Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

Вищий державний навчальний заклад України "Українська медична стоматологічна академія" (далі ВДНЗУ"УМСА") звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, повязаних з навчанням в розмірі 34514,40грн., мотивуючи свої вимоги тим, що згідно з наказом ректора № 242-у від 30.07.2008року [PERSON] був зарахований з 01.09.2008року студентом стоматологічного факультету ВДНЗУ"УМСА". 01 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем укладено угоду № 25 про підготовку фахівця з вищою освітою, відповідно до якої позивач зобов'язувався здійснити якісну та теоретичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик, а відповідач зобов'язувався оволодіти всіма видами професійної діяльності за напрямом підготовки «Стоматологія» і прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення та відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку. Відповідно до витягу з наказу №172-у від 21.06.2013року, рішенням екзаменаційної комісії [PERSON] присвоєно кваліфікацію лікаря-стоматолога і видано Диплом спеціаліста ТА № 45475099 від 30.06.2013року. Згідно витягу з протоколу державного розподілу та із журналу обліку направлень на роботу випускників Академії за 2013рік [PERSON] отримав направлення до місця призначення УОЗ Миколаївської ОДА, Явкинська СЛА Баштанського району на посаду лікаря-стоматолога, про що свідчить особистий підпис [PERSON], однак за інформацією Управління охорони здоров'я Миколаївської облдержадміністрації від 01.09.2016 року останній до місця розподілу не прибув та як молодий фахівець не відпрацював за місцем призначення три роки. В зв'язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] 34514,40грн. витрат коштів державного бюджету на навчання. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутність, при цьому представник ВДНЗУ"УМСА" збільшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача на користь позивача 74515,78 грн., з яких: 34514,40грн. - вартість витрат за навчання, 40001,38грн. - отримана стипендія, а також стягнути з відповідача 1600,00грн. судових витрат. Відповідач в судове засідання не зявився. Згідно п.9 ст. 74 ЦПК України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. Таким чином, відповідач про місце, день та час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Враховуючи, вище викладене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що 01.09.2008 р. між вищим державним навчальним закладом України «Українська медична стоматологічна академія» та [PERSON] було укладено Угоду за № 25 про підготовку фахівця з вищою освітою. Відповідно до умов угоди відповідач [PERSON] повинен був прибути після закінчення вищого навчального закладу за місцем направлення та відпрацювати не менше трьох років, у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання, в установленому порядку. Однак за інформацією начальника Управління охорони здоров'я Миколаївської облдержадміністрації відповідач до місця розподілу не прибув та як молодий фахівець не відпрацював за місцем призначення три роки. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися\~\~належним чином\~\~відповідно до умов\~\~договору та вимог цього Кодексу, інших актів\~\~цивільного законодавства, а за відсутності таких\~\~умов та вимог - відповідно\~\~до звичаїв\~\~ділового обороту\~\~або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 52 Закону України «Про освіту»\~визначено, що випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до положень п. 14 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого постановою КМУ №992 від 22.08.1996 р. (далі Порядок працевлаштування) (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Обов'язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання, встановлений ст. 2 Указу Президента України від 23.01.1996р. «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», відповідно до якої особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації відпрацювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до Державного бюджету повну вартість навчання. Згідно з п. п. 8, 14 Порядку працевлаштування, випускник вищого навчального закладу зобов'язаний відпрацювати за місцем призначення не менш трьох років, а в разі неприбуття за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням звільнення його за ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до Державного бюджету вартість навчання. Згідно з розрахунком витрат, здійсненим відповідно до вказаного Порядку витрати, пов'язані з утриманням відповідача в ВДНЗУ"УМСА" складають 74515,78 грн., з яких: 34514,40грн. - вартість витрат за навчання, 40001,38грн. - отримана стипендія. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача на підставі ст. 88 ЦПК України понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 1600 грн.

Outcome: approved