Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

06 листопада 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що вона 22 липня 1997 року була прийнята в члени колгоспу ім. «Леніна», перейменованого в Козіївське КСП, що підтверджується записом в її трудовій книжці. Із членів колгоспу [PERSON] не виходила, а тому на момент розпаювання земель колгоспу ім. «Леніна», а саме станом на 27 жовтня 1997 року, перебувала в його членах та відповідно до Указу Президента України №720 від 8 серпня 1995 року мала право на земельну частку (пай), однак під час складання списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю колгоспу ім. «Леніна» її прізвище було помилково пропущено, однак прізвище позивача було включено до списку пропущених осіб від 27.12.2002 року в списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю КСП «Козіївське», яким потрібно виготовити земельні сертифікати згідно поданих заяв. Враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] звернулася з даним позовом до суду та прохає: поновити строк для звернення до суду за захистом права, оскільки він пропущений з поважних причин, так як [PERSON] дізналася про її порушене право лише в вересні 2015 році з відповіді Відділу Держгеокадастру у Краснокутському району Харківської області, визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,47 умовних кадастрових гектарів із земель не витребуваних паїв реформованого КСП ім. «Леніна». У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги [PERSON] та прохав їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» визначено, що право на земельний пай мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. За змістом статей 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: - перебування в членах КСП на час паювання; - включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; - одержання КСП цього акта. Таким чином, право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів КСП до списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнення і затвердження цих списків, а з моменту передачі державного акта про право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вони є. Матеріали справи свідчать, що позивач [PERSON] 22 липня 1997 року була прийнята в члени КСП ім. «Леніна» (перейменованого в Козіївське КСП) та в період з 27.07.1997 року по 21.01.2004 року працювала в даному господарстві, що підтверджується записами в трудовій книжці серії [NUMBER]. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на час розпаювання земель Козіївського КСП являлася членом КСП, але з невідомих причин не була включена до списку - додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Козіївське» серії [NUMBER], однак була включена до списку пропущених осіб від 27.12.2002 року в списку додатку до Державного акту на право колективної власності на землю по КСП «Козіївське», яким потрібно виготовити земельні сертифікати згідно поданих заяв (відповідь відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 15.09.2015 року №31-20.25.-0.4-55/2-15). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач набула законне право на отримання земельної частки /пай/, а також право на отримання земельної частки /паю/ з не витребуваних паїв, так як на момент розпаювання земель була членом КСП «Козіївське», однак до списку осіб, доданого до державного акту, включена не була. Також, як вбачається з довідки Козіївської сільської ради Краснокутського району Харківської області від 13.01.2016 року № 2-20-13, що в разі задоволення позову [PERSON], останній може бути надана земельна ділянка [NUMBER] або [NUMBER] Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 N 7 « Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю (пункт 17 розд. X "Перехідні положення" ЗК ( 2768-14 ). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК ( 435-15 ), у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але сертифікат про право на земельну частку (пай) він не отримувала. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити, оскільки він пропущений з поважних причин. Окрім цього, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Отже, на підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved