Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

06 травня 2014 року до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська звернувся представник позивача із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що 11 січня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 008-03003-110108, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 899,00 гривень, зобов'язавшись його повернути до 10 січня 2009 року щомісячними платежами, сплативши 5% на рік та інші обов'язкові платежі. Оскільки відповідач взяті на себе договірні зобов'язання належним чином не виконує, позивач звернувся до суду із позовною вимогою про стягнення з відповідача на свою користь суми заборгованості, яка станом на 13 лютого 2014 року склала 1057,62 гривень, яка складається з: 715,42 гривень - заборгованість за кредитом, 15,83 гривень - заборгованість за відсотками, 326,37 гривень - заборгованість за комісіями. Також представник позивача просив суд покласти на відповідача судові витрати. Сторони в судове засідання не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Також в заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст. ст. 169 ч. 4, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ст. 197 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 11 січня 2008 року між ПАТ "Дельта Банк", як кредитором, правонаступником якого є позивач, та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір № 008-03003-110108, за умовами якого кредитор зобов'язався надати відповідачу кредит в розмірі 899,00 гривень. В свою чергу, позичальник зобов'язався повернути кредит до 10 січня 2009 року щомісячними платежами в розмірі та на умовах, визначених договором, а також сплатити 5% на рік та інші обов'язкові платежі. За прострочення строків виконання зобов'язань із своєчасного повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом та інших платежів позичальник сплачує банку штрафні санкції в розмірі 10% від суми невиконаного зобов'язання, але не менше та /або не більше 50,00 гривень. Викладені обставини підтверджуються копією кредитного договору № 008-03003-110108 від 11 січня 2008 року (а.с. 9-11). Як свідчить наявна в матеріалах справи копія меморіального ордеру № 1206428 від 12 січня 2008 року кредитором були надані позичальнику обумовлені кредитним договором кошти в повному обсязі (а.с. 8). Із матеріалів справи встановлено, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе договірні зобов'язання за кредитним договором № 008-03003-110108 від 11 січня 2008 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 13 лютого 2014 року становить 1057,62 гривень, яка складається з: 715,42 гривень - заборгованість за кредитом, 15,83 гривень - заборгованість за відсотками, 326,37 гривень - заборгованість за комісіями. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором № 008-03003-110108 від 11 січня 2008 року станом на 13 лютого 2014 року (а.с. 6-7). Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору, врегульовані нормами Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до норм ст. ст. 11, 525, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договір, який є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов'язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України). Нормою ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання (ст. 550 ЦК України). Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 16 ЦК України однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором № 008-03003-110108 від 11 січня 2008 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх зобов'язань за даним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмрі 243,60 гривень, що підтверджується відповідним платіжним дорученням (а.с. 2). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved