Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 11.03.2011 року в розмірі 8 409, 12 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, у відповідності до якого остання отримала кредит в розмірі 8 700 грн. [INFO]. позичальник померла. Станом на день смерті останньої кредитні кошти не повернуті. Спадкоємцем щодо майна померлого є відповідачі по справі, у зв'язку з чим, на підставі ст. 1219, 1268, 1269, 1281, 1282 ЦК України останні зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора. 05.04.2018 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 03.12.2018 р. з ПАТ КБ «ПриватБанк» витребувано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 29.12.2014 р., докази вартості майна отриманого в спадщину спадкоємцями, з 15-ї Київської державної нотаріальної контори витребувано належним чином завірену копію спадкової справи щодо майна [PERSON], померлої [INFO]. 15.01.2019 р. зі сторони позивача до суду надійшов лист, у відповідності до якого інформація щодо вартості майна отриманого в спадщину в Банку відсутня, до суду надано виписку по рахунку [PERSON] 30.01.2019 р. до суду зі сторони 15-ї Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №1662/2015 щодо майна померлої [INFO]. [PERSON] Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подавали. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили та не подали до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Встановлено, що 11.03.2011 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір №б/н, у відповідності до якого остання отримала кредит в розмірі 8 700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO]. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. У відповідності до спадкової справи станом на 02.06.2017 р. за оформленням спадкових прав щодо майна померлої [PERSON] жоден з спадкоємців не звертався. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вбачається, що позивачем не надано суду доказів обсягу майна, отриманого спадкоємцями у спадщину після смерті [PERSON], його вартості. При цьому з жодними клопотаннями щодо витребування вказаних доказів від позивача до суду не надходило. Зокрема, доказів отримання відповідачами свідоцтва про право на спадщину або постійного проживання відповідачів із спадкодавцем суду не надано. Отже, стороною позивача не надано до суду доказів переходу прав та обов'язків померлої [PERSON] до відповідачів. Оскільки, зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідачів. Так, згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимог кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям в натурі. Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України, щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому, за змістом цієї статті ЦКУ не зобов'язує учасників спадкових правовідносин з'ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкоємець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов'язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати. Посилання в ст. 1281 ЦК України про необізнаність пред'явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов'язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. ( п.189). Встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст.ст.259,263,264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред'явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України). Встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що Банк повідомляв боржника [PERSON], а також після її смерті - спадкоємців, про наявність боргу перед Банком та обов'язку його погасити саме за договором від 11.03.2011 р. В матеріалах справи міститься лист-претензія від 20.10.2017 р., адресована відповідачам по справі, однак позивачем не надано доказів отримання останніми вказаної претензії. Зокрема, в листі зазначено про договір, укладений між позивачем та [PERSON] від 14.03.2011 р. Поміж іншого, з спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що позивачем було направлено до П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори претензію кредитора ще 29.11.2015 р. В додатках до вказаної претензії вказано й копія свідоцтва про смерть позичальника, що свідчить про те, що станом на листопад 2015 р. позивачу достеменно було відомо про смерть позичальника, однак з позовом до суду з вимогами до відповідачів останній звернувся лише в квітні 2018 року, тобто з пропуском строків, передбачених ст. 1281 ЦК України. Як зазначає сам позивач, спадкоємці [PERSON] мали право подати заяву про прийняття або відмову від спадщини у строк до 29.06.2015 р. Вказане свідчить, про обізнаність позивача станом на листопад 2015 року про те, що за оформленням спадкових справ після смерті [PERSON] ніхто не звертався, а тому останній з вказаного часу та часу звернення з претензією до нотаріальної контори мав право звернутись до суду з вказаним позовом. Поміж іншим, з розрахунку заборгованості вбачається, що останній платіж по договору був здійснений 28.04.2015 року (після смерті позичальника), тобто право вимоги в банку виникло ще в 2015 році, проте останній не пред'явив свої вимоги до спадкоємців протягом одного року від настання строку вимоги. Ч. 4 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Оскільки, кредитор пред'явив свої вимоги до спадкоємиці, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Крім того, суд звертає увагу, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності. Враховуючи все вище викладене, ненаданням стороною позивача доказів того, що відповідачі є спадкоємцями померлої [PERSON], доказів вартості майна, отриманого в спадщину, та пропуск останнім строків звернення до спадкоємців, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed