overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

01 листопада 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], який зареєстровано 28 листопада 2011 року виконкомом Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис № 26. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем знаходиться в зареєстрованому шлюбі з 28 листопада 2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги один до одного, через різні погляди на життя, постійні сварки з боку відповідача, в зв'язку з чим, втрачене почуття любові та поваги. Сторони проживають в одному будинку, але з травня 2016 року спільне господарство та бюджет не ведуть, спільні інтереси відсутні. Примирення та збереження сім'ї неможливе. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище присвоєне після реєстрації шлюбу - "[PERSON]". Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направила до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутністю, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази матеріалів справи, які надані сторонами, судом встановлено наступне. 28 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, який зареєстровано виконкомом Воскресенської селищної ради Вітовського району Миколаївської області, актовий запис № 26 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Частиною 1 статті 112 Сімейного кодексу України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. В своїй заяві, поданій до суду, позивач просить розірвати шлюб, відповідач в своїй заяві також не заперечує проти задоволення позову, що є свідченням того, що він також втратив будь-який інтерес до шлюбу з позивачем. Таким чином, суд приходить до висновку, що шлюб сторін носить формальний характер, і збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін, які не бажають зберегти сім'ю, у зв'язку з чим позов [PERSON] слід вважати таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

01 листопада 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 30 серпня 2011 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №4. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, більше трьох років шлюбні стосунки між ними фактично припинені. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище "Буйневич". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 30 серпня 2011 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 4 ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №77 (а.с.5). Як вбачається з позовної заяви шлюбно сімейні відносини між сторонами не склалися і більше трьох років фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

01 листопада 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу, зазначивши, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 23 грудня 1995 року в Широколанівській сільській раді Веселинівського району Миколаївській області. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала повністю, зазначила, що шлюб з відповідачем зареєстровано 23 грудня 1995 року. Стосунки з відповідачем ускладнилися, любов та повага пройшли, просить шлюб розірвати. В судовому засіданні відповідач [PERSON] не заперечував щодо розірвання шлюбу, пояснивши, що в них різні погляди на життя, тому він також згоден на розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення позивача [PERSON] та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 23 грудня 1995 року, про що зроблено запис за № 15 та видано свідоцтво про шлюб [NUMBER] (а.с. - 3). Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання доньки, внаслідок чого між ними часто виникали сварки, в їх сім`ї склався несприятливий психологічний клімат. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд приходить до переконання, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, шлюб сторони розривають вперше. В судовому засіданні позивач побажала скористатися своїм правом та після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON] ". На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

01 лютого 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], 25.10.2008р.н., в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання сторони не з"явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони. перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.09.2008 р. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 04.12.2012р. шлюб між ними розірвано /а.с.3/. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 25.10.2008р.н. (а.с. 4). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов'язок по утриманню доньки, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що дитина об'єктів рухомого і нерухомого майна не має, проживає із матір'ю. Відповідач не працює, інших неповнолітніх дітей не має, інших стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

01 лютого 2017 року позивачка звернулася до Березнегуватського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача, в якому вказала, що 04 липня 2008 року сторони уклали шлюб, який зареєстровано виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №1. Від даного шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини між сторонами фактично припинено. На підставі викладеного, позивачка просить розірвати шлюб укладений з відповідачем, неповнолітню доньку залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка надала у судове засідання письмову заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Відповідач у судове засідання направив заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, позов визнав у повному обсязі. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, доходить наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 04 липня 2008 року, який зареєстровано виконкомом Висунської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинено. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У ст.113 СК України зазначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

01 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони є батьками малолітньої доньки: [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% відсотків неоподаткованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до набуття дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до цих заяв позивачка свій позов підтримала, а відповідач заявлений до нього позов визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що дійсно існують законні підстави для прийняття безумовного визнання позову відповідачем та задоволення цього позову, оскільки таке визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-17 00:00:00

\~01 серпня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1 / 3 частини його доходів щомісяця, до повноліття дитини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що шлюб між нею та відповідачем розірвано в 2015 році. Їх донька проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини та проживає від них окремо, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а позивачка позбавлена можливості самостійно забезпечити всі необхідні умови для їх утримання, тому була змушена звернутися до суду із цим позовом та просила стягнути аліменти в розмірі 1/ 3 частини усіх видів його доходу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте в адресованій суду заяві просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлявся належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 11), у звязку з чим суд допустив розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За даними копії свідоцтва народження 1-ФП № 098782, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка за даними обстеження від 27.07.2016 року проживають біля матері [PERSON] та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ч. 2 ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ст.ст.180, 182 СК України, матеріальне становище дитини та позивачки, обовязок обох батьків з утримання своїх неповнолітніх дітей, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки, а розмір цих аліментів в 1/ 3 частині від його доходу забезпечитиме належне утримання дитини. Окрім цього, згідно зі ст.79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з подальшими змінами, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

01 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що 19 травня 2011 року у виконкомі Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області зареєстровано шлюб між нею та відповідачем - [PERSON], про що було зроблено актовий запис в книзі реєстрації за №5. Від даного шлюбу дітей не має. Сімейне життя в них не склалось, шлюбні стосунки припинені, вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась. На підставі вищезазначеного позивач просить розірвати шлюб. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, а тому суд вирішив проводити розгляд справи у відсутності відповідача в заочному порядку, про що постановив ухвалу, оскільки на проведенні розгляду наполягав позивач. В судове засідання позивач не з'явився, однак надав письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримав, обставини справи підтвердив. Проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Просила залишити за нею дошлюбного прізвища "[PERSON]". Судом встановлено, що між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Так, під час судового слідства встановлено, що дійсно між [PERSON] та [PERSON] 19 травня 2011 року укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб, видане виконкомом Дротинської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, й зроблено в книзі реєстрації актів запис за №5 (а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. З матеріалів справи вбачається, що спільне життя у них не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, у зв'язку з чим вони відмовляються від примирення. Шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведеться. Також в судовому засіданні встановлено, що майновий спір між позивачем та відповідачем відсутній. З урахуванням зазначеного суд визнає встановленим, що між сторонами у справі подальше спільне життя неможливе, у зв'язку з чим позивач звернувся з позовом в порядку ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України. Саме той факт, що сторони спільного господарства не ведуть, сім'я фактично розпалась, унеможливлює їх сумісне співіснування. При ухваленні рішення судом враховано бажання [PERSON] швидше розірвати шлюб, оскільки подальші шлюбні відносини між ними є неприпустимими. Враховуючи вказане, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв'язку з чим шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Судові витрати у справі, а саме суму судового збору в розмірі 640 грн. 00 коп. покласти на позивача, оскільки рішення ухвалено на його користь.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

01 серпня 2018 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 07 червня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, спільних інтересів, батьківського піклування та вживання відповідачем спиртних напоїв, внаслідок чого виникали сварки. Спору щодо поділу майна не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 16, 17). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 07 червня 2014 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 182 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 6). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у квітні 2018 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved