Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-09 00:00:00

03.01.2020 року [PERSON] звернувся до суду із даною позовною заявою вказуючи, що він проживав разом з [PERSON] . Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] . Весною 2019 року дружина покинула сім`ю та виїхала з будинку. Діти залишились проживати разом з ним. Перебувають на його повному утриманні. Відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає. Позивач, посилаючись на ст. ст. 75, 84, 105, 110, 112, 180-182 СК України, ст. ст. 175-177 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі однієї третини всіх видів заробітку ( доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття. Розгляд справи проводити в спрощеному позовному провадженні. 14.01.2020 року у цивільній справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, за наявними у справі матеріалами. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач належним чином повідомлена про розгляд справи судом через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України". Відзиву на позовну заяву не надсилала. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін суду не надавала. З огляду на вказане суд, на підставі ч.5 ст.279 ЦПК України, розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки розгляд справи відповідно до положень цього Кодексу здійснювався судом за відсутності учасників справи. Суд, ознайомившись із позовною заявою, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, із змісту позовної заяви та із матеріалів справи судом встановлено, що за рішенням Володарського районного суду Київської області від 21.08.2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, рішення набрало законної сили 21.09.2019 року. Сторони мають спільних дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , доньку - [PERSON] , [INFO] ( а.с. 7, 8). В позовній заяві позивач зазначає, що діти перебувають на його повному утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, тому він звернувся з позовом до суду та ставить питання про стягнення аліментів на утримання дітей у частці від доходу матері. Відповідач доказів на спростування зазначеного у позовній заяві суду не надала та не скористалася своїм правом щодо надання суду відзиву на позов. В досудовому порядку угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із тих міркувань, що непорушним конституційним правом неповнолітньої дитини є її право на утримання батьками до досягнення нею повноліття. Так, статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Крім того, такий обов`язок передбачено в ст. 180 Сімейного кодексу України. Обов`язок батьків утримувати свою дитину не припиняється із припиненням шлюбу між батьками та спільного проживання з дитиною. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 Сімейного кодексу України, вказує, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України та положення ч.2 - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд розглядаючи вимоги позивача, з урахуванням наявних у справі доказів, визначає стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) матері дітей, оскільки відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць у відповідності з п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України. Беручи до уваги наведені вище обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, який необхідно стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дітей належить визначити у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку ( доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, до досягнення кожного з дітей повноліття. Таким чином встановлені судом обставини вказують, що вимоги позивача базуються на законі, тому вони підлягають задоволенню. Позивача звільнено від сплати судових витрат, отже відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача стягуються судові витрати у розмірі судового збору визначено державою для розгляду справ даної категорії, що складає - 840,80 грн.

Outcome: approved