Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

12.12.2020 року представник позивача Кредитної спілки «Народний кредит» звернувся до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення борги. Свої вимоги мотивує тим, що 27.06.2014 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та членом кредитної спілки [PERSON] укладено Кредитний договір №17-140607/н, згідно якого відповідач отримала кредит у розмірі 5 800 грн з процентною ставкою 51,1 % річних на умовах дотримання графіку погашення кредиту, тобто 0,14 % денних на суму залишку кредиту по кредиту за кожен день користування кредитом строком на 12 місяців від дати отримання кредиту. Внаслідок неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань, 31.03.2016 року Солом`янським районним судом міста Києва було видано виконавчий лист по справі за позовом Кредитної спілки «Народний кредит» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором у розмірі 22437,97 грн. Після набрання рішенням законної сили в рахунок погашення боргу відповідачем було здійснено 18 сплат на загальну суму 11208,39 грн. Оскільки рішення суду в повному обсязі не виконане, боржник ухиляється від його виконання, станом на 01.11.2020 року розмір інфляційних збитків та 3 % річних становить 10993,21 грн, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав клопотання про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, проти винесення заочного рішення в разі повторної неявки відповідача не заперечує. В судове засідання відповідач не з`явилася, повідомлялася вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в її відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що 27 червня 2014 року між Кредитною спілкою «Народний кредит» та [PERSON] укладено Кредитний договір №17-140607/н, згідно з умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 5800,00 грн, з процентною ставкою 51,1 % річних на умовах дотримання графіку погашення кредиту, тобто 0,14 % денних на суму залишку кредиту по кредиту за кожен день користування кредитом строком на 12 місяців від дати отримання кредиту. Рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 03.11.2015 року, яке набрало законної сили 20.01.2016 року, у цивільній справі №760/10910/15-ц за позовом КС «Народний Кредит» до [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором, з відповідача стягнуто 22437,97 грн заборгованості за кредитом та 243,60 грн судового збору. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, за період з 31.03.2016 року по 01.11.2020 року відповідач мав заборгованість перед позивачем у виді інфляційних збитків у розмірі 8533,95 грн. та 3% річних у розмірі 2459,26 грн, що разом становить 10993,21 грн. Пункт ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідність до вимог ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Разом з тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконанняним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена в розділі "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, відтак визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і поширює свою дію на всі види грошових зобов`язань, незалежно від підстав їх виникнення (наведену правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі №686/21962/15-ц). За змістом норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Серед іншого правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Як зазначає позивач, відповідачем було здійснено 18 сплат на загальну суму 11208,39 грн в рахунок погашення заборгованості згідно рішення Солом`янського районного суду м. Києва. Відповідно до розрахунку наданого позивачем, відповідач за період з 31.03.2016 року по 01.11.2020 року має заборгованість перед позивачем у виді інфляційних збитків у розмірі 8533,95 грн та 3 % річних у розмірі 2459,26 грн, разом 10993,21 грн. За правилами ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved