Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "ПЗУ Україна" (далі -ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» ) звернулось в суд з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої майнової шкоди. Позовну заяву мотивує тим, що 08.06.2016 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (надалі - ОСЦПВВНТЗ) № [NUMBER] , за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду, заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля марки «Dodge», державний реєстраційний номер [NUMBER] .(далі - забезпечений автомобіль). 08.03.2017 року у м. Луцьку сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), за участю забезпеченого автомобіля, під керуванням відповідача та автомобіля марки «Chevrolet Aveo», державний реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] Постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2017 року особою, винного в настанні ДТП визнано [PERSON] та притягнено до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. ст. 122 - 4,124 та ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до звіту № SOS-170310-01889 від 29.03.2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженого транспортного засобу становить 23 975 грн 85 коп., з урахуванням зносу - 13456,04грн. ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 11 801 грн 53 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», на підставі Заяви про настання страхового випадку та страхового акту №UA 2017031000019/L01/01 від 10.05.2017 року. Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 4110 від 10.05.2017 року. У зв`язку з тим, що відповідач керував транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та самовільно залишив місце пригоди, то після виплати страхового відшкодування в користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу), в зв`язку з чим 16.01.2019 року відповідачу було направлено вимогу про відшкодування шкоди, проте вона залишилась поза увагою останнього. Посилаючись на вищенаведене, позивач просить стягнути з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» суму завданої майнової шкоди в розмірі 11801 грн 53 коп. Представник позивача подала суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та її, згідно з якою позовні вимоги просить задовольнити, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про день, час, місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про що у матеріалах справи міститься відповідне поштове повідомлення. Крім того, є оголошення на сайті судової влади про розгляд даної справи. Клопотання про відкладення розгляду справи, відзив на позов від відповідача [PERSON] на адресу суду не надходили. За погодженням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження, та подані позивачем докази на підтвердження обґрунтованості заявлених вимог, суд установив таке. Як випливає з матеріалів справи, [PERSON] , 08.03.2017 року, о 01 год. 33 хв., по вул. Бойка, в м. Луцьку Волинської області керував транспортним засобом, марки «Dodge Avenger», номерний знак [NUMBER] , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) ПДР України. Крім того, [PERSON] 08.03.2017 року, о 01 год. 33 хв., в м. Луцьку по вул. Бойка, Волинської області, керуючи транспортним засобом, марки «Dodge Avenger», номерний знак [NUMBER] , під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно та не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до інших осіб та скоїв зіткнення із припаркованим транспортним засобом марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , від чого даний автомобіль отримав механічні пошкодження, після чого залишив місце ДТП, до якого був причетний, не повідомивши працівників поліції, чим порушив вимоги п.п.2.10 (а), 10.9 Правил дорожнього руху України. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим, зокрема, власнику автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , було завдано майнову шкоду. Вищезазначене підтверджується постановою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 08.06.2017 року, яка набрала законної сили та якою [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 08.03.2017 року о 01:33 год. по вул. Бойка, в м. Луцьку Волинської області. (а.с. 6-7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття критмінального провадженні і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається з полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ /9991616 від 08.06.2016 року, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Dodge Avenger», номерний знак [NUMBER] , застрахована у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» (а.с. 5). Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. Способами захисту є, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної шкоди. Частина 1 ст. 22 ЦК України передбачає, що особа, який завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на її відшкодування. Статтею ст. 16 Закону України «Про страхування» визначено. що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно зі звітом про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу № SOS_-170310-01889 від 29.03.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого належному [PERSON] транспортного засобу марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] , становить 13456,04 грн. (а.с. 20). Згідно з платіжним дорученням № 4110 від 10.05.2017 року ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило [PERSON] , в якості страхового відшкодування, кошти в загальній сумі 11801,53 грн. (а.с. 27). 16.01.2019 ПрАТ СК «ПЗУ Україна» поштовим відправленням надіслало на адресу [PERSON] вимогу про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу. Як випливає з матеріалів справи, відповідач [PERSON] суму завданої майнової шкоди ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не відшкодував. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу відшкодування відповідачем страхувальнику завданої матеріальної шкоди в порядку регресу. Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Законом України «Про страхування». Відповідно до ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до абз. «а» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижу увагу та швидкість реакції. Згідно з абз. «в» п.п. 38.1.1. п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Отже, з матеріалів справи судом встановлено, що 08.03.2017 року відповідач [PERSON] , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої завдав матеріальної шкоди власнику автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з. [NUMBER] . Вказані обставини встановлені постановою суду та не підлягають доказуванню. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАТ «СК «ПЗУ Україна», яка згідно із зобов`язаннями, взятими на себе відповідно до поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ /9991616 від 08.06.2016 року, відшкодувала потерпілій особі страхове відшкодування у сумі 11801,53 грн., внаслідок чого відповідно до наведених вище норм закону набула права регресної вимоги до відповідача [PERSON] . За таких обставин суд вважає, що факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування позовних вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають, а тому вважає, що позов ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, як слідує із змісту ч.ч.1, 2 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з огляду на задоволення позову, підлягає до стягнення з відповідача в користь позивача сплачений приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» судовий збір в розмірі 1921 грн. (однієї тисячі дев`ятсот двадцять однієї гривні 00 копійок) , відповідно до положень ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved