Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

12.12.2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з останнього в його користь 3% річних в сумі 5885,58 грн., та інфляційні втрати в сумі 13364,97 грн..В обґрунтування позову зазначено, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.03.2017 р., залишеного без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 19.12.2017 р., частково задоволено його позов до відповідача та стягнуто з останнього 46 248,01 грн. відшкодування майнової шкоди, 109 864,20 грн. відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати й зменшення загальної працездатності та 80 000,00 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Позивач звернув даний виконавчий лист до виконання, проте з часу винесення даного судового рішення відповідач ухиляється від сплати вказаних коштів, станом на 13.11.2018 р. судове рішення не виконане в повному обсязі. Так як відповідачка тривалий час не повертає кошти присуджені вказаним вище судовим рішенням, на підставі ст. 625 ЦК України просить позов задовольнити. 18.12.2018 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначалось на 14.05.2019 року, яке було відкладено на 13.06.2019 р. 13.06.2019 року підготовче провадження було закрито, справа призначалась до судового розгляду по суті на 29.10.2019 року. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, перший подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні фактично позов не заперечив. Оцінивши докази по справі, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 16.03.2017 р., залишеного без змін постановою Апеляційного суду Львівської області від 19.12.2017 р., частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] , дочірнього підприємства "Сістем консултінг Україна" про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 46 248,01 грн. відшкодування майнової шкоди, 109 864, 20 грн. відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати й зменшення загальної працездатності та 80 000, 00 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконанні у Червоноградському МВ ДВС ГТУЮ у Львівській області перебуває зведене виконавче провадження №55821500 до складу якого входять, виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №459/3516/14-ц, виданого 17.01.2018 р. Червоноградським міським судом Львівської області, а саме: №55816043 про стягнення з відповідача у користь позивача 80 000,00 грн. моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, яке станом на 13.11.2018 р. виконане у повному обсязі; №55815676 про стягнення з відповідача у користь позивача 109 864, 20 грн. відшкодування заробітку, втраченого внаслідок втрати й зменшення загальної працездатності, заборгованість по якому станом на 13.11.2018 р. становить 99 344,90 грн.; №55815972про стягнення з відповідача у користь позивача46 248,01 грн. відшкодування майнової шкоди, заборгованість по якому станом на 13.11.2018 р. становить 31 128,15 грн., що підтверджується листом відділу ДВС від 13.11.2018 р. за №В-8/55821500/9655,9656,9657,09-13/18756. Згідно наведеного позивачем розрахунку за період часу з 19.12.2017 року по 13.11.2018 р. сума боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення становить 13 364,97 грн. та 3% річних від простроченої суми в розмірі 5 885,58 грн.. Таким чином, судом встановлено, що відповідачем рішення суду від 16.03.2017 року, яке набрало законної сили 19.12.2017 року, не виконано в повному обсязі, а тому із довготривалим його не виконанням, у позивача виникло право щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат на відповідне грошове зобов`язання. Частиною 4 ст.264 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається із змісту постанови Великої Палати Верховного суду від 16.05.2019 року (справа № 686/21962/15-ц, провадження № 14-16цс18) у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Оцінюючи поданий позивачем розрахунок заборгованості з точки зору допустимості та належності, суд враховує, що такий був проведений із застосуванням відповідних індексів інфляції та за відповідними формулами, належним чином обґрунтований та мотивований. У свою чергу, в процесі розгляду справи не здобуто жодних доказів, які ставлять під сумнів математичні розрахунки наведені позивачем. З огляду на вище наведене, суд приходить до переконання, що відповідач не виконує свої зобов`язання за рішенням суду, яке набрало законної сили, а тому позов слід задовольнити у межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача у користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 704, 80 грн., від якого був звільнений позивач при подачі позову.

Outcome: approved