Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-14 00:00:00

01 листопада 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], з позовом до відповідача про вселення. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначив, що він з 29.08.2007 року є власником домоволодіння [ADDRESS]. Відповідно до довідки про склад сім'ї, виданої головою квартального комітету № 2, у будинку [ADDRESS] зареєстровані чотири особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] 24.10.2017 року у будинок позивача шляхом зламу вхідних дверей та замків увірвались незнайомі люди та у грубій формі повідомили вимагали негайно звільнити будинок на підставі того, що [PERSON] більше не є власником будинку. Невідомі особи вказали, що власником будинку є відповідач - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», примусили звільнити домоволодіння і почали силоміць виносити належні позивачеві речі. 24 жовтня 2017 року за вказаним фактом [PERSON] звернувся до Соборного відділення поліції. Посилаючись на законодавство України просив вселити [PERSON], який діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], у домоволодіння [ADDRESS], зобов'язати ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не чинити перешкоди у користуванні власністю а також стягнути судовий збір з відповідача. 09 січня 2018 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» подало зустрічний позов до [PERSON], який діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], третя особа: управління - служба у справах дітей Соборної районної у місті Дніпрі ради про усунення перешкод шляхом визнання [PERSON], який діє в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], таким, що втратив право користування домоволодінням. В обґрунтування своїх вимог, з урахуванням уточнень, позивач за зустрічним позовом послався на те, що 14 серпня 2017 року відбулися електронні торги з продажу активів, які обліковувалися на балансі ПАТ «Банк Форум», переможцем яких визнано ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». 22 серпня 2017 року між банком та позивачем за зустрічним позовом укладений договір про відступлення прав вимоги за кредитним договором, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум», а також підписаний акт прийому - передачі права вимоги. Тобто, ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» набуло прав нового кредитора відносно боржника, яким є позивач за первісним позовом. Розмір заборгованості становив 273 663,50 долари США. 22 серпня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» укладений договір про відступлення прав за договором іпотеки. У зв'язку із відступленням прав вимоги на користь позивача за зустрічним позовом, останнім на адресу боржника [PERSON] направлено вимоги про дострокове погашення заборгованості. 18 жовтня 2017 року у порядку ЗУ «Про іпотеку» позивач за зустрічним позовом набув право власності на спірне домоволодіння. 23 жовтня 2017 року ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» отримало довідку, відповідно до якої у домоволодіння зареєстрованих осіб не має. 24 жовтня 2017 року відбулось добровільне виселення, при цьому [PERSON] передав ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» свої речі на зберігання на підставі акту приймання - передачі. Проте, з боку відповідача за зустрічним позовом вбачаються незаконні дії, які порушують, на думку позивача за зустрічним позовом, його права. Тому, посилаючись на чинне законодавство, просив усунути перешкоди ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» у користування власністю шляхом визнання [PERSON], який діє в інтересах неповнолітніх дітей, таким, що втратив право користування домоволодінням. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, надала суду заяву у якій просила первісну позовну заяву задовольнити і вселити [PERSON], який діє в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], у домоволодіння за адресою: [ADDRESS], проти зустрічного позову заперечила, просила відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог. 30 січня 2018 року через канцелярію [PERSON] надав відзив, у якому зазначив, що позовні вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не ґрунтуються на законі, а тому задоволенню не підлягають. У судове засідання представник позивача за зустрічним позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» [PERSON] надав заяву, у якій зустрічні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, а у задоволенні первісного позову просив відмовити в повному обсязі. Раніше Представник третьої особи органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву, у якій зазначила, що підтримує первісний позов та просила його задовольнити, у задоволенні зустрічного - відмовити. Суд не зазначає [PERSON], [INFO] як неповнолітню дитину, в інтересах якої діє позивача [PERSON], оскільки, відповідно до ст. 6 Сімейного кодексу України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Згідно наданих суду відомостей 26 грудня 2017 року [PERSON] досяг повноліття, а отже втратив статус дитини. Довіреності не надав, з позовними вимогами до сторін не звертався, своєї думки з приводу вказаного спору не висловлював. З'ясувавши думку сторін і третіх осіб, оцінивши надані і добуті докази, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У судовому засіданні встановлено, що 29 серпня 2007 року між акціонерним комерційним банком «Форум» і [PERSON] укладений кредитний договір № 0280/07/03 - N, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 250 000 доларів США строком до 28 серпня 2027 року зі сплатою 12 % річних (т. 1 а.с. 153 - 154). 29 серпня 2007 року між [PERSON] і [PERSON] укладений договір купівлі - продажу домоволодіння [ADDRESS], який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3508 (т. 1 а.с. 157 - 158). Крім того, 29 серпня 2007 року в забезпечення виконання кредитного договору № 0280/07/03 - N від 29 серпня 2007 року [PERSON] укладений іпотечний договір № 07 - 638/07, який посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. та зареєстрований в реєстрі за № 3513 (т. 1 а.с. 155 - 156). 14 серпня 2017 року відбулися електронні торги з продажу активів, які обліковувались на балансі ПАТ «Банк Форум», номер лоту - Q80273b8865, переможцем яких було визнано ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», що зазначено у протоколі електронних торгів №UA-EA-2017-08-01-000022-b від 14 серпня 2017 року (т. 1 а.с. 68). 22 серпня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладений договір №658-Ф про відступлення прав вимоги за кредитним договором №0280/07/03-N, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Банк Форум» (т. 1 а.с. 69 - 71). 22 серпня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» підписаний акт прийому-передачі права вимоги згідно договору №658-Ф про відступлення прав вимоги від «22» серпня 2017 року, розмір заборгованості [PERSON], як боржника перед ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», як новим кредитором становив 273 663, 50 долари США (т. 1 а.с. 73). 22 серпня 2017 року між ПАТ «Банк Форум» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» укладений договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою Ією Володимирівною, про відступлення прав за договором іпотеки №07-638/07 посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Вербою В.М. «29» серпня 2007 року та зареєстрований в реєстрі за номером 3513. На виконання вимог ст.ст. 35, 37 - 38 Закону України «Про іпотеку» ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» направило вимогу/іпотечне повідомлення про дострокове погашення заборгованості на три адреси [PERSON], зокрема: місто Дніпро, житловий [ADDRESS]; [ADDRESS]; [ADDRESS] (а.с. 75 - 80). Відповідно до частини 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно із статтею 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. Крім того, згідно з довідкою Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур №5/5-45 від 12.04.18 [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], зняті з реєстрації місця проживання 23 жовтня 2017 року адресою: [ADDRESS] (т. 2 а.с. 47). Вказані обставини також підтверджуються даними ВАДР Управління з питань громадянства реєстрації та роботи з громадянами з тимчасово окупованої території України ГУДМС України у Дніпропетровській області (т. 1 а.с. 236-239). Окрім цього судом встановлено, що позивачу за первісним позовом [PERSON] на праві власності належать об'єкти нерухомості: -квартира, загальною площею 60,26 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ [NUMBER]); -квартира, загальною площею 29,9 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ [NUMBER]); -квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ [NUMBER]). -квартира, загальною площею 68,53 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ [NUMBER]). З приводу знесення будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], суд вбачає, що наданий [PERSON] акт про знесення не є належним доказом припинення права власності на домоволодіння, оскільки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно відсутній запис щодо припинення права власності, через знищення об'єкта (т. 1 а.с. 104 - 115). Таким чином, твердження позивача про те, що у позивача за первісним позовом [PERSON] відсутня інша нерухомість і він не має де жити з дітьми спростовано наданими суду позивачем за зустрічним позовом доказами. Щодо посилання позивача за первісним позовом [PERSON] та представника третьої особи Органу піки та піклування Соборної районної у місті Дніпрі ради щодо мораторія на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті суд приходить до такого. Згідно підпункту 3 пункту 1 ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Разом з тим, у відповідності до пункту 7 цього ж Закону Дія підпункту 3 пункту 1 цього Закону не поширюється на банки, віднесені до категорії неплатоспроможних та щодо яких здійснюються процедури виведення з ринку відповідно до Закону України"Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", у частині уступки (продажу, передачі) заборгованості або боргу на користь (у власність) іншої особи. Постановою Правління Національного банку України від 13 березня 2014 року № 135 Публічне Акціонерне Товариство «Банк Форум» віднесено до категорії неплатоспроможних, і відповідно право вимоги було виставлено на продаж і придбано ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» в межах Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Таким чином, дія мораторію на правовідносини, які виникли між сторонами не розповсюджується. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК право власності набувається на підставах, не заборонених законом, а згідно ст. 321 ЦК право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений в його здійсненні. За правилами статей 316, 321, 391 ЦК Україниправом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності. Статтею 156 ЖК УРСРпередбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. При укладенні Іпотечного договору № 07-638/07 від 29.08.2007 р., іпотекодавець, тобто [PERSON], гарантував, що йому невідомі права інших осіб на предмет іпотеки, а тому при укладенні Договору, права неповнолітніх дітей, в інтересах яких [PERSON] подано позовну заяву про вселення, порушенні не були. Крім цього, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані у вказаному житловому приміщенні лише 01.04.2014 року, тобто на день укладення договорів не мали прав на домоволодіння, в тому числі проживанні та користування житловим приміщенням. При цьому вказані особи зареєстровані без згоди іпотекодержателя. Аналогічна правова позиція викладена і в ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21.01.2015 р. у справі № 826/11317/13-а, яка в силу ст. 417 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами усіх інстанцій, який зазначає при укладенні договору іпотеки, іпотекодавець гарантував, що йому невідомі права інших осіб на предмет іпотеки, отже при укладенні договору , права малолітніх або неповнолітніх дітей порушені не були. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що на момент укладання договору іпотеки, права малолітньої дитини порушені не були, а відтак отримання дозволу на реалізацію предмета іпотеки від органу опіки та піклування є необов`язковим. Постанова Верховного Суду України від 30.09.2015 року у справ № 6 - 1892цс15 зазначає аналогічну правову позицію. Крім того, відповідно до положень ч. 2 ст. 109 ЖК УРСР громадянам, яких висиляють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Згідно із ст.ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Таким чином, судом вбачається свідоме замовчування позивачем за первісним позовом [PERSON] про укладення кредитного договору, про наявність іпотечного договору, предметом якого є спірне домоволодіння [ADDRESS], про що стало відомо суду лише після надання вказаних доказів ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп». Враховуючи, що [PERSON] має непогашену заборгованість перед кредитором, останній реалізував своє право на захист своїх інтересів та набув права власності на майно, що передбачено чинним договором про іпотеку. Одночасно судом вбачається порушення прав нового власника вказаного домоволодіння - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» з боку [PERSON], який своїми свідомими діями перешкоджає власнику у реалізації свого права власності. Тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні первісного позову та задоволенні зустрічного позову в повному обсязі. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов'язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК України закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов'язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов'язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Тому суд доходить до висновку, що у задоволенні первісного позову необхідно відмовити в повному обсязі, задовольнивши зустрічні позовні вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги позивача за первісним позовом [PERSON] залишені без задоволення, а позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» задоволені, то на підставі ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON], який діє на в інтересах неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON], на користь ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» сплачений ним судовий збір у розмірі 1 762 грн., сплату якого підтверджено наявним в матеріалах справи платіжним доручення (т. 1 а.с. 97). Судові витрати у справі, понесені позивачем за первісним позовом залишити за [PERSON] Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. На підставі викладеного,

Outcome: approved