Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

05.02.2018 року позивачі звернулися до суду з позовом про визнання права власності. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що в 1980 році з метою створення спільної сумісної власності на виділеній Великознам'янською сільською радою Кам'янсько-Дніпровського району Запорізької області земельній ділянці [PERSON] та її рідний син - [PERSON] побудували житловий будинок з надвірними прибудовами, розташований в с. Велика .Знам'янка по вул.Шкільна (колишня [PERSON]), 25, на який не отримали своєчасно правовстановлюючі документи в органах державної реєстрації. 29.06.2006 року [PERSON] померла. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно 1/2 частка вищевказаного житлового будинку з надвірними прибудовами. Після смерті спадкодавця спадщину прийняв її рідний син, а їхній чоловік та батько - [PERSON] шляхом постійного проживання із спадкоємцем на день смерті, проте правовстановлюючі документи на спадщину в нотаріальному порядку не отримав. 09.03.2014 року [PERSON] помер. Після смерті спадкодавця залишилось спадкове майно - житловий будинок з надвірними прибудовами в с. Велика Знам'янка Кам"янсько-Дніпровського району Запорізької області, вул. Шкільна, 25. Після смерті спадкодавця вони прийняли спадщину шляхом постійного проживання із спадкоємцем на день смерті, проте своєчасно спадщину не оформили за сімейних обставин. В листопаді 2017 року звернулась до [PERSON] державної міської нотаріальної контори в Запорізькій області за оформленням спадщини, проте до теперішнього часу за відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії не мають можливості визначитись із фактично успадкованим майном. Просили визнати за ними по 1/2 частині житлового будинку з надвірними прибудовами, розташованого в с. Велика Знам'янка Кам"янсько-Дніпровського району Запорізької області по вул. Шкільна, 25. \~\~ Ухвалою судді Камянсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 06.02.2018 року відкрито провадження у справі та справу прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження. Позивачі [PERSON], [PERSON] та представник позивачів [PERSON] в судове засідання не зявились, надали суду заяви про підтримання позовних вимог та розгляд справи у їх відсутності. Представник відповідача [PERSON] територіальної громади в Запорізькій областів судове засідання не зявився, надіслав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, заперечень та пояснень не мав. Від представника третьої особи без самостійних вимог: [PERSON] нотаріальної контори в Запорізькій області надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯЮ № 904659 від 28.02.1952 р. (а.с. 12). Позивачка згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії 1-ЖС № 451335 від 28.02.1981 р. уклала шлюб з [PERSON] та після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище «Краюшкіна» (а.с. 12). Від шлюбу у них народився син [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖС № 314808 від 18.11.1985 р. (а.с. 13). Факт родинних відносин між спадкодавцем підтверджено документально. Як вбачається з копії технічного паспорта на житловий будинок від 04.06.1991 р. власниками будинку № 25 по вул. Карла Маркса в с. Велика Знамянка Камянсько-Дніпровського району Запорізької області є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 14-15). На підставі рішення виконавчого комітету Великознамянської сільської ради від 17.10.1995 р. № 10 [PERSON], [PERSON] передані у приватну власність земельні ділянки площею 0,29 га та 0,25 га відповідно, про що видані 30.10.1995 р. державні акти на право приватної власності на землю №№ 847 і 846 (а.с. 16, 17). [PERSON] 29.06.2006 р. померла (свідоцтво про смерть серії 1-ЖС № 043916 від 03.07.2006 р, а.с. 10.). [PERSON] 09.03.2014 р. помер (свідоцтво про смерть серії 1-ЖС № 290082 від 12.03.2014 р., а.с. 11). [PERSON] державна міська нотаріальна контора Запорізької області своїм листом від 18.11.2017 р. № с/с/2017/02-14 повідомила позивачів про те, що свідоцтво про право на спадщину після смерті 09.03.2014 р. [PERSON] не може бути видане через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок № 25 по вул. Шкільна в с. Велика Знамянка (а.с. 22). Згідно довідки за № 63 від 04.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, [PERSON] була зареєстрована та постійно проживала [INFO] по день смерті 29.06.2006 р.; разом з нею проживали [PERSON] з 1986 р. по 09.03.2014 р., [PERSON] з 1986 р. по теперішній час (а.с. 21). [PERSON] по день смерті (09.03.2014 р.) проживав [INFO] разом із позивачами [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією довідки № 64 від 04.01.2018 р. виконавчого комітету Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області (а.с. 19). Згідно довідки за № 115 від 05.01.2018 року, виданої виконавчим комітетом Великознамянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, відповідно до записів в книзі погосподарського обліку № 9 [PERSON] значиться власником домогосподарства за адресою: вул. Шкільна, 25, с. Велика Знамянка (а.с. 21). Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статі 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. (ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину, не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п. 3.1 Роз'яснень, що містяться у листі Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення». Тобто, до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. У зв'язку з тим, що відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, загальні правила прийняття в експлуатацію не можуть поширюватись на приватні житлові будинки з господарськими будівлями і спорудами, які збудовані до 5 серпня 1992 року. Згідно з Законом УРСР "Про сільську Раду народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувались прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримування, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991 року та ЦК України 2003 року будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачається, самовільно збудованими вони також не являються так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Позивачами надано докази того, що вони прийняли спадщину за законом після смерті [PERSON], але оформити свої спадкові права у встановленому законом порядку не мають можливості через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином,

Outcome: approved