Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме належного відповідачу а саме: приміщення офісу, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею - 43,2 кв.м. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 11 від 15.02.2010 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк", згідно якого [PERSON] було отримано кредит в розмірі 150 000,00 гривень на 120 місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 14.02.2020 року та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23,0 % річних, [PERSON] 15.02.2010 року було укладено з Позивачем іпотечний договір (майнової поруки), Згідно іпотечного договору [PERSON] було надано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: приміщення офісу, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею - 43,2 кв.м. Майно належить [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-10704/08 від 15.12.2008 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" 30.03.2009 року, номер запису 183-4806 в книзі 23, реєстраційний номер 26835324. Взяті на себе зобов'язання Позичальник не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості та необхідності звернення до суду із таким позовом про звернення стягнення заборгованості в розмірі 186 187 /сто вісімдесят шість тисяч сто вісімдесят сім/ грн. 42 коп. станом на день розгляду справи на предмет іпотеки. Вимогою позивача від 25.09.2013 року №09-12/2848 повідомлено відповідача /іпотекодавця/ про необхідність погашення заборгованості та попереджено про звернення стягнення заборгованості на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Вказану вимогу відповідач отримав 15.10.2013 року, залишив її без реагування. В задоволенні позову про стягнення коштів на погашення кредитної заборгованості із майнового поручителя [PERSON] відмовлено судовим рішенням. Заперечень відповідача на позовну заяву до суду не надано. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить суд позов задоволити, не заперечує проти розгляду справи у відсутність повідомленого у встановленому порядку про час і місце судового розгляду справи відповідача, з ухваленням заочного рішення. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомленим заздалегідь та належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи, причину неявки чи розгляд справи в його відсутність не подано. Суд прийшов до висновку про можливість і доцільність судового розгляду справи у відсутність відповідача і ухвалення заочного рішення за згодою позивача. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно дослідивши встановлені обставини та надані докази приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено на підставі досліджених доказів, що між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" 15.02.2010 року було укладено кредитний договір № 11, згідно якого [PERSON] було отримано кредит в розмірі 150 000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 коп. на 120 (сто двадцять) місяців зі строком остаточного повернення кредиту не пізніше 14.02.2020 року та сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23,0 % річних. Згідно п. 4.3.1 Кредитного договору Позичальник зобов'язався належним чином виконувати взяті на себе зобов'язання за цим Договором, повернути кредит в сумі 150000 (сто п'ятдесят тисяч) гривень 00 коп., своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, своєчасно сплачувати комісійні винагороди, встановлені цим Договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання взятих на себе зобов'язань по цьому Договору, сплатити штрафні санкції у строках та на умовах, що визначені цим Договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачувати проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового погашення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Як слідує з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконувати належним чином відповідно до умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Взяті на себе зобов'язання Позичальник не виконав, що призвело до утворення простроченої заборгованості. Дослідженим в судовому засіданні рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 01.04.2014 року в справі №569/457/14ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Філії Рівненського обласного управління АТ «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості по кредиту встановлено порушення виконання зобов'язань позичальником та утворення загальної суми заборгованості, яка підлягає стягненню 162629,66 грн. станом на час судового розгляду справи, частково задоволено позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Рівненського обласного управління АТ "Ощадбанк" та стягнуто з [PERSON], [PERSON] солідарно на користь публічного акціонерного товариства „Державний ощадний банк України" в особі філії - Рівненського обласного управління АТ „Ощадбанк" заборгованість за кредитним договором № 11 від 15.02.2010 року в сумі 162 629 (сто шістдесят дві тисячі шістсот двадцять дев'ять) гривень 66 копійок та судові витрати по справі. В позові до [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості по кредиту відмовлено за безпідставністю позовних вимог, із посиланням на те, що згідно п.