Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

07 червня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивує свої вимоги тим, що в 19.07.2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів цивільного стану Піщанського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №28. Від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Охтирського міськрайонного суду від 08.08.2012 року шлюб між сторонами розірвано. На даний час сторони проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, неповнолітній син проживає разом з матірю. Власних коштів не вистачає щоб забезпечити належний розвиток і матеріальне забезпечення дитини. Просить стягувати з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] до його повноліття в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно з дати звернення суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частини щомісячно від його заробітку. Пояснив, що офіційно працевлаштований, його заробіток на місяць в середньому становить 5-6 тис. грн., інших осіб на утриманні не має, стан його здоровя задовільний. Суд, заслухавши думку сторін, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.\~ Згідно п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішенням посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком (а.с.8). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 08.08.2012 року по справі №1813/3663/2012, розірваного шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, донька проживає разом з позивачкою і знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою Приватного підприємства «БАЗИС» від 07.06.2017 року (а.с. 10). Відповідач офіційно працює у ТОВ «Вінницька птахофабрика», що не заперечували сторони в судовому засіданні. Згідно ч. 1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів , наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина , інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, ст. 27 Конвенції ООН від листопада 1989 року «Про права дитини» (ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року) та\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~встановлено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7 і 8\~ст. 7 Сімейного кодексу України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен керуватися максимальним забезпеченням інтересів дітей. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя і матеріальне становище сторін, також враховує, що відповідач працездатний, працює на ТОВ «Вінницька птахофабрика», в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти в розмірі по ? частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], які сплачувати матері до повноліття дитини. Разом з тим слід зазначити, що позивачка в позові прохає стягувати аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача , але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, однак у даному випадку це суперечить положенням ст. 182 Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, в решті вимог необхідно відмовити за необґрунтованістю. У відповідності до вимог ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved