Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду з цим позовом, з тих підстав, що 29 липня 2011 року він, на прохання відповідача щоб вирішити сімейні проблеми, позичив останньому 16 000 грн., які зняв із споживчої картки ПАТ КБ "ПриватБанк" зі строком погашення один місяць. Однак, у встановлений термін відповідач позикові кошти не повернув і 02 вересня 2013 року він направив йому претензію в якій нагадав про борг та повідомив, що через прострочку станом на 26.09.2013 року банком нараховано пеню в сумі 15 722,39 грн. Більше того, рішенням Третейського суду Дніпропетровська від 10.10.2013 року в справі № 3626/2013 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" з нього було стягнуто 31 722,39 грн. заборгованості за кредитним договором та 500 грн. витрат по оплаті третейського збору. Тому, враховуючи, що відповідачем нанесені йому збитки на суму 32 222,39 грн. просить стягнути з нього зазначену суму та понесені у зв'язку із зверненням до суду судові витрати по сплаті судового збору. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Позивач додатково пояснив, що він являється засновником та керівником ПП «УЖОКБУД». Відповідач з 28.02.2011 року працював у нього на підприємстві менеджером. 29.07.2011 року на його прохання вирішити сімейні проблеми позичив йому 16 000 грн., які зняв із споживчої картки ПАТ КБ «ПриватБанк», виписавши, як фізична особа-підприємець видатковий касовий ордер, що використовується на підприємстві, хоча відношення до фінансових справ підприємства він не має. У графі «одержав» прописом «шістнадцять тисяч грн. 00 коп.» та підпис здійснив власноручно [PERSON] Останній знав, що ці кошти були отримані мною із споживчої картки ПАТ КБ «ПриватБанк» і що на них нараховуються відсотки. Однак, письмово такі умови договору позики між ними обумовлені не були. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився без поважних причин, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому зі згоди позивача суд розглянув справу без його участі в порядку заочного провадження, на підставі доказів, що є в ній. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до наступного висновку. У судовому засіданні належними доказами встановлено, що 29 липня 2011 року позивач, на прохання відповідача щоб вирішити сімейні проблеми, позичив останньому 16 000 грн., які зняв із споживчої картки ПАТ КБ "ПриватБанк". - 2 - Рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський Банківський Союз" від 10.10.2013 року було стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" 31 722,39 грн. заборгованості за кредитним договором та 500 грн. витрат по оплаті третейського збору. У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Як свідчать матеріали справи, згідно видаткового касового ордеру від 29.07.2011 року, які суд розцінює як розписку, позивач, того ж дня, позичив відповідачеві позикові кошти ПАТ КБ "Приватбанк" в сумі 16 000 грн., про що свідчить написання останнім суми позики та його підпис. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В свою чергу за приписами ст. 525 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини справи в контексті викладених вище норм законодавства, суд приходить до висновку, що при укладені спірного договору позики між сторонами були дотримані всі передбачені законодавством істотні умови договору щодо його змісту, в тому числі про юридичну природу договору - строк його дії, суми позики, відповідальності за несвоєчасне повернення позики, коло обов'язків і прав кожної з сторін. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму боргу, вказану в видатковому касовому ордері, а саме 16 000 грн., які він безпосередньо отримав від позивача як позикові кошти. Щодо стягнення з відповідача пені в сумі 15 722,39 грн. та витрат по оплаті третейського збору в сумі 500 грн. суд вважає, що ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки такі не були обумовлені спірним договором позики від 29.07.2011 року, укладеним між сторонами. З огляду на зазначене, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial