Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

04 січня 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] сільської ради Кривоозерського району про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування. За ініціативою суду до участі у розгляді справи залучено в якості третіх осіб на стороні відповідача [PERSON] районну державну адміністрацію, відділ Держгеокадастру у Кривоозерському районі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що він являється спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06 лютого 2016 року. В склад спадщини входять земельні ділянки, розташовані в межах території [PERSON] сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належні спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 030245, виданого 29 серпня 2005 року [PERSON] районною державною адміністрацією Миколаївської області. Посилаючись, що оригінал правовстановлюючого документа - Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 030245, виданого на ім'я [PERSON] втрачено, тому державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, позивач просить про задоволення позовних вимог. В судове засідання позивач, його представник не прибули, в письмовій заяві представник позивача просив розглянути справу без їх участі, позов підтримують. Відповідач [PERSON] сільська рада в надісланому на адресу суду листі визнає позовні вимоги, просить розглянути справу без участі її представника. Від третіх осіб надійшли листи з проханням розглянути справу без участі їх представників, не заперечують проти задоволення позову. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 лютого 2016 року року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 234959 (а.с. 4). Відповідно до заповіту, посвідченого 06 березня 2008 року секретарем виконкому [PERSON] сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 125, [PERSON] належну їй земельну ділянку на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії МК № 030245 заповіла позивачу (а.с. 6). Позивач прийняв спадщину у встановлені законом терміни, що вбачається із спадкової справи № 99/2016 від 15.04.2016 року (а.с. 25-31). До складу спадщини входять дві земельні ділянки, належні спадкодавцеві на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії МК № 030245, виданого 29 серпня 2005 року [PERSON] районною державною адміністрацією Миколаївської області (а.с. 7), розташовані в межах території [PERSON] сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до витягу із Державного земельного кадастру (а.с. 21-22), площа земельних ділянок складає 2.6300 га., кадастровий номер 4823981600:02:000:0286; 0.3197 га., кадастровий номер 4823981600:01:000:1054. Відсутність у спадкоємця оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, який втрачено, що підтверджується оголошенням в газеті "Кривоозерщина" № 29 від 10.04.2013 року (а.с. 11), стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 3). Відповідно до положень ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Системний аналіз нормативних положень закону та приймаючи до уваги, що відповідач [PERSON] сільська рада Кривоозерського району Миколаївської області не заперечує проти визнання за позивачем права власності на земельні ділянки в порядку спадкування, дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved