Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

11.10.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить розірвати зареєстрований з відповідачем шлюб. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 10 серпня 2003 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 927. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Шлюбне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на сімейне життя та обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Подальше спільне проживання та збереження сім'ї стали неможливими. Ухвалою судді від 22.10.2018, після отримання відомостей щодо місця реєстрації відповідача, заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі. Підготовче судове засідання проведене 22.11.2018 року, справу призначено до розгляду по суті на 11.12.2018 року. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву про проведення судового розгляду без її участі, позов підтримує та просить ухвалити заочне рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач не з'являвся в судові засідання також 08 листопада, 22 листопада 2018 року, судові виклики отримував, про що свідчить рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Згідно з ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Оскільки відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, то це дозволяє суду, відповідно до ст. 280 ЦПК України, з огляду на подану позивачем заяву, в якій вона не заперечує проти заочного розгляду, розглянути справу заочно за наявними у ній даних та доказів. За сукупності наведених обставин судом прийнято ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали позовної заяви, враховуючи відсутність відзиву на позов та заяву відповідача про визнання позову, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає за можливе розглянути дану цивільну справу у підготовчому судовому засіданні, за наслідками якого винести рішення про задоволення вимог позивача. Відповідно до ст. 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно з ч. 3 ч. 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 10 серпня 2003 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім"ї за актовим записом № 927 (а.с. 8). Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст.112 Сімейного кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має істотне значення у даній справі.

Outcome: approved