Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-18 00:00:00

18.02.2019 року Обласне комунальне підприємство Донецьктеплокомуненерго звернулося в особі виробничої одиниці Дружківкатепломережа у Дружківський міський суд Донецької області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті за теплову енергію в сумі 13258,26 грн., інфляційні збитки в сумі 16880,96 грн., 3% річних у сумі 3247,06 грн. Позивач мотивує позов тим, що відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , користується послугами опалення, які надає ВО Дружківкатепломережа ОКП "Донецьктеплокомуненерго", але за послуги теплопостачання в період з 01 грудня 2011 року по 01 липня 2016 року не сплачував та за ним значиться вищевказана заборгованість перед ОКП "Донецьктеплокомуненерго" в особі ВО "Дружківкатепомережа". 28 листопада 2016 року ухвалою судді Дружківського міського суду ОКП "Донецьктеплокомуненерго" було відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості з [PERSON] Просить стягнути з відповідача вказану вище заборгованість та судові витрати. 21 лютого 2019 року позовну заяву ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Дружківкатепломережа» про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків зазначених в ухвалі суду (а.с.35). 01 березня 2019 року на адресу Дружківського міського суду Донецької області позивачем надано заяву про усунення недоліків, яка містила позовна заява (а.с.38). 20 березня 2019 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду і відкрито провадження по цивільній справи, визначено справу розглядати за правилами загального провадження (а.с.44). У судове засідання представник позивача не з`явилась, надала заяву із клопотанням про розгляд справи за її відсутності. Просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Проте надав до суду заяву із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, та просять застосувати строк позовної давності до спірних правовідносин. Суд, ознайомившись із матеріалами справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до наступних висновків. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за теплову енергію, передбачена Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (із змінами та доповненнями). Відповідно до п. 18 Правил № 630 розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно п. 20 цих Правил плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів теплової енергії або затверджених нормативів споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Згідно п. 21 Правила у разі відсутності у квартирі та на вводах у багатоквартирний будинок засобів води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормами споживання з розрахунку за 1 кв. м (куб метр) опалювальної площі (обєму) квартири та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Відповідно до ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов`язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 07.12.1995 року (а.с.43). Дана квартира розташована в багатоповерховому будинку та забезпечена централізованим опаленням, прилади обліку теплової енергії в квартирі відсутні. Відповідач не відмовлявся від даних послуг і не надав суду доказів, що він не користувалася послугами теплопостачання, або мав претензії до якості послуг з теплопостачання. Окреме індивідуальне опалення в квартирі відсутнє. Із наданих позивачем письмових доказів вбачається, що ВО "Дружківкатепломережа" на час розгляду справи здійснюються нарахування за особовим рахунком № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] , на ім`я відповідача [PERSON] (а.с.8). Також, суд встановив, що плата за теплопостачання нараховувалася відповідачу з грудня 2011 року відповідно до Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 14.12.2010 року "Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" тариф на теплову енергію для населення складає 283,79 грн. за 1 Гкал; з 01 жовтня 2014 року - відповідно до Постанови Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.10.14 року "Про затвердження тарифу на теплову енергію ОКП "Донецьктеплокомуненерго" тариф на теплову енергію для населення складає 537,18 грн. за 1 Гкал; з 17 квітня 2015 року - відповідно до Постанови Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31.03.2015 року №1171 " Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню суб`єктами господарювання, які є виконавцями цих послуг" (зі всіма змінами) згідно тарифу: для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії - 814, 59 грн./Гкал ( з податком на додану вартість); для абонентів житлових будинків без будинкових та квартирних приладів обліку теплової енергії - 20,53 грн. за 1 кв. м за місяць ( з податком на додану вартість) (а.с.15). Як вбачається із розрахунку за особистим рахунком № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , відповідач не сплачував за послуги теплопостачання в період з 01 грудня 2011 року по 01 липня 2016 року у зв`язку з чим виникла заборгованість у сумі 13258,26 грн. Наявність у відповідача заборгованості підтверджує невиконання ним обов`язків, передбачених п. 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №630, по своєчасній оплаті наданих послуг. При цьому, представник відповідача [PERSON] подав до суду заяву про застосування строків позовної давності. Стосовно доводів представника відповідача про застосування строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Враховуючи правовідносини, що склались між сторонами відповідач, як споживач наданих послуг, повинен здійснювати щомісячно оплату наданих послуг, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 та ст. 32 Закону України «Про житилово-комунальні послуги». Наведене свідчить про те, що перебіг позовної давності у зазначених відносинах сторін починається з часу, коли відповідач не здійснив щомісячний платіж за надані послуги. Позивач просить стягнути заборгованість за період з 01 грудня 2011 року по 01 липня 2019 року. З позовом позивач звернувся 18 лютого 2019 року. Відповідно до ч.1, 2 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. За цей час відповідач оплату за отримання комунальних послуг не здійснював, отже, строк позовної давності не переривався. Первісний строк звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з вимогами до [PERSON] необхідно рахувати з січня 2012 року. Таким чином, встановлений загальний строк позовної давності починається з моменту звернення позивача до суду із позовом, а саме з 18 лютого 2019 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки позивач, як вже зазначалося, до суду з вимогою про захист свого права звернувся 18 лютого 2019 року, тобто після спливу трирічного строку загальної позовної давності, в той час як відповідач заявив клопотання про застосування строку позовної давності, позивач не надавав заяви про поновлення цього строку, в матеріалах справи відсутні поважні причини пропуску строку позовної давності, позовні вимоги ОКП «Донецьктеплокомуненерго» ВО "Дружківкатепломережа" в частині стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання за період з 01 лютого 2011 року по 01 лютого 2016 року, задоволенню не підлягають, у зв`язку із пропуском позивачем строків позовної давності. Так, згідно із витягом з особового рахунку (а.с.8) у період з 01 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року було нараховано за послуги з теплопостачання 554,57 грн. Отже, розмір заборгованості дорівнює: 554,57 грн. Суд вважає, що відповідач отримує послуги з теплопостачання, але всупереч умов договору та вимог чинного законодавства не здійснює їх оплату, що сприяє накопиченню боргу та порушує права та законні інтереси позивача, а тому до стягнення з відповідача підлягає заборгованість в межах строку за період з 01 лютого 2016 року по 01 липня 2016 року у сумі 554,57 грн. Окрім основної суми боргу позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних збитків - 13258,26 грн. та суму 3% річних - 3247,06 грн. Суд вважає, що такі вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ч. 6 ст.81 ЦПК України вказано, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилом ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, позивач просить стягнути з відповідача суму інфляційних витрат та 3 % річних. Підставою для стягнення зазначених сум є відповідний розрахунок наданий позивачем. Однак, у порушення зазначених вище процесуальних вимог, позивачем не надано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог в частині стягнення з відповідача суму інфляційних витрат та 3% річних. Відтак, в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Виходячи із загальної суми заборгованості, яку необхідно стягнути з відповідача, розмір судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача складає - 31,90 грн.

Outcome: partial