Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

11.08.2020 року позивачі звернулись до суду з позовними вимогами, які заявою від 02.03.2021 року уточнили та просять: - встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] ; - встановити факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] ; - встановити факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , який помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] ; - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , 1/2 частку права на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066714 від 18.11.1996 року); 1/2 частку права на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066715 від 18.11.1996 року); - визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними спорудами, що розташований за [ADDRESS] ; - визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] ), в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] : 1/2 частку права на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066714 від 18.11.1996 року); 1/2 частку права на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066715 від 18.11.1996 року). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №1110/02-14 від 16.02.2019 року, позивачам було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про справо на спадщину за заповітом. Представник позивачів в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивачів, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: - 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] , на підставі довідки Утконосівської сільської ради № 728 від 25.05.2020 року; - право на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066714 від 18.11.1996 року). Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] виданого 09.05.2001 року, [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 1/2 частка житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] та права на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066714 від 18.11.1996 року). За життя спадкодавець заповіту не залишав, що підтверджено інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58266325 від 11.11.2019 року, наданою приватним нотаріусом Веліксар Т.І., згідно якої інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (1963 року) після смерті [PERSON] являється дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] від 31.01.1978 р. та показами допитаного в судовому засіданні як свідка [PERSON] , який підтвердив факт родинних відносин, а саме того, що [PERSON] , який помер [INFO] є чоловіком [PERSON] , яка померла [INFO] . Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (1963 року) - спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засідання було встановлено, що [PERSON] фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки на час відкриття спадщини мешкала разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 25.05.2020 року за № 728, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.12.2009 року, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; право на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066714 від 18.11.1996 року); право на земельну частку (пай), розташовану у колективному сільськогосподарському підприємстві «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах розміром без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ОД №0066715 від 18.11.1996 року). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За життя [PERSON] залишив заповіт від 15.07.2008 року, посвідчений секретарем Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в реєстрі за № 196, згідно якого, усе своє майно заповіла [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 58266355 від 11.11.2019 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 15.07.2008 року, зареєстрований за № 196, чинний, не змінювався та не скасовувався. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином, місце проживання необхідно відрізняти від місяця перебування фізичної особи. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності у паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. Положеннями ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на викладене, відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Тобто по відношенню до спадкоємця, який на час відкриття спадщини постійно проживав спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини. В судовому засіданні було встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на 16.12.2009 року та факт постійного проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , що підтверджується показами допитаних в судовому засіданні як свідків [PERSON] та [PERSON] . Тобто, позивачі відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №1110/02-14 від 16.02.2019 року, позивачам було повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про справо на спадщину за заповітом. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Згідно п. 3.1 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved