Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-21 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] пред`явила вищезазначений позов до Кременецької міської ради посилаючись на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] померла її мати [PERSON] .. Внаслідок смерті батьків відкрилася спадщина на житловий будинок з господарсько - побутовими будівлями, який розташований по [ADDRESS] . Вона є спадкоємцем, спадщину прийняла. Інших спадкоємців нема. Нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки не виділено частки померлого в майні колгоспного двору. Позивач в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримує з підстав, наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак від міського голови на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності їх представника. Позовні вимоги визнає. Суд, в силу ч.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши представлені докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 22 грудня 1971 року, виданого Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьками були [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 36. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 23 травня 2019 року, виданого Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] помер [INFO] , про зроблено актовий запис № 14. З свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 10 травня 2020 року, виданого Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] , про що зроблено актовий запис № 08. З заповіту від 22 лютого 2017 року, посвідченого головою Сапанівської сільської ради Кременецького району Тернопільської області вбачається, що [PERSON] все належне їй майно заповідає [PERSON] .. На день смерті заповідача заповіт не змінено і не скасовано. З заяви [PERSON] від 25 травня 2020 року вбачається, що спадкове майно, яке [PERSON] заповіла їй, приймає та просить видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом. З довідки, виданої Сапанівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області від 24 листиопада 2020 року № 807 вбачається, що згідно запису в погосподарськіій книзі № 3 сільської ради за 1991 - 1995 роки, господарство за адресою [ADDRESS] відносилося до суспільної групи колгоспників, в даному господарстві по особовому рахунку № [NUMBER] станом на 15 квітня 1991 року значиться: [PERSON] , [INFO] - голова господарства, [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - дочка. З повідомлення начальника Кременецького РК БТІ Цьмух Т.А. від 24 листопада 2020 року № 1029 вбачається, що згідно обліку матеріалів станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] зареєстровано за колгоспним двором, голового якого на підставі свідоцтва про право власності, виданого 21 квітня 1989 року є [PERSON] .. З витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 60299877 від 25 травня 2020 року вбачається, що до спадкового реєстру внесено реєстраційний запис, параметрами якого є спадкова справа № 65867781, спадкодавець [PERSON] .. З свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 21 квітня 1989 року, виданого виконкомом Кременецької районної ради народних депутатів Тернопільської області вбачається, що цілий житловий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , дійсно належить колгоспному двору, головою якого є [PERSON] .. З технічного паспорту вбачається, що замовником технічної інвентаризації на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] являється [PERSON] . З довідки Кременецького РК БТІ № 1125 від 28 грудня 2020 року вбачається, що станом на 31 грудня 2012 року право власності на нерухоме майно було зареєстроване в РК БТІ за реєстровим № 101, книга №1 за колгоспним двором, головою якого є [PERSON] згідно свідоцтва про право власності, виданого виконавчим комітетом Кременецької районної ради 21 квітня 1989 року. З висновку експерта [PERSON] про вартість вбачається, що станом на 29 грудня 2020 року ринкова вартість житлового будинку, що розташований за адресою [ADDRESS] становить 62 120 гривень. З повідомлення державного нотаріуса Кременецької державної нотаріальної контори Остапчука В.П. від 27 листопада 2020 року №01-16 вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки при спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мало місце до цієї дати, частка в майні двору належала особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року, майно членів колгоспного двору належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгосного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР в редакції (1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Згідно із ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-12 був введений в дію Закон України « Про власність». Пунктом 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени колгоспного двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, до правовідносин, які виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, а отже спори щодо майна колишнього колгоспного двору мають вирішуватись за нормами, які регулювали власність цього двору, зокрема: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку у його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею та коштами у веденні спільного господарства двору. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. У силу ст. 529 ЦК УРСР (1963р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Відповідно до ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР (1963р.) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , після його смерті відкрилась спадщина на спірне будинковолодіння. Житловий будинок по [ADDRESS] згідно записів у погосподарській книзі Сапанівської сільської ради належить до суспільної групи колгоспнків і станом на 15 квітня 1991 року членами цього колгоспного двору були [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а тому спірний будинок є спільною сумісною власністю усіх його членів, кожен з яких має рівну частку у цьому будинку - по 1/3 частині (1: 3=1/3). Отже, позивачці [PERSON] , як члену колгоспного двору, належить 1/3 частина вищезазначеного будинковолодіння. [INFO] помер батько позивачки [PERSON] , [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка 22 лютого 2017 року склала заповіт згідно якого все майно заповіла позивачці. Позивачка є спадкоємцем за заповітом, спадщину прийняла, інших спадкоємців нема, представник відповідача позов визнала, а тому позов слід задовольнити. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved