Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

01 серпня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаною позовною заявою, у якій просить суд встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та померлого 29.12.2016 року [PERSON] не менше пяти років, а саме - з грудня місяця 2010 року по 29.12.2016 року, часу відкриття спадщини; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після померлого 29.12.2016 року [PERSON] на квартиру [ADDRESS] (Фрунзе) у м.Полтаві, яка складається з: кімнати (4) пл.. 16,6 м2, кухні (3) пл. 5,8 м2, вбиральні поєднаної (2) пл. 2,6 м2, коридору (1) пл. 3,5 м2, балкону 0,7 м2, загальною площею 29,20 м2, житловою площею 16,6 м2. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 29.12.2016 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-КЕ №330491. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, у тому числі квартиру [ADDRESS] (Фрунзе) у м.Полтаві, яка належала померлому згідно з договором купівлі-продажу від 20.03.2006 року. Заповіту [PERSON] не залишив. Позивач вказує, що [PERSON] був одинокою людиною і не мав спадкоємців першої, другої та третьої черг. Між тим, позивач [PERSON] проживав з померлим [PERSON] більше пяти років однією сімєю до часу його смерті, тобто до часу відкриття спадщини. Крім того, зазначає, що має родинні відносини із вказаною особою, оскільки матір позивача [PERSON] є рідною сестрою померлої 12.05.2004 року дружини [PERSON] [PERSON], а сам позивач [PERSON] доводився [PERSON] рідним племінником. Після смерті дружини позивач та його матір намагались підтримувати [PERSON] та надавати йому допомогу. На час смерті [PERSON] подружжя проживало у 3-х кімнатній квартирі, але, залишившись самотнім Лукашук вирішив придбати житло меншого розміру, що і було ним зроблено 20.03.2006 року. Облаштуванням нового помешкання і переїздом до нього [PERSON], як стверджує позивач, займався він особисто, і допомагав йому у повсякденному житті, часто залишався у нього на декілька днів, але постійно проживав за місцем своєї реєстрації. З часом стан здоровя [PERSON] погіршувався і він все більше потребував фізичної та особливо моральної підтримки, яку йому надавав позивач. З початку 2010 року позивач увесь свій вільний час знаходився у [PERSON] та на кінець 2010 року остаточно з ним домовились про спільне проживання, після чого з 2011 року проживали з ним як одна сімя, мали спільний бюджет, користувались спільними предметами побуту, спільно харчувались, підтримували помешкання у належному стані, [PERSON] в інтересах [PERSON] займався забезпеченням медичною допомогою та придбанням ліків, у чому йому допомагала [PERSON] Під час стаціонарного лікування [PERSON] з 23.11.2016 року по 08.12.2016 року позивач постійно знаходився з ним у медичному закладі, та коли [PERSON] помер, останній отримав свідоцтво про його смерть та займався похованням. На підставі наведеного та згідно положень ст.1264 ЦК України позивач вважає, що має право на спадкування за законом після померлого 29.12.2016 року [PERSON] Для цього 31.03.2017 року позивач звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 07.07.2017 року. Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було відсутність у матеріалах спадкової справи документів, що підтверджують факт проживання позивача зі спадкодавцем однією сімєю не менше пяти років до часу відкриття спадщини. 02.08.2017 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 12.09.2017 року залучено третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог - Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради та комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради. \~ \~ \~ \~У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача та третьої особи - Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради у судовому засіданні заперечували проти позову та просили відмовити у його задоволенні з тих підстав, що позивачем не надані належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог щодо проживання з померлим однією сімєю не менше пяти років. Третя особа комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради в судове засідання свого представника не направили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. \~Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, перелік яких визначений даною статтею. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що він проживав\~\~з [PERSON] однією сім'єю\~\~з грудня 2010 року по 29.12.2016 року включно, тобто більше 5 років до дня його смерті, а тому є спадкоємцем четвертої черги та має право отримати спадщину після смерті [PERSON], оскільки інші спадкоємці такого права не заявили. Пунктом 6\~рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99\~встановлено, що до членів сім'ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв'язках. Обов'язковою умовою для визнання їх членами сім'ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт і т.п. У пункті 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування"\~роз'яснено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно врахувати правила ч.2\~ст.3 СК України\~про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Так, під час судового розгляду було встановлено, що [PERSON] помер 29 грудня 2016 року, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про його смерть від 29 грудня 2016 року ( а.с.6). Згідно зі ксерокопією договору купівлі-продажу від 20 березня 20106 року, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно та витягу з Державного реєстру правочинів від 20 березня 2-006 року [PERSON] є власником квартири № 35, розташованої по вул.Фрунзе ( після перейменування Європейська),104 у м.Полтаві ( а.с.8-10). Вказана квартира є спадковим майном. Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 07 липня 2017 року 05 липня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Першої полтавської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом відповідно до положень ст.1264 ЦК України після померлого 29 грудня 2016 року [PERSON], та йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з тим, що немає підстав для закликання до спадкоємства, так як відсутні документи, що підтверджують факт проживання заявника зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як пять років до часу відкриття спадщини ( а.с.14). Згідно з матеріалами спадкової справи № 103/2017 до майна померлого 29 грудня 2016 року [PERSON] інших спадкоємців немає ( а.с.102-115). Судом встановлено, що позивач є рідним племінником [PERSON] яка померла 12 травня 2004 року ( а.с.107), яка була дружиною померлого [PERSON], що підтверджується наданими письмовими доказами: свідоцтвом про одруження [PERSON] та [PERSON] від 10 листопада 1999 року ( а.с.109); свідоцтвом про народження позивач від 27 жовтня 1961 року, згідно з яким його матірю є [PERSON]О ( а.с.130); посвідкою про народження матері позивача [PERSON] від [INFO], батьками якої вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.128); свідоцтвом про шлюб [PERSON] з [PERSON] від 03 травня 1960 року, згідно з яким [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] (а.с.123); свідоцтвом про одруження від 31 серпня 1961 року та трудовою книжкою, згідно яких [PERSON] змінювала своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбів з [PERSON] на [PERSON] та з [PERSON] на [PERSON] (а.с.132,133); заповітом від 27 червня 1977 року, згідно з яким [PERSON] все належне їй майно заповідала своїм дочкам : [PERSON] та [PERSON] (а.с.131). У судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила факт проживання позивача [PERSON] з померлим [PERSON] однією сімєю, пояснивши, що вони є сусідами позивача та їм достовірно відомо, що з 2010 року та по день смерті [PERSON] позивач проживав разом з ним однією сімєю, вели спільне господарство та були повязані спільним побутом. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивача, у судовому засіданні показала, що [PERSON] - це чоловіком її сестри. У 2004 році сестра померла та невдовзі [PERSON] став хворіти. Спочатку вони приїздили до нього провідувати та допомагати, а потім йому стало гірше та він запропонував сину переїхати до нього. В той час син посварився з її другим сином. А тому [PERSON] переїхав жити до [PERSON] Це було у 2010 році. Син проживав з [PERSON] однією сім`єю, вели спільне господарство. Вона іноді приїздила до них, готувала їжу. Син піклувався про [PERSON], лікував його, відвідував і у лікарні. Свідок [PERSON] підтвердив, що [PERSON] протягом останніх 6-7 років проживав з покійним [PERSON]. Олександр переїхав до нього, бо той потребував допомоги та догляду. Він приїздив до [PERSON] в гості на вул.Фурманова, де проживав Лукашук. За фахом він лікар, а тому часто приїздив і як лікар давав поради по лікуванню. Олександра і