Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просила провести двосторонню реституцію між [PERSON] та ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва шляхом повернення сторін у попередній стан до реалізації транспортного засобу марки «HYUNDAI» модель «TUCSON», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна 1975 см3, кузов [NUMBER] на аукціоні від 08.11.2013 року. Зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва повернути [PERSON] кошти в сумі 36380,25 грн. Зобов'язати [PERSON] повернути транспортний засіб марки «HYUNDAI» модель «TUCSON», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна 1975 см3, кузов [NUMBER], власнику [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі виконавчого листа №2-198 від 09.08.2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва відповідачем ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та розпочато процедуру реалізації арештованого рухомого майна, а саме транспортного засобу марки «HYUNDAI» модель «TUCSON», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна 1975 см3, кузов [NUMBER], який належить [PERSON] Аукціон з реалізації вищевказаного арештованого рухомого майна було проведено 08.11.2013 року за місцезнаходженням ПП «Нива - В.Ш.» та переможцем торгів став [PERSON], який запропонував за транспортний засіб сплатити грошові кошти в сумі 42750,00 грн. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року, аукціон з реалізації арештованого майна боржника [PERSON], проведений ПП «Нива-В.Ш.» 08.11.2013 року та протокол його проведення було визнано недійсними. У зв'язку з тим, що аукціон з реалізації вищевказаного арештованого майна був визнаний недійсним, позивач на підставі ст.ст. 216, 388 ЦК України просила застосувати наслідки недійсності правочину. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва в судове засідання свого представника не направив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Крім того, відповідач ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва на неодноразові запити суду, ухвали про витребування доказів, матеріали виконавчого провадження та копію договору про надання послуг по організації і проведенню аукціону з арештованого рухомого майна №1013253 від 22.05.2013 року не надав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у їх відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував представник позивача. Третя особа ПАТ «Альфа-Банк» в судове засідання свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 22.06.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» був укладений кредитний договір №490041685 та договір застави рухомого майна №490041685-з, а саме транспортного засобу «HYUNDAI» модель «TUCSON», 2007 року випуску. 26.11.2012 року ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа №2-198 від 09.08.2012 року, виданого Шевченківським районним судом м. Києва та розпочату процедуру реалізації арештованого рухомого майна, а саме: транспортного засобу марки «HYUNDAI» модель «TUCSON», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна 1975 см3, кузов [NUMBER], що належить на праві власності позивачу [PERSON] Аукціон з реалізації вищезазначеного рухомого майна було проведено 08.11.2013 року за місцезнаходженням ПП «Нива-В.Ш.», а саме: м. Київ, вул. Паньківська, 5. Переможцем торгів став [PERSON], який запропонував сплатити за транспортний засіб 42750,00 грн. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року, було визнано недійсним аукціон з реалізації арештованого рухомого майна: транспортного засобу марки "HYUNDAI", модель "ТUCSОN", 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна - 1975 см. кубічних, кузов № [NUMBER], проведений приватним підприємством "Нива - В.Ш." 08 листопада 2013 року, переможцем якого став [PERSON] Визнано недійсним протокол № 1013253/1 від 08 листопада 2013 року проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна: транспортного засобу марки "HYUNDAI", модель "ТUCSОN", 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна - 1975 см. кубічних, кузов № [NUMBER], проведений приватним підприємством "Нива - В.Ш." 08 листопада 2013 року, переможцем якого став [PERSON] Стягнуто з Відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві на користь [PERSON] 81 гривню 20 копійок судового збору. Стягнуто з Приватного підприємства "Нива-В.Ш." на користь [PERSON] 81 гривню 20 копійок судового збору. Стягнуто з Приватного підприємства "Нива-В.Ш." на користь [PERSON] 81 гривню 20 копійок судового збору. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частина 2 ст. 388 ЦК України не дозволяє власнику майна витребувати майно, яке реалізоване під час проведення прилюдних торгів, проте не є перешкодою для повернення сторін договору у первісний стан шляхом реституції за позовом власника, що відповідає положенням ст. 216 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про застосування наслідків недійсності правочину може бути заявлена як одночасно з вимогою про визнання оспорюваного правочину недійсним, так і у вигляді самостійної вимоги в разі нікчемності правочину та наявності рішення суду про визнання правочину недійсним. Наслідком визнання правочину (договору) недійсним не може бути його розірвання, оскільки це взаємовиключні вимоги. Застосування реституції та повернення майна за недійсним правочином, враховуючи положення ст. 216 ЦК України є можливим тоді, коли предметом спору є правочин за участю власника і першого покупця (набувача). Отже, застосування наслідків недійсності правочину можливе шляхом пред'явлення власником позову з самостійною вимогою за умови наявності рішення про визнання такого правочину недійсним. Оскільки рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09.04.2015 року було визнано недійсними аукціон з реалізації арештованого рухомого майна та протокол № 1013253/1 від 08 листопада 2013 року проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна: транспортного засобу марки "HYUNDAI", модель "ТUCSОN", 2007 року випуску, позивач має право на звернення до суду за захистом свого порушеного права шляхом застосування наслідків недійсності правочину. Цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на торгах договору є обов'язок кожної із сторін правочину повернути другій стороні в натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, тобто двостороння реституція (повернення сторін до первісного стану). Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину. Встановлено, що сторонами недійсного правочину були ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва, яка проводила процедуру реалізації арештованого майна, а саме транспортного засобу марки «HYUNDAI» модель «TUCSON», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна 1975 см3, кузов [NUMBER], що належить позивачу на праві власності та [PERSON], який 08.11.2013 року став переможцем аукціону з реалізації арештованого рухомого майна. З матеріалів справи встановлено, що після проведення аукціону з реалізації вищевказаного транспортного засобу ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва отримало від [PERSON] кошти в сумі 36380,25 грн., а [PERSON] отримав автомобіль «HYUNDAI» модель «TUCSON», 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], тип ТЗ - легковий універсал, колір чорний, об'єм двигуна 1975 см3, кузов [NUMBER]. Отже, угода (правочин) з реалізації майна через аукціон між сторонами відбулася, вона виконана у повному обсязі. Оскільки на даний час судовими рішеннями визнано недійсними аукціон з реалізації арештованого рухомого майна та протокол № 1013253/1 від 08 листопада 2013 року проведення аукціону з реалізації арештованого рухомого майна: транспортного засобу марки "HYUNDAI", модель "ТUCSОN", 2007 року випуску, а учасниками цих торгів, вчинено всі необхідні дії по придбанню нерухомого майна, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати аналогію права - двосторонню реституцію. Так, правова природа процедури реалізації майна на аукціоні (прилюдні торги) полягає у забезпеченні переходу права власності (продаж) на майно боржника, на яке звернено стягнення, до покупця-учасника прилюдних торгів. Враховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів (аукціону), складання за результатами їх проведення протоколу про проведений аукціон є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах (аукціоні). Відповідно до ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Відтак, до наслідків визнання прилюдних торгів (аукціону) недійсними застосовуються наслідки визнання правочинів недійсними, передбачені ч.1 абз.2 ст.216 ЦК України, за якою у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Основні майнові наслідки недійсності правочинів пов'язані з визначенням правової долі того, що отримано сторонами правочину. Це регламентується загальними правилами, які регулюють правову частку, отриману сторонами правочину. До загальних правил майнових наслідків недійсності правочинів належить двостороння реституція - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути іншій стороні у натурі все, що вона отримала від виконання цього правочину. У разі неможливості повернути отримане в натурі внаслідок вживання, використання майна, виконання роботи або з інших причин повинна відшкодовуватись його вартість у грошових коштах за цінами, які існують на момент відшкодування, якщо інші особливі умови або особливі правові наслідки окремих видів недійсних правочинів не встановлені законом. Тобто, при двосторонній реституції сторонами повертається все виконане ними відповідно до правочину, згідно ст.216 ЦК України. Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини на які посилалась як на підставу своїх позовних вимог, а тому за змістом ст. 216 ЦК України, ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва повинно повернути [PERSON] кошти в розмірі 36380,25 грн., а він в свою чергу повинен повернути транспортний засіб його власнику - позивачу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням викладеного, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, а саме 826,80 грн. з кожного.

Outcome: approved