Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-21 00:00:00

06 квітня 2021 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що 28 березня 2018 року в місті Івано-Франківську трапилася дорожньо-транспортна пригода, а саме: водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом марки «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] , здійснив зіткнення з транспортним засобом марки «Nissan Note», державний номерний знак [NUMBER] . Постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до Звіту № 89, вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу марки Nissan Note», державний номерний знак [NUMBER] , становить 6 757,78 грн. Сума витрат на збір документів складає 720,00 грн. Загальний розмір витрат з урахуванням витрат на збір документів та визначення розміру шкоди становить 7\~403,36 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, то відповідач, як особа, винна у настанні дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язаний відшкодувати в порядку регресу позивачу завдану шкоду. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу у розмірі 7\~403,36 грн та витрати по оплаті судового збору. Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за даним позовом, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання представник позивача не прибув, проте у прохальній частині позовної заяви вимоги позову підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, зокрема, відповідач викликався через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, а також жодних інших заяв та клопотань від відповідача не надійшло. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, проте не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини свої неявки в судове засідання, відзиву не подав, а представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд на підставі статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу України ухвалив про заочний розгляд справи.\~ Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з копії постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року, що набрала законної сили 25 травня 2018 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн (а.с.5-6). [PERSON] 29 березня 2018 року зверталася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, що мала місце 28 березня 2018 року в місті Івано-Франківську по вулиці Бельведерська (а.с.7). [PERSON] є власником транспортного засобу «Nissan Note», державний номерний знак [NUMBER] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] , яка керувала транспортним засобом «Nissan Note», державний номерний знак [NUMBER] , застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Оранта», про що свідчить поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/2523170 (а.с. 9). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки «Opel Vivaro», державний номерний знак [NUMBER] , не була застрахована (а.с.10). Відповідно до звіту № 89 про оцінку вартості (розміру) збитків,заподіяних пошкодженням транспортного засобу, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу «Nissan Note», державний номерний знак [NUMBER] , дорівнює 6757,78 грн з ПДВ на запасні частини (а.с.11-31). 06 червня 2018 року [PERSON] звернулася до Моторного (транспортного) страхового бюро України з заявою про страхове відшкодування (а.с. 32-35). Згідно довідки № 1 від 07 вересня 2018 року про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих Моторного (транспортного) страхового бюро України, сума до сплати [PERSON] становить 6683,36 грн (а.с.36). Відповідно до наказу № 9051 від 28 вересня 2018 року Моторного (транспортного) страхового бюро України, Фінансовому управлінню наказано сплатити на рахунок [PERSON] 6683,36 (а.с.37). На підставі платіжного доручення № 993641 від 01 жовтня 2018 року перераховано кошти [PERSON] у сумі 6683,36 грн (а.с. 38). У відповідності до статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно частини першої-другої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частини першої статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Частина друга статті 1187 Цивільного кодексу України передбачає, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пункт 21.1 статі 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлює, що з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТ СБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування. Стосовно транспортних засобів, які не беруть участі в дорожньому русі, укладення договору страхування є необов`язковим. Транспортний засіб має відповідати вимогам, передбаченим\~пунктом 1.7\~статті 1 цього Закону, з моменту взяття ним участі в дорожньому русі на території України. Положення цього пункту не поширюється на осіб, які звільнені від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з\~пунктом 13.1\~статті 13 цього Закону. Згідно пункту\~22.1\~статті 22\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,\~у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до\~статті 28 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 29 зазначеного Закону передбачає, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. У пункті 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зазначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у\~статті 35\~цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону,\~-\~МТСБУ)\~документального підтвердження\~факту оплати\~проведеного ремонту.\~Якщо у\~зв`язку з\~відсутністю документів,\~що підтверджують\~розмір заявленої\~шкоди,\~страховик (МТСБУ)\~не може\~оцінити її\~загальний розмір,\~виплата страхового\~відшкодування (регламентна\~виплата)\~здійснюється у\~розмірі шкоди,\~оціненої страховиком\~(МТСБУ).\~Страховик має\~право здійснювати\~виплати без\~проведення експертизи\~(у\~тому числі\~шляхом перерахування\~коштів особам,\~які надають\~послуги з\~ремонту пошкодженого\~майна),\~якщо за\~результатами проведеного\~ним огляду\~пошкодженого майна\~страховик і\~потерпілий досягли\~згоди про\~розмір та\~спосіб здійснення\~страхового відшкодування\~і не\~наполягають на\~проведенні оцінки,\~експертизи пошкодженого\~майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених\~статтями 32\~та/або\~37\~цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених\~статтею 41\~цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик (МТСБУ) зобов`язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. На підставі частини першої статті 76 Цивільного процесуального кодексу України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень частини першої-другої статті 77 Цивільного процесуального кодексу України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, про що свідчить постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 14 травня 2018 року. Згідно частини\~шостої статті\~82\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~вирок суду\~в кримінальному\~провадженні,\~ухвала про\~закриття кримінального\~провадження і\~звільнення особи\~від кримінальної\~відповідальності або\~постанова суду\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення,\~які набрали\~законної сили,\~є обов`язковими\~для суду,\~що розглядає\~справу про\~правові наслідки\~дій чи\~бездіяльності особи,\~стосовно якої\~ухвалений вирок,\~ухвала або\~постанова суду,\~лише в\~питанні,\~чи мали\~місце ці\~дії (бездіяльність)\~та чи\~вчинені вони\~цією особою. Таким чином, постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від області від 14 травня 2018 року, що набрала законної сили 25 травня 2018 року, є обов`язковою при розгляді даної справи в питанні, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони відповідачем. Потерпіла особа [PERSON] повідомила Моторне (транспортне) страхове бюро України про настання дорожньо-транспортної пригоди, останнім, в свою чергу, було сплачено страхове відшкодування у розмірі 6683,36 грн, тому у позивача виникає право на отримання сплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. Відповідачем не доведено, що сплачене страхове відшкодування не підлягає поверненню. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на збір документів у розмірі 720,00 грн, оскільки дані витрати виникли у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, винним у якій визнано відповідача. Вищенаведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що є необхідним відновлення прав та законних інтересів позивача щодо стягнення коштів. У ході судового розгляду матеріалами справи обґрунтовано доведено ті обставини, на які посилається позивач як на підстави своїх позовних вимог щодо стягнення з відповідача шкоди в порядку регресу. Відповідач, не бажаючи приймати участь у судовому розгляді справи і реалізувати своє процесуальне право на спростування доводів позову і доказування належного виконання обов`язків, тим самим не оспорює наявних підстав для стягнення грошової суми. У відповідності до частини першої статті 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи із вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, відповідно до статті 89 Цивільного процесуального кодексу України, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно частини першої статті 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з платіжного доручення № 889189 від 22 лютого 2021 року, позивачем сплачено судовий збір за позовом у розмірі 2270,00 грн (а.с. 4). Позовні вимоги задоволені повністю, тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного, відповідно до статей 15, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, статей 6, 9, 12, 21, 22, 28, 29, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,

Outcome: approved