Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У листопаді 2017 року представник Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як орган опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] за участю третьої особи: Служби у справах дітей Одеської міської ради, згідно якої просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та стягнути з громадянки [PERSON] аліменти на користь малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку [PERSON] щомісячно, починаючи з 29.11.2017 року і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, а саме до [INFO] року. Мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку своїх малолітніх дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи та уваги. Представник позивача в судове засідання з'явилася, на задоволенні позову наполягала, щодо заочного вирішення справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду цивільної справи повідомлялася належним чином. Була присутня в судовому засіданні 16.08.2018 року та просила відкласти розгляд справи для отримання правової допомоги. Судом було роз'яснено відповідачу щодо можливості отримання безкоштовної допомоги. Представник третьої особи Служби в справах дітей Одеської міської ради в судове засідання з'явилася, надала суду клопотання в якому посилаються на те, що малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.06.2018 року №55, влаштовані до державного дитячого закладу КНЗ «Дитячий будинок «Перлинка», [PERSON], [INFO], відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.05.2017 року №231, влаштований до «Спеціалізованого психоневрологічному будинку дитини №3 «Сонечко», та перебувають на повному державному забезпеченні. За інформацією комунального навчального закладу «Дитячий будинок «Перлинка» від 01.08.2018 року, КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» від 09.08.2018 року, за весь період перебування малолітніх дітей в закладах мати [PERSON] жодного разу їх не відвідала, не цікавилася їх здоров'ям ні в усній ні в письмовій формі. Також, посилаються на те, що до служби у справах дітей Одеської міської ради [PERSON] з питання повернення дітей на виховання у родину не зверталася. В зв'язку з зазначеним служба у справах дітей Одеської міської ради підтримує позов Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, як органу опіки та піклування, щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] Неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, згідно ч.1 ст. 223 ЦПК України, у порядку ст. ст. 280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. За наявності умов, передбачених ч.1 ст. 280 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує щодо заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення вказаних позовних вимог у зв'язку із наступним. Судом встановлено, що на підставі поданого службою у справах дітей Одеської міської ради клопотання від 03.11.2017р., №07/7574, про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис від 09.06.2010 року №166, місце реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції), [PERSON], [INFO], (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис від 19.03.2013 року №2464, місце реєстрації - Одеський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області), та [PERSON], [INFO] (повторне свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис від 23.12.2015 року №1007, місце реєстрації - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області), встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно фізичного, духовного та морального розвитку малолітніх дітей, не проявляє щодо них батьківської турботи та уваги. Відповідно до висновку № 01-11/2397 від 20.11.2017 року Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] вирішено вважати доцільним позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що 20.04.2017 року малолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були знайдені без догляду батьків, про що Малиновським ВП були складені акти органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину. Малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], були доставлені до КУ «Центр соціально-психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області», малолітній [PERSON], [INFO], був влаштований до КУ «Міська клінічна інфекційна лікарня» м. Одеси. [PERSON], [INFO], за рекомендацією лікарів, згодом був переведений до КУ «Одеський обласний протитуберкульозний диспансер». Наказом служби у справах дітей Одеської міської ради від 27.04.2017 року № 51,№52, №53 [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були внесені в базу ЄІАС «Діти», як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах. На теперішній час відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 15.06.2018 року №55, влаштовані до державного дитячого закладу КНЗ «Дитячий будинок «Перлинка», [PERSON], [INFO], відповідно до розпорядження Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30.05.2017 року №231, влаштований до «Спеціалізованого психоневрологічному будинку дитини №3 «Сонечко», та перебувають на повному державному забезпеченні. За інформацією комунального навчального закладу «Дитячий будинок «Перлинка» від 01.08.2018 року, КУ «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» від 09.08.2018 року, за весь період перебування малолітніх дітей в закладах мати [PERSON] жодного разу їх не відвідала, не цікавилася їх здоров'ям ні в усній ні в письмовій формі. Також, судом встановлено, що до служби у справах дітей Одеської міської ради [PERSON] з питання повернення дітей на виховання у родину не зверталася. Мати дітей - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. У своїх заявах на начальника служби у справах дітей Одеської міської ради, [PERSON], вказувала наступні адреси проживання: [ADDRESS], [ADDRESS]. За результатами виходів за вказаними адресами було встановлено, що за адресою: [ADDRESS], знаходиться приміщення дитячого садочка. За адресою: [ADDRESS], зі слів мешканців будинку, [PERSON] ніколи не проживала. Батьки дітей - [PERSON], [PERSON], та [PERSON], записані в актових записах про народження дітей відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. За інформацією КУ «Центр соціально - психологічної реабілітації дітей Одеської міської ради Одеської області» від 09.10.2017р. №762, та КУ „Одеський обласний протитуберкульозний диспансер" від 26.10.2017р., №3242, за весь період перебування дітей в закладах, [PERSON] жодного разу не приходила, подальшою долею дітей не цікавилась. Відповідно до статті 51 Конституції України, статті 5 Сімейного кодексу України держава охороняє сім'ю, дитинство, материнство, батьківство, забезпечує охорону прав матері та батька, створює умови для зміцнення сім'ї. Ніхто не може зазнавати втручання в його сімейне життя, крім випадків, встановлених Конституцією України. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції ООН про права дитини держава має забезпечити, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли за рішенням суду буде встановлено, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її виховані, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 164 СК встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Згідно до положень ст.. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно з п.п. 15, 16 Постановою Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та її ставлення до дітей, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування, приходить до висновку, що під час розгляду справи встановлено обставин, які є беззаперечними підставами для позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, а суд одночасно з позбавленням батьківських прав може на вимогу позивача або за власною ініціативою може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Таким чином, суд вважає за доцільне стягнути з [PERSON] на користь малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частки (але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку [PERSON] щомісячно, починаючи з 29.11.2017 року і до досягнення [PERSON], [INFO] повноліття, а саме до [INFO] року. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved