Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал". Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що в кінці березня 2021 року від приватного виконавця Мельника Ю.А. позивачу надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №64842075 з примусового виконання виконавчого напису №18405 виданого 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з позивача 11382,00 грн. на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал". У зв`язку з цим позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис виданий 03.02.2021 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за №18405 про стягнення з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал" 11382,00 грн. Ухвалою суду від 02.07.2021 відкрито провадження по справі та залучено до участі у справі осіб в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог: приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельника Юрія Анатолійовича. Ухвалою суду від 23.07.2021 було зупинено стягнення з позивача за виконавчим написом , вчиненим приватним натаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 03 лютого 2021 року, зареєстрованим в реєстрі за №18405 на користь стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія «Профіт Капітал" до набрання рішенням законної сили. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що виконавчий напис нотаріуса вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема: на документі, що не передбачений переліком, затвердженим Кабінетом Міністрів України, тобто його вчинено не на нотаріально посвідченому договорі, а на звичайному, договорі, укладеному в простій письмовій формі; нотаріус не пересвідчився у безспірності заборгованості. Його довіритель жодних договорів з відповідачем не укладала, а сам договір про відступлення права вимоги вказаний нотаріусом від 03 квітня 2017 року, тоді як кредитний договір зазначено від 31.08.2018 року. Тобто, договір про відступлення права вимоги не може бути укладеним перед договором про надання та отримання кредиту. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суду, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону; відзиву на позов відповідачем не подано. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши на підставі вимог ст. 281 ЦПК України заочний розгляд справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Мельник Юрій Анатолійович до суду не з`явився, про причини неявки не повідомив суду, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович не з`явився, про причини неявки не повідомив суду, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся відповідно до вимог закону. Вказані обставини у відповідності до ст.223 ЦПК України є підставою для розгляду справи без третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог. Відповідно до ч.2 ст.191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши наявні в справі докази, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Статтею 18ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Відповідно до п. 19) ч. 1 ст. 34Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Учинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). У вказаній постанові також зазначено, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17 (провадження № 44380св18). Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012року №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 цього Порядку для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. У Постанові Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі №760/2193/15-ц висловлено позицію про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19), а також у постанові Верховного Суду у справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно документи первинної бухгалтерської документації, оформлені у відповідності до норм ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», оскільки тільки первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій. Таким чином, нотаріус, перш ніж вчинити виконавчий напис, повинен перевірити чи підпадає заявлена вимога під той вид заборгованості, про який йдеться в Переліку, чи подані всі передбачені Переліком документи, чи оформлені такі документи належним чином, чи підтверджують подані документи безспірність заборгованості боржника перед кредитором та прострочення виконання зобов`язання,чи не виник спір між зацікавленими особами, чи не минув встановлений законодавством строк для вчинення виконавчого напису . Аналогічну позицію викладено в ухвалі колегії суддів судової палати цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 01.03.2017 р. № 201/1662/16-ц. Однак, при вчиненні оспорюваного виконавчого напису зазначених вимог не дотримано. Судом встановлено, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Мельником Ю.А., було відкрито виконавче провадження ВП№64842075 з примусового виконання виконавчого напису №18405, виданого 03.02.2021, приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість в сумі 11382,00 грн. Дана заборгованість позивача виникла на підставі письмово укладеного договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №7228193 від 31.08.2018 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» (код ЄДРПОУ: 39861924). Представник позивача підтвердив, що його довірителька отримувала кошти у позику, частково погасила заборгованість за позикою, а тому вказані обставини сторона позивача не заперечувала. Натомість жодних договірних відносин позивач з відповідачем не мала. Договір вчинено у простій письмовій формі без його нотаріального посвідчення. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172» (пункт 3 глави 16 Порядку вчинення виконавчих дій нотаріусами України). Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" в частині доповнення переліку після розділу Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості . Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України "Про нотаріат". Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України "Про нотаріат" умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського нотаріального округу Горай О.С., 03.02.2021, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до укладеного у звичайній письмовій формі договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №7228193 від 31.08.2018 між позивачем та ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів». Також, в даному випадку, суд погоджується із доводами представника позивача щодо тієї обставини, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Так, стягнута за виконавчим написом сума не є безспірною оскільки позивач надав суду копію договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №7228193 від 31.08.2018, в п.2.3. Договору міститься, що сума позики 3000,00 (три тисячі) гривень, в п.2.4. строк позики на 29 днів до 29.09.2018 року (включно), але не більше 30 днів. Крім того, відповідач не повідомив позивача, про заміну кредитора в зобов`язанні (з ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» на ТОВ "Фінансова компанія «Профіт Капітал") та не направив вимогу про усунення порушень заборгованості за кредитом. Суд, дослідивши договір про надання коштів у позику, в томі числі і на умовах фінансового кредиту № 7228193від 31.08.2018 року вважає обґрунтованими доводи сторони позивача, який довів, що цей договір укладено після того, як укладено договір про відступлення прав вимоги за кредитними договорами 0304217 від 03.04.2017 року і на підставі якого вчинено виконавчий напис нотаріусом. Таким чином, укладення договору про відступлення права вимоги по хронології не може передувати укладенню основного договору про позику, в т.ч. на умовах фінансового кредиту. Вказані доводи не були спростовані іншими доказами. Отже, на момент вчинення спірного виконавчого напису у нотаріуса були відсутні законні підстави відносити таку заборгованість до безспірної, а також вважати про наявність та дотримання усіх умов, які є необхідних для вчинення даної нотаріальної дії. З огляду на викладене доводи представника позивача є обґрунтованими, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного вище, відповідно до Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved