Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне. Сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2007 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання дитини у розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. Посилаючись на те, що неповнолітня дитина за станом здоров'я потребує значних додаткових коштів на лікування та реабілітаційні заходи, позивач просить суд стягнути з відповідача 1/2 частину понесених нею витрат у розмірі 22 434,65 гривень на лікування дитини, що складає 11 217,32 гривень. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність без фіксації судового процесу, в якій вказала, що підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки рекомендованим листом за місцем його реєстрації, про що свідчить поштовий конверт, який повернуто на адресу суду з відміткою „за закінченням терміну зберігання", письмових заперечень проти позову суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст.ст. 197, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу, в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що, відповідно до Свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 26.06.2007 року, батьками дитини [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 12.09.2007 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] року у розмірі 600 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Згідно довідки Дитячої поліклініки від 01.11.2013 року, неповнолітня дитина [PERSON] перебуває на медичному обліку. Як встановлено судом, неповнолітня дитина [PERSON] проходить тривалий курс лікування у медичних закладах, а також потребує реабілітаційних заходів, що підтверджується медичним висновком № 88 від 16.12.2013 року; витягом з протоколу засідання психолого-медико-педагогічної консультації № 8/191 від 03.09.2014 року; актом надання медичних послуг від 24.05.2012 року; консультативними висновками від 11.09.2014 року, 05.10.2014 року, 05.02.2015 року. Понесені позивачем витрати на лікування дитини у розмірі 22 434,65 гривень підтверджуються матеріалами справи у повному обсязі. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що до передбаченої ст. 185 СК (2947-14) участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, стан дитини, яка потребує постійного лікування, розмір понесених позивачем витрат на її лікування, а також той факт, що матеріали справи не містять будь-яких даних про участь відповідача у витратах на лікування дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підтвердженими матеріалами справи, тому підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати у розмірі 11 217,32 гривень. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України „Про судовий збір", за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір сплачується у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Таким чином, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved