Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-27 00:00:00

09.09.2019 року позивач звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя з позовом про розірвання шлюбу та стягнення з відповідача аліментів на неповнолітню дитину та коштів на її утримання. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 17 червня 2017 року. Шлюб зареєстрований Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 437. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із позивачем. Спільне життя з відповідачем не склалося через систематичні побої зі сторони відповідача, відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, дочка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] не працює, оскільки доглядає дитину до 3-х років. Відповідач працює, має регулярну заробітну плату, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання доньки та кошти на утримання позивачки. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, а також стягнути з останнього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі ј частини із всіх видів заробітку платника аліментів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до повноліття дитини. Окрім того, стягнути з відповідача кошти на утримання позивача щомісячно у розмірі ј частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення донькою трьох років. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про час і місце слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розірвати шлюб із відповідачем та стягнути із нього аліменти на утримання неповнолітньої дочки та на її утримання, а також судовий збір. У підготовче засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що проти позову не заперечує. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Встановивши фактичні обставини справи і перевіривши їх доказами, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 17 червня 2017 року Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис № 437, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] . Батьками дитини - [PERSON] , [INFO] , зазначені [PERSON] - мати дитини, та [PERSON] - батько дитини, що підтверджується Свідоцтвом про народження (Повторне), виданим 02 квітня 2019 року Комунарським районним у місті Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області (серія [NUMBER] , актовий запис № 591). Згідно Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання № 2312-1114226-2017 від 06.12.2017 року позивач - [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] , разом із позивачем за вищевказаною адресою зареєстрована та проживає її донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується довідкою № 04-26/3-14361 від 14.08.2018 року. На теперішній час, спільне життя з відповідачем не склалося через систематичні побої зі сторони відповідача, відсутність спільних інтересів, різні погляди на сімейне життя, відсутність взаєморозуміння. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, дочка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка [PERSON] не працює, оскільки доглядає дитину до 3-х років. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи вищезазначені обставини, суд дійшов висновку, що даний шлюб існує формально та не виконує свого прямого призначення. Підстав для збереження шлюбу між сторонами в судовому засіданні не встановлено, а тому шлюб між сторонами доцільно розірвати, оскільки збереження сім`ї буде суперечити їх інтересам. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як визначено ст. 181 СК України та Пленумом ВСУ № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989 року, яку було ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 року та яка набула чинності для України 27.09.1991 року., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих та адміністративних заходів. Відповідно до ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Крім того, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В Декларації прав людини проголошено, що дитині законом та іншими заходами повинен бути забезпечений соціальний захист та надані можливості та умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та в соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом, що дитина повинна рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків та у будь-якому разі в атмосфері матеріальної забезпеченості,що суспільство та органи публічної влади повинні здійснювати особливе піклування про дитину, яка не має достатніх коштів для існування,що дитина за будь-яких обставин повинна бути серед тих, хто першим отримує захист та допомогу. З позовної заяви вбачається, що позивачка [PERSON] не працює, оскільки доглядає дитину до трьох років. Відповідач [PERSON] працює в ПрАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ-АГ» на посаді помічника машиніста тепловозу, інших аліментних зобов`язань немає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вищезазначені обставини, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину та те, що відповідач працездатна особа, в матеріалах справи відсутні відомості про наявність у відповідача інших аліментних зобов`язань, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання малолітньої доньки, суд вважає, що позов підлягає задоволенню і з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у заявленому позивачем розмірі. Суд вважає, що даний розмір аліментів зможе забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які дитина мала би при сумісному проживанні з обома батьками. Згідно зі ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти, оскільки працює в ПрАТ «ЗАПОРІЖСТАЛЬ-АГ» на посаді помічника машиніста тепловозу, інших аліментних зобов`язань немає, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення малолітньою донькою трирічного віку, а позивач цього потребує, то суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на утримання позивачки в розмірі ј частини від усіх видів його доходу, щомісячно, до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн., а також судовий збір у розмірі 768,40 - на користь держави за пред`явлення позовних вимог про стягнення аліментів позивачем, яка звільнена від сплати судового збору.

Outcome: approved