overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

03 квітня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем мають доньку [PERSON] [INFO], яка на даний час проживає з нею, та знаходиться на її утриманні та вихованні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з'явилися, в наданій суду заяві просять розглянути справу в їх відсутності. До суду надано заперечення в яких позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що він не має постійного місця роботи та доходу, а тому спроможний сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання доньки [PERSON] лише в розмірі 400 гривень щомісячно до її повноліття. Дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позов підставним, та підлягаючим задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] [INFO], батьком якої згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі ( а.с6). Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини що свідчить про те, що відповідач як батько ухиляється від виконання обов"язку утримувати неповнолітню дитину, добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, про спосіб надання такої допопоги сторони домовитися між собою не можуть, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Згідно положень ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та розвиток до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 10 ч. 3, та ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього ж Кодексу. Таким чином, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, суд, враховує положення ст.182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, та з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи та доходу, однак при цьому є працездатним і спроможним надавати таку допомогу, інших осіб, що перебувають на його утриманні не має, вважає, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, як просить позивачка, а саме по 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дитини. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.79, 81, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

03 квітня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що їх неповнолітній син - [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, домовленості в добровільному порядку щодо розміру грошового утримання їх дитини між ними також не досягнуто, а тому просить стягнути з нього на утримання дитини ? частину його заробітку щомісяця до досягнення їх сином повноліття. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце судового розгляду повідомлений належно (а.с. 17), але в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, тому суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року (а.с. 7), та відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] - мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно даних Шевченківської сільської ради, неповнолітній [PERSON], 2008 року проживає разом з матір'ю (а.с. 5). Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітнього сина, який перебуває на утриманні матері [PERSON] Сторони проживають окремо один від одного, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання їх сина. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Враховуючи вимоги ст.ст.180, 182, 191 СК України, приймаючи до уваги обов'язок обох батьків по утриманню своїх неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітнього сина в розмірі 1/ 4 частини усіх видів його доходу до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір", з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-28 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулась із заявою, якою просила встановити факт родинних відносин з її бабусею - [PERSON], яка померла [INFO] року. Вказувала, що [INFO] року померла її бабуся [PERSON], після її смерті відкрилась спадщина. Заявник звернулася до нотаріуса з метою оформлення спадкових прав після смерті бабусі, проте в свідоцтві по народження матері заявника ім'я та по батькові померлої відрізняється від того, що зазначено в свідоцтві про смерть. Заявнику необхідно підтвердити, що вона є онукою померлої. Вказаний факт інакше, ніж в судовому порядку вона підтвердити не може. В судовому засіданні заявник заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Другої Миколаївської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, просив про розгляд справи за його відсутності. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд виходить з такого. Згідно з Посвідки про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON] є матір'ю [PERSON] [INFO] 28.02.2007 року [PERSON] склала заповіт, з яким все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, заповідала [PERSON]. [INFO] року [PERSON] померла. Після іі смерті відкрилась спадщина. Заявник звернулась до нотаріуса із метою оформлення спадкових прав після смерті бабусі [PERSON], проте їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що в Свідоцтві про смерть прізвище, ім'я та по батькові спадкодавця записано [PERSON] а в Свідоцтві про народження матері спадкоємця [PERSON] в графі «мати» записано «[PERSON]», ім'я матері зазначено "[PERSON]", через що родинні зв'язки встановити неможливо. Отже, через розбіжності в документах, необхідних для встановлення родинного зв'язку з бабусею , заявник на теперішній час не має можливості реалізувати спадкові права. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно п. 1 с. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами в порядку окремого провадження. Враховуючи вищевикладене, приймаючи до уваги те, що документи, які підтверджували факт спорідненості, мають розбіжності з незалежних від заявника обставин, суд вважає доведеним факт родинних зв'язків на підставі наданих та досліджених судом доказів ( арк. 4-15) та пояснень свідка [PERSON]. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дає можливість реалізувати свої спадкові права.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

03 квітня 2018 року Крижопільським районним судом Вінницької області постановлено рішення у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення. Вказаним рішенням заяву задоволенота встановлено факт, що має юридичне значення а саме, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 31 липня 2007 року, № 155 на [PERSON], належить [PERSON]. 14 травня 2018 року заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення мотивуючи заяву тим, що при винесенні рішення, судом в резолютивній частині не вказано, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий на підставі розпорядження Крижопільської районної державної адміністрації від 31 липня 2007 року, № 155 на [PERSON], належить [PERSON] - "[PERSON]". Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, заяву про ухвалення додаткового рішення, дійшов висновку про наявність законних підстав для ухвалення додаткового рішення. Згідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалене рішення. В судове засідання для ухвалення додаткового рішення учасники судового розгляду не з'явились, що не перешкоджає вирішенню справи, як це вбачається з ч.4 ст.270 ЦПК України. На підставі викладеного, суд вважає заяву [PERSON] обґрунтованою, та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

03 квітня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 20\~травня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність довіри та взаєморозуміння, внаслідок чого виникали суперечки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги один до одного. Шлюбні відносини припинили, спільне господарства разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 28, 29). Окремо відповідач [PERSON] подав суду заяву про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову, у звязку з визнанням ним позову. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 травня 2009 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 131 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 18). 05 травня 2009 року народився [PERSON], батьками якого записані позивач та відповідач, що підтверджується засвідченою позивачем копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 234850 від 20 травня 2009 року (а.с. 17). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2015 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-31 00:00:00

03 квітня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 29\~квітня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття любові та поваги оди до одного. Шлюбні відносини між ними припинені з 26 лютого 2018 року та з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо поділу майна та визначення місця проживання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 23, 24). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 29 квітня 2014 року, про що виконавчим комітетом Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за № 15 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 13). 28 січня 2015 року у сторін від шлюбу народився син [PERSON] (а.с. 14). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені з 26 лютого 2018 року та з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

03 липня 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який мотивувала тим, що 03.09.1988 року зареєструвала шлюб із відповідачем у Сидорівській сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №9. Від подружнього життя у них народилось двоє дітей, які на данеий час є повнолітніми. Із відповідачем вирішила розірвати шлюб через те, що протягом трьох останніх років спільно не проживають, відповідач зловживав спиртними напоями, не дбав про сім"ю, матеріально не забезпечував, не цікавився вихованням дітей. В даний час вона проживає з іншим чоловіком, з яким бажає оформити шлюбні відносини. Вважає, що сім"я існує формально, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважає, що шлюб можна зберегти. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість. Судом встановлено, що сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин. Збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, сім»я розпалась остаточно і перспектив її збереження суд не вбачає, а тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

03 липня 2014 року прокурор звернувся з позовом до ПАТ „Полонський гірничий комбінат", в якому зазначив, що згідно виконавчого листа за рішенням суду відповідачем із заробітної плати [PERSON] за період з 01 квітня 2013 року по 30 червня 2014 року утримано на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини в сумі 7468,05 грн., але кошти для стягувачки не направлено. Просить стягнути невиплачену суму боргу з аліментів в розмірі 7468,05 грн. В судовому засіданні прокурор вимоги позову підтримує, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. [PERSON] в суд не прибула. Представник відповідача до суду не прибув, хоча 15 серпня 2014 року повідомлений про час та місце розгляду справи. Суд вважає можливим ухвалити заочне рішення. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення прокурора, суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю з таких підстав. Встановлено, що ПАТ „Полонський гірничий комбінат» повинен утримувати із [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO].. Відповідач аліменти нараховує, але борг в сумі 7468,05 грн. не виплачує стягувачу [PERSON] Вказані обставини підтверджені наданими суду письмовими доказами - довідкою про розмір боргу, довідкою про склад сім»ї [PERSON], виконав чти листом, розпорядженням державного виконавця про здійснення стягнення аліментів. . Згідно ст.87 Закону України „Про виконавче провадження" стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобов'язана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини суд вважає, що позовні вимоги прокурора обґрунтовані, тому що аліменти стягувачка [PERSON] не отримує з вини відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-02 00:00:00

03 липня 2015 року [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], в якому просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] в місті Миколаєві, посилаючись на те, що відповідач з 2005 року не проживає в даній квартирі. Позивачка та представник позивача в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 27.06.2015 року, надала суду заяву, в якій позов підтримала, посилаючись на обставини, які зазначені у ній, просила справу розглядати без її участі. У разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Суд ухвалює рішення при розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. На підставі розпорядження №3674 від 07.07.1995 року [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS]. Згідно довідки, виданої ТОВ "Ліски - М" № 1441 від 15.06.2015 року у квартирі [ADDRESS] в місті Миколаєві зареєстрований [PERSON], [INFO], який являється онуком позивачки. При огляді Акту від 09.06.2015 року, складеного мастером технічної дільниці [PERSON], видно, що [PERSON] з 2005 року за адресою: [ADDRESS] не проживає. Тобто відповідач у вказаній вище квартирі не проживає більше одного року. Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад рік. Відповідач [PERSON] не проживає у спірному житловому приміщенні з 2005 року, а тому вважається таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]

Outcome: approved