п. 3.1.4, 6.1,6.2 Іпотечного договору позивач має право звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку визначеному цим договором. Відповідно до положень ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються судом при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Таким чином, обставини, встановлені судовим рішенням від 01.04.2014 року в справі 569/457/14ц, яке вступило в законну силу, вважаються безспірними, такими, що не потребують доказування в межах цієї справи. Відповідно до поданої Позивачем заяви про збільшення розміру позовних вимог та доданого до неї розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості станом на 13.08.2014 року за Кредитним договором становить 186 187 (сто вісімдесят шість тисяч сто вісімдесят сім) гривень 42 коп., яка складається із наступного: - залишок простроченої позики - 117 526,85 грн.; - нараховані та несплачені відсотки за користування позикою - 33 791,11 грн.; - нарахована та несплачена пеня по основному боргу - 12 012,54 грн.; - нарахована та несплачена пеня по відсотках - 6 484,84 грн.; - 3 (три) % річних за прострочену заборгованість по основному боргу за період з 26.11.2010 року по 12.08.2014 року - 2 082,79 грн.; - 3 (три) % річних за прострочену заборгованість по відсотках за період з 26.11.2010 року по 12.08.2014 року - 1 242,13 грн.; - втрати від інфляції за період з 26.11.2010 року по 12.08.2014 року за рахунок несвоєчасної сплати боргу та відсотків - 13 047,16 грн. Вищенаведений розрахунок заборгованості за Кредитним договором станом на 13.08.2014 року не заперечений відповідачем, не спростований в судовому засіданні, приймається до уваги судом, як належний допустимий доказ в справі. Встановлено, що 15.02.2010 року в забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, [PERSON] було укладено з Позивачем іпотечний договір (майнової поруки), згідно якого [PERSON] було надано в іпотеку Банку нерухоме майно, а саме: приміщення офісу, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею - 43,2 кв.м. Майно належить [PERSON] на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області по справі № 2-10704/08 від 15.12.2008 року, зареєстрованого в Комунальному підприємстві "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації" 30.03.2009 року, номер запису 183-4806 в книзі 23, реєстраційний номер 26835324. Іпотечний договір посвідчено 15.02.2010 року приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Рівненської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 248. Згідно до ч.1 ст.573 ЦК України в силу застави кредитор має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншим кредиторами цього боржника. На підставі ч.1 ст.589 ЦК України, у разі не виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право стягнення на предмет застави. Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі не виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. В силу умови п.6.1 Договору іпотеки, іпотеко держатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотекиу випадку, якщо у момент настання строку платеждуЗобовязання не буде виконане, а також у будь-який час незалежно від настання строку платежу у випадку невиконання Іпотекодавцем та/або Боржником будь-якого з своїх обов'язків, передбачених цим Договром та /абор Кредмитним договором , а рівно у випадках, якщо будь-яка з гарантій або завірень, наданих Іпотекодавцем у відповідності до цього договору виявиться недійсною. При цьому у разі порушення зобов'язання та/або умов цього Договору і прийняття Іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, Іпотекодержатель зобов'язаний надіслати Іпотекодавцю та Боржнику, якщо він є відмінним від Іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушенн, в якій зазначається стислий зміст порушення зобов'язання, вимога про його виконання протягом 30 календарних днів з моменту її отримання та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на Предмет Іпотеки. Згідно умови в п.6.2. Іпотечного договору, визначено, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет Іпотеки будь-яким способом не забороненим законодавством, в тому числі на підставі виконавчого напису нотаріуса або рішення господарського суду у встановленому чинним законодавством України та цим договором порядку. Дослідженими в справі доказами підтверджено, що вимогою Іпотекодержателя від 25.09.2013 року №09-12/2848 було повідомлено відповідача , Іпотекодавця Іпотечного договору від 15.02.2010 року, про необхідність погашення заборгованості та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Вказану вимогу відповідач отримав 15.10.2013 року, що підтверджено його особистим підписом на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке надано та досліджено в судовому засіданні. Встановлено, в тому числі на підставі судового рішення від 01.04.2014 року в справі №569/457/14ц, що протягом встановленого 30-денного строку вимога Іпотекодержателя залишена без задоволення. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч. 1 ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі покупцеві. За таких підстав, суд рахує, що позовні вимоги є доведеними, законними та обґрунтованими і підлягають до повного їх задоволення судом. На підставі ст.ст. 526,573,589, 610,611, 1052, 1054 ЦК України, ст. ст.33, 39 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved