Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-18 00:00:00

24 жовтня 2013 року до суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтервіамонт" до [PERSON] про стягнення заборгованості, яка була розподілена судді Волокітіній Н.Б. Під час слухання справи було залучено співвідповідача ТОВ «Аверс-Сіті» та третьою особою - ТОВ «Інтерінвестброк». В позовних вимогах позивач просив: стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача ТОВ «Інтервіамонт» - 2 139 000,00 грн. основного боргу, 829 187,94 грн. пені, 8 556,00 грн. інфляційних втрат, 166 314,58 грн. - 3% річних. Вимоги обґрунтовані тим, що 18.03.2011 року між [PERSON] (далі - Покупець) та ТОВ «Інтервіамонт» (далі - Продавець) було укладено договір купівлі-продажу цінних паперів №Б249-1 за умовами якого позивач зобов'язався передати у власність відповідача, а останній прийняти та оплатити на умовах договору цінні папери на суму 2 139 000,00 грн. Позивач зазначає, що він свої обов'язки за Договором виконав та передав цінні папери, що підтверджується актом прийому-передачі цінних паперів. Водночас відповідач свої зобов'язання за договором не виконав та не здійснив оплату придбаних цінних паперів у строки, визначені договором, тобто до 21.03.2011 року. Також позивач на підставі положень статті 625 ЦК України вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3% річних, інфляційні та на підставі положень п.5.1 Договору пеню в зв'язку з невиконанням грошового зобов'язання. У зв'язку із закінченням п'ятирічного терміну повноважень судді Волокітіної Н.Б. 26.04.2016 року справа була розподілена на суддю Притулу Н.Г. За клопотанням позивача ухвалою суду від 08.07.2016 року провадження у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтервіамонт" до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті", 3-я особа: Товариство з обмеженою відповідальністю "ІНТЕРІНВЕСТБРОК" про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу цінних паперів- закрито в частині позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю "Аверс-Сіті". Представник позивача неодноразово збільшувала розмір заявлених вимог в частині нарахувань, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України та пені, а також з врахуванням заяви від 16.11.2016 року, яка прийнята судом, просила стягнути з відповідача на користь позивача 7 756 352,54 грн. з яких: сума основного боргу - 2 139 000,00 грн., пеня - 3 084 350,09 грн., 3% річних - 363 220,00 грн., інфляційні в сумі 2 169 782,45 грн. 13.03.2018 року через канцелярію суду представник позивача подала заяву про збільшення розміру заявлених вимог, проте оскільки заява була подана з порушенням вимог ст.49 ЦПК України - не направлено її копії завчасно іншим учасникам справи, суд повернув заяву стороні позивача. Представник відмовилась від надання їй часу для виконання вимог ст.49 ЦПК України. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги з врахуванням заяви від 16.11.2016 року про збільшення позовних вимог підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, представника не направив, хоча представник належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив, пояснення чи заперечення (відзив) на заявлені вимоги не надійшли. Третя особа представника в судове засідання не направила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце слухання справи за адресою, зазначеною в позовній заяві. А тому у відповідності до положень статті 223 ЦПК України суд ухвалив про подальший розгляд справи у відсутність сторін, які не з'явились в судове засідання. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Дослідивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.527 ЦК України). Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.528 ЦК України). У відповідності чо ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України). За положеннями статті 692 ЦК України, покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Як встановлено в судовому засіданні, 18.03.2011 року між [PERSON] (далі - Покупець) інтереси якого представляв ТОВ «Інтерінвестброк» з одного боку та ТОВ «Інтервіамонт» з іншого (далі - Продавець) був укладений Договір №Б249-1 купівлі-продажу цінних паперів за умовами якого Продавець зобов'язувався передати у власність Покупця, а Покупець зобов'язувався прийняти та оплатити на умовах, передбачених цим Договором цінні папери загальною номінальною вартістю 2 139 000,00 грн. (п.п. 1.1, 1.2 Договору). У відповідності до положень пунктів 2.1.1, 3.1, 3.2 Договору Покупець зобов'язувався здійснити оплату (розрахунок) з Продавцем в сумі 2 139 000,00 грн. шляхом перерахування на рахунок Продавця зазначеної суми не пізніше одного робочого дня з дати передачі цінних паперів. Договір підписаний сторонами, що свідчить про їх згоду із його умовами. Суду не було надано доказів, що договір чи його частина визнавались недійсними. Як встановлено судом, Продавець на виконання умов п.2.2.1 та 4.1 Договору передав цінні папери відповідачу 18.03.2011 року та між сторонами був підписаний Акт прийому-передачі цінних паперів до Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б-249-1 від 18.03.2011 року. В подальшому [PERSON] розпорядився придбаними цінними паперами, відчуживши їх на користь ТОВ «Аверс-Сіті» за Договором №Б253-1 купівлі-продажу цінних паперів від 18.03.2011 року. За ухвалами суду були призначені судові експертизи. Згідно з висновком експертів за результатами проведення комплексної судово-технічної експертизи документів та судово-почеркознавчої експертизи №2741/15-34/2742/15-33/2743/15-32 від 20.04.2016 року, підписи від імені [PERSON] виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки і технічних засобів; підписи від імені [PERSON] у договорі купівлі-продажу цінних паперів №Б149-1, який укладено між [PERSON] та ТОВ «Інтервіамонт» від 18.03.2011 року виконані [PERSON] Висновком експертів за результатами проведення судово-почеркознавчої експертизи №21008/21009/16-32 від 06.122017 року встановлено, що підпис від імені [PERSON] в Акті прийому-передачі цінних паперів до Договору купівлі-продажу цінних паперів №Б249-1 від 18.03.2011 виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки та допомоги технічних засобів самим [PERSON] Оскільки відповідач в судове засідання не зявився, не надав суду доказів належного виконання зобов'язань в частині перерахування коштів за придбанні цінні папери, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 2 139 000,00 грн. Положеннями статті 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сторони передбачили в п.5.1 Договору, що у разі невиконання п.3.2 цього Договору (переказ коштів протягом одного робочого дня з дати передачі цінних паперів) Покупець сплачує Продавцю пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ від суми, визначеної в п.3.1 цього Договору (2 139 000,00 грн.), за кожний робочий день прострочення платежу. Сплата пені не звільняє Покупця від належного виконання умов цього Договору. Відповідач в судове засідання не з'явився, доказів на підтвердження виконання своїх зобов'язань щодо сплати коштів за договором суду не надав. Не було встановлено в судовому засіданні належного виконання відповідачем зобов'язань за Договором. А тому суд приходить до висновку про стягнення пені на виконання п.5.1 Договору за період з 22.01.2011 року по 16.11.2016 року нараховані на суму 2 139 000,00 грн., що становить 3 084 350,09 грн. Отже, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, зобов'язання відповідача зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобов'язанням. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Так як в судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав свої зобов'язання та не сплатив суму за Договором, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача нараховані на суму 2 139 000,00 грн. три відсотки річних що становить 363 220,00 грн. та інфляційних втрат що становить 2 169 782,45 грн. за період з 22.01.2011 року по 16.11.2016 року. Згідно положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved