Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-09 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги обгрунтовує тим, що йому на праві приватної власності належить квартира №25 в будинку №1, яка знаходиться на по вул.Сірка у м. Нововолинську Волинської області, про що свідчить договір купівлі-продажу квартири від 25.06.2015 року, посвідчений приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області за реєстровим №1935, та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39669600 від 25.06.2015 року серії ЕЕК 184669. У вказаній квартирі залишився зареєстрованим повнолітній син одного із колишніх співвласників спірної квартири відповідач [PERSON] Оскільки реєстрація відповідача в спірній квартирі є перешкодою у вільному розпорядженні ним своєю власністю, а добровільно він знятись з реєстрації не бажає, тому просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою №25 в будинку №1, яка знаходиться по вул.Сірка у м. Нововолинську Волинської області. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та пояснив, що відповідач [PERSON] не проживає за місцем реєстрації за адресою: вул.Сірка, 1/25, м.Нововолинськ Волинської області, в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку не бажає, тому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, через оголошення в газеті "Волинь-нова" від 19.01.2016 року №5, причину неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення в звязку з наступним. З копії договору купівлі-продажу квартири від 25 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області за реєстровим №1935 слідує, що власником житлової квартири, що за адресою: вул.Сірка, 1/25 в м.Нововолинську Волинської області, є [PERSON] (а.с.3-4). Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №39669600 від 25.06.2015 року серії ЕЕК 184669, квартири, що за адресою: вул.Сірка, 1/25 в м.Нововолинську Волинської області, належить [PERSON] на праві приватної власності (а.с.5). Як вбачається із копії будинкової книги, відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.7-9). Цей же факт пітверджується і довідкою про склад сімї, виданою ЖКП №1 ЖКО Нововолинської міської ради (а.с.16). Відповідно до ст. ст. 319 ч. 1, 321 ч. 1, 391 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК) України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та права розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, згідно з якими власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб, розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. За змістом ч. 1 ст. 405 ЦК України та ч. 1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником, а якщо такої угоди не було укладено, то - нарівні з власником. Аналіз наведених правових норм дає підстави зробити висновок про те, що право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Отже право члена сім'ї власника на користування жилим приміщенням є похідним від права власності особи на це приміщення. Тому у разі припинення права власності втрачається і право користування житлом члена сім'ї власника. А відтак, відчуживши у 2015 році спірну квартиру позивачу [PERSON], його попередні власники [PERSON], [PERSON], [PERSON] припинили своє право власності на це майно. Разом з тим, відповідач [PERSON], який користувався житлом як член сім'ї [PERSON], втратив це право у зв'язку з переходом права власності на квартиру до іншої особи. Відповідач не є членом сім'ї нового власника, між сторонами відсутня угода про користування ними спірним жилим приміщенням. Проживаючи в квартирі та будучи зареєстрованим у ній, проти чого новий власник [PERSON] заперечує, відповідач [PERSON] порушує його права та законні інтереси. Створювані ним перешкоди полягають у тому, що його проживання у будинку позбавляє позивача як власника можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися належним їй майном. Таким чином, суд вважає докази надані позивачем на підтвердження заявлених вимог переконливими та приходить до висновку, що оскільки відповідач [PERSON] не відносився і не відноситься\~\~до членів сімї теперішнього власника, договірні відносини щодо проживання в квартирі з теперішнім власником [PERSON] відсутні,\~\~тому слід позбавити відповідача [PERSON] права користування спірною квартирою, що знаходиться за адресою: вул.Сірка, 1/25, м.Нововолинськ Волинської області. Понесені позивачем витрати по оплаті судового збору в розмірі 487,20 грн. залишити за ним у звязку з поданням про це письмової заяви.

Outcome: approved