Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 14774, 94 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 03.02.2009 року між ПАТ «Плюс Банк» правонаступником якого є ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON]. укладено кредитний договір №0344/П11/95/0068872, згідно якого відповідач отримав кредит в розмірі 4739,80 грн. з сплатою 20,9895% річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, з кінцевим терміном поверненя по 03.08.2010 р. Відповідач станом на 08.01.2014 р. порушив умови кредитного договору і має прострочену заборгованість на загальну суму 14774, 94 грн., яка складається з: заборгованість за прострочений борг 3414,85грн., заборгованість за прострочені проценти в сумі 3851,57 грн., заборгованість за строкові проценти в сумі 73,04 грн., заборгованість за прострочену плату за обслуговування кредиту в сумі 255,94 грн., пеня за несвоєчасність погашення платежів в сумі 6334,54 грн., віндикаційні витрати в сумі 845 грн. та просить стягнути сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. До судового засідання представником позивача надано клопотання про розгляд справи без їх участі та підтримку позовних вимог . До судового засідання відповідач надав заяву про розгляд справи без його участі . Суду надано заперечення, відповідно до яких просить застосувати наслідки пропуску позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Представником відповідача суду надано заяву про розгляд справи у його відсутність та зазначено, що ствердження у позові про здійснення останнього платежу 26.07.13 року не відповідає дійсності, документально не підтверджується, не зазначено в якому розмірі. Згідно ст.169 ЦПК України, суд вирішує справу розглядати за даної явки і наявних матеріалів у справі. Судом встановлено наступні факти. ТОВ « Фінансова компанія «Гарант Плюс» надав [PERSON] строковий кредит у сумі 4739, 80 грн. на строк з 03.02.2009 року по 03.08.2010 року.№0344/П11/95/0068872 від 03.02.2009 року ( а.с.12-13). Відповідно до Генерального договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами від 06.10.08 року ВАТ «Плюс Банк» отримав право вимоги. ВАТ «Плюс Банк» перейменовано на ПАТ «Плюс Банк». Згідно позовних вимог та розрахунку заборгованість по договору станом на 08.01.2014 р. - 14774, 94 грн., яка складається з: заборгованість за прострочений борг 3414,85грн., заборгованість за прострочені проценти в сумі 3851,57 грн., заборгованість за строкові проценти в сумі 73,04 грн., заборгованість за прострочену плату за обслуговування кредиту в сумі 255,94 грн., пеня за несвоєчасність погашення платежів в сумі 6334,54 грн., віндикаційні витрати в сумі 845 грн. Згідно ст. ст.525, 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від виконання зобов'язань є неприпустимою. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 1054-1056-1 ЦК України. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності , суд дійшов висновку щодо відмови в задоволенні позову повністю, оскільки відповідно до кредитного договору від 03.02.2009 року ТОВ « Фінансова компанія «Гарант Плюс» надав [PERSON] строковий кредит у сумі 4739, 80 грн. на строк з 03.02.2009 року по 03.08.2010 року. При цьому, судом встановлено, що позов подано до суду 07.02.14 року. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.12 року " Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" та враховуючи Правовий Висновок Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості за споживчим кредитом після спливу позовної давності відповідно до яких ст. 11 Закону України " Про захист прав споживачів» зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткових вимог. Статтями 256-258 ЦК України передбачено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю. Згідно ст.88 ЦПК України судові витрати залишити по їх фактичному понесенню сторонами.

Outcome: dismissed