Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

03 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, де просить суд ухвалити судове рішення, яким розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 05 липня 2016 року Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №116; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1859 грн щомісячно, та дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2318 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з 05.07.2016 року вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що подружнє життя з відповідачем не склалося, причиною розпаду сім`ї позивач стали непорозуміння та різні життєві прагнення, різні характери і погляди на життя. Шлюбні відносини між ними припинені, як подружжя вони не проживають та не ведуть спільного господарства з 2019 року. Крім того, в своїй позовній заяві позивач зазначила, що відповідач, будучи батьком дітей, матеріальну допомогу на їх утримання надає не регулярно і не в достатньому обсязі, хоча є працездатним і може надавати таку допомогу. Позивач, як і відповідач, у судове засідання не з`явились, про день, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. В матеріалах справи міститься клопотання позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі. 08.09.2020 року від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить розглядати справу без його участі. У відзиві відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, оскільки шлюбні відносини між ними припинені, як подружжя вони не проживають та не ведуть спільного господарства. Також відповідач не оспорює у відзиві розмір аліментів до стягнення з відповідача на утримання неповнолітніх дітей. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Відповідно до статей 12,13 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у судовому засіданні за відсутності сторін на підставі наявних у справі письмових доказів та, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 05 липня 2016 року укладено шлюб, який зареєстрований Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №116 (а.с.6). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , та [PERSON] , [INFO] , копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7,8). З Акту про фактичне проживання особи від 05.08.2020 року, виданого ТОВ «К.О.Д.» вбачається, що [PERSON] , [INFO], фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживають син [PERSON] , [INFO] , та дочка [PERSON] , [INFO] (а.с.22). Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін на даний час фактично припинені, сторони проживають окремо з 2019 року та спільне господарство не ведуть, позивач вважає, що примирення неможливе, тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Також, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів він визнає в повному обсязі. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, не згодна на примирення, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за доцільне позивачу [PERSON] залишити шлюбне прізвище « [PERSON] », оскільки питання про зміну прізвища позивачем не ставилось. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Позивачем заявлено вимогу про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Заяв про зміну способу стягнення (у частці від доходу) від позивача не надходило. Таким чином, суд у відповідності до ст.181 СК України зобов`язаний визначити аліменти у твердій грошовій сумі. Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у постанові Цивільного касаційного суду Верховного Суду від 04.07.2018 р. по справі № 490/4522/16-ц. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Прожиткові мінімуми на 2020 рік для piзних кaтегорій населення втановлюються в Україні Законом "Пpo Дepжавний бюджeт на 2020 рік". Отже, прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років складає 1859 грн, а для дітей вікoм вiд 6 дo 18 рокiв на 2020 рік в Україні з 01 липня складає 2318 грн. Таким чином, суд вважає, що аліментні платежі на утримання дитини мають бути не меншими ніж мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину, а саме не менше ніж прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Відповідач є здоровою, працездатною особою, який не має на своєму утриманні інших осіб, окрім неповнолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач позов визнає в повному обсязі, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо стягнення аліментів задовольнити, стягнувши із [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно у розмірі 1859 грн, та на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 2318 грн щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь позивача за вимогу про розірвання шлюбу та на користь держави, за вимогу про стягнення аліментів, від сплати яких позивачку за законом звільнено. На підставі викладеного і у відповідності зі ст. ст. 110-115 ст. 180 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 141, 247, 263-265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved