Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] сільської ради Новоархангельського району про визнання права власності\~\~на житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями в порядку спадкування за заповітом посилаючись на те, що 24 листопада 2015 року помер [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, право на який підтверджується лише випискою облікової картки обєкта погосподарського обліку за 2011-2015 роки, в якій зазначено, що в селі Камянече по вулиці Кубанська, 24, головою домогоспорадства значиться [PERSON]. При зверненні до нотаріальної контори з приводу спадкування жилого будинку з надвірними будівлями нотаріусом було розяснено про неможливість спадкування будинку у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене спадклве майно. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення, заперечень на позов не надав. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5\~ст. 1268 ЦК України). Судом достовірно встановлено, що [PERSON] помер 24 листопада 2015 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Згідно копії виписки облікової картки обєкта погосподарського обліку за 2011-2015 роки, в селі Камянече по вулиці Кубанська, 24, головою домогосподарства значиться [PERSON]. Архівною довідкою Ульянівського КМБТІ №162 від 06.12.2016 року засвідчено що, право власності на будинок в селі Камянече по вулиці Кубанська, 24 Новоархангельського району Кіровоградської області за архівними даними Ульянівського КМБТІ не зареєстровано. За інформацією приватного нотаріуса Новоархангельського районного нотаріального округу [PERSON] після смерті [PERSON], померлого 24 листопада 2015 року, відкрилася спадкова справа № 47/2015. Заява про прийняття спадщини надійшла від імені [PERSON] та [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано [PERSON] на автомобіль та земельну ділянку. Згідно Єдиного реєстру спадкових справ від імені [PERSON] [PERSON] сільською радою посвідчено заповіт 02 березня 2012 року за реєстром № 9, яким атомобіль та земельна ділянка заповідалась [PERSON], а житловий будинок [PERSON]. Згідно копії заповіту № 9, посвідченого 22 березня 2012 року секретарем Камянецької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградскої області, [PERSON] заповів належний йому житловий будинок з господарсько побутовими будівлями, що знаходиться в селі Камянече по вулиці Кубанська, 24 Новоархангельського району Кіровоградської області та земельна ділянка, на якій вони розташовані [PERSON], 01 липня 1972 року. Відповідно до\~ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року\~державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі\~ст. 3 зазначеного Закону\~право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності\~Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення (постанова Верховного Суду України\~\~ від 13 червня 2012 р. № 6-54цс12). Відповідно до частини першої\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частиною першою та частиною другою\~статті 5 Цивільного кодексу України\~акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Так, 5 серпня 1992 року вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва\~постановою Кабінету Міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення»\~(втратила чинність). Тобто до 5 серпня 1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. З аналізу положень\~Конституції України\~та\~Цивільного кодексу України\~вбачається, що не потребує введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 5 серпня 1992 року, при набутті права власності на такі об'єкти (лист\~\~ Державної архітектурно-будівельної інспекції України\~\~ від 1 вересня 2011 року\~\~ № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію об'єктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»). Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації (лист Державної архітектурно-будівельної інспекції України\~\~від 30 липня 2012, № 40-19-5376 «Щодо порядку прийняття в експлуатацію самовільно побудованого садового будинку і розмірів штрафів»). Відповідно до ст. ст.\~25,\~30,\~346 ЦК України, листа Міністерства Юстиції України\~\~ № 19-32/319, від 21 лютого 2005 року,\~\~ якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку. Відповідно до додатку 3 «Тимчасового положення про порядок реєстрації права власності на нерухоме майно» рішення суду є правовстановлюючим документом, на основі якого може бути проведена реєстрація права власності на нерухоме майно. Згідно зі\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог\~ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно технічного паспорту на житловий будинок за адресою: в селі Камянече по вулиці Кубанська, 24 Новоархангельського району Кіровоградської області, виготовленого станом на 02 листопада 2016 року, побудованими спорудами є: житловий будинок «А», побудований у 1951 році, веранда, сарай, прибудови, побудовані 1952 року та 1960 року, погріб, вбиральня та огорожа. Оскільки будинок та прибудови були побудовані у 1951 році, то на момент закінчення будівництва жилого будинку нормами закону не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Крім того, до 19 січня 1996 року згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої 31.01.66р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але не приєднані до них. Обов'язок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку об'єкти нерухомості введена лише з 29.06.1998 року. Саме в цей день набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, які перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.98р. № 121. Таким чином, права, придбані (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 року з дотриманням встановленого порядку придбання, проте без держреєстрації, є виниклими і набутими в установленому законом порядку. Згідно роз'яснень, викладених у п.23\~Постанови Пленуму Верхованого Суду України\~\~№ 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"\~\~у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно Закону УРСР "Про сільську [PERSON] народних депутатів трудящих УРСР" (від 02.06.1968р.) кожна сільська рада вела погосподарські книги. В заглавній частині особистого рахунку записувалися прізвище, ім'я по батькові глави сім'ї, на ім'я якого відкрито особовий рахунок, він і був власником будинку, іншим чином реєстрація власності в сільській місцевості передбачена не була за виключенням договорів дарування, міни, купівлі-продажу, пожиттєвого утримання, спадкування. З введенням в дію Закону України "Про власність" 1991\~року та ЦК України 2003 року\~будь-якого іншого порядку реєстрації збудованих до 15.04.1991 року в сільській місцевості домоволодінь або їх перереєстрації не передбачалося, самовільно збудованими вони також не являються, так як будувалися і реєструвались згідно діючого на той час законодавства. Таким чином судом\~\~встановлено, що житловий будинок зі спорудами за адресою: в селі Камянече по вулиці Кубанська, 24 Новоархангельського району Кіровоградської області належить [PERSON], оскільки його право власності ґрунтувалося на раніше діючому законодавстві, яке не передбачало реєстрацію в органах БТІ із видачею свідоцтва про право власності на будинки, розташовані в сільській місцевості, до того ж за його життя ніким не було оскаржене. Відповідно до пунктів 4.15 та 4.18\~\~ Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року\~видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. На виконання\~постанови [PERSON] Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985- 1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Право на спадщину після померлого ніким з фізичних (юридичних) осіб не оспорюється. Наявність інших спадкоємців не встановлено. Також судом не встановлено підстав для усунення позивача від права на спадкування. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги. Підстав неправомірності набуття права власності на майно судом не встановлено і тому позивач має право на захист свого права шляхом визнання права власності на спадкове майно. На підставі викладеного та

Outcome: approved