Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

04.11.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 417/F від 29 лютого 2008 року у розмірі 924\~084, 11 дол. США та 3\~034\~654, 64 гривень із яких: заборгованість за кредитом - 593\~397, 94 дол. США, заборгованість за відсотками - 330\~686, 17 дол. США, заборгованість за пенею 2\~889\~463, 97 гривень, заборгованість за штрафом 145\~190, 67 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки: - домоволодіння загальною площею 291,2 кв.м., житловою площею 110,3 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул.. Китобійна, 87, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 29.02.2008 року; - земельну ділянку загальною площею 0,0946 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована за адресою: м. Одеса, вул.. Китобійна, 87, кадастровий номер 5110136900:22:025:0060, що належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Державного акту на праві власності на земельну ділянку ЯЖ 3 307763 від 01 липня 2008 року. Визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом застосування процедури продажу, встановленої ст. 38 Закону України «Про іпотеку» - надавши ПАТ «Марфін Банк» право на продаж предметів іпотеки будь-якому покупцеві, визначивши початкову ціну продажу предмета іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності незалежним експертом на стадії оцінки майна. Надати ПАТ «Марфін Банк» право вчиняти дії та отримувати документи в усіх підприємствах, установах, організаціях, у тому числі приватного нотаріуса та міському бюро технічної інвентаризації необхідні для укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки, що належить на праві власності [PERSON], на строк до реалізації предмета іпотеки, для задоволення вимог кредитора. Стягнути з [PERSON] на користь Публічного Акціонерного Товариства «Марфін Банк» витрати по сплату судового збору в сумі 1218 гривень. Свої вимоги мотивував тим, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 417/F згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 500\~000 дол. США з терміном повернення по 29 лютого 2028 року із сплатою 12 % річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] було укладено іпотечний договір, згідно з яким в іпотеку передав домоволодіння загальною площею 291, 2 кв.м. та земельну ділянку загальною площею 0,0946 га, які розташовані за адресою м. Одеса, вул.. Китобійна, 87. Через неналежне виконання відповідачем умов кредитного договору, рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27.03.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 417/F від 29.02.2008 року на загальну суму 924\~084, 11 дол. США та 3\~034\~654, 64 гривень в тому числі: заборгованість за кредитом - 593\~397, 94 дол. США, заборгованість за відсотками - 330\~686, 17 дол. США, заборгованість за пенею 2\~889\~463, 97 гривень, заборгованість за штрафом 145\~190, 67 гривень. Позивач стверджує, що на теперішній час зазначене рішення не виконане ні в добровільному, ні в примусовому порядку, заборгованість відповідача за кредитним договором залишається не погашеною в повному обсязі, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання зявився представник позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 28 лютого 2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 417/F, згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредит на придбання нерухомості у розмірі 500\~000 дол. США з терміном повернення по 29 лютого 2028 року із сплатою 12 % річних. 25 липня 2008 року між ПАТ «Марфін Банк» та [PERSON] у звязку зі збільшення суми кредиту та відсоткової ставки була укладена Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 417/F, згідно якою ПАТ «Марфін Банк» зобовязався надати Відповідачу кредит на придбання нерухомості у розмірі 599\~469 дол. США, зі сплатою 13 % річних за фактичний період користування кредитом від фактичної суми заборгованості за кредитом і терміном погашення по 29 лютого 2028 року. В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за кредитним договором між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 777, згідно умов якого [PERSON] передав Банку в іпотеку: домоволодіння загальною площею 291,2 кв.м., житловою площею 110,3 кв.м., яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул.. Китобійна, 87 та земельну ділянку загальною площею 0,0946 га, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) яка розташована за адресою: м.Одеса, вул.. Китобійна, 87, кадастровий номер 5110136900:22:025:0060. Згідно з умовами п.1.1 Кредитного договору Відповідач зобовязаний на умовах, в розмірі та строки, встановлені в кредитному договорі, повернути Банку кредит, сплатити відсотки за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи які передбачені умовами Договору. Відповідно до п. 4.1. Кредитного договору, при порушенні Позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4 даного Договору, Банк нараховує, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,3% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Сплата пені здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування на рахунок, зазначений у п. 1.2 цього Договору. Пунктом 4.2 даного Договору передбачено, що за кожний випадок порушення Позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобовязань по поверненню Кредиту , сплаті відсотків та комісії, встановлених в п.п. 1.1 даного Договору, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязаний сплатити на першу вимогу Банку, штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу, на рахунок, зазначений у п. 1.2 даного Договору. Сплата штрафу здійснюється в гривні за курсом НБУ на дату нарахування. ПАТ «Марфін Банк» повністю виконав взяті на себе Кредитним договором зобовязання щодо надання [PERSON] кредиту в обсягах, встановлених договором. В звязку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору за заявою [PERSON] 26 червня 2009 року були змінені умови виконання кредитного договору, про що в той же день були укладені додаткові угоди № 2 до кредитного договору та договір № 2 про зміни до іпотечного договору. Як стверджує Позивач, Відповідач свої зобовязання по кредитному договору виконував неналежно, систематично порушував строки по сплаті платежів в рахунок погашення кредиту, нарахованих за користування кредитом та відсотках, а з березня 2010 року перестав виконувати зобовязання передбачені умовами кредитного договору, у звязку з чим в 2013 році Банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 травня 2013 року по справі № 520/3678/13-ц було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 417/F від 29.02.2008 року на загальну суму 924\~084, 11 дол. США та 3\~034\~654, 64 гривень в тому числі: заборгованість за кредитом - 593\~397, 94 дол. США, заборгованість за відсотками - 330\~686, 17 дол. США, заборгованість за пенею 2\~889\~463, 97 гривень, заборгованість за штрафом 145\~190, 67 гривень. Однак, як стверджує Позивач на теперішній час зазначене рішення не виконане ні в добровільному, ні в примусовому порядку, заборгованість відповідача за кредитним договором залишається не погашеною в повному обсязі. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до 4.2. ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.І ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 7, п. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. З ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору, іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, в якій зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання не менш, ніж у тридцятиденний строк та попередження про стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суд звертає увагу на те, що позивачем було вжито усіх можливих та доступних заходів щодо кожного з відповідачів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 1218 гривень. Враховуючи викладене вище, та

Outcome: approved