Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що 16.10.2010 року між нею та відповідачем по справі був укладений шлюб, від якого сторони мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою по справі. Позивачка зазначала, що спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на сімейне життя, постійні сварки, при цьому на даний час сторони сумісне господарство не ведуть , припинивши подружні відносини з серпня 2016 року. Строк на примирення не потрібен, спору по майну не має. Посилаючись на ст. ст. 104, 105, 110, 112, 113 СК України позивачка просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем по справі 16.10.2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Юр'ївського районного управління юстиції Дніпропетровської області по актовому запису № 13, залишивши за нею після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином (ас. 17), при цьому в п. 3 прохальної частини позовної заяви просила розглядати справу за її відсутності (ас. 3). Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, при цьому позові вимоги визнав повністю, зазначивши в заяві обставини аналогічні, викладеним в заяві позивачки, крім тих, що шлюбно - сімейні відносини припинено між сторонами з 06.10.2016 року, окрім того вказав, що на утримання дитини буде надавати матеріальну допомогу (ас. 19). Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити в судовому засіданні у відсутності сторін, на підставі наявних у справі матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали справи, суд знаходить встановленими наступні обставини: - 16.10.2010 року між сторонами зареєстровано шлюб, від якого останні мають одну неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачкою по справі, при цьому відповідач на утримання останнього буде надавати матеріальну допомогу. Дане підтверджено в судовому засіданні свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 16.10.2010 року, а також копією свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 18.10.2011 року (ас. 6, 7). Шлюбно - сімейні відносини припинені між сторонами з серпня - жовтня 2016 року через несумісність характерів, різні погляди на життя, постійні сварки. В даний час сторони спільного господарства не ведуть. Спору по майну не має. Приймаючи до уваги, що жодна із сторін не має наміру зберегти сім'ю, суд вважає неможливим примирення та збереження шлюбно - сімейних відносин. При викладених вище обставинах, враховуючи , що сторони шлюбно - сімейні відносини не підтримують, суд знаходить збереження сім"ї неможливим, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з подружжя та їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Враховуючи волю позивачки, суд знаходить можливим залишити за останньою після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 551, 20 грв. (ас. 1).

Outcome: approved