Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, обґрунтовуючи який стверджує , що 09.01.2018 року між банком та відповідачем , укладено Договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети №17/345 на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Відповідно до умов Договору позичальнику відкрито програму кредитування овердрафт для фізичних осіб клієнтів на наступних умовах Сума ліміту овердрафту 64 000,00 грн.;строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 09.01.2018 по 07.01.2020р.;фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00%; процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,000001% Відповідачем було здійснено зняття коштів 11.01.2018р. у сумі 20 000,00 грн. Проте , відповідачем не здійснено своєчасне погашення (повернення) грошових коштів за овердрафтом після завершення пільгового періоду та не сплачено проценти за користування Дозволеним овердрафтом, тому Позивачем здійснено нарахування процентів у розмірі 36% річних, (відповідно 3% на місяць), на суму існуючої заборгованості за овердрафтом. Відповідачем здійснювалось і часткове погашення заборгованості. Положення пункту 3.1.14. цього Договору регламентує, що Банк має право вимагати дострокового повного повернення заборгованості за Дозволеним овердрафтом, у випадку невиконання або неповного виконання Клієнтом зобов`язань за Договором. Починаючи з 10 грудня 2018 року у позичальника виникла прострочена заборгованість за овердрафтом, а саме порушення Позичальником умов сплати нарахованих процентів. Вказує, що відповідачем не виконано умов договору внаслідок чого виникла заборгованість станом на 19.07.2019 рік , яка становить 90516,58 гривень та складається із наступного : строкова заборгованість- 76903,27 гривень , строкова заборгованість по процентах 2169,30 гривень , прострочена заборгованість по процентах -10844,01 гривень , штраф за порушення строків погашення процентів - 600,00 гривень. Посилаючись на норми матеріального права, просить суд, стягнути з відповідача вказану вище суму заборгованості та 1921 гривень судового збору. В судове засідання представник позивача не з`явився, звернувся до суду з заявою у якій просив провести розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Судом неоднозавого визнавалась явка представника позивача до суду обо`язковою , для дачі пояснень по справі. (а.с. 43,50,56,) . Проте , дані вимоги суду були проігноровані та явка представника банку до суду не відбулась. Відповідач до суду не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином. У попередніх судових засіданнях Ставчанський В .В. пояснив , що із нарахованим розміром заборгованості не погоджується та вказував , що він частково оплатив борг . Останній платіж було внесено 15.03.2019 року ( а.с. 39-40). За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно ч.1 ст. 2 ЦПК України - передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною ч 1 ст. 3 цього ж Кодексу - цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 10 ЦПК). Згідно частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено частиною першою статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України- кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 09.01.2018 року між банком та відповідачем , укладено Договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки шляхом подачі заяви-анкети №17/345 на приєднання до вказаного договору, яким встановлено ліміт овердрафту. Відповідно до умов Договору позичальнику відкрито програму кредитування овердрафт для фізичних осіб клієнтів на наступних умовах: сума ліміту овердрафту 64 000,00 грн.; строк дії ліміту овердрафту 24 місяці з 09.01.2018 по 07.01.2020 р. ; фіксована процентна ставка у разі непогашення кредитної заборгованості у пільговий період кредитування 36,00%; процентна ставка в пільговий період кредитування (річних) 0,000001% Згідно договору на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, затверджених Рішеннм правління ПАТ КБ « Глобус» 25.09.2017 року та додатку № 2 до договору про відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної квартки ПАТ « КБ Глобус» , банком передбачені умови та правила користування кредитними коштами. ( а.с. 4-8). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). В порушення даних вимог закону , договір на відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної картки, затверджений Рішенням правління ПАТ КБ «Глобус» 25.09.2017 року та додаток № 2 до договору про відкриття поточного рахунку та обслуговування платіжної квартки ПАТ « КБ Глобус», які містять умови та правила користування коштами не містять підпису [PERSON] про ознайомлення саме із цими пунктами . Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 634 ЦК України, у договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Згідно зі статтею 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України. Відповідно до частини четвертої статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів», прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН зазначено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями. Споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про приєднання , оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем банк дотримався вимог щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Відповіднго до положень ст.ст. 76-80 ЦПК України- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 7 ст 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи наведені вище вимоги закону , суд приходить до висновку , що бакном не надано належних та допустимих доказів наявної заборгованості та підстав для такого нарахування. На підставі наведеного вище, враховуючи що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження точності проведедння нарахування заборгованості , суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості відповідача здійснений позивачем без урахування сум , якими [PERSON] гасив цю заборгованість. Позивач ігнорує явку до суду для дачі особистих пояснень з приводу зазначених розрахунків і неврахування сум вже проплачених відповідачем. Таку позицію позивача суд розцінює як не наполягання на своїх позовних вимогах і небажання надати суду можливість з"ясувати остаточну суму заборгованості [PERSON] перед банківською установою.

Outcome: dismissed