Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

10 березня 2006 року помер [PERSON]. До складу спадкового майна після його смерті\~ входить, зокрема, земельна ділянка № 81 площею 4,8159 га, яка знаходиться на території Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги після смерті [PERSON] і прийняли спадщину. Крім них, спадкоємцями за законом є [PERSON] та [PERSON], які спадщину не прийняли і на неї не претендують. Позивачі не можуть оформити\~ спадкові права\~ в нотаріальній конторі, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку не видавався у звязку\~ зі смертю власника. За захистом своїх прав та\~ інтересів [PERSON] та [PERSON] з відповідним позовом звернулися\~ до суду. Позивачі у судове засідання не зявилися, у\~ позовній заяві просили\~ справу слухати у їх відсутності (а.с. 6). Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача Обухівської сільської ради\~ у\~ судове засідання не зявилися. Подали до суду заяви, у\~ яких позов визнали і просили справу\~ слухати\~\~ у їх відсутності (а.с. 27, 28). З урахуванням права, передбаченого ч. 2 ст. 158 ЦПК України, суд ухвалив про розгляд справи за відсутності сторін на підставі доказів, поданих разом із позовною заявою. Суд, розглянувши справу, вважає, що позов підлягає до повного задоволення, виходячи з наступного: [PERSON]\~ помер 10 березня 2006\~ року в с. Обухів Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 9), що стверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ № 048542. Довідкою виконавчого комітету Обухівської сільської ради № 127 від 11 лютого 2016 року (а.с. 14), розпорядженням голови Мурованокуриловецької районної державної адміністрації «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо приватизації земельних ділянок та складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам-членам САТ «Вищеольчедаївське» № 54 від 15 лютого 2007 року (а.с. 16), довідкою директора ПАТ «Вищеольчедаївське» № 1130 від 09 грудня 2015 року (а.с. 17), витягом з рішення Обухівської сільської ради 14 сесії 4 скликання від 21 січня 2005 року «Про затвердження списків акціонерів САТ «Вищеольчедаївське» на отримання земельної частки (паю) (а.с. 18), вятягом із технічної документації про нормативно грошову оцінку земельної ділянки № 658/86-16 від 06 липня 2016 року (а.с. 19) доведено, що до складу спадщини після смерті [PERSON] входить земельна ділянка для\~ ведення товарного сільськогосподарського\~ виробництва площею 4,8159 га, яка розташована\~ на території Обухівської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Із матеріалів справи слідує, що\~ 10 березня 2006 року [PERSON] помер, а розпорядженням\~ голови Мурованокуриловецької районної державної\~ адміністрації № 54 від 15 лютого 2007 року його було включено до\~ списку\~ осіб-членів САТ «Вищеольчедаївське»,\~\~ які\~ мають право на\~ земельну частку (пай), та зобовязано передати у власність та\~ видати\~ громадянам державні\~ акти на право власності на земельні ділянки. Повідомленням начальника відділу Держгеокадастру у Мурованокуриловецькому районі Вінницької області (а.с. 15) доводиться, що державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить [PERSON] не виготовлявся і не видавався. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб \~ спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини день смерті спадкодавця. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), виданої 22 липня 2016 року, слідує, що спадкодавець по своїй смерті заповіту не залишав (а.с. 30). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною 4 ст. 1268 ЦК України визначено, що малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою ст. 1273 ЦК України. Із свідоцтва про смерть (а.с. 9), витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 10), свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 11), свідоцтва про шлюб (а.с. 12), експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз № 056/52-2 від 08 лютого 2016 року (а.с. 13), довідки виконавчого комітету Обухівської сільської ради № 127 від 11 лютого 2016 року (а.с. 14), копії паспорта громадянина України на імя [PERSON] (а.с. 7) та [PERSON] (а.с. 7а), заяв [PERSON] та [PERSON] про визнання позову (а.с. 27,28) слідує, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], які мають право і бажають прийняти спадщину. Зокрема, [PERSON] має право на спадкування як мати спадкодавця і є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала і була зареєстрована зі спадкодавцем, а [PERSON] має право спадкувати як дочка спадкодавця, яка на момент відкриття спадщини була неповнолітньою. Ця обставина, а також обставина, що свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ніхто не отримував, доводяться інформацією зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 22 липня 2016 року (а.с. 29). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Таким чином, частка кожного із спадкоємців після смерті [PERSON], які прийняли спадщину (дві особи) складає 1/2 частину спадкового майна. Відповідно до ч.ч. 1 та 3 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Наданими суду документами, в\~ тому\~ числі розясненням приватного нотаріуса Мурованокуриловецького районного нотаріального округу (а.с. 20), позивачі довели, що не можуть оформити свої спадкові права на землю через нотаріальну контору і\~ захистити свої права спадкоємців іншим чином, окрім як через суд. Суд враховує обставину, що позивачі пропустили строк звернення до суду з поважної причини, оскільки лише у 2007 році була затверджена технічна документація із землеустрою, на цей момент позивач [PERSON] була ще неповнолітньою, а тому приймає рішення про його поновлення на підставі ст. 73 ЦПК України. Враховуючи, вищевикладені докази, а також обставину, що відповідачі визнають позовні вимоги і таке визнання позовних вимог, не порушує будь-чиї права чи законні інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку, що за позивачами як спадкоємцями\~\~[PERSON] слід визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку за законом.

Outcome: approved