Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

04 серпня 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що перебувала у шлюбі із [PERSON], який помер [INFO]. За життя чоловік позивачки набув право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Агрофірма Мурафська», Качалівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, що складається з земельної частки (паю) згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії 4,3 умовних кадастрових гектарів, та отримав сертифікат на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрований 22 вересня 1997 року за №157 на території Качалівської сільської ради. Позивачка зазначила, що на момент смерті [PERSON] вони проживали спільно, разом із трьома дітьми. Позивачка фактично прийняла спадщину, після смерті чоловіка, шляхом управління та володіння майном спадкодавця. Діти спадкодавця відмовилися від прийняття спадщини після смерті батька відповідними заявами. Проте на сьогодні спадщина належним чином не оформлена, через помилку в написання прізвища спадкодавця у сертифікаті на право на земельну частку (пай) та свідоцтві про смерть. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має. На даний час позивачка виявила намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті чоловіка, оскільки являється спадкоємицею за законом в зв'язку із чим [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. У відкрите судове засідання позивачка та її представник не прибули, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації у відкрите судове засідання не прибула, однак надала заяву про розгляд справи без участі представника, рішення прийняти на розсуд суду, за наявними матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної частки (паю) згідно, Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], зареєстрованого 04 липня 1997 року по КСП «Агрофірма Мурафська» на території Качалівської сільської ради, що підтверджено копією сертифікату. Спадкоємцями після померлого [PERSON] є позивачка [PERSON] та їхні діти, які відмовилися від прийняття спадщини, про що свідчить подані ними суду заяви: Син спадкодавця - [PERSON] відмовився від прийняття спадщини,яка залишилася після смерті батька, про що свідчить подана ним заява реєстр №57 посвідчена секретарем виконавчого комітету Верхньовизницької сільської ради Мукачівського району Закарпатської області 02 грудня 2015 року; Будь - які інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву № 2514/01-21 від 16.09.2016 року. Факт того що позивачка була одружена із спадкожавцем на момент його смерті підтверджується. Копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого Мурфским с/ЗАГС Краснокутського района Харьковской области, дата видачі 07 мая 1985 года., з якого вбачається, що [PERSON] уклав шлюб із гр. [PERSON]. Після укладання шлюбу громадянці присвоєно прізвище «[PERSON]». ( мовою оригіналу). Довідкою Мурафської сільської ради Краснокутського району Харківської області №2604 від 24.11.2015 року з якої вбачається, що гр.[PERSON] на момент смерті проживав разом із дружиною [PERSON] та дітьми. Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого Мурафською сільською радою Краснокутського району Харківської області 17 травня 2007 року, з якого вбачається, що [PERSON] уклала шлюб з гр. [PERSON]. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК України (в ред.. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в ред. від 18.07.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року за № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який втратив чинність згідно з Указом Президента України від 20.07.2007 року за № 650/2007 (крім ст. 3), право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, судом виявлено, розбіжності в написанні прізвища спадкодавця, а саме, в його свідоцтві про смерть прізвище зазначено, як «[PERSON]»; у трудовій книжці спадкодавця зазначено «[PERSON]»; в сертифікаті про право на земельну частку (пай) прізвище спадкодавця зазначено «[PERSON]», що є помилковим. На думку суду розбіжність в написанні виникла з вини працівника установи, що виготовляла відповідний документ, та повинно бути зазначено прізвище, як «[PERSON]». На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустила строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved