Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до ГУ ДМС України в Закарпатській області в особі Рахівського РВ ГУДМС України в Закарпатській області, [PERSON] про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за межі України та виготовлення проїзного документу дитині для виїзду за кордон. Свої позовні вимоги мотивує ти, що вона, [PERSON] перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який вони уклали шлюб між собою 14 лютого 2009 року та який був зареєстрований Нижньоапшанською сільською радою Тячівського району Закарпатської області, про що зроблено актовий запис № 43. Наразі нею порушено питання про розірвання між ними шлюбу, шляхом подачі відповідної позовної заяви до Рахівського районного суду, оскільки сімейне життя між ними не склалося, і в результаті чого вони вже із січня 2011 року спільним сімейним життям не проживають, проживають окремо один від одного. У період шлюбу у них із відповідачем народилася одна дитина - син, [PERSON], [INFO]. Відповідач після фактичного припинення ними шлюбних відносин вихованням сина не займається, матеріально не забезпечує, не приймає будь-якої участі у фізичному, духовному та моральному розвитку дитини, життям дитини не цікавиться, всі питання щодо виховання вирішує вона самостійно, повністю самостійно опікуюся над дитиною, виховує та утримує її. Їхній із відповідачем син [PERSON], народжений в Чеській Республіці, та перебуває там на обліку у лікувальному закладі. Наразі вона з дитиною повинна в черговий раз з'явитися до лікувального закладу в Чеській Республіці для огляду дитини, отримання консультацій та необхідних прививок, таким чином забезпечивши сину відповідний належний рівень оздоровлення та розвитку. Для виготовлення на ім'я дитини проїзного документа на виїзд за кордон потрібна письмова нотаріально-посвідчена згода батька дитини. Однак отримати дану згоду на виготовлення проїзного документу для виїзду за кордон від батька дитини вона не може, так як відповідач [PERSON] відмовляється надати дозвіл на виготовлення проїзного документа сину [PERSON] для виїзду за кордон та дозвіл для виїзду останнього за кордон. Зважаючи на встановлені норми чинного законодавства України, вважає, що відповідач [PERSON] безпідставно відмовляється надати їй дозвіл на виїзд дитини за кордон, виключно з метою належного її оздоровлення та належного розвитку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дитини, а виключно власними егоїстичними, матеріальними мотивами. Таким чином, приймаючи до уваги, що згідно чинного законодавства України про порядок виїзду неповнолітніх дітей за кордон необхідна нотаріально засвідчена згода на це батьків, отримати таку згоду від батька дитини вона не може через його відмову, при цьому, виїзд дитини за межі України відповідає її інтересам, та оскільки вирішити дане питання іншим правовим шляхом не являється можливим, вона змушена звернутися до суду з проханням про надання дозволу на виїзд її малолітнього сина, [PERSON], [INFO] за межі державного кордону України без згоди на такий виїзд його батька [PERSON] та дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду дитини за кордон. Позивачка, [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав наведених у позовній заяві. На задоволенні позову наполягає. В своїх показах зазначила, що рішенням Рахівського районного суду від 11.03.2014 року по справі № 305/162/14-ц шлюб між нею та відповідачем [PERSON] - розірвано. Відповідач, [PERSON], повторно, в судове засідання не з'явився. Про причини своєї неявки суд не повідомив, заперечень на позов не подавав. Про день, час та місце розгляду справи [PERSON] повідомлявся рекомендованими листами, однак останні повернулися до суду з відміткою про те, що адресат відмовився від їх отримання. В силу ч. 8 ст. 76 ЦПК України суд констатує, що відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Представник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області в судове засідання не з'явився, однак начальник Рахівського РВ ГУ ДМС України в Закарпатській області - [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи без участі їхнього представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного висновку. Сторони, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року, який згідно рішення Рахівського районного суду від 11.03.2014 року по справі № 305/162/14-ц - розірвано. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина, [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження, видане відділом внутрішніх справ Міського уряду Пісек Чеської Республіки. Неповнолітній, [PERSON], [INFO] проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні, що стверджується довідкою №53 від 15.01.2014 року, виданою виконкомом Водицької сільської ради Рахівського району Закарпатської області. У відповідності до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. З позовної заяви, вбачається, що батько неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO] - [PERSON] безпідставно відмовляється надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, виключно з метою належного її оздоровлення та належного розвитку, при цьому його поведінка не обумовлена піклуванням про інтереси дитини, а виключно власними егоїстичними, матеріальними мотивами. За змістом ст.ст. 2, 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України, документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. У відповідності до п. 2-2 Постанови Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Таким чином, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку у супроводі одного з батьків та при відсутності згоди другого з батьків, здійснюється на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Необхідно зазначити, що у відповідності до Конвенції про права дитини (ратифікованої Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.91 р.), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. У відповідності до вимог ст.ст.7,155 Сімейного Кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. З огляду на викладене, з метою забезпечення гарантованих державою прав та інтересів дитини, суд вважає, що вимоги позовної заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Питання про відшкодування судових витрат позивачкою не ставилося.

Outcome: approved