Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягнути з Приватного акціонерного товариства "Фірма "Беверс" на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 85787,93 грн; середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30.04.2021 року по день постановлення рішення суду; 20000, 00 грн. заподіяної моральної шкоди; стягнути з відповідача понесені судові витрати в розмірі 1816 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.01.2018 наказом №1к від 02.01.2018 позивача було прийнято на посаду начальника відділу охорони ПрАТ "Фірма "Беверс". 30.04.2021 наказом № 5-к від 26.04.2021 позивача було звільнено з даного товариства за угодою сторін відповідно до п.1 ст.36 КЗпП України. Позивач вказує, що звільнився через невиплату заробітної плати вчасно та в повному обсязі, виплата заробітної плати відбувалась один раз в 2-3 місяці невеликими частинами, та на всі звернення позивача виплатити заборгованість відповідач повідомляв, що відсутні фінансові ресурси. Після звільнення борг по виплаті заробітної плати становив 91 627,52 грн, з дня звільнення по день подачі заяви відповідачем було перераховано одну виплату в розмірі 5839,59 грн, загальна сума заборгованості відповідача по виплаті заробітної плати становить 85 787,93 грн. Позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в розмірі 85 787,93 грн та стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку з 30.04.2021 по день ухвалення рішення суду. Також, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 20 000 грн, адже на думку позивача саме така сума частково компенсує ті душевні страждання, які поніс позивач. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 16.07.2021 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, витребувано у відповідача довідки про заробітну плату позивача в тому числі нараховану та невиплачену заробітну плату щомісячно за період з 01.01.2018 по 30.04.2021, а також розмір середньоденної заробітної плати станом на день звільнення. Ухвалою суду від 09.11.2021 розгляд справи відкладено у зв`язку з ненаданням витребуваних ухвалою суду від 16.07.2021 документів, повторно витребувано документи. Представником позивача 13.12.2021 подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи розрахунок заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 30.04.2021 по 14.12.2021. Також, представником позивача 14.12.2021 подано клопотання, в якому останній просить провести розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує з врахуванням наведених у ньому пояснень. Так, представник позивача не погоджується з наведеним відповідачем середньоденним розрахунком відповідача, адже фактичний його розмір, на думку представника позивача, складає 381,61 грн ( з врахуванням податків та зборів), який слід застосовувати при встановленні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Також, просить долучити до матеріалів справи довідку Форми ОК-5 від 23.11.2021 та довідку за Вих. №1817 від 25.11.2021 на підтвердження доводів позивача. Відповідач не скористався своїм процесуальним правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, в судові засідання не з`являвся, про розгляд справи повідомлений належним чином. Від відповідача на виконання вимог ухвали від 09.11.2021 на адресу суду 14.12.2021 надійшов лист з додатками за вих. №153 від 14.12.2021 за підписом головного бухгалтера Жигун О., в якому вказано, що станом на 14.12.2021 [PERSON] виплачена вся заборгованість по заробітній платі у розмірі 91 627,52 грн, в підтвердження чого до листа додано довідку за Вих. №154 від 14.12.2021, копію платіжного доручення №1, від 13.12.2021 на суму 82 494,92 грн, копію листа від 05.10.2021 № 61253 Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), копію листа від 01.09.2021 № 46843 Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), копію листа від 05.07.2021 № 31313 Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), копію листа від 05.05.2021 № 29413 Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький). Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню. Відповідно до частин першої та сьомої статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100. Згідно з п.п. 2, 3 вказаного Порядку середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до абз. 1 п. 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Судом встановлено, що [PERSON] в періаод часу з 01.01.2018 по 30.04.2021 працював у Приватному акціонерному товариству "Фірма" Беверс" на посаді начальника відділу охорони, що підтверджується копією трудової книжки позивача долученої до позовної заяви. При звільненні відповідач не провів повний розрахунок з позивачем. Згідно копії розрахункового листка [PERSON] за квітень 2021 борг Приватного акціонерного товариства "Фірма" Беверс" на кінець місяця складає 91 627,52 грн. Згідно інформації про рух коштів на рахунку [PERSON] 22.06.2021 на картковий рахунок останнього зараховано 5839,59 грн. З копії листа від 01.09.2021 № 46843 Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький), вбачаються, що від ПАТ Фірма "Беверс" 18.08.2021 надійшли кошти в розмірі 145150,12 грн., які були розподілені в т.ч. і на [PERSON] в сумі 1871,31 грн. Також з копії листа від 05.10.2021 № 61253 Бердичівського міськрайонного відділу ДВС Центрально-Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Хмельницький) вбачаються, що від ПАТ Фірма "Беверс" 29.09.2021 надійшли кошти в розмірі 37978,64 грн. та 3392,53 грн., які були розподілені в т.ч. і на [PERSON] в сумі 1421,70 грн. Згідно копії платіжного доручення №1 від 13.12.2021 [PERSON] за призначенням платежу: погашення заборгованості по заробітній платі, без ПДВ, перераховано ПрАТ "Фірма "Беверс" 82 494,92 грн. Так, із наданих відповідачем доказів, вбачається, що повний розрахунок було проведено з позивачем 13.12.2021. Тобто, на час розгляду судом справи встановлено, що підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості по заробітній платі немає, оскільки остання була виплачена працівникові роботодавцем в повному обсязі. Що стосується позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення, то суд виходить з наступного. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України, така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку. Така спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Звертаючись з вимогою про стягнення відшкодування, визначеного, виходячи з середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати працівник. Вирішуючи питання розміру стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд виходить з наступного. Згідно довідки Приватного акціонерного товариства "Фірма" Беверс" за Вих.№154, від 14.12.2021 середньоденна заробітна плата [PERSON] склала 308,49 грн. Разом з тим, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків [PERSON] отримав від Приватного акціонерного товариства "Фірма" Беверс" за лютий 2021 - 5280,00 грн, за березень 2021 - 7045,43 грн. (сума без утримання податку та інших обов`язкових платежів). Відповідно до копій розрахункових листків, долучених до позовної заяви, за лютий 2021 та березень 2021 [PERSON] відпрацював 26 днів. Для обрахування середньоденної заробітної плати суд вважає за необхідне застосувати наступний розрахунок: суму виплат середньої заробітної плати за останні два місяці роботи позивача, що передували його звільненню, позивача було звільнено у квітні 2021, суд бере за розрахунок розмір заробітку за лютий-березень 2021, а саме: 5280,00+7045,43 = 12325,43 грн. / 26 робочих днів позивача = 474,05 грн середньоденна заробітна плата. Таким чином, за розрахунком суду, сума середнього заробітку позивача, яка підлягає стягненню з відповідача за період з 01.05.2021 до 14.12.2021 буде становити 73 951,80 грн. (156х474,05= 73 951,80 грн) (кількість робочих днів становить 156; середньоденна заробітна плата становить - 474,05 грн). Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву, не надійшли заперечення щодо позовних вимог позивача, доказів на спростування винної протиправної поведінки відповідача суду також не надано. З урахуванням наведеного та враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення (85787,93 грн), період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості (156 робочих днів) , позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню . Щодо заявленої позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 20 000, 00 грн. суд зазначає наступне. Психологічне напруження, розчарування та незручності, пов`язані з необхідністю відстоювання своїх прав у судах, що виникли внаслідок тривалої затримки виплати заробітної плати, навіть якщо вони не потягли вагомих наслідків у вигляді погіршення здоров`я, можуть свідчити про заподіяння позивачу моральної шкоди. Згідно з роз`ясненнями, викладених у пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права, так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв`язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Суд наголошує, що реалізація права особи на відшкодування моральної шкоди не може і не повинна бути інструментом збагачення такої особи за рахунок коштів відповідача, а покликана виключно на забезпечення компенсації завданої моральної шкоди, у цьому випадку реальних душевних страждань. Враховуючи доводи позивача в обґрунтування підстав відшкодування моральної шкоди, з урахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини відповідача, а також вимог розумності та добросовісності суд вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] про відшкодування моральної шкоди частково, стягнувши із Приватного акціонерного товариства "Фірма" Беверс" на користь позивача 5 000 грн. моральної шкоди. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить висновку про часткове задоволення позовних вимог. V. Розподіл судових витрат Відповідно до частини 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У поданному позові позивачем заявлено вимоги: про стягнення нарахованої але не виплаченої заробітної плати (за сплату судового збору на підставі пп.1 п.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" позивач звільнений), про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вимога про стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 1816 грн.

Outcome: partial