Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

09.06.2021 р. до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя надійшла позовна заява Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за комунальні послуги за період з 01.01.2016 р. по 30.04.2021 р. в розмірі 26 891,63 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що приміщення за адресою: [ADDRESS] , власником якого є відповідач [PERSON] , підключено до централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води. Між Концерном «МТМ» та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води від 09.09.2010 р. У період 01.01.2016 року по 30.04.2021 року позивач надав відповідачу житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в житлове приміщення на загальну суму 40 836,50 грн., субсидія склала - 7 777,68 грн., оплата - 6 167,19 грн. Заборгованість складає 26 891,63 грн. Ухвалою суду від 11 червня 2021 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін (а.с. 14-15). 27.07.2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про поновлення пропущеного строку на подачу відзиву (а.с. 35). 28.07.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він не заперечує проти надання послуги позивачем, однак не погоджуються із сумою нарахувань. Заперечення обґрунтовані тим, що перед встановленням вузлу комерційного обліку позивач не перевірив технічний стан всієї системи для документування наявних фактів втручання у внутрішньо будинкову систему теплопостачання, через що нарахування завищені. Окрім того, позовна вимога до [PERSON] не підлягає задоволенню через те, що вона стала власником квартири тільки 30.12.2020 р., не мешкала у спірній квартирі та не користувалася послугами. Також відповідач просить суд застосувати строк позовної давності за період з 01.10.2017 р. по 31.04.2018 р. Зазначає, що платежі, які були здійснені за період з грудня 2017 р. по липень 2019 р. були призначені для виконання зобов`язання за окремим договором про реструктуризацію заборгованості від 05.10.2017 р. На підставі викладеного, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості в солідарному порядку за період з 01.01.2016 р. по 30.04.2021 р. (а.с. 35-39, 41-42). 02.08.2021 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вона заперечує проти задоволення позову, тому що вона стала власником квартири тільки 30.12.2020 р., не мешкає у спірній квартирі та не користується послугами. (а.с. 47-48). 06.08.2021 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої Концерн «МТМ» заперечує проти застосування строків позовної давності через те, що платежі, які надходили від відповідачів, переривали строк. Також відповідачем [PERSON] було укладено договір реструктуризації боргу 05.10.2017 р. за період з січня 2016 р. по березень 2017 р., що свідчить про визнання цього боргу. Також зазначено, що відповідачем не було своєчасно сплачено борг за договором реструктуризації, що призводить до припинення його дії. Щодо нарахувань за послуги представник зазначає, що Концерн «МТМ» застосовує тарифи на послуги, які затверджені Постановою НКРЕКР № 1763 від 10.12.2018 р., а усі юридичні особи, які розташовані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , мають окремі договори постачання електроенергії. Окрім того, питання нарахування вартості послуг не є предметом спору за позовною заявою. Також позивач заперечує проти виключення із складу відповідачів - [PERSON] , через те, що в період з 03.10.2008 р. - 13.10.2016 р. вона була зареєстрована за спірною адресою, отже була користувачем послуг, а з 30.12.2020 р. є власником майна, тому повинна нести тягар його утримання (а.с. 54-56). 13.08.2021 року від відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив. Відповідач зауважує, що позивач не вказує опалювальну площу будинку, без якої перевірити правильність застосування Методики №315 та нарахування по окремому особовому рахунку неможливо. Також він зазначає, що відповідач [PERSON] дійсно користувалася квартирою до 13.10.2016 р., однак після цієї дати вона не є наймачем та користувачем послуг (а.с. 63-66). 13.09.2021 року від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. При винесені рішення просить врахувати те, що вона має інвалідність ІІ групи (а.с. 33). Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Відповідно до ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. 23.11.2021 р. представник відповідача - адвокат Кадуліна І.С. подала суду заяву про відкладення судового засідання через її зайнятість в іншому процесі. Суд відмовив в задоволенні заяви представник відповідача - адвокат Кадуліна І.С. виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Статтею 275 ЦПК України передбачено, що строк розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження не може перевищувати шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Ухвалою суду від 11 червня 2021 року зазначену справу прийнято до розгляду та відкрито провадження, вирішено розглядати у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об`єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких є не допустити судовий процес у безладний рух. З рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998р. та «Креуз проти Польщі» від 19.06.2001р. вбачається, що право на суд не є абсолютним та воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Суд зауважує, що справа перебуває в провадженні суду більше чотирьох місяців, сторонам було надано достатньо часу для надання суду всіх наявних заперечень та доказів в обґрунтування своїх доводів, в матеріалах справи є заперечення відповідачів проти позову, на цій стадії розгляду справи нові докази та пояснення не допускаються. Виходячи із зазначених нормативно-правових актів України, наведених рішень Європейського суду з прав людини, взявши до уваги другу поспіль неявку відповідача [PERSON] , наявність заперечень відповідачів в матеріалах справи, суд у відповідності до статті 280 ЦПК України, приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідачів. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, доводи відповідачів, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, приходить до такого. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року „Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" у м. Запоріжжя, починаючи з 01.01.09 року, виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води визначено Концерн „МТМ" в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ" (п. 1.2. Рішення). Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 року „Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг" у м. Запоріжжя, починаючи з 01.04.2011 року, виконавцем житлово-комунальних послуг для населення, що мешкає у житловому фонді комунальної власності з централізованого опалення, підігріву гарячої води визначено Концерн „МТМ" в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну „МТМ"" (п. 1.2. Рішення). Зазначені рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року та № 200 від 28.04.2011 року були офіційно надруковані у офіційному засобі масової інформації Запорізької міської ради - газеті „Запорізька січ". Відповідно до п. 18 Правил «Надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення вноситься щомісячно. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» власник та наймач (орендатор) будинку, квартири - споживач послуг зобов`язаний, у тому числі сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені законом або договором, дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житло-комунальних послуг, пожежної і газової безпеки, санітарних норм і правил. Окрім того, обов`язок споживача сплачувати за житлово-комунальні послуги закріплений у ст.ст. 67, 68 Житловому кодексі УРСР. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 09 вересня 2010 року між Концерном МТМ та [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води (надалі - договір) за адресою: [ADDRESS] (особовий рахунк № [NUMBER] ). Суб`єкти користування 2 особи (а.с. 7). Відповідно до п. 1 договору виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Пункт 5 договору передбачає розмір тарифів на момент укладення та обов`язок споживача сплачувати послуги у разі зміни норм та тарифів на послуги. Про зміну тарифів виконавець повідомляє споживача через засоби масової інформації. Згідно з витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Згідно з витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 257288574 від 19.05.2021 року - квартира за адресою: [ADDRESS] , з 30 грудня 2020 року належить [PERSON] (а.с. 6). Концерн «МТМ» надає послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Згідно розрахунку позивача за період з 01.01.2016 року по 30.04.2021 року МТМ надало відповідачу за адресою: [ADDRESS] , житлово-комунальні послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання на загальну суму 40 836,50 грн., субсидія склала - 7 777,68 грн., оплата - 6 167,19 грн. Заборгованість складає 26 891,63 грн. (а.с. 4). Щодо строків позовної давності Відповідач [PERSON] заявив клопотання про застосування строків позовної давності. Суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню на підставі такого. Відповідно до ст. 256 ЦПК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з вимогами ст. 257 ЦПК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875- IV (яка була чинна до набрання чинності Законом №2189-VIII) плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Оплата періодичного платежу не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин боргу (постанова ВСУ від 22.03.2017 р. № 761/12553/15-ц, постанова Верховного Суду від 23.12.2020 № 127/23910/14-ц). 05.10.2017 р. між відповідачем [PERSON] та Концерном МТМ було укладено договір реструктуризації заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 2 500,00 грн. за період з січна 2016 р. по березень 2017 р. (а.с. 43). Суд погоджується з думкою позивача, що укладення договору реструктуризації є дією, яка свідчить про визнання свого боргу та перериває строк позовної давності. Однак, суд зауважує, що відповідно договором встановлені нові строки сплати боргу, які у разі несплати також можуть бути стягнуто у трирічний строк. Як вбачається з графіку здійснення платежів за реструктуризацією: період погашення передбачено з листопада 2017 р. по квітень 2018 р., сума обов`язкового щомісячного платежу - 416,67 грн. Отже, сторонами передбачено періодичні платежі у встановленій сумі. Відповідач [PERSON] зазначив, що за договором реструктуризації ним було сплачено за: грудень 2017 р. - 500,00 грн., лютий 2018 р. - 500,00 грн., квітень 2018 р. - 600 грн., вересень 2019 р. -500,00 грн., березень 2019 р. - 350,00 грн., квітень 2019 р. - 500,00 грн., липень 2019 р. - 50 грн. (із суми 250 грн.). Отже, зобов`язання за договором реструктуризації виконані. Окрім того, строк позовної давності для стягнення останньої суми періодичного платежу сплинув у квітні 2018 р. Тому стягненню підлягає сума заборгованості за період з червня 2018 року по квітень 2021 року в розмірі 21 904,51 грн. Згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спірна квартира належить [PERSON] тільки з 30 грудня 2020 року. Тому, позовні вимоги про стягнення суми боргу з [PERSON] за період до 30.12.2020 р. не підлягають задоволенню. Також, відповідно до витягу з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] зазначає, що [PERSON] дійсно не мешкає у цій квартирі та не бажає, щоб вона приймала участь в утриманні майна, яким він користується одноособово. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-2954цс15, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Тому, позовні вимоги про стягнення суми боргу з [PERSON] не підлягають задоволенню. Судом не приймаються до уваги заперечення проти позову, щодо неправильності нарахування за послуги через встановлення лічильника без перевірки технічного стану системи опалювання в нежитлових приміщеннях першого поверху та відсутність в рахунках на оплату всієї опалювальної площі будинку, на підставі такого. Концерн «МТМ» застосовує тарифи на послуги, які затверджені Постановою НКРЕКР № 1763 від 10.12.2018 р. Площа нежитлових приміщень, які розташовані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , не враховується при здійсненні нарахувань для мешканців будинку. Порядок доведення до споживачів інформації про перелік житлово-комунальних послуг, структуру цін/тарифів, зміну цін/тарифів з обґрунтуванням її необхідності та про врахування відповідної позиції територіальних громад, затверджено наказом Міністерства розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 30.07.2012 р. № 390, зареєстрованого в Мін`юсті України 16.08.2012 р. № 1380/21692. На офіційному сайті Концерну «МТМ» міститься повна інформація про тарифи, що застосовуються для категорії споживачів «населення», вказана інформація загальнодоступною. Окрім того, питання нарахування вартості послуг не є предметом спору за позовною заявою, а відповідачами не подано зустрічного позову та не надано контррозрахунку. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та оскільки позовну заяву було задоволено на 81%, з відповідача слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 1 838,70 грн.

Outcome: partial