Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь 13551,60 грн. інфляційних витрат. Позов мотивує тим, що за рішенням Свалявського районного суду від 28 вересня 2007 року з відповідача на її користь стягнуто 6426,00 грн. вартості відновлюваних робіт, 760,00 грн. оплачених за проведення експертизи, 1500,00 грн. моральної шкоди, а всього 8686,00 грн. Оскільки вказане рішення до цього часу не виконано, тому просить стягнути інфляційні витрати за 2008, 2009, 2010, 2011, 2013 роки у сумі 13551,60 грн. Під час розгляду справи позивачка збільшила позовні вимоги, також просить стягнути з відповідача інфляційні витрати з 01.01.2014 року по 01.12.2014 року, всього просить стягнути з відповідача 16424,53 грн. У судовому засіданні позивачка та її представник просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, оскільки між позивачем та відповідачем виникли деліктні правовідносини, що пов»язані з відшкодуванням шкоди, договірні відносини між ними відсутні, що унеможливлює стягнення інфляційних витрат. Одночасно просив застосувати строки позовної давності. Представник третьої особи у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 28 вересня 2007 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 6426,00 грн. вартості відновлюваних робіт, 760,00 грн. оплачених за проведення експертизи, 1500,00 грн. моральної шкоди. Згідно відповіді заступника начальника ДВС Свалявського РУЮ С.П.Янович від 24.02.2015 року в рахунок погашення суми по виконавчому листі № 2-417/07, виданого 11.01.2008 року Свалявським районним судом було перераховано на користь [PERSON] 208,55 грн., а саме 11.04.2011 року - 116,39 грн., 14.04.2011 року - 19,20 грн., 19.05.2011 року - 19,20 грн., 06.07.2011 року - 19,20 грн., 26.07.2011 року - 19,20 грн., 23.12.2011 року - 15,36 грн. Постановою заступника начальника відділу ДВС Свалявського РУЮ від 23.02.2015 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-417/07, виданого 11.01.2008 року Свалявським районним судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 6426,00 грн. вартості відновлюваних робіт, 760,00 грн. оплачених за проведення експертизи, 1500,00 грн. моральної шкоди. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Таким чином, між сторонами виникли зобов»язання з приводу виплати грошових сум за рішенням суду. Відповідно до статей 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов'язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов'язання зі сплати коштів. Ст. 625 розміщена в розд. I кн. 5 ЦК "Загальні положення про зобов'язання", у зв'язку з чим поширює свою дію на всі зобов'язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах. Статею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи відповідач тривалий час не виконував дане грошове зобов»язання. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Саме до цього зводиться правова позиція, що висловлена Верховним Судом України в постанові Верховного суду України від 24 жовтня 2011 року, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, які зобов'язані привести свою судову практику у відповідність до судового рішення Верховного Суду України. У судовому засіданні представник відповідача просив застосувати до спірних правовідносин позовну давність. Таке клопотання узгоджується із положеннями ч.ч. 3 і 4 ст. 267 ЦК України, за якими позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ст. 256 і п. 1 ч. 2 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. З урахуванням наведеного, при визначенні прав і обов"язків щодо стягнення коштів індексу інфляції за весь час прострочення застосуванню підлягає саме загальна позовна давність, що визначена у три роки. З урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та відповідно до роз'яснення Верховного Суду України від 3 квітня 1997 року № 6.2.- 97 р. «Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ» та позовної давності відповідач повинен сплатити позивачці з листопада 2011 року (оскільки позивачка звернулась до суду 07 листопада 2011 року) по 31 грудня 2011 року та з 01 січня 2013 року по 01 грудня 2014 року (по день вимоги позивачки зазначеної у заяві про збільшення позовних вимог) 1873,51 грн. з наступного розрахунку: 100,10 /індекс інфляції за листопад 2011 року/ х 100,20 /індекс інфляції за грудень 2011 року/ х 100,20 /індекс інфляції за січень 2013 року/ х 99,90 /індекс інфляції за лютий 2013 року/ х 100,00 /індекс інфляції за березень 2013 року/ х 100,00 /індекс інфляції за квітень 2013 року/ х 100,10 /індекс інфляції за травень 2013 року/ х 100,00 /індекс інфляції за червень 2013 року/ х 99,90 /індекс інфляції за липень 2013 року/ х 99,30 /індекс інфляції за серпень 2013 року/ х 100,00 /індекс інфляції за вересень 2013 року/ х 100,40 /індекс інфляції за жовтень 2013 року/ х 100,20 /індекс інфляції за листопад 2013 року/ х 100,50 /індекс інфляції за грудень 2013 року/ х 100,20 /індекс інфляції за січень 2014 року/ х 100,60 /індекс інфляції за лютий 2014 року/ х 102,20 /індекс інфляції за березень 2014 року/ х 103,30 /індекс інфляції за квітень 2014 року/ х 103,8 /індекс інфляції за травень 2014 року/ х 101,00 /індекс інфляції за червень 2014 року/ х 100,40 /індекс інфляції за липень 2014 року/ х 100,8 /індекс інфляції за серпень 2014 року/ х 102,90 /індекс інфляції за вересень 2014 року/ х 102,40 /індекс інфляції за жовтень 2014 року/ х 101,9 /індекс інфляції за листопад 2014 року/ = 122,1 Тобто 8477,45 х 122,1 : 100 = 10350,96 грн., самі інфляційні втрати складають: 10350,96 - 8477,45 = 1873,51 грн. За таких обставин, стягненню підлягає сума індексу інфляції у розмірі 1873,51 грн.

Outcome: partial