Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

10.01.2020 позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до ДП "Волиньвугілля" про стягнення розрахункових та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] працювала на ВП «Шахта №9 «Нововолинська», яка є відокремленим підрозділом Державного підприємства «Волиньвугілля» з 04.07.2007 року. 20.08.2019 вона була звільнена з підприємства за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства умов колективного чи трудового договору з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку. У день звільнення роботодавець не виплатив заробітну плату належну їй при звільненні. Вказує, що на даний час відповідач досі не провів з нею повного розрахунку. Заборгованість по розрахункових становить 12669,47 грн. Враховуючи, що її середньоденний заробіток становив 232,44 грн., просить суд стягнути з відповідача в свою користь 22314,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені з 21.08.2019 по день рішення суду та заборгованість по заробітній платі 12669,47 грн. Представник відповідача ДП «Волиньвугілля» до початку першого судового засідання, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. На підставі вказаної норми процесуального права, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в ст.116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як встановлено в судовому засіданні, позивач працювала на ВП «Шахта №9 «Нововолинська» ДП «Волиньвугілля» та 20.08.2019 була звільнена з ВП «Шахта «Бужанська» ДП «Волиньвугілля» на підставі ст.38 КЗпП України (за власним бажанням, у зв`язку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства, умов колективного чи трудового договору, з виплатою вихідної допомоги у розмірі тримісячного середнього заробітку). Відповідно до довідки від 19.12.2019 (а.с. 6) заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 19.12.2019 становить 12669,47 грн. Середньоденний заробіток [PERSON] становив 232,44 грн. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок, є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку. Згідно з п.8 Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньоденної заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці, проводяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Оскільки, з вини підприємства належні звільненому працівникові суми у строки зазначені в ст.116 КЗпП України не були виплачені, суд задоволює позовні вимоги про стягнення з відповідача ДП «Волиньвугілля» в користь позивача [PERSON] 12669,47 грн. заборговностіпо заробітній платі та 28125,24 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 21 серпня 2019 року по день постановлення рішення -13 лютого 2020 року, із розрахунку 232,44 грн. (середньоденний заробіток) х 96 (робочі дні за вищевказаний період)= 28125,24 грн. Крім того з відповідача в користь позивача відповідно до ст.141 ЦПК України підлягає до стягнення 840,80 грн. сплаченого судового збору, та 1500 грн. витрат за надання професійної правничої допомоги, що підтверджується документально (а.с.1,15-20).

Outcome: approved