Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

Заявленими вимогами позивач просить суд ухвалити рішення про визнання майна спільним сумісним, стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації за 1/2 такого майна та припинення права спільної сумісної власності на майно. В обґрунтування заявленого суду повідомлено наступне. За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки "Volkswagen Caddy" 2005 року, державний номерний знак " [NUMBER] ". Такий автомобіль був зареєстрований на відповідача [PERSON] за спільною домовленістю. На даний час відповідач одноосібно користується таким майном та має намір відчужити шляхом продажу. Враховуючи положення ст. 274 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності заперечень учасників справи щодо цього. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, відзиву на позов не подав, свого ставлення до позовних вимог не висловив. Проаналізував надані суду матеріали, судом встановлено наступне. 29.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис №1852 (а.с. 14). Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 25.09.2020 року по цивільній справі №278/1881/20 даний шлюб розірвано. За час перебування у шлюбі сторони за спільні кошти придбали автомобіль марки "Volkswagen Caddy" 2005 року, державний номерний знак " [NUMBER] ", який 3.10.2017 року був зареєстрований за відповідачем (а.с. 11). Позивач звернувся до суду за захистом свої прав, оскільки на даний час виникла потреба у поділі спільної власності, набутої сторонами під час подружнього життя, оскільки відповідач не визнає права власності позивача на спільне майно та має намір відчужити його шляхом продажу. Ринкова вартість спірного автомобіля складає 155 437, 00 гривень, що підтверджується висновком суб`єкта оціночної діяльності (а.с. 36-40). Правовідносини між сторонами врегульовані наступними положеннями законодавства України. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 СК України). Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (ст. 71 СК України). Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст.65 СК України. Проаналізувавши фактичні обставини справи та норми законодавства, якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на наступне. Суд вважає згадуваний об`єкт рухомого майна, враховуючи час існування шлюбних відносин та докази, наявні в матеріалах справи, спільним сумісним майном. В той же час, грошова компенсація, що становить 1/2 вартості автомобіля, складає згідно наданого позивачем висновку 77 719, 00 гривень. Відтак, враховуючи право позивача на грошову компенсацію замість її частки у праві спільної сумісної власності на згадуваний автомобіль, ринкової вартості такого автомобіля, визначеної суб`єктом оціночної діяльності в розмірі 155 437, 00 гривень, з відповідача на користь позивача слід стягнути 1/2 такої ринкової вартості автомобіля, що становить 77 719, 00 гривень. Враховуючи наслідки розгляду даної справи, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені позивачем, що складаються із судового збору в розмірі 840, 80 гривень. Дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial