Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

10.08.2016 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду з позовом до Хорошівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області (далі по тексту відповідач) про встановлення факту його постійного проживання зі спадкодавцем, матірю [PERSON], яка померла 25 листопада 2004 року, на час відкриття спадщини, та визнання за ним права на земельні частки (пай) загальною площею 3,9 умовних кадастрових гектари в землях КСП спілки селян «Поділля» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області. В позові вказав, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на яку він, як спадкоємець за законом, має право, спадщину прийняв відповідно до вимог ст.1268 ЦК України, оскільки що на день смерті матері він проживав разом з нею без реєстрації в с. Степанівка Білогірського району Хмельницької області, проте позбавлений можливості оформити спадкові права на вказане майно оскільки сертифікати на право на земельні частки (пай), які підтверджували право [PERSON] на земельні частки (пай), були втрачені. В судове засідання не зявився. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримав, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Представник Хорошівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області належним чином і своєчасно повідомлений про дату розгляду справи в судове засідання не зявився, направив до суду заяву в якій просив справу розглянути без його участі, позов [PERSON] визнав. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із письмовими доводами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1223, 1258 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. За змістом ст. 1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має особисто подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини у шестимісячний термін з часу відкриття спадщини. Ст. 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 25 листопада 2004 року була рідною матірю [PERSON], позивача по справі, що підтверджується даними рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №669/383/16-ц від 06 червня 2016 року. Після її смерті відкрилась спадщина на право на земельні частки (пай) загальною площею 3,9 умовних кадастрових гектари в землях КСП колгосп «Поділля» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області. За змістом п. 3.22 розділу 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованого 22 лютого 2012 року за № 282/20595, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті проживав разом із спадкодавцем. З акту встановлення проживання від 10.08.2016 року вбачається, що [PERSON], позивач по справі, проживав спільно з матірю, [PERSON] по вул. Миру,21 в с. Степанівка Білогірського району Хмельницької області з 1998 року по 2004 рік без реєстрації. На день смерті [PERSON] (25.11.2004р.) в складі її сімї проживав її син [PERSON] (а.с.17). Вказані обставини підтверджується і поясненнями свідків [PERSON] і [PERSON], посвідчених в нотаріальному порядку, які вказали, проживали по сусідству з [PERSON] та [PERSON] [PERSON] з 1997 року і по день смерті його матері [PERSON] проживав разом з нею по вул. Миру в с. Степанівка Білогірського району Хмельницької області. Визнання факту постійного проживання зі спадкодавцем заявнику необхідно для оформлення прав на спадкове майно, що залишилося після смерті [PERSON] Таким чином, оцінюючи наявні докази в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті та відкриття спадщини, по вул. Миру,21 в с. Степанівка Білогірського району Хмельницької області, знайшов своє підтвердження під час судового розгляду. [PERSON], будучи спадкоємцем після смерті матері [PERSON], на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний термін не заявив про відмову від спадщини, а тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину. Враховуючи те, що підтвердити вищевказаний факт у позасудовому порядку неможливо, суд дійшов висновку, що заяву належить задовольнити, оскільки встановлення факту породить для заявника певні юридичні наслідки та іншого шляху для підтвердження даного факту не існує. Крім того, судом встановлено, що [PERSON], яка померла 25.11.2004 року, мала право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «Поділля» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області в розмірі 1,95 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату серії ХМ № 0083653 (реєстраційний № 445) від 30.12.1996 року, виданого на підставі розпорядження голови Білогірської райдержадміністрації №409-р. від 17.12.1996 року. Разом тим, [PERSON] мала право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «Поділля» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області в розмірі 1,95 умовних кадастрових гектари, на підставі сертифікату серії ХМ № 0083652 (реєстраційний № 444) від 17.09.2004 року, виданого на підставі рішення Білогірського районного суду Хмельницької області №2-562/2004 від 18.06.2004 року. Вказані сертифікати були втрачені, про що свідчить оголошення в газеті «Життя і слово» №47-48 (11156-11157) від 17 червня 2016 року. Після смерті [PERSON] прийняв спадщину [PERSON] відповідно до положень ст.1264, ч.3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та на протязі строку, встановленого статтею 1270 цього ж Кодексу не заявив про відмову від неї. Незважаючи на прийняття спадщини не може оформити право на спадщину на земельну частку (пай), оскільки Сертифікати на право на земельні частки (пай), які належали [PERSON] втрачені. Вказані обставини підтверджені довідками відділу Держгеокадастру в Білогірському районі Хмельницької області №№ 09-726/16,09-729/16 від 06.07.2016 року (а.с. а.с. 15-16), публікацією в газеті «Життя і слово» №47-48 (11156-11157) від 17 червня 2016 року (а.с.а.с.19-25), довідкою Хорошівської сільської ради Білогірського району Хмельницької області №581 від 10.08.2016 року (а.с.12), повідомленням приватного нотаріуса Білогірського районного нотаріального округу Хмельницької області [PERSON] № 222/01-16 від 31.03.2016 року про неможливість оформлення права на спадщину після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів (сертифікату) на право на земельну частку (пай) (а.с.11), інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 44921266 виданою цим же нотаріусом від 30.08.2016 року, з якої вбачається, що після смерті [PERSON] інформація у Спадковому реєстрі відсутня (а.с.34), та іншими матеріалами справи. Пунктом 11 ч.1 ст.346 ЦК України встановлено, що право власності припиняється зі смертю власника. Відповідно до ст. 1218 даного Кодексу до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, тому до позивача, як до спадкоємця, який прийняв спадщину, відповідно до ст. 1216 цього ж Кодексу перейшли всі права спадкодавця, проте із за відсутності на земельну ділянку правовстановлюючих документів, оформити право на спадщину на вказане майно у позасудовому порядку неможливо. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають в державі, тому у суду є всі підстави для розгляду даного позову та достатньо доказів вважати, що, що позивачка має право на земельну частку (пай) в землях КСП спілки селян «Поділля» с. Хорошів Білогірського району Хмельницької області право на яку належало, померлій 25 листопада 2004 року [PERSON] Згідно ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивача ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved