Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

04.09.2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] міської ради, згідно з яким просила припинити право власності її чоловіка [PERSON] на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку, розташованого по вул. Чапаєва, буд. 106 в м. Новий Буг Миколаївської області та визнати за нею право власності на вказану земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що вона одержала у спадок після смерті чоловіка [PERSON], який помер 05.06.2000 року, житловий будинок № 106 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вул. Чапаєва в м. Новий Буг, Миколаївської області, що підтверджується відповідним свідоцтвом про право на спадщину за законом від 11.01.2001 року. Однак, будучи власницею вказаного будинку, вона не має можливості відчужити його, оскільки земельна ділянка на якій розташований зазначений будинок продовжує перебуває у власності її чоловіка [PERSON], який наразі помер, а тому посилаючись на приписи ст.ст. 120, 140 ЗК України та факт смерті власника земельної ділянки [PERSON], просила припинити право власності останнього на земельну ділянку площею 0,10 га для обслуговування житлового будинку та визнати таке право за собою. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву про можливість розгляду справи без її участі, заявлені позовні вимоги підтримала і просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] міської ради Миколаївської області, [PERSON], в судове засідання не зявися, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, предявлений до міської ради позов визнав повністю і не заперечував проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченим [PERSON] державною нотаріальною конторою Миколаївської області 11 січня 2001 року, позивачка [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], який помер 01 квітня 2000 року, житловий будинок № 106 з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Чапаєва в м. Новий Буг, Миколаївської області. Набуте право власності на вказаний будинок позивачка зареєструвала в [PERSON] філії БТІ 19.01.2001 року за р./№ 791. Однак, за вказаним Свідоцтвом про право на спадщину був успадкований лише будинок, питання про прийняття у спадок земельної ділянки, на якій розташований цей будинок (для обслуговування житлового будинку) при оформленні спадкових прав позивачкою не вирішувалося. Вищезазначене домоволодіння розташоване на земельній ділянці, площею 0,10 га, яка приватизована попереднім її власником [PERSON], та значиться за ним відповідно до державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-МК № 046209, виданого 20.11.1995 року [PERSON] міською радою Миколаївської області на підставі рішення виконкому цієї ради від 23.05.1995 року за № 181. Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України, в редакції 25.10.2001 року, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод. 01 квітня 2000 року у віці 60 років в м. Новий Буг Миколаївської області [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ФП №023057, видане [PERSON] районним відділом РАГС Миколаївської області 04.04.2000 року. Таким чином, з часу набуття позивачкою [PERSON] права власності на зазначене нерухоме майно, спливу більш як чотирнадцятирічного строку після смерті [PERSON] та не прийняття спадкоємцями цієї спадщини після його смерті, - суб'єктивне право громадянина [PERSON], який володів спірною земельною ділянкою на праві власності, згідно вимог п. "б" ст. 140 ЗК України вважається припиненим. З огляду на викладене, позовні вимоги позивачки щодо припинення права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку та визнання за нею права власності на цю земельну ділянку обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачкою на оплату судового збору, остання не заявляла, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved