Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

04.12.2015 року [PERSON] звернулася до Дружківського міського суду з позовом до [PERSON] про визнати втратившим право на житло, свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй та її синові на праві власності належить квартира , яка розташовано за адресою: вул. Чапаєва 68-33 у м. Дружківка Донецької області. В даній квартирі крім них також зареєстровано [PERSON] . З 01 грудня 2014 року вона у квартирі не мешкає господарством не займається . В квартирі не має її речей, але добровільно знятись з реєстрації відповідачка не бажає. Просить усунути перешкоди в користуванні нею власністю, визнавши відповідача, такою, що втратила право користування житловою площею в її квартирі. В судове засіданні позивач [PERSON] з'явилася підтримала свої позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи її було повідомлено належним чином, за місцем реєстрації не мешкає, місце проживання її невідомо. 3-тя особа: Дружківський міський сектор ДУ Державної міграційної служби у Донецькій області в судове засідання не зявився, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення позову не заперечують. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Під час розгляду справи встановлено, що квартира, яка розташована за адресою: вул. Чапаєва 68-33 у м. Дружківка Донецької області належить на праві власності [PERSON], [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло (а.с.8) Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. З матеріалів справи встановлено, що відповідач [PERSON] з 12 квітня 2014 року зареєстрована у належній позивачу квартирі за адресою: вул.Чапаєва 68-33 у м. Дружківка Донецької області, що підтверджується домовою книгою (а.с.11) [PERSON] є невісткою позивачки. Відповідач в квартирі не мешкає з 01 грудня 2014 року, що підтверджується показаннями свідка [PERSON] та актом затвердженим директором КП "Комсервіс" . Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника квартири належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, їх діти, батьки). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Звертаючись до суду з позовом 04 грудня 2015 року [PERSON] просила визнати відповідача [PERSON], такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що [PERSON] не проживає у спірній квартирі з 01 грудня 2015 року, тобто понад один рік. Виходячи із змісту частин 1 ст. 182, частини 3 ст. 640 ЦК України право власності на спірну квартиру у позивача [PERSON] виникло з моменту державної реєстрації, тобто з 15 грудня 2008 року. Таким чином, на час звернення власника квартири до суду (04.12.2015 року ) з позовом про визнання [PERSON] , такою, що втратила право користування жилим приміщенням в спірній квартирі, минуло понад шыстнадцать років, та понад рік минуло з зазначеного в позові моменту відсутності [PERSON] в спірному житловому приміщенні, а тому є усі правові підстави для визнання [PERSON] , такою, що на час звернення позивача до суду втратила право користування жилим приміщенням на підставі частини 2 ст. 405 ЦК України. Оскільки відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS], не сплачує комунальних платежів, не веде ніяких господарських робіт, не є членом сім'ї позивача, не має права власності на частину вказаної квартири позов підлягає задоволенню. Враховуючи порушення відповідачем права власності позивача, суд вважає, що слід зобов'язати Дружківський міський сектор ДУ Державної міграційної служби у Донецькій області виписати відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved