Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по аліментам та неустойки. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Ясинуватського міськрайонного суду від 09 серпня 2006 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 20 липня 2006 року та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач аліменти у повному обсязі не виплачує, уточнив позовні вимоги просила суд стягнути з відповідача заборгованість по аліментам за період з серпня 2006 року по жовтень 2013 року у розмірі 25349,38 гривень, та неустойку за прострочення уплати аліментів у розмірі 349545,36 гривень. Рішенням Ясинуватського міськрайонного суду від 11 грудня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по аліментам за період з серпня 2006 року по вересень 2013 року включно у розмірі 25349,38 гривень. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку за прострочення уплати аліментів станом на 11 грудня 2013 року у розмірі 349545,36 гривень. Вирішено питання щодо сплати судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] та [PERSON] оспорюють обґрунтованість судового рішення, ставлять питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог та доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд невірно застосував законодавства, що регулює спірні правовідносини, рішення не відповідає вимогам закону, оскільки при відсутності спору про розмір заборгованості підстави для стягнення суми заборгованості у судовому порядку відсутні ,розрахунок суми неустойки також є необґрунтованим та сума пені за розрахунком суду у декілька разів більше суми самої заборгованості. В засіданні апеляційного суду [PERSON] та [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримали та просили її задовольнити. Позивач у судове засідання апеляційного суду не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву в якій просить розглянути справу у її відсутність. Апеляційний суд, заслухав доповідача, вивчив матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови „ Про судове рішення у цивільній справі " № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. При розгляді справи судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Ясинуватського міськрайонного суду від 09 серпня 2006 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини всіх доходів, але не менше ніж на 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно починаючи з 20 липня 2006 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття (а.с. 28-29). Згідно розрахунку заборгованості відділу державної виконавчої служби Ясинуватського міськрайонного управління юстиції від 01 листопада 2013 року заборгованість по аліментам станом на 14.08.2008 року на момент досягнення повноліття [PERSON] складає 8063 гривень, заборгованість по аліментам станом на 01.10.2013 року на утримання [PERSON] складає 17286,38 гривень, а всього заборгованість по аліментам за період з серпня 2006 року по вересень 2013 року включно складає 25349,38 гривень (а.с. 122-124). Відповідно до ст.ст.180,181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них , хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або ) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька або у твердій грошовій сумі. Ст.194 Сімейного Кодексу України передбачає, що аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Заборгованість за аліментами які стягуються відповідно до ст.187 цього Кодексу, погашається за заявою платника шляхом відрахувань з його заробітної плати, пенсії, стипендії за місцем їх одержання або стягуються за рішенням суду. Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості, суд першої інстанції виходив з того, що ці вимоги є обґрунтованими. Апеляційний суд не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції , оскільки спору з приводу розміру заборгованості між сторонами не існує, підстави для стягнення заборгованості у порядку ст.194 Сімейного Кодексу України також відсутні. Примусове стягнення заборгованість по аліментам здійснюється державним виконавцем відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження» та правові підстави для її стягнення за рішенням суду відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Таким чином, виходячи зі змісту норм ст. 196 СК України суд відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України повинен встановити факт заборгованості за аліментами й наявність чи відсутність вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішення суду, у її виникненні та залежно від цього вирішити питання про наявність чи відсутність у одержувача аліментів права на стягнення неустойки. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції, всупереч доводів апеляційної скарги, обґрунтовано виходив з того, що позивач має право на стягнення неустойки (пені) з відповідача за прострочення сплати аліментів та розрахунок пені відповідає вимогам закону. Відповідно до вимог закону пеня нараховується на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати. Розрахунок пені вірно проведено за наступною формулою: (розмір заборгованості за аліментами за відповідний місяць х на 1% х на кількість днів прострочення). Проте, враховуючи, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального стану платника аліментів, апеляційний суд, враховуючи матеріальний стан відповідача, який не працює, має на утриманні неповнолітню дитину [INFO], приходить до висновку про можливість зменшення розміру пені, яка підлягає стягненню до 25 000 гривень. Відповідно до п.4 ст.309 ЦПК України, підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Виходячи з аналізу вищенаведених норм, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по аліментах підлягає скасуванню, в частині визначення розміру неустойки підлягає зміні зі зменшенням розміру неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки до 25 000 гривень.

Outcome: partial