Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

12.12.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS]. Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки постійно мешкав разом з померлим батьком на час відкриття спадщини. Коли позивач звернувся до нотаріуса з метою прийняття спадщини, йому роз'яснено, що видати йому свідоцтво про право на спадщину неможливо, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на будинок. Тому просив визнати за ним право власності на будинок, який залишився після смерті батька, але оригінал правовстановлюючого документа на який втрачений. У підготовче судове засідання позивач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, не з'явився, у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, у підготовче судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали цивільної справи, враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до переконання про необхідність задоволення позовної заяви в підготовчому судовому засіданні з огляду на наступне. З копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] судом встановлено, що батьками позивача мовою оригіналу є «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с.5). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області 15.12.2010 року, встановлено, що батько позивача - [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Рівнопільської сільської ради Волноваського району Донецької області [INFO], встановлено, що мати позивача - [PERSON] померла [INFO] (а.с.8). Згідно з довідкою секретаря Рівнопільської сільської ради від 25.09.2017 року №661 на день смерті [PERSON] мешкав однією сім'єю та вів спільне особисте господарство з дружиною [PERSON] та позивачем - сином [PERSON] (а.с.10). Згідно з копією свідоцтва про право власності на домоволодіння від 11.04.1989 року та технічного паспорта батькові позивача на праві власності належав житловий будинок [ADDRESS] (а.с.11-12). Згідно з оголошенням у газеті «Наше слово» загублене свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння на ім'я [PERSON] вважати недійсним (а.с.16). Відповідно до письмових роз'яснень приватного нотаріуса [PERSON] від 03.12.2018 року №925/01-16 позивачеві буде відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька, бо відсутні оригіналу правовстановлюючих документів. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Статтею 1218 Цивільного кодексу (далі ЦК) України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалася позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.328, 1218, 1261,1268, 1266 ЦК України,

Outcome: approved