Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача коштів на утримання їх неповнолітніх дітей. Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано 13.08.1999 року у відділі РАЦС Львівського міськвиконкому. За час шлюбу у них народилося двоє дітей, [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. Відповідач проживає окремо, коштів на утримання своїх дітей не надає, не дбає про забезпечення дітей, не займається їх вихованням. А тому позивач звернулась в суд та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі по 700 грн. в місяць на кожну дитину але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, однак, подала до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить стягнути по 700 грн. на кожну дитину. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки не повідомив і від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилось двоє дітей : син [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO]. З свідоцтв про народження дітей вбачається, що позивачка є матір'ю дітей, а відповідач - їхнім батьком. З матеріалів позовної заяви вбачається, що діти проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. Суд враховує те, що діти проживають разом з матір'ю, а відтак, знаходяться на її утриманні. Відповідач не бере участь в матеріальному забезпеченні дітей, а тому суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дітей, які не хворіють, майна у власності не мають, самостійних доходів не отримують; - стан здоров'я та матеріальне становище їх матері - позивачки по справі, яка не працює, інвалідності не має, будь-яких інших доходів не отримує; - стан здоров'я та матеріальне становище їх батька - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, не працює, але він є працездатним, а відтак, може надавати допомогу на утримання дітей в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Стаття 184 СК України носить диспозитивний характер і не визначає вичерпного переліку обставин для встановлення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за змістом цієї норми такими обставинами є нерегулярний дохід та будь-які інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із частинами 1, 2 ст. 184 СК України та з урахуванням положень ч. 2 ст. 182 СК України суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі в чітко визначеному розмірі, який не залежить від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку чи відсотків від нього, тим більше такий розмір аліментів не може варіюватися залежно від зміни розміру прожиткового мінімуму кожного року, оскільки це суперечить самому змісту ст. 184 СК і принципам такого способу визначення розміру аліментів. Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі, в розмірі по 700 грн. 00 коп. на кожну дитину щомісячно, а всього 1400 грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 21.01.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі - 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON]

Outcome: approved