Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У жовтні 2016 [PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ «Слов»янські шпалери - КФТП» про поновлення строку для оскарження наказів, скасування дисциплінарних стягнень, наказів в частині зменшення, позбавлення премій, зобов»язання здійснити перерахунок, стягнення недоплаченої заробітної плати та матеріальної допомоги. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що позивач у 2011 року була прийнята на роботу до ПАТ «Слов»янські шпалери - КФТП» на посаду підсобного робітника в дільницю з благоустрою територій, в подальшому у 2012 році за власним бажанням була переведена на посаду прибиральника виробничих приміщень в дільницю з благоустрою територій. У 2016 році наказом генерального директора ПАТ «Слов»янські шпалери - КФТП» позивача було звільнено з посади у зв»язку з скороченням штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Корюківського районного суду від 22.03.2016 [PERSON] поновлено на роботі. Адміністрація відповідача, здійснювала на неї психологічний тиск, відповідач суттєво занизив розмір заробітної плати, створював умови для неможливого виконання трудових обов»язків, порушенні трудових прав, складанні необґрунтованих актів про порушення трудових обов»язків, накладення необґрунтованих дисциплінарних стягнень, безпідставному зменшенні доплат та надбавок до заробітної плати. Вдповідач порушив трудові права [PERSON] не виплативши їй середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з часу постановлення рішення від 22.03.2016 по час фактичного поновлення позивача на роботі. Враховуючи збільшення позовних вимог позивач в позові просила: визнати незаконними і скасувати 7 наказів генерального директора ПАТ «Слов»янські шпалери-КФТП»; стягнути з відповідача середній заробіток, надбавки, премії, недоплату у зв»язку із заниженням коефіцієнту підвищення зарплати, святкову матеріальну допомогу, незаконно відраховані кошти за серпень 2016 року; зобов»язати відповідача здійснити перерахунок розміру компенсації за невикористану відпустку при звільненні. Рішенням Корюківського районного суду від 05.04.2017 позовні вимоги [PERSON] до ПАТ «Слов»янські шпалери - КФТП» про скасування дисциплінарних стягнень, стягнення недоплаченої заробітної плати та матеріальної допомоги задоволено частково. Поновлено [PERSON] строки для оскарження, що пропущені з поважних причин, а саме, на оскарження наказів: №68 від 29.04.2016 генерального директора ПАТ «Слов»янські шпалери-КФТП» в частині нарахування за квітень 2016 року премії за виконання основних показників господарської діяльності прибиральнику виробничих приміщень [PERSON] у розмірі 5%; №80 від 01.06.2016 в частині нарахування за травень 2016 року премій за виконання основних показників господарської діяльності прибиральнику виробничих приміщень [PERSON] у розмірі 5%; №96 від 01.07.2016 в частині не нарахування прибиральнику виробничих приміщень [PERSON] премії за виконання основних показників господарської діяльності за червень 2016 року; №106 від 01.08.2016 в частині не нарахування прибиральнику виробничих приміщень [PERSON] премії за виконання основних показників господарської діяльності за липень 2016 року. У поновлені строку на оскарження наказу № 89 від 15.06.2016 в частині винесення попередження [PERSON] за неякісне виконання службових обовязків відмовлено. Стягнуто з ПАТ «Слов»янські шпалери-КФТП» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримання відповідачем виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 23.03.2016 по 05.04.2016 у розмірі 1126,54 грн; 760,00 грн матеріальну допомогу на честь свята Міжнародного жіночого дня; відрахованих коштів з її заробітної плати за серпень 2016 року 2713,00 грн; 685,26 грн у повернення сплачених судових витрат по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу пропорційно до задоволених вимог. В задоволенні решти заявлених позовних вимог відмовлено, розподілено сплачений судовий збір, та витрати на правову допомогу. З зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодилась сторони та подали апеляційні скарги. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду від 05.04.2017, та постановити нове про задоволення позову в повному обсязі. Незаконність та необґрунтованість рішення суду від 05.04.2017 [PERSON] обґрунтовує тим, що рішення суду в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог не відповідає нормам матеріального та процесуального права. За доводами скарги місцевий суд прийшов до невірного висновку про те, що позивачем без поважних причин пропущено строк звернення до суду для оскарження наказу генерального директора ПАТ «Слов»янські шпалери - КФТП» № 89 від 15.06.2016, та помилково вказав що за даних підстав наказ оскарженню не підлягає, натомість зазначив, що накази відповідача № 97 від 30.06.2016 та № 115 від 19.07.2016, в частині оголошення догани є законними, бо доказів протиправності дій відповідача суду не надано. Судом не були враховані обставини, які склались навколо [PERSON] після поновлення на посаді, що виражались в поступовому збільшенні навантаження на позивача, постійно змінювались об»єкти для прибирання, встановлювались різні режими роботи. Закріплені за нею об»єкти для прибирання постійно ускладнювались відповідачем на підставі службових записок керівника [PERSON], який, відповідно до своїх обов»язків, вказаних в «Положенні про дільницю з благоустрою територій…» не мав повноважень на закріплення за позивачем об»єктів для прибирання. Адміністрація відповідача про вказані вище обставини [PERSON] за два місяці не попереджала, чим порушила вимоги ст. 32 КЗпП України, про що позивач попереджала відповідача про його незаконні дії своїми заявами та поясненнями, крім того у відповідача відсутні норми для прибирання. В скарзі посилається, що створена відповідачем комісія із зацікавлених осіб систематично відвідувала місця прибирання позивача, виявляла надумані недоліки та складала акти про порушення виконання трудових обов»язків. Незаконність позбавлення премій та зниження їх розміру заявник обґрунтовує тим, що п.5.2.5 Колективного договору, адміністрація відповідача зобов»язується виплачувати працівникам доплати, надбавки, премії, які наказами відповідача для прибиральників встановлювалися в розмірі 45 %. Незаконними та безпідставними є накази відповідача про попередження та оголошення [PERSON] доган, які і стали підставами для позбавлення або зменшення розмірів зазначених премій. Невірним є висновок суду щодо законності позбавлення позивача надбавок за високі досягнення у праці за підсумками роботи у І та ІІ кварталах 2016 року, оскільки у першому кварталі у позивача не було будь-яких дисциплінарних стягнень, але їй дали лише 100 грн зазначених надбавок, а тому до стягнення підлягають невиплачені надбавки в розмірі 9700 грн. Необгрунтованим є заниження відповідачем коефіцієнту підвищення заробітної плати за період квітень-серпень 2016 року, в результаті якого позивачу було не доплачені до заробітної плати 3491,00 грн. Місцевий суд стягнув з відповідача замалі судові витрати, які позивачка зазнала у зв»язку з розглядом справи. В апеляційній скарзі ПАТ «Слов»янські шпалери - КФТП» просить скасувати рішення Корюківського районного суду від 05.04.2017, в частині задоволених вимог, та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити в задоволенні позову. Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи. За доводами скарги, висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 23.03.2016 по 05.04.2016 у розмірі 1126,54 грн є неправильним, оскільки судом помилково встановлено те, що позивач ознайомлена з наказом № 44 від 24.03.2016 про її поновлення лише 05.04.2016. Дані доводи апеляційної скарги заявник обґрунтовує тим, що після оголошення рішення 22.03.2016, на якому була присутня позивач, остання не здійснювала жодних дій щодо виходу на роботу у зв»язку з чим, відповідачем 29.03.2016 направлено на адресу позивача лист, в якому зазначалося про її поновлення на роботі з проханням письмово повідомити наявність поважних причин відсутності її на робочому місці, вказаний лист отримано позивачем 30.03.2016, а на наступний день вона прийшла на робоче місце. В скарзі заявник посилається, на те що суд не звернув увагу, що [PERSON] в судовому засіданні зазначала, що з 18.03.2016 по 24.03.2016 перебувала на лікуванні, при цьому жодного листка непрацездатності остання відповідачу не надала, а надала виписку із медичної карти лише в судовому засіданні. Незаконним є стягнення на користь [PERSON] відрахованих коштів з її заробітної плати за серпень 2016 року у розмірі 2713 грн, оскільки при звільненні позивачки 22.01.2016 у зв»язку з скороченням штату, останній було виплачено матеріальну допомогу у розмірі 2713 грн. Пред»явивши до виконавчої служби 21.12.2016 вимоги про стягнення 5426,00 грн відповідачем на користь позивача перераховано 3848,98 грн, тобто з вказаної суми відповідачем вже не відраховувалась сума коштів (2713 грн) вихідної допомоги отриманої нею при звільненні. Неправильним є рішення суду і в частині стягнення на користь [PERSON] матеріальної допомоги на честь свята Міжнародного жіночого дня у розмірі 760 грн, оскільки для отримання такої допомоги працівникам підприємства потрібно написати відповідну заяву, про що було роз»яснено і позивачу, але остання таким правом не скористалась, заяву не написала. Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, апеляційний суд приходить до наступного висновку, що апеляційна скарга ПАТ «Слов»янські шпалери - КФТП» підлягає частковому задоволенню, в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. В обгрунтування наявності підстав відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON], щодо оскарження наказу № 89 від 15.06.2016 про винесення попередження за неякісне виконання службових обов»язків, суд першої інстанції послався на відсутність підстав для поновлення строку звернення до суду, з врахуванням належного доведення позивачу, що підтверджується матеріалами справи, відмовляючи в задоволенні позовних вимог, щодо незаконності та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, позбавлення або зменшення премій, надбавок, недоплат узв»язку із заниженням коефіцієнту підвищення заробітної плати та зобов»язанння відповідача здійснити перерахунок розміру компенсації за невикористану відпустку при звільненні із застосуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати 1,31, премій, надбавок та виплати різниці між перерахованим розміром компенсації та виплаченою компенсацією, суд першої інстанції виходив з правомірності дій відповідача, та підтвердження належними та допустимими доказами фактів порушення трудової дисципліни, який діяв в межах повноважень, в тому числі в щодо позбавлення або зменшення премій, надбавок, недоплат узв»язку із заниженням коефіцієнту підвищення заробітної плати, за наявності у позивачки дисциплінарних стягнень. З такими висновками суду першої інстанції погоджується і апеляційний суд, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють. Ст. 141 КЗпП України перелічує основні обов'язки власника щодо правильної організації праці працівників, створення умов для зростання продуктивності праці, забезпечення трудової і виробничої дисципліни, неухильного додержання законодавства про працю і правил охорони праці, уважного ставлення до потреб і запитів працівників, поліпшення умов їх праці та побуту, зміст яких докладніше розкрито в п. 12 Типових правил, і ці обов'язки власник несе як сторона трудового договору та трудових правовідносин, за невиконання яких несе відповідальність перед працівником. Ст. ст. 147, 148, 149 КзПП України регулюють правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, яке не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення. Судом встановлено, що згідно з наказом генерального директора від 14.06.2011 №67, [PERSON] прийнято підсобним робітником дільниці з благоустрою території з 14.06.2011. Згідно наказу генерального директора від 01.11.2012 року №135, [PERSON] переведено прибиральником виробничих приміщень в дільницю з благоустрою територій з 01.11.2012. Згідно з наказом генерального директора від 22.01.2016, [PERSON] звільнено з роботи у звязку із скороченням штату працівників (п.1 ст. 40 КЗпП України) 22.01.2016. Відповідно до наказу генерального директора від 24.03.2016 № 44, на підставі рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 22.03.2016, [PERSON] поновлено на посаді прибиральника виробничих приміщень дільниці з благоустрою території з 22.03.2016. З даним наказом [PERSON] ознайомлена під розпис 05.04.2016. Згідно з наказом генерального директора від 02.08.2016, [PERSON] звільнено з роботи за власним бажанням (ст. 38 КЗпП України) з 02.08.2016, відповідно поданої заяви від 01.08.2016. Оплата праці в товаристві регулюється Колективним договором, який укладено між адміністрацією ПАТ «Словянські шпалери - КФТП», з одного боку та профспілковим комітетом ПАТ «Словянські шпалери - КФТП», з другого боку на 2014-2015 роки, і діє до укладення нового договору, а новий договір на 2016 рік не укладався, тому був діючий на 2016 рік. Відповідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до міського, районного суду в тримісячний строк з дня коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права. Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи наказ № 89 від 15.06.2016 оголошувався позивачці 15.06.2016, від підпису про ознайомлення вона відмовилась в присутності комісії, що підтверджується актом від 15.06.2016 про відмову від ознайомлення та підпису (а.с.90 т.1), з врахуванням, що позивачка не довела наявність підстав поважності пропуску строку щодо оскарження зазначеного наказу, з врахуванням наведеного суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині, встановивши правомірність накладення дисциплінарного стягнення, доводи апеляційної скарги, обґрунтованих висновків суду в цій частині не спростовують. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання незаконними та скасування наказів про оголошення доган, суд першої інстанції обґрунтовано послався, що [PERSON] до виконання обов»язків прибиральника виробничих приміщень, після поновлення на роботі, приступила 05.04.2016, оскільки ознайомилась з наказом № 44 від 24.03.2016 про поновлення на роботі 05.04.2016, про що свідчить її особистий підпис (а.с.70 т.1), також ознайомилась 05.04.2016 року з посадовою інструкцією прибиральника виробничих приміщень під розписку, де вказані обов»язки по прибиранню (а.с.132-136 т.1), крім цього ознайомилась під розпис 05.04.2016 з службовою запискою керівника служби з ремонту та благоустрою, де вказано, що у зв»язку з поновленням на посаді прибиральника виробничих приміщень за нею закріплюються відповідні дільниці для прибирання та вказаний час роботи вечірня без обіду з 16.00 до 00.00 (а.с.72 т.1, 226 т.2). В подальшому, в ході виробничого процесу, згідно службових записок керівника служби з ремонту та благоустрою за [PERSON] закріплювались для прибирання інші приміщення, з якими вона ознайомлювалась особисто під розпис, що не суперечило посадовим обов»язкам [PERSON] (а.с. 73-74). Підставою оголошення догани [PERSON], згідно наказу №97 від 30.06.2017 (а.с. 26, 107 т.1), слугувала службова записка [PERSON], ст. 147 КЗпП України, акт порушення виконання трудових обов»язків від 15.06.2016 року (а.с.91-104 т.1) та акт про відмову надання пояснень від 21.06.2016 (а.с.106 т.1). [PERSON] від ознайомлення з даним наказом відмовилась згідно акту від 30.06.2016 (а.с.108 т.1). Підставою оголошення догани [PERSON], згідно наказу №115 від 19.07.2016 (а.с.117 т.1) слугувала службова записка [PERSON], ст. 147 КЗпП України, акт порушення виконання трудових обов»язків від 05.07.2016 (а.с.109-116), акт про відмову надання пояснень від 18.07.2016 (а.с.3.т.2). Встановлено, що догани були оголошені [PERSON] за неналежне виконання посадових обов»язків прибиральника, які передбачені ч.2 Посадової інструкції прибиральника виробничих приміщень ПІ 24-02, редакції 3-2013 затвердженої по ПАТ «Слов»янські шпалери КФТП» (а.с.132-136 т.1), за що понесла відповідальність згідно ч. 4 даної інструкції та ст. 147 КЗпП України. Посилання в апеляційній скарзі, що в мотивувальній частині рішення суд помилково вказав, що з даних підстав наказ № 89 оскарженню не підлягає, не може бути підставою для скасування правильного по суті рішення, оскільки прийшов до висновку про відмову в задоволенні цих вимог за пропуском строку звернення до суду, зазначені висновки суду першої інстанції узгоджуються з роз»ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" встановлені статтями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Якщо місячний чи тримісячний строк пропущено без поважних причин, у позові може бути відмовлено з цих підстав, таким чином не спростовують правильних висновків суду в цій частині і доводи апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги [PERSON], що судом першої інстанції не враховано обставини, які склались навколо неї після поновлення на роботі, збільшення навантаження, оскільки змінювались об»єкти прибирання на підставі службових записок [PERSON], а не наказом генерального директора графіка роботи, що призвело до зміни істотних умов праці, та порушення ст. 32 КЗП України, оскільки вона не була повідомлена за 2 місяці, крім того поза увагою суду залишилось відсутність норм для прибирання у відповідача, з посиланням на фіксування вказаних порушень листом [PERSON] Держпраці у Чернігівській області від 23.08.2016(а.