Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

Публічне акціонерне товариство ''Українська залізниця" (далі - ПАТ «Українська залізниця») звернулося до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що приватне підприємство «Ріга» виготовило Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земельної ділянки ДТГО «Львівська залізниця» під існуючими обєктами залізничного транспорту за напрямком Чернівці Вадул-Сирет від 277км+667м до 280км+460м в адміністративних межах населеного пункту с. Коровія Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. В результаті проведення інвентаризації було встановлено, що земельна ділянка від 279 км+279м до 279+286м, що перебуває у власності [PERSON], частково, площею 0,0046 га, накладається на смугу відведення залізниці. Посилається на те, що вказану земельну ділянку рішенням ХIII сесії IV скликання [PERSON] сільської ради від 26.11.2004 року за №40-13/2014, передано у приватну власність [PERSON] для ведення особистого селянського господарства, з них для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,1 га, в селі Валя Кузьмина Глибоцького району Чернівецької області. На підставі вказаного рішення [PERSON] виготовлено Державний акт серії ЯБ № 197874. Земельна ділянка, яка накладається зі смугою відведення залізниці, площею 0,0046 га, зареєстрована в державному земельному кадастрі за № 73210820500:01:003:0054, а тому, просить визнати рішення [PERSON] сільської ради про передачу безоплатно у приватну власність земельної ділянки [PERSON] незаконним та скасувати його, визнати недійсним державний акт про право власності на землю, скасувати запис у поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером 73210820500:01:003:0054. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомила і просила суд відкласти розгляд справи. Представник Волоківської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити у його задоволенні. Представник відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляли та не просили суд відкласти розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Відповідно до ст.68 ЗК України до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Згідно Ст.6 Закону України ''Про залізничний транспорт", ч.1 ст.23 Закону України «Про транспорт» передбачено, що до земель залізничного транспорту належать землі, надані в користування підприємствам і організаціям залізничного транспорту відповідно до чинного законодавства України. Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту. Судом встановлено, що при проведенні робіт ПП «Ріга»з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками для ПАТ «Українська залізниця» стало відомо про те, що під час виконання робіт в адміністративних межах населеного пункту с. Коровія Коровійської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області на смугу відведення залізниці, частково накладається земельна ділянка за кадастровим номером 73210820500:01:003:0054, площею 0,0046 га, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 197874. Дана земельна ділянка передана у приватну власність [PERSON], рішенням ХIII сесії IV скликання [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. [PERSON] СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. [PERSON] Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»([PERSON] ЦИК СССР 15.12.1928). Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів. Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого [PERSON] Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией». В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі. Проте, всупереч зазначеному та існуючим нормам земельна ділянка смуги відведення Залізниці була передана у власність [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень. Однак, вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала. Відповідно до п. б) 4.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, Чагорська сільська рада Глибоцького району не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність даної земельної ділянки. Те, що залізниця не втратила право землекористування на земельні ділянки, які їй було виділено при будівництві та облаштуванні залізничного полотна, обґрунтовується і наступними нормами законодавства. Згідно п.5 [PERSON] Верховної [PERSON] України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 [PERSON] Верховної [PERSON] Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею. Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними. Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженими у часі. Згідно п. 3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Отже, спірна земельна ділянка, що є смугою відведення залізниці, перебувала у державній власності, знаходилася у правомірному користуванні позивача і без вилучення її в установленому законом порядку, зміни її цільового призначення орган місцевого самоврядування не мав права розпоряджатися нею. З огляду на вказане, суд вважає, що рішення [PERSON] сільської ради Глибоцького району Чернівецької області № 40-13/2014 від 26 листопада 2004 року в частині передання у власність відповідачу земельної ділянки площею 0,0046 га є незаконним і підлягає скасуванню. А тому, на думку суду, виданий відповідачу [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 197874 на земельну ділянку, яка частково накладається на землі залізниці, є незаконним, оскільки вказана земельна ділянка, яка знаходиться в смузі відведення державної залізниці, являється земельною ділянкою спеціального призначення, що використовується на підставі особливих положень про ці землі. На думку суду позовні вимоги про скасування запису у Поземельній книзі задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Так, відповідно до п. 60 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1051 від 17 жовтня 2012 року, запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Законом України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та обтяжень" передбачена певна процедура реєстрації прав на нерухомість, до складу якої входять також земельні ділянки. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частинами шостою, сьомою статті 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» державний кадастровий реєстратор має доступ до всіх відомостей Державного земельного кадастру, самостійно приймає рішення про внесення відомостей до нього, надання таких відомостей, про відмову у здійсненні таких дій. Втручання будь-яких органів, посадових і службових осіб, громадян чи їх об'єднань у діяльність державного кадастрового реєстратора, пов'язану зі здійсненням державної реєстрації земельних ділянок, забороняється. За положеннями ст. 26 Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Стаття 27 Закону передбачає скасування державної реєстрації речових прав в разі винесення судом відповідного рішення, про що вносяться дані до державного реєстру прав. Визнання державного акту на право власності на земельну ділянку недійсним є підставою для скасування його державної реєстрації. За змістом вказаних норм на теперішній час не має підстав для покладання на Управління Держземагенства обов'язку здійснити такі дії в судовому порядку. Заінтересована особа не позбавлена можливості звернутися до відповідних органів у порядку, передбаченому чинним законодавством, щодо скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку та внесення змін до Державного земельного кадастру. З огляду на викладене у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене,

Outcome: partial