Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

Представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON]від 07 березня 2014 року (а.с. 13), в його інтересах звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Відкритого акціонерного товариства Національна страхова компанія " ОРАНТА " про стягнення збитків внаслідок інфляції та 3 % річних, обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 23 січня 2014 року у м. Києві по вул. Шамрило біля будинку 23 сталася дорожньо- транспортна подія: громадянин [PERSON], керуючи автомобілем «Део» д.н.з. [NUMBER], не переконавшись у безпечності руху, розпочав рух ліворуч та не пропустив автомобіль Хундай Санта Фе д.н.з. [NUMBER], що належить Позивачу, в результаті чого відбулося зіткнення та автомобілю Позивача, завдано механічні пошкодження. Постановою Шевченківського райсуду м. Києва від 18 лютого 2014 року по справі про адміністративне правопорушення за № 761/3457/14-п [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, яке призвело до пошкоджень транспортного засобу [PERSON] Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в HACK «Оранта», тому, на наступний день - 24.01.2014 року [PERSON] подав до HACK «Оранта» повідомлення про дорожньо - транспортну пригоду. 27 січня 2014 року експертами від HACK «Оранта» було оглянуто пошкоджений автомобіль [PERSON] марки Хундай Санта Фе д.н.з. [NUMBER] та було оцінено вартість відновлювального ремонту. [PERSON] також подав до страхової компанії «Оранта» рахунок ФОП [PERSON] за № СФ - 0000012 від 31 січня 2014 року, в якому викладено перелік робіт, що необхідні для відновлювального ремонту автомобіля Хундай Санта Фе д.н.з. [NUMBER], загальна вартість яких становить 33572 грн. 52 коп. Листом від 21.03.2014 року за № 09-02-09/5519 HACK «Оранта» повідомила, що компанією прийнято рішення про виплату відшкодування на суму 31154 грн. 72 коп., яка буде здійснена найближчим часом. Коли саме, у листі не зазначено. В данному випадку Позивач 21.03.2014 року письмово узгодив із Відповідачем суму страхового відшкодування, що підтверджено запитом представника Позивача та листом №09-02-09/5519. А відтак, виплата мала бути здійснена Позивачу протягом 15 днів з моменту узгодження суми відшкодування, тобто до 05 квітня 2014року. По справі, 21.05.2014року, Позивач подав позовну заяву до Дарницького районного суду м. Києва, в якій просив суд стягнути з Відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 31154 грн. 72 коп. та пеню в розмірі 488 грн.22 коп. та 5000 грн. в якості моральної шкоди. Дарницьким районним судом м. Києва від 17 жовтня 2014року по справі №753/14271/14-ц за позовом [PERSON] до ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «ОРАНТА» прийнято рішення, що набрало законної сили, стягнути з ВАТ «Національної акціонерної страхової компанії «ОРАНТА» на користь [PERSON] страхове відшкодування у сумі 31 154 грн. 72 коп. та пеню у сумі 488 грн.22 коп. Таким чином, позивач просить стягнути інфляційні збитки та річні, які становлять 3 %, які згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 58-61) позивач просить стягнути 3% річних у розмірі 1111,38 грн., збитки внаслідок інфляції у розмірі 11 254, 04 грн. пеню у розмірі 14698,59 грн. В судове засідання позивач не з"явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві про уточнення позовних вимог представник позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] від 07 березня 2014 року ( а. с. 13) п. 2 ( а.с. 61 ) просить проводити розгляд цивільної справи без присутності позивача та його представника. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача ВАТ НАСК ОРАНТА в судове засідання не з"явився, про дату та місце розгляду справи відповідач повідомлявся належним чином, про те у своєму письмовому запереченні просила розглянути справу за відсутності їх представника ( а.с. 55-56). Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Крім того, відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Позивач звернувся до суду з даним позовом у 28 квітня 2015 року з пропуском строку позовної давності встановленого пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України в частині вимог про стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування. Відповідно до ч. З ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до п. 37.2 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» яким встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або Моторного (транспортного) страхового бюро України особі, яка має право на таке відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє у період, за який нараховується пеня, регулюють відносини страховика і страхувальника за договором страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»: 1.1.страхувальники - юридичні особи та дієздатні громадяни, що уклали із страховиками договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю, майну третіх осіб під час експлуатації наземного транспортного засобу; 1.2.страховики - страхові організації, що мають право на здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування" ( 85/96-ВР ); 1.3. потерпілі - юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; Таку позицію сформував Верховний Суд України (постанова від 26.09.2012р.), при розгляді справ про стягнення пені за полісом страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Оскільки Позивач не є страхувальником за полісом, а є потерпілою особою, то підстав стягувати пеню немає. Відповідно до вимог ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до вимог ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, а ч. 2 ст. 625 цього кодексу визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу із врахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, а саме потерпілим від протиправних дій страхувальника Відповідача у справі і Відповідачем і не можуть бути застосовані правові наслідки, що передбачені ст. 526, ст.625 ЦК України, оскільки між цими сторонами відсутні договірні правовідносини, а відтак і невиконання зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не несе правових наслідків. За правилами ст. 5 Закону порядок та умови здійснення страхового відшкодування при настанні страхових випадків за договорами (полісами) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються саме цим Законом. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 № 4 при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК). Згідно з ч.І статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі вищевикладеного та ст. ст. 258, 261 , 360- 7 , 526, 625, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» і

Outcome: dismissed