Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

Прокурор Центрального району м. Миколаєва звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради з позовом до відповідача про стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину в сумі 2954,16 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи у її відсутність в порядку заочного провадження, вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 22.05.2014 року близько 20.30 годин біля будинку [ADDRESS] [PERSON] в ході раптово виниклого конфлікту умисно наніс [PERSON] удар ножем в районі лівого плеча, внаслідок чого потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Міській лікарні швидкої медичної допомоги у нейрохірургічному відділенні з 22.05.2014 року по 03.06.2014 року, тобто 12 (дванадцять) ліжко-день. Згідно довідки лікарні швидкої медичної допомоги №65 від 29.06.2014 вартість лікування [PERSON] склала 2954,16 грн. Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 03.10.2014 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України та кримінальне провадження закрито на підставі п.7 ч.1, п.1 ч.2 ст.285 КПК України, у зв'язку з примиренням з потерпілим. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат" №11 від 07.07.1995 року (далі Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України 545 від 16.07.1993 року (далі-Порядок). Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно вищезазначеної Постанови, в разі коли при постановленні вироку сума коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілого, ще не була визначена і рішення про їх відшкодування не було прийнято, стягнення провадиться в порядку цивільного судочинства за позовом закладу охорони здоров'я, органу Мінфіну або прокуратури. Департамент фінансів Миколаївської міської ради діє на підставі Положення про департамент фінансів Миколаївської міської ради, затвердженого рішенням Миколаївської міської ради №5/3 від 21.04.2011 року є виконавчим органом Миколаївської міської ради. Згідно ст.1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету (ч.3 ст.1206 ЦК України). Тобто, виходячи з положень даної статті особа, яка вчинила злочин, крім загального обов'язку відшкодувати шкоду потерпілому від цього злочину, зобов'язана відшкодувати закладу охорони здоров'я витрати на лікування потерпілого. При цьому дана стаття має застосовуватися не тільки коли особа вчиняє злочин проти життя та здоров'я особи, але і у випадку вчинення особою будь-якого іншого злочину, що кваліфікується за іншими статтями КК, якщо вчинення такого злочину потягло за собою необхідність лікування потерпілих у закладах охорони здоров'я . Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь держави в особі Департаменту фінансів Миколаївської міської ради слід стягнути грошові кошти, витрачені Міською лікарнею швидкої медичної допомоги м.Миколаєва на лікування потерпілого від злочину [PERSON], в розмірі 2954,16 грн. Таким чином вимоги позову обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved