Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

03.05.2019 року служба в справах дітей Деражнянської райдержадміністрації Хмельницької області звернулася в суд як орган опіки та піклування з позовом до [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав та стягнення аліментів на користь органу опіки та піклування. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, виховання та навчання їх неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , не здійснюють належного догляду за нею, не піклуються про її фізичний і духовний розвиток, не надають матеріальної допомоги на її утримання. 02.05.2018 року дитину за заявою матері [PERSON] у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем було влаштовано до Хмельницького спеціалізованого будинку дитини « Берізка ». За час перебування дитини у закладі матір [PERSON] відвідувала дитину, проте, з початку 2019 року візитів не було. Батько дитини, [PERSON] відбуває покарання у Катеринівській виправній колонії (№46) Рівненської області. Враховуючи інтереси дитини, а також той факт, що матір та батько не займаються належним чином її вихованням, дитина перебуває в державному закладі, служба у справах дітей просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на дитину в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 22.07.2019 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачам строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. В ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] аліменти в твердій грошовій формі на утримання [PERSON] , [INFO] , на користь органу опіки та піклування в розмірі прожиткового мінімуму, а саме 1 699 грн. для дитини відповідного віку щомісячно. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, наполягаючи на позбавленні відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] , вказуючи, що це відповідатиме інтересам дитини та посилаючись на висновок органу опіки та піклування, згідно з яким визнано за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак була належним чином повідомлена про розгляд справи, про причини своєї неявки не повідомила. За таких обставин, розгляд справи слід проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в суді позовні вимоги визнав частково. Вказав, що не являється батьком дитини, оскільки на ймовірний час її зачаття перебував у місцях позбавлення волі, а тому не заперечує щодо позбавлення батьківських прав. Вимоги позову про стягнення аліментів не визнав. Представник Зяньковецької сільської ради Деражнянського району Хмельницької області в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, думку щодо позовних вимог не висловив. Представник Хмельницького спеціалізованого будинку дитини « Берізка » в судове засідання не з`явився, натомість подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 зазначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, а відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, а також інші особи. Обов`язки батьків щодо дитини закріпленні в ст. ст. 150, 180 Сімейного Кодексу України. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00020111891 від 10.05.2018 року, [PERSON] народилася [INFO] , її батьками являються [PERSON] та [PERSON] . 10.04.2018 року мати дитини [PERSON] звернулася до служби у справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області із заявою про доцільність влаштування своєї малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , до Хмельницького спеціалізованого будинку дитини « Берізка » у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем. З [PERSON] працівниками служби була проведена бесіда, в ході якої з`ясовано, що мати усвідомлює відповідальність за життя та здоров`я дочки та зобов`язується покращити умови проживання в будинку та заощадити кошти. Також, остання письмово була попереджена про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов`язків. Неповнолітня [PERSON] з 02.05.2018 року знаходиться на вихованні у Хмельницькому спеціалізованому будинку дитини «Берізка», що підтверджується довідкою зазначеного закладу № 603 від 14.08.2019 року. В цій же довідці зазначено, що за час перебування у ньому мати [PERSON] відвідувала дитину в 2018 році 11 разів, в 2019 році відвідувань не було. Інші родичі дитину не відвідували, листівок на адресу закладу не надходило, в телефонному режимі не цікавилися. Батько дитини, [PERSON] , відбуває покарання в Катеринівській виправній колонії Рівненської області (№ 46) з 21.01.2015 року, кінець строку покарання по 14.10.2025 року . Наведені обставини, зокрема, встановлені із пояснень сторін в судовому засіданні, а також із наявних у справі письмових доказів. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області від 03.04.2019 року за вих.№ 58/26-11-354/19 визнано за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно характеристики з місця проживання №124 від 04.03.2019 року, яка надана Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району, [PERSON] за період проживання на території сільської ради зарекомендувала себе з негативної сторони, з батьком дитини не проживає, оскільки він знаходиться в місцях позбавлення волі. Також, домашнього господарства [PERSON] не утримує, не здійснює належний догляд за дитиною. Крім того, як вбачається із повідомлення за вих. № 1039104-19 від 08.02.2019 року, наданого Деражнянським ВП Летичівського ВП ГУНП в Хмельницькій області, [PERSON] 17.12.2018 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ухилення від виконання батьківських обов`язків, що передбачена ч.1 ст. 184 КУпАП. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклуються про неї та не утримують її. Судом враховується також те, що матір дитини жодного разу не з`явилася в судове засідання та не надала суду доказів у спростування доводів позивача. Також, суд приймає до уваги визнання позовних вимог відповідачем [PERSON] в частині позбавлення батьківських прав. За таких обставин, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Оскільки суд прийшов до висновку про позбавлення батьківських прав обох батьків, опікун /піклувальник/ щодо дітей ще не визначений, суд передає неповнолітню під опіку органу опіки та піклування з тим, щоб були вжиті заходи для захисту прав та інтересів дитини та вибрано найкращий спосіб подальшого влаштування долі дитини відповідно до вимог, встановлених у порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, який затверджений Постановою КМ України, від 24.09.2008 року № 866 "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов`язаної із захистом прав дитини". Органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад (далі - органи опіки та піклування), які відповідно до законодавства провадять діяльність з надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових та житлових прав дітей. Безпосереднє ведення справ та координація діяльності стосовно захисту прав дітей, зокрема дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, покладаються на служби у справах дітей районних, районних у м. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах рад. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Аналогічні положення містяться в п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав». Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Згідно ч. 3 ст. 165 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України та зобовязує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів у рівних частинах аліменти на користь Служби у справах дітей Деражнянської райдержадміністрації Хмельницької області на утримання малолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1699 грн. щомісячно починаючи з 03.05.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно доч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Позивач від сплати судового збору звільнений, натомість відомості щодо наявності у відповідачів пільг щодо сплати судового збору, зазначених в ст. 5 Закону України «Про судовий збір», в матеріалах справи відсутні. Враховуючи викладене, судовий збір в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідачів в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved