Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

[PERSON] звернулася до Южного міського суду Одеської області з позовом вимогами до [PERSON], треті особи - [PERSON], [PERSON], про визнання права приватної власності на майно, усунення перешкод у користуванні сумісним майном подружжя та вселення, при цьому пояснивши, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 1987 року, який був розірваний 08.05.2013 року. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають окремо. В період сумісного проживання у шлюбі на підставі рішення виконкому Южненської міської ради Одеської області №592 від 18.04.2002 року сторони отримали разом з дітьми для проживання житлове приміщення у малосімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS], однак позивач стверджує, що в зв'язку з постійними погрозами на її адресу з боку відповідача, вона була вимушена з квітня 2013 року тимчасово проживати за іншою адресою. Крім того, в період сумісного проживання у шлюбі, сторонами було придбане наступне майно: - автомобіль "ЗАЗ-1105" 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], який придбаний 14.01.2009 року за 16000,00 грн. та який оформлений на позивача. Вказаний автомобіль та технічний паспорт на нього находиться у відповідача, яким він одноособово користується та відмовляється повертати його позивачу; - гараж на автостоянці ТОВ «Істок» в м. Южне Одеської області №92 ряд VII, вартістю 32000,00 грн., який відповідач 26.06.2013 року без згоди позивача продав за 32000,00 грн. [PERSON] та коштами від продажу гаражу розпорядився на власний розсуд; - дачну ділянку з дачним будинком та сараєм [ADDRESS], яка була оформлена на ім'я відповідача та не приватизована. Крім того, позивач стверджує, що сторони в березні 2013 року домовились про те, що позивач не буде претендувати на житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] та гараж за умови, що відповідач переоформить на позивача дачну земельну ділянку з будинком та не буде претендувати і поверне позивачу автомобіль. Але всупереч домовленостям відповідач змінив замки в квартирі за адресою: [ADDRESS] та на дачній ділянці [ADDRESS], автомобіль не повернув та не допускає позивача до спірної квартири та дачної ділянки. В зв'язку з тим, що відповідач в добровільному порядку не бажає розділити сумісне майно та визнати сумісне право на користування спірною дачною ділянкою та перешкоджає позивачу у користуванні спільним майном, позивач просить суд визнати за нею право власності на автомобіль "ЗАЗ-1105" 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 16000,00 грн.; зобов'язати відповідача повернути позивачу вказаний автомобіль та технічний паспорт на даний автомобіль; усунути позивачу перешкоди у проживанні у квартирі за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні вказаною квартирою, вселити її у цю квартиру та надати їй ключі від вхідної двері цієї квартири; зобов'язати відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні дачною ділянкою з дачним будинком та сараєм [ADDRESS] та надати їй ключі від цієї ділянки, дачного домику та сараю. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково, а саме в частині визнання за позивачем право власності на автомобіль "ЗАЗ-1105" 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 16000,00 грн. та зобов'язання відповідача повернути позивачу вказаний автомобіль та технічний паспорт на даний автомобіль, в іншій частині позову просили відмовити, мотивуючи це тим, що ці вимоги не обґрунтовані. Крім того, відповідач надав до суду зустрічний позов про визнання позивача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в прийнятті якого ухвалою суду було відмовлено в зв'язку з тим, що його було в порушенні вимог ч.1 ст. 123 ЦПК України подано після початку розгляду справи по суті та позивачем не було вказано поважних причин пропуску строку подання зустрічного позову. Треті особи по справі в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви, згідно яких позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд розглянути справу за їх відсутності. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 1987 року, який був розірваний 08.05.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER], яке видано 08.05.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южненського міського управління юстиції в Одеській області, копія якого міститься в матеріалах справи. Під час перебування у шлюбі у сторін народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають окремо. В період сумісного проживання у шлюбі на підставі рішення виконкому Южненської міської ради Одеської області №592 від 18.04.2002 року сторони отримали разом з дітьми для проживання житлове приміщення у малосімейному гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією посвідчення [NUMBER] на право зайняття житлового приміщення у малосімейному гуртожитку від 30.04.2002 року, яка міститься в матеріалах справи. Крім того, в період сумісного проживання у шлюбі, сторонами було придбане наступне майно: - автомобіль "ЗАЗ-1105" 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], що підтверджується копією технічного паспорту на вказаний автомобіль [NUMBER], яка міститься в матеріалах справи; - гараж на автостоянці ТОВ «Істок» в м. Южне Одеської області №92 ряд VII, вартістю 32000,00 грн., який відповідач 26.06.2013 року продав [PERSON], що підтвердили сторони в судовому засіданні; - дачну ділянку з дачним будинком та сараєм [ADDRESS], що підтвердили сторони в судовому засіданні. Відповідно до ч.1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Відповідно ч.1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Згідно ч. З ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ч.1 ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При таких обставинах, враховуючи те, що позивач визнав позовні вимоги в частині визнання за позивачем право власності на автомобіль "ЗАЗ-1105" 1995 року випуску, державний номер [NUMBER], кузов [NUMBER], вартістю 16000,00 грн. та зобов'язання відповідача повернути позивачу вказаний автомобіль та технічний паспорт на даний автомобіль, суд вважає, що ці позовні вимоги необхідно задовольнити, так як для цього є законні підстави. Що стосується позовних вимог щодо усунення позивачу перешкоди у проживанні у квартирі за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов'язання відповідача не чинити перешкод позивачу в користуванні вказаною квартирою, вселення її у цю квартиру та надання їй ключі від вхідної двері цієї квартири; зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у користуванні дачною ділянкою з дачним будинком та сараєм [ADDRESS] та надати їй ключі від цієї ділянки, дачного домику та сараю, то суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, адже позивачем не надано жодних доказів створення перешкод з боку відповідача для її проживання у вказаній квартирі та у користуванні вказаною дачною ділянкою. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача та витрати на правову допомогу.

Outcome: partial