Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

03.07.2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати трудовий договір укладений між ним та [PERSON] «Стебникводоканал» розірваним із моменту набрання цим рішенням законної сили, визнати його звільненим із посади директора [PERSON] «Стебникводоканал» з моменту набрання цим рішенням законної сили та стягнути з відповідача на його користь судовий збір в розмірі 704,80 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог, посилається на те, що 16.07.2007 року його було призначено на посаду директора [PERSON] «Стебникводоканал». Зазначає, що на даний час учасники [PERSON] «Стебникводоканал» не займаються та не опікуються своїм підприємством, а також підприємством не виконуються поставлені економічні завдання та цілі. Крім того, він є єдиний найманий працівник відповідача. Як наслідок, він втратив матеріальну (економічну) та будь яку іншу зацікавленість у перебуванні на посаді директора в [PERSON] «Стебникводоканал», у звязку з чим бажає змінити місце роботи та сферу діяльності. Також вказує, що неодноразово (04.04.2018 року та 24.04.2018 року) звертався із заявами про звільнення його з посади директора [PERSON] «Стебникводоканал» до учасників товариства, однак жодних дій з їх боку вчинено не було. 02.05.2018 року він поштовим рекомендованим відправленням з описом вкладення надіслав повторно учасникам [PERSON] «Стебникводоканал» заяву про своє звільнення. Лист із заявою про звільнення станом на день подачі позову учасниками був отриманий і не був повернутий йому як відправнику. Крім того, він також надіслав повідомлення про скликання позачергових зборів учасників товариства для вирішення питання звільнення його з посади директора, які мали відбутися 02.06.2018 року об 11 год. 00 хв. за адресою товариства. Однак, заплановані на 02.06.2018 року позачергові збори учасників відповідача визнано такими, що не відбулися, через відсутність кворуму для прийняття рішень. Враховуючи те, що уповноважений на звільнення директора орган [PERSON] «Стебникводоканал» проігнорував його повідомлення про звільнення і не розглянув по суті заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладених на нього статутом обовязків по створенню нового виконавчого органу, належного зв'язку із учасниками [PERSON] «Стебникводоканал» він не має, що є перешкодою у вільному (прямому) звільненні його з посади директора за власним бажанням, а тому змушений звернутись з даним позовом до суду. Ухвалою від 05.07.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. 30.07.2018 року у звязку з неотриманням відповідачем ухвали про відкриття провадження та доданими до неї документами, з ініціативи суду в порядку вимог ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~було постановлено проводити розгляд зазначеної справи в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін 18 вересня 2018 року. Копію ухвали направлено учасникам справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. В судове засідання на 18.09.2018 року відповідач був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 1 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~адресою місця знаходження, однак судова повістка повернулась до суду із відміткою "інші причини, що не дали змоги виконати обовязки щодо пересилання поштового відправлення". Разом з тим, відповідача було повідомлено про розгляд справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду. Проте, на розгляд справи відповідач не зявився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Представники третіх осіб Стебницької міської ради Львівської області, [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Альфа Плюс» в судове засідання не зявились, пояснень з приводу позовних вимог суду не надали, хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце судового розгляду. Зі згоди позивача, яким надіслано до суду клопотання, в якому зазначено, що у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Вимогами ст. ст.\~13,\~81 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що 16.07.2007 року [PERSON] було призначено на посаду директора [PERSON] «Стебникводоканал», що підтверджується копією трудової книжки останнього серії АА № 332303 від 2003 року та наказом [PERSON] «Стебникводоканал» № 3-к від 27.08.2007 року згідно якого з 28.08.2007 року приступив до виконання обовязків директора ТОВ «Стебникводоканал». Відповідно до заяв [PERSON] вбачається, що останній 02.04.2018 року та 24.04.2018 року звертався до засновків ТОВ «Стебникводоканал», міського голови м. Стебник та генерального директора ТОВ «Альфа плюс» з проханням про звільнення його з посади директора [PERSON] «Стебникводоканал» за власним бажанням. Також, [PERSON] було надіслано повідомлення від 02.05.2018 року за № 6 про скликання позачергових зборів учасників товариства для вирішення питання звільнення його з посади директора, які мали відбутися 02.06.2018 року об 11 год. 00 хв. за адресою товариства. Однак, заплановані на 02.06.2018 року позачергові збори учасників відповідача визнано такими, що не відбулися, у звязку з відсутністю учасників зборів, що стверджується актом про відсутність учасників ТОВ «Стебникводоканал» на зборах учасників 02.06.2018 року. Натомість у вказаному акті відзначено, що станом на 11.30 год. 02.06.2018 року, жодних повідомлень чи заперечень від учасників ТОВ «Стебникводоканал» про неможливість явки для участі в зборах учасників ТОВ «Стебникводоканал» чи перенесення зборів на іншу дату, не надходило. Згідно ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний суд України у рішеннях від 07.07.2004 р. № 14-рп/2004, від 16.10.2007 р. № 8-рп/2007, та від 29.01.2008 р. № 2-рп/2008 зазначав, що визначене ст. 43 Конституції України право на працю Конституційний суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. За змістом ст. 22 КЗпП Українибудь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 23 КЗпП України, трудовий договір може бути безстроковим, що укладається на невизначений строк. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст.\~36\~КЗпП України підставою припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника. Згідно зі ст.\~38\~Кодексу законів\~про працю\~України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. За змістом положень ст. 38 КзПП, ст. 145 Цивільного кодексу України, ст. 58, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора на звільнення за власним бажанням кореспондує обовязок учасників товариства розглянути заяву директора про звільнення, створити новий виконавчий орган та внести дані зміни в Єдиний державний реєстр. Відповідно до статті 3 КЗпП України до трудових відносин належать відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Згідно з частиною четвертою статті 65 ГК у разі найму керівника підприємства з ним укладається договір (контракт), у якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. За частиною шостою статті 65 ГК керівника підприємства може бути звільнено з посади достроково на підставах, передбачених договором (контрактом), відповідно до закону. Водночас, припинення повноважень виконавчого органу - директора [PERSON] «Стебникводоканал», відповідно до статуту належить зборам учасників товариства. Згідно з п. 9.21. Статуту Виконавчим органом товариства є директор. Директора приймають за контрактом або призначають Збори учасників товариства. Компетенція директора визначається цим статутом або посадовою інструкцією директора товариства. Враховуючи, що позивач бажає припинити трудові відносини з відповідачем [PERSON] «Стебникводоканал», відповідач на вимоги оформити розірвання трудового договору не реагує, позивач позбавлений можливості звільнитися у встановленому законодавством порядку, за ст. 38 КЗпПУ, не має можливості розірвати укладений між ним та відповідачем трудовий договір за власною ініціативою, що порушує його конституційні права, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача в частині розірвання трудового договору, на підставіст. 38 КЗпП України, є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. При пред'явленні позову до суду позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 гривень. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved