Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-07 00:00:00

Позивач звернувя до суду з позовом в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користуватися житловим будинком з надвірними будівлями та спорудами , що в с. Вороньки Бобровицького району Чернігівської області по вул. Декабристів, 37 . Свої вимоги обгрунтовує тим, що він є власником вищезазначеного будинку , що підтверджується договором дарування та свідоцтвом про право власності і витягами про реєстрацію прав власності на нерухоме майно. В даному будинку крім позивача зареєстрована також його колишня дружина [PERSON] . З травня 2013 року відповідач не проживає за місцем реєстрації , забрала свої речі з будинку та переїхала проживати як стало відомо позивачу в с. Озеряни . Факт відсутності відповідача за вказаною адресою підтверджується актом обстеження вищезгаданого будинку та довідкою сільської ради. Враховуючи вищезазначене позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з"явився, але надіслав заяву в якій просить розглянути справу в його відсутність, вимоги підтримує (а.с. 24). Відповідач в судове засідання не з"явилася , але надала письмову заяву в якій просить розглянути справу в її відсутність, вимоги не визнала , просить відмовити в позові , так як залишилося неподіленим майно, і що вона проживала в будинку до серпня місяця . ( а.с.25,26). Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При цьому ч.2 ст. 405 ЦК України, передбачені, спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, у разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сімї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. В судовому засіданні встановлено , що позивач є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами , що в с. Вороньки Бобровицького району по вул. Декабристів,37 (а.с.5-8). В будинку , що належить позивачу зареєстрована відповідач [PERSON] , проте не проживає в даному будинку з травня 2013 року, що підтверджується актом обстеження житлового будинку від 04.06.2014 року, довідкою сільської ради (а.с. 9,10) , правдивість даних в яких засвідчені підписами сусідів. Отже відповідач відсутній за місцем реєстрації більше 1 року, проживає в іншому місці . Суду не надано угоди сторін про тривалу відсутність , не надано договору оренди , тобто вважати причини відсутності поважними не має . Членом сім"ї позивача відповідачка не являється ( а.с.11). Враховуючи всі надані позивачем докази , суд вважає , що відповідач відсутній за місцем реєстрації понад рік без поважних причин , а тому втратив право користуватися житлом позивачки . Відповідно до ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації. Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. [PERSON] заперечує проти задоволення позову з тих підстав, що позивач утримує належне їй майно . Дану обставину при розгляді позову суд не приймає як підставу для заперечення , так як витребування майна з чужого незаконного володіння є предметом іншого позову, який відповідач може належним чином оформити та подати до суду. Щодо твердження , що весь цей час вона проживала в будинку спростовується наданими позивачем доказами. Відповідно до ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не відбувалося. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved