Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка [PERSON], звернулась в суд з позовом про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом до відповідача Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області. Посилається на те, що [INFO] померла її матір - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. Крім неї спадкоємців за законом чи за заповітом та інших осіб, які б мали право на обов'язкову частку у спадковому майні немає. Вона, як спадкоємець першої черги за законом своєчасно прийняла спадщину, оскільки проживала із спадкодавцем на день її смерті. З метою оформлення спадщини, вона звернулась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом державним нотаріусом Вижницької державної нотаріальної контори їй було відмовлено в зв'язку з тим, що за життя спадкодавцем не були належним чином оформлені документи, які посвідчують право власності на дане спадкове майно. Зазначила, що в свідоцтві про смерть матері значиться «[PERSON]», а в її свідоцтві про народження матір записана «[PERSON]», а тому виникла необхідність підтвердити факт родинних відносин. Просить встановити факт родинних відносин, а саме, що померла [INFO] [PERSON] була її матір'ю та визнати за нею, [PERSON] право власності на спадкове майно, за саме на житловий будинок з надвірними будівлями та господарськими спорудами, що розташований в [ADDRESS], який належав померлій [INFO] [PERSON] В судове засідання позивачка не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника позивачки [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивачки та її представника, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала покази аналогічні позову, просила позов задовольнити. В судове засідання представник відповідача Мигівської сільської ради не з'явився, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи. До початку розгляду справи від представника відповідача Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області надійшла заява, в якій вони позовні вимоги визнають в повному об'ємі, заперечень проти задоволення позову не мають та просять справу розглядати без їх участі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] підтвердили, що померла [INFO] [PERSON] була матір'ю [PERSON] Суд, вислухавши позивачку, покази свідків, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER], виданим 04.12.2003 року Мигівською сільською радою, Вижницького району Чернівецької області, актовий запис №56. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS]. З копії технічного паспорту на житловий будинок вбачається, що житловий будинок, який розташований в [ADDRESS], по плану забудови під літ. «А» - 1956 року побудови, вартістю 107224,00 грн. З копії свідоцтва про народження [PERSON], Серія [NUMBER] від 25.04.1952 року в графі матір записана - [PERSON]. Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд вважає, що позивачка [PERSON], надала докази того, що померла [INFO] [PERSON] була її матір'ю, що також підтвердили в судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON] Судом також встановлено, що крім позивачки [PERSON] інших спадкоємців за законом чи за заповітом та осіб, які за законом мають право на обов'язкову частку в спадковому майні немає, що підтверджується довідкою Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №592 від 15.10.2015 року та копією спадкової справи №301/2015 р. З довідки Мигівської сільської ради, Вижницького району Чернівецької області №678 від 20.11.2015 року вбачається, що [PERSON] була власником житлового будинку, який розташований в [ADDRESS]. [PERSON] за життя свідоцтва про право власності на даний житловий будинок не отримувала. Згідно роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2007 року п.1 у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні норми ЦК УРСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Згідно ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) "Спадкування здійснюється за законом і за заповітом". Відповідно до ст.529 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, який діяв на час спірних правовідносин, встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) позивачка [PERSON] є такою, що прийняла спадщину після смерті матері [PERSON], вказане підтверджується матеріалами спадкової справи. Відповідно до ст.548 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийнята спадщина визнається належною спадкоємцю з часу відкриття. Позивачка [PERSON] звернулась до державного нотаріуса Вижницької державної нотаріальної контори Мицкан Ж. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, але в зв'язку з відсутністю належним чином оформлених документів, що посвідчують право власності [PERSON] на будинок їй було в цьому відмовлено, що підтверджується копією постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 20.11.2015 року №678. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Як видно з представлених доказів, житловий будинок 1956 року побудови знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер, інші особи на володіння та користування даними будинками на підставах, передбачених законом, своїх прав не заявляють, придатність будинків для проживання ніким не оспорюється. Крім того, відповідно до Закону України «Про внесення змін до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» щодо особливостей державної реєстрації прав власності на об'єкти нерухомого майна, закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, що набув чинності на момент ухвалення рішення судом, внесено зміни, відповідно до яких для здійснення державної реєстрації прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, проведення технічної інвентаризації не потребується. Документом, що замінює технічний паспорт у разі його відсутності, є виписка з погосподарської книги, яка надається виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою. Державна реєстрація прав власності, з подальшою видачею відповідного свідоцтва про право власності, на об'єкти (індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них), що розташовані на територіях сільських рад та які закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не здійснювалася державна реєстрація прав власності, для осіб, за якими закріплені особові рахунки в погосподарських книгах відповідних сільських рад, здійснюється на підставі поданої заяви та виписки із зазначених книг, наданої виконавчим органом сільської ради (у разі, якщо такий орган не створений, - сільським головою) або відповідною архівною установою, а також інших документів, визначених у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи зазначені вимоги закону, а також з урахуванням наведених вище досліджених судом доказів, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, а саме на житловий будинок, з надвірними будівлями та господарськими спорудами, який розташований в [ADDRESS], який належав померлій [INFO] [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному об'ємі. При цьому судом не встановлено порушення нічиїх прав.

Outcome: approved