Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

07.10.2019 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що продовжує навчання, в твердій грошовій сумі розмірі 3 000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до закінчення дитиною навчання, але не більше ніж до досягнення дитиною 23 років. На обґрунтування позовної заяви зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2013 було розірвано. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 06.12.2018 з відповідача на її користь стягувалися аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн 00 коп. щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону до досягнення дитиною повноліття. [INFO] синові виповнилося 18 років і на даний час він продовжує навчання на 4 курсі денного відділення Харківського державного автотранспортного коледжу. Термін закінчення навчання - 30.06.2020. Тобто, досягнувши повноліття, син продовжує навчатися, а тому позбавлений можливості заробляти самостійно на своє утримання. Йому необхідні грошові кошти на харчування, проїзд, забезпечення особистих потреб, а її заробітної плати для утримання себе та сина, оплати житла, комунальних послуг, придбання одягу тощо їй не вистачає. Відповідач є здоровою працездатною людиною, постійно їздить у відрядження по Україні та отримує стабільні високі доходи, а тому має можливість надавати допомогу синові. В телефонній розмові він погодився продовжувати надавати грошові кошти сину, але забажав, щоб це було оформлено рішенням суду, тому вона змушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою. На даний час відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 2 027 грн 00 коп., але й він нездатний забезпечити нагальні потреби сина, тому вона просить суд призначити розмір аліментів в сумі 3 000 грн 00 коп. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.10.2019 прийнято позовну заяву та відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні в залі суду на 08.11.2019. Під час судового розгляду позивач [PERSON] частково підтримала позовні вимоги щодо стягнення аліментів з підстав, викладених у позовній заяві, а саме зменшила розмір позовних вимог до 2000 грн. на місяць. Наполягала на визначенні аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн 00 коп. щомісячно. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні зменшені позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 2000 грн визнав. Третя особа [PERSON] на судовий розгляд не прибув, що, з урахуванням думок сторін, дало підстави для вирішення справи за його відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно свідоцтва про народження Серія [NUMBER] , паспорта громадянина України № [NUMBER] , Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6334-1214461-2018, довідки Харківського державного автотранспортного коледжу № 357/19 від 22.08.2019 вбачається, що [PERSON] та [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , який навчається на 4 курсі денного відділення Харківського державного автотранспортного коледжу, дата вступу 01.09.2016, строк закінчення 30.06.2020 (а. с. 4-6, 8). Даними паспорта громадянина України Серія [NUMBER] підтверджується, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] (а. с. 3). Даними паспортів громадян України Серія МК № 256574, № 001372321, Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання №6334-1214461-2018, довідки Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області № 3160/02-19 від 16.10.2019 підтверджується, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані в квартирі [ADDRESS] (а. с. 5, 6, 15, 28). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 17.05.2013 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а. с. 9). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 04.12.2018 з [PERSON] стягувалися на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2 000 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 08.11.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а. с. 10). Статтею 199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Статтею 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Сторонами визнаються та не підлягають доказуванню ті обставини, що їхній спільний повнолітній син [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з продовженням навчання потребує матеріальної допомоги. Повідомлені [PERSON] відомості про наявність у нього мінливого доходу, достатнього для виплати аліментів на утримання повнолітнього сина в розмірі 2000 грн щомісячно вказують на те, що він може надавати матеріальну допомогу, а тому зобов`язаний утримувати повнолітнього сина до закінчення ним навчання, але не більш як до досягнення ним 23 років. Відповідач [PERSON] визнав зменшені позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 2 000 грн 00 коп., що не суперечить закону та не порушує права та охоронювані законом інтереси інших осіб. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів з`ясовано, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову зі зменшеними позовними вимогами. За таких обставин, позовна заява [PERSON] зі зменшеним розміром вимог підлягає задоволенню шляхом стягування з [PERSON] на користь позивача аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2 000 грн 00 коп. щомісячно, із щорічною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути до Державного бюджету України судовий збір.

Outcome: approved