Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про звернення стягнення та виселення, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №ZPD0G40000004833 від 05.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 378750 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2038 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2013 року має заборгованість - 1120972.29 грн., яка складається з наступного 378553.24 грн. - заборгованість за кредитом; 276998.13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 363514.35 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 101906.57 грн. грн. - штраф (процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 05.03.2008 року уклали договір іпотеки № ZPD0G40000004833. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 47.50 кв.м., житловою площею 17.90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 505 000 гривень. Згідно довідки МКП „Основаніє" від 08.11.2013 року в спірній квартирі що знаходиться за адресою [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 05.03.2008 року в розмірі 1120972,29 гривень звернути стягнення на квартиру загальною площею 47.50 кв.м., житловою площею 17.90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ «ПриватБанк" з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно - правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселити [PERSON], [PERSON] зі зняттям з реєстраційного обліку у територіальному органі державної міграційної служби України та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності без проведення фіксації судового процесу, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити їх в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. В судове засідання відповідачі не з'явилися, причини неявки суду не повідомили, заперечень не надали. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Суд дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №ZPD0G40000004833 від 05.03.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 378750 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2038 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків позивача, які мають вираз у залученні позивачем вільних коштів до страхового резерву, створеного в забезпечення простроченої заборгованості позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 05.06.2013 року має заборгованість - 1120972.29 грн., яка складається з наступного 378553.24 грн. - заборгованість за кредитом; 276998.13 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 363514.35 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 101906.57 грн. грн. - штраф (процентна складова), про що позивач надав відповідний розрахунок. Суд приходить до висновку, що вказаний розрахунок є вірним, відповідає фактичним обставинам справи, оскільки будь-яких інших розрахунків заборгованості матеріали справи взагалі не містять. Наданий позивачем розрахунок заборгованості є письмовим доказом, який іншими доказами не спростований. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 05.03.2008 року уклали договір іпотеки № ZPD0G40000004833. Згідно з договором іпотеки відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 47.50 кв.м., житловою площею 17.90 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі - продажу. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 505 000 гривень. Відповідно до п.5.4 Іпотечного договору: Іпотекодавець гарантує, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні та/чи неповнолітні діти, а також будь-які інші особи , яких за законом повинен утримувати Іпотекодавець, а також відсутні малолітні та/чи неповнолітні діти, що мають право користуватися квартирою, яка є предметом іпотеки. Відповідно до п. 2.4.11 Іпотечного договору: У тридцятиденний строк повідомити Іпотекодержателя про зміну та/або місця постійного проживання, місця працевлаштування, прізвища, імені по-батькові, та інших обставин, що можуть вплинути на виконання зобов'язання за кредитним та іпотечним договорам. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням ст. 610 ЦК України. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 33 ч.1 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі невиконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст. 39 ч. 2 того ж Закону, у разі задоволення судом позову, одночасно з рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя вправі ухвалити рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ст. 40 ч.1 того ж закону та за ст. 109 Житлового Кодексу України звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи інше житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Крім того, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживання особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Згідно довідки МКП „Основаніє" від 08.11.2013 року в спірній квартирі що знаходиться за адресою [ADDRESS] [PERSON], [PERSON], [PERSON] Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачей на корить позивача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору при подачі позовної заяви до суду, в сумі 3441 гривень.

Outcome: approved