Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив про позбавлення відповідачку батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , втановити опіку та призначити позивача опікуном. На обґрунтування позову посилається на ті обставини, що відповідачка являється йому донькою, а [PERSON] онукою. Від виконання батьківських обов`язків щодо утримання, виховання і догляду за дитини відповідачка ухиляється, також відповідачка лікувалась у психіатричній лікарні, тому він як близький родич хоче і може взяти на себе всі зобов`язання. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримав і просили задовольнити. Відповідачка та її представник заперечували проти задоволення позовних вимог. Представник третьої особи надв до суду висновок та просив задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні допитані свідки [PERSON] , [PERSON] Суд, заслухавши думку сторін та дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, з огляду на наступне. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] є донькою відповідачки [PERSON] та [PERSON] (відомості про батька записані зі слів матері). Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є відповідачка [PERSON] та [PERSON] (відомості про батька записані зі слів матері), що підтверджується свідоцтвами про народження дівчат. Позивач [PERSON] є батьком відповідачки [PERSON] Зі змісту висновку Дарницької РДА в м.Києві як органу опіки та піклування вбачається, що з 13 липня 2014 року [PERSON] , [INFO] , проживає в родині рідного дідуся за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] уникає спілкування з дитиною, не підтримує її матеріально, не цікавиться її навчанням та розвитком. Коли дівчинка хворіє, [PERSON] не надає коштів на лікування. [PERSON] повністю утримує онуку, яка тривалий час проживає в його родині. Також [PERSON] , в 2014 році притягувалась до адміністративної відповідальності за невиконання батьківських обов`язків. [PERSON] має реєстрацію місця проживання за адресою: [ADDRESS] . але фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . При обстеженні житлово-побутових умов проживання дитини, проведеного спеціалістами служби у справах дітей Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, встановлено, що родина проживає в однокімнатній квартирі, квартира з усіма побутовими зручностями, зроблено перепланування, квартира облаштована сучасними меблями та побутовою технікою. У дівчинки окреме спальне місце, облаштований куточок для навчання, дитина забезпечена всім необхідним для навчання, одягом та взуттям по сезону, іграшками за віком. Відповідно до характеристики, наданої Навчально-виховним комплексом № ЗО «Еконад» (Спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов - гімназія) м. Києва, [PERSON] є ученицею 2-Б класу. За час навчання в школі дівчинка зарекомендували себе як старанна, дисциплінована, працелюбна, уважна учениня. Навчальні досягнення на високому рівні. Навчається в повну міру своїх сил. Дівчинка організована, чуйна, добра, працелюбна, товариська, добре розвинені організаторські здібності. [PERSON] , 2010 р.н., обслуговується КНП «ЦПМСД Дніпровського району м. Києва» (амбулаторія загальної практики - сімейної медицини № 4). На прийом до лікаря дитина приходить разом з [PERSON] , або його дружиною [PERSON] Зі слів дідуся, витрати на лікування онуки здійснюються за його рахунок. [PERSON] було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дитини, яке відбулося 13.09.2018, проте вона на засідання комісії не з`явилася. Дарницька РДА в м.Києві як органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] Показами свідків підвердується, що відповідачка не виконує свої батьківських обов"язків, дитина проживає з дідусем та перебуває на його повному забезпечені. Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно п.2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п.п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Позбавлення батьківських прав допускається тоді, коли змінити ставлення батьків до виховання дитини неможливо (ухвала ВССУ від 01.11.2017 у справі № 211/559/16-ц). Враховуючи характер поведінки відповідача, її відношення до виконання своїх батьківських обов`язків, а також те, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, усунулась від їх матеріального забезпечення, суд вважає, що відповідач повинен бути позбавлені батьківських прав. Відповідно до частини третьої статті 60 Цивільного кодексу України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Дарницька РДА в м.Києві як органу опіки та піклування надала висновок, про доцільність призначити [PERSON] опікуном над малолітньою дитиною [PERSON] , оскільки [PERSON] перебуває у сімейних, родинних відносинах з дитиною. Враховуючи те, що особисті стосунки між ними склались доброзичливі, враховуючи бажання самої дитини та те, що [PERSON] здатен виконувати обов`язки опікуна, у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд, відповідно до ст. 78 ЦПК України, вважає досліджені у судовому засіданні зазначені письмові докази допустимими, так як ці докази одержані без порушення порядку, встановленого законом. Оцінюючи докази з точки зору їх достовірності, суд приходить до висновку, що досліджені у судовому засіданні письмові докази є достовірними.

Outcome: partial