с. 21-22 т. 1), актом перевірки відповідача [PERSON] Держпраці у Чернігівської області (а.с. 31-42 т. 2), постановою Корюківського районною суду Чернігівської області від 09.08.2016 про притягнення до відповідальності [PERSON] (а.с. 110-111 т. 2), приписом [PERSON] Держпраці у Чернігівської області від 19.08.2016 (а.с. 163-165 т. 1), в яких містяться дані про порушення норм ст. 32, ч. 1 ст. 86, ч. 1 ст. 87 КЗпП України, не спростовують неякісне виконання позивачем [PERSON] службових обов»язків, так і правильності висновків суду першої інстанції в цій частині. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, проте вимог про поновлення працівникові попередніх умов праці матеріали справи не містять, що також роз»яснено у п. 31 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.92 р. N 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів». Враховуючи викладене, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції і доводи, що внаслідок створення негативних умов для виконання трудових обов»язків адміністрацією було створено комісію із зацікавлених осіб, мета якої була звільнення або примушення звільнення з посади позивача. В обґрунтування відсутності підстав для задоволення позову в частині визнання незаконними та скасування дисциплінарних стягнень, суд першої інстанції обґрунтовано послався на ч. 1 ст. 147, 147-1, 149 КЗпП України, що відповідачем згідно норм даного законодавства задокументовані факти порушень трудової дисципліни відповідачем і згідно норм притягнуто до відповідальності, тобто додержано вимоги притягнення особи до дисциплінарної відповідальності (а.с. 26, 107, 91-104, 106,108, 117, 109-116 т. 1, а.с. 3 т. 2), доводи апеляційної скарги висновків суду в цій частині не спростовують . Відповідно до статті 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Поновивши строк на оскарження наказів щодо нарахування премії за квітень, травень 2016 року в меншому розмірі, а саме 5% замість 45% за виконання основних показників господарської діяльності, в частині не нарахування премій за червень, липень за виконання основних показників господарської діяльності, суд першої інстанції послався на положення ст. 94 КЗпП України та ст. 1, 2 ЗУ «Про оплату праці» № 108/95-ВР від 24 березня 1995 року, встановив, що після поновлення позивача на роботі у зв»язку із загальнодержавним підвищенням мінімальної заробітної плати з 01.05.2016 прибиральникам виробничих приміщень, встановлено посадовий оклад в розмірі 1465,00 грн, згідно наказу генерального директора товариства від 29.04.2016 №69. Проте, розмір коефіцієнта підвищення заробітної плати працівникам підприємства визначається щомісячно, залежно від фінансових можливостей підприємства та встановлюється окремим наказом керівника підприємства, диференційовано в залежності від кваліфікації та трудового вкладу кожного працівника. Регулювання заробітної плати визначається ст. 8 ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про оплату праці» визначено повноваження підприємств регулювати умови оплати праці, в тому числі й відносини щодо преміювання з дотриманням підприємствами обовязку виконувати норми і гарантії, встановлені законодавчо, на підприємства не покладається обовязок додержувати будь-яких державних норм і гарантій про преміювання, оскільки законодавство не допускає державного регулювання преміювання на підприємствах, які перебувають на госпрозрахунку. Відповідно до ст. 97 КЗпП України, підприємства самостійно встановлюють у колективному договорі форми і системи оплати праці, норми праці, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат у колективному договорі, дотримуючись при цьому норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими угодами. Право власника або уповноваженого ним органу преміювати працівників визначається нормативними актами, які приймаються безпосередньо на підприємстві. Оскільки позивач згідно наказів, була притягнута до дисціплінарної відповідальності, а також були виявлені факти неналежного виконання нею своїх посадових обов»язків, відповідач мав право зменшити, або відмінити відповідні заохочувальні та компенсаційні виплати, крім посадового окладу, який не зменшився. На підставі вказаного, відповідач діяв в межах даного законодавства, та визначав розмір та обмеження виплат вказаних доплат, тому незаконність наказів № 68 від 29.04.2016, №80 від 01.06.2016 року, №96 від 01.07.2016 року, №106 від 01.08. 2016 року не доведена і вони скасуванню не підлягають. Щодо здійснення перерахунку розміру компенсації за невикористану відпустку при звільненні із застосуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати 1,31, премій, надбавок та виплатити різницю між перерахованим розміром компенсації та вже виплаченою компенсацією в розмірі 1101,60 грн, який розраховано із застосуванням заниженого коефіцієнта підвищення заробітної плати 1,01, без врахування премій та надбавок, то з врахуванням вищевказаного ці вимоги задоволенню не підлягають. Дані вищевказані вимоги позивача, щодо доплат, премій, коефіцієнтів позивачу [PERSON] за період з квітня 2016 року по липень 2016 року перевірялись відповідними органами [PERSON] Держпраці у Чернігівській області та порушень встановлено не було, про що надано відповідні акти перевірок. Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду в цій частині не спростовують, посилання на п. 5.2.5 Колективного договору та відсутність у першому кварталі 2016 року дисциплінарних стягнень у [PERSON], є необґрунтованими, оскільки, як п. 7.7 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ «Словянські шпалери - КФТП» (а.с. 56-61 т. 1), так і п. 2.8 Положення про преміювання працівників ПАТ «Словянські шпалери - КФТП» (а.с. 64-65 т. 1) передбачено, що працівники можуть бути позбавлені премії частково або повністю протягом дії дисциплінарного стягнення. З врахуванням наведеного не спростованими є обґрунтовані висновки суду першої інстанції, що на момент видачі наказів від 29.04.2016 № 66 прибиральникам виробничих приміщень встановлено коефіцієнт підвищення заробітної плати - 1,31 (за квітень 2016 року); наказом від 01.06.2016 № 77 - 1,31 (за травень 2016); наказом від 30.06.2016 № 94 - 1,31 (за червень 2016); наказом від 01.08.2016 № 104 - 1,31 (за липень 2016); наказом від 01.09.2016 року №119-1,31 (за серпень 2016); наказів № 68 від 29.04.2016, № 80 від 01.06.2016, №96 від 01.07.2016 року, № 106 від 01.08.2016 (зменшення премії у меншому розмірі за квітень,травень, та позбавлення премії за червень, липень 2016); наказів генерального директора від 29.04.2016 № 70, від 01.09.2016 № 120 щодо надбавки за високі досягнення у праці за підсумками роботи за І,ІІ квартал 2016 (згідно Додатку № 2 до наказу від 01.04.2016 року № 111 [PERSON] нарахована надбавка за І квартал 2016 року в сумі 100,00 грн.) порушень з боку відповідача при оголошенні дисциплінарних стягнень та позбавленні премії та набавок не встановлено, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог і в частині зобов»язання здійснення перерахунку розміру компенсації за невикористану відпустку при звільненні із застосуванням коефіцієнту підвищення заробітної плати 1,31, премій, надбавок та виплатити різницю між перерахованим розміром компенсації та вже виплаченою компенсацією в розмірі 1101,60 грн, який розраховано із застосуванням заниженого коефіцієнта підвищення заробітної плати 1,01, без врахування премій та надбавок. Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону. Згідно з нормами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вони посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи. Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції доводи апеляційної скарги «Слов»янські шпалери - КФТП» в частині щодо задоволення вимог про стягнення незаконного відрахування відповідачем з заробітної плати позивача коштів за серпень місяць 2016 року в розмірі 2713,00 грн. За наявності певних обставин законодавець вважає недоцільним повертати майно одній особі, навіть якщо інша особа набула таке майно за відсутності правових підстав. Так, відповідно до ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, але за умови відсутності: а) рахункової помилки зі сторони платника; б) недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Судом встановлено, що відрахування підтверджуються розрахунковим листком про нарахування заробітної плати за серпень 2016 року (а.с.138 т.2), враховуючи викладене, суд першої інстанції, обґрунтовано прийшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення відрахованої вихідної допомоги в сумі 2713 грн. Стягуючи з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період затримання відповідачем виконання рішення суду при поновлення її на посаді (з 23.03.2016 по 05.04.2016), суд першої інстанції обґрунтовано врахував, що на виконання рішення суду та згідно наказу № 44 по ПАТ «Слов»янські шпалери КФТП» від 24.03.2016 позивача було поновлено на роботі, а ознайомлено тільки 05.04.2016 року (а.