Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

27 серпня 2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що між банком та відповідачем [PERSON] 18 вересня 2008 року було укладено договір №VONVGA0000000115, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 23632,49 доларів США на термін до 18.09.2023 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, що встановлені кредитним договором. Погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно в період сплати, відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобовязань за кредитним договором, відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Для забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] за кредитним договором №VONVGA0000000115 від 18 вересня 2008 року було укладено договір поруки №VONVGA0000000115/2 від 18 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] У звязку з невчасним погашенням заборгованості по кредиту станом на 10 липня 2015 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість в сумі 64298,84 доларів США, що еквівалентно 1404286,70 грн., де заборгованість по кредиту складає 23360,81 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом 13254,26 доларів США, заборгованість з комісії за користування кредитом 3551,75 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 21059,27 доларів США, штраф (фіксована частина) 11,45 доларів США, штраф (процентна складова) 3061,30 доларів США. Оскільки добровільно повертати кошти банку відповідач не бажає, просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] в свою користь кредитну заборгованість в сумі 64298,84 доларів США, що еквівалентно 1404286,70 грн., а також судові витрати по справі. Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати у відсутності його представника, позов підтримує в повному обсязі, просить його задоволити. Крім зазначених у позовній заяві вимог, просив додатково стягнути з відповідачів понесені витрати банку за опублікування судового оголошення в сумі 180 грн. Відповідач [PERSON], в судове засідання не зявилась, будучи про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення в газеті «Волинь Нова» (а.с.93), причину неявки в судове засідання не повідомила. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, подав до суду письмову заяву про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності (а.с.100-101). Його представник [PERSON] позов не визнала, вважає що банк подавши позов до її довірителя пропустив строк звернення до суду. Заборгованість у відповідача [PERSON] виникла з 18 серпня 2011 року, а з позовом позивач звернувся 27 серпня 2015 року, тобто поза строком позовної давності, що становить три роки. Крім того, зазначила, що у договорі поруки не передбачено збільшення строку позовної давності і вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів пені та штрафу є безпідставними, передбачають подвійну цивільно-правову відповідальність відповідачів, а в порушення ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» пеня позивачем нарахована у іноземній валюті. Дослідивши письмові докази, заслухавши пояснення представника відповідача [PERSON], суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до часткового задоволення. Згідно кредитного договору №VONVGA0000000115 від 18 вересня 2008 року вбачається, що між позивачем і відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання кредиту в сумі 23632,49 доларів США (а.с.12-15). Відповідно до графіка погашення кредиту відповідач [PERSON] зобовязувалася повернути кредит в повному обсязі у строк до 18 вересня 2023 року. (а.с.15-16). Для забезпечення виконання зобовязань відповідача [PERSON] 18 вересня 2008 року між позивачем та [PERSON] укладено договір поруки №VONVGA0000000115/2 (а.с.18). Згідно розрахунку заборгованості за договором №VONVGA0000000115 від 18 вересня 2008 року заборгованість відповідача [PERSON]М перед банком виникла з 18 серпня 2011 року. Тобто, з цього часу банк ПАТ КБ «ПриватБанк» довідався про порушення своїх прав, з захистом яких звернувся до суду. Відповідно до ст.526 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті\~61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (правова позиція Верховного\~Суду України, висловлена у постанові від 21 жовтня 2015 року, справа\~№ 6-2003цс15). Згідно зі\~ст. 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1\~ст. 192 ЦК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч.2\~ст. 533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити у грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Згідно з ч.3\~ст.533 ЦК України\~використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга\~статті 192 ЦК України). Такий порядок визначено\~Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого\~1993 року № 15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів\~\~сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений\~ст.1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»). Таким чином, максимальний розмір пені пов'язаний із розміром облікової ставки Національного банку України; оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями лише у національній валюті України - гривні. Такі висновки відповідають правовим позиціям Верховного Суду України, висловленим у постановах від 02 липня 2014 року у справі\~№ 6-79цс14 та від 01 квітня 2015 року у справі № 3-29гс15, які відповідно до ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обов'язковими до застосування. Однак, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк», розраховуючи еквівалент пені за неналежне виконання позичальником зобовязань за кредитним договором за офіційним курсом гривні до долара США станом на 27 серпня 2015 року (день звернення до суду), не врахував вище викладені правові позиції, не врахував, що пеня за прострочення сплати кредитних коштів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником свого обов'язку, після чого\~\~розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем\~\~підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення\~\~кредитних зобов'язань. Отже, вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] 21059,27 доларів США як пені за несвоєчасне виконання зобовязань за кредитним договором та 11,45 доларів США штрафу до задоволення не підлягають. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] істотно порушила вимоги ст. ст. 509, 526, 527, 530, 536, 550, 1049, 1050, 1054, 1055 ЦК України, умови кредитного договору, укладеного між нею та ПАТ КБ "ПриватБанк" 18 вересня 2008 року, в зв'язку з чим утворилась заборгованість, а тому вимога позивача про повернення коштів за договором кредиту з відповідача [PERSON] у сумі 43228,12 доларів США підлягає до задоволення. При ухваленні рішення, суд бере до уваги заяву відповідача [PERSON] про застосування до спірних правовідносин строків позовної давності. Частиною 1\~ст.259 ЦК України\~передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. За\~статтею 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за зобовязаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання кредитного договору (аб.1 п. 5 ст. 267 ЦК України). За змістом ст.261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто з можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певним моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи. Згідно п. 8.1 кредитного договору датою остаточного повернення кредиту є 18 вересня 2023 року, а платежі з повернення Кредиту та сплати процентів за його користування здійснюється щомісячно рівними частинами відповідно до Графіку платежів у сумі 403,67 доларів США. Таким чином, повернення кредитних коштів визначено періодичними щомісячними платежами, тому у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів має обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, в даному випадку з 18 серпня 2011 року. Такі ж висновки містяться в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року, справа № 6-116цс13. Оскільки позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду лише 27 серпня 2015 року, тобто поза трирічним строком позовної давності, а відповідач [PERSON] подав до суду заяву про застосування до правовідносин строків позовної давності, тому позовні вимоги до поручителя [PERSON] не підлягають до задоволення. Оскільки суд задоволив позов частково, заборговані суми стягнув з відповідача [PERSON], тому стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати, всього в розмірі 3834 грн., що \~підтверджені документально (а.с.1,91).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved