексу України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Зі змісту вказаної норми вбачається, що виконання боржником грошового зобов'язання фінансовому агенту (фактору) звільняє його від виконання зобов'язань перед клієнтом (первісним кредитором) лише у випадку, коли оплата здійснена з дотриманням правил цієї статті, визначених як частиною першою, так і частиною другою. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Згідно зі ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Цивільно - правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно - правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (штраф, пеня). Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. 13 грудня 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» направило на адресу відповідача [PERSON] вимогу про погашення кредитної заборгованості за Кредитним договором №CL22814 від 03.03.2008 року, якою повідомлялось, що станом на 13 грудня 2016 року, загальна заборгованість за кредитним договором становить 99746,07 грн., однак ця вимога позивача залишена без належного реагування з боку відповідача. (а.с. 26) Звертаючись з даним позовом до суду Товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» зазначило, що відповідачем порушено умови Договору в частині своєчасного погашення Кредитної заборгованості, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість перед позивачем по тілу кредиту у розмірі 68805,72 грн., заборгованості по відсоткам у розмірі 12504,55 грн., та по штрафних санкціях (пені) у розмірі 18435,80 грн. як доказ, позивачем надано розрахунок заборгованості за Кредитним договором №CL22814 станом на 13 грудня 2017 року. (а.с. 18) Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України) Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 83 Цивільного процесуального кодексу України позивач, особа, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви; відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Принцип змагальності тісно пов'язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з'ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі у дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв'язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Виходячи з наданих позивачем доказів, які долучено до позовної заяви, позивачем не зазначено доказів, які мали підтвердити надання Позичальнику кредитних коштів, рух коштів по даному рахунку, період за який нараховувались відсотки по Кредитному договору, реальна процентна ставка, за якою було розраховано заборгованість, крім того, як вбачається зі змісту позовної заяви, заборгованість Позичальника перед Кредитодавцем заначена станом на 13 грудня 2017 року, а з даними наведеними в розрахунку заборгованості, дата зазначена станом на 14 листопада 2016 року, таким чином суд приходить до висновку, що позивачем в межах розгляду даної справи не доведено належними та допустимими доказами розмір заборгованості відповідача за кредитним договором по тілу кредиту, відсоткам, а також пені, що є предметом доказування, що дає підстави суду відмовити у задоволенні позову.. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Прімоколект - Капітал» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором є необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення в повному обсязі. Відповідно до положень ст.141 Цивільного процесуального кодексу України, суд не вирішує питання розподілу судових витрат, оскільки судом ухвалене рішення про відмову у задоволенні позову в повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: dismissed