с.70 т.1), як і з посадовою інструкцією прибиральника виробничих приміщень під розписку, де вказані обов»язки по прибиранню (а.с.132-136 т.1), крім цього ознайомилась під розпис 05.04.2016 з службовою запискою керівника служби з ремонту та благоустрою, де вказано, що у зв»язку з поновленням на посаді прибиральника виробничих приміщень за нею закріплюються відповідні дільниці для прибирання (а.с.72 т.1, 226 т.2). Проте, судом першої інстанції допущено помилку при визначенні розміру стягнутих коштів, оскільки розрахунок було зроблено за відсутності в матеріалах справи довідки щодо виплат, отриманих позивачем за попередні місяці роботи до дня звільнення, а саме листопад, грудень 2015 року. На виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України, було запропоновано відповідачу надати довідку про заробітну плату [PERSON]. Відповідно до наданої довідки від 25.07.2017 № 107 середньоденна заробітна плата за час затримки виконання рішення суду становить 123,68 грн, таким чином за період з 23.03.2016 по 05.04.2016 за час вимушеного прогулу складає 9 (дев»ять) робочих днів Х 123,68 грн = 1113,12 грн, тобто рішення суду в цій частині підлягає зміні, оскільки слід зменшити суму стягнутих коштів з 1126,54 грн до 1113,12 грн Обґрунтованими є доводи апеляційної скарги ПАТ ПАТ «Словянські шпалери - КФТП», в частині щодо безпідставного задоволення вимог щодо стягнення матеріальної допомоги. Встановлено, що наказом №29 від 24.2016 на честь свята Міжнародного жіночого дня (а.с.126 т.2) визначено за ч.1 - Видати матеріальну допомогу жінкам, які знаходяться у списковому складі товариства у розмірі 760 грн. Позивач дану матеріальну допомогу не отримала. Згідно поданих документів та досліджених документів вбачається, що позивач 22 січня 2016 року була звільнена з роботи згідно наказу №11, а згідно наказу №44 (а.с.70 т.1) від 24.03.2016 скасовано наказ №11 від 22.01.2016 і поновлено [PERSON]. на посаді з 22.01.2016 згідно рішення суду, оскільки остання не перебувала у трудових відносинах з відповідачем, фактично не знаходилась на робочому місці, не виконувала покладені на неї обов»язки та у штаті працівників відповідача не перебувала, крім того відповідну заяву до адміністрації підприємства подано не було, таким чином суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позову в цій частині. Враховуючи вище викладене рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 05 квітня 2017 року в частині задоволення вимог про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Слов»янські шпалери - КФТП» на користь [PERSON] 760 грн 00 коп. матеріальної допомоги на честь свята Міжнародного жіночого дня, що виплачувалась відповідно наказу генерального директора Публічного акціонерного товариства «Слов»янські шпалери - КФТП» № 29 від 24.02.2016 підлягає скасуванню, у задоволенні цих вимог слід відмовити. В частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримання виконання рішення суду про поновлення на посаді, розподілу судових витрат та загальну суму стягнутих коштів зміні та зменшенню суми стягнення на користь [PERSON] середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період затримання виконання рішення суду про поновлення на посаді з 1126,54 грн до 1113,12 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню частково, відповідно підлягає зміні розподіл судових витрат, а саме слід зменшити суму стягнення з Публічного акціонерного товариства «Слов»янські шпалери - КФТП»на користь [PERSON] у повернення сплачених судових витрат з 685,26 грн до 577,65 грн., враховуючи, що витрати на правову допомогу підтверджені квитанціями б/н від 06.01.2017, 10.01.2017, 03.02.2017 та актом виконаних робіт від 04.04.2017 (а.с. 58-61 т. 3). Крім того, слід стягнути зі [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Слов»янські шпалери - КФТП» у відшкодування судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції 18,18 грн. Проте, відсутні підстави для стягнення витрат на правову допомогу на користь позивача щодо участі адвоката [PERSON] в суді апеляційної інстанції, оскільки в задоволенні апеляційної скарги відмовлено.

Outcome: partial