Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що 22.07.2000 року сторони уклали між собою шлюб. В період зареєстрованого шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] . 22.01.2004 року шлюб між сторонами по справі було розірвано. [INFO] доньці виповнилось 18 років. На даний час вона є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету сходознавства Київського національного лінгвістичного університету, форма навчання за рахунок державного замовлення. Строк навчання закінчується 30.06.2022 року. Оскільки [PERSON] навчається на стаціонарній денній формі, не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу та фінансових витрат, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця як матеріальну допомогу з 11.03.2019 року до досягнення дитиною 23 років, оскільки відповідач працює, має можливість надавати таку допомогу. Позивач сплачує грошові кошти за навчання дитини, купує канцтовари, витрачає кошти на повне утримання доньки. Відповідач [PERSON]. в судовому засіданні вимоги позову визнав частково, пояснивши, що на його утриманні перебуває донька від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] . Крім того, він з 8.06.2000 року працює в Управлінні державної охорони України на даний час перебуває на посаді заступника начальника служби, тому згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх своїх доходів щомісяця. Заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено у судовому засіданні, 22.07.2000 року сторони уклали між собою шлюб, який зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №610 (а.с.10). В період зареєстрованого шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] (а.с.11). 22.01.2004 року шлюб між сторонами по справі було розірвано (а.с.12). Згідно п.1, ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як наголошує п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [INFO] доньці [PERSON] виповнилось 18 років (а.с.11; 15), яка на даний час зареєстрована і проживає разом з матір`ю, позивачкою по справі (а.с.16). Як вбачається з копії довідки №0845/19 від 18.02.2019 року [PERSON] на даний час є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету сходознавства Київського національного лінгвістичного університету, форма навчання: за рахунок державного замовлення, строк навчання закінчується 30.06.2022 року (а.с.17-18). Вказані вище обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і не заперечувались учасниками справи. Як передбачає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON]. з 8.06.2000 року працює в Управлінні державної охорони України на даний час перебуває на посаді заступника начальника служби (а.с.40), отримуючи постійний щомісячний регулярний дохід у вигляді заробітної плати (а.с.41). Таким чином, суд вважає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу своїй доньці, яка продовжує навчання. І хоча відповідач частково погодився з вимогами позову щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, але суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню в частці від щомісячного доходу відповідача, як бажає позивач, а не у твердій грошовій сумі щомісяця. У відповідності до ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки донька відповідача [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі на денній формі, при цьому вона не має часу на працевлаштування і потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, витрати, пов`язані з проїздом до місця навчання, тощо, а відповідач, її батько, має можливість надавати їй таку матеріальну допомогу, так як є працездатною особою і працевлаштований, враховуючи його фінансовий, майновий стан та стан його здоров`я, наявність на його утриманні іншої доньки [PERSON] , [INFO] від другого шлюбу (а.с.53), тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/6 частини з усіх його доходів щомісяця щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду - 11.03.2019 року, як передбачено ч.1, ст.191 СК України, і до 30.06.2022 року - дня закінчення навчання дитини у зазначеному вище закладі, як зазначено у диспозиції ст.199 СК України, а не до досягнення 23 років, оскільки не надано позивачем доказів продовження навчання дитини після 30.06.2022 року, в задоволенні решті позовних вимог необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового з бору, від якого була звільнена позивач при зверненні до суду. На підставі ст.137 ЦПК України при задоволенні позову з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача 2 000 грн. понесених останньою витрат на професійну правничу допомогу, що підтверджені документально.

Outcome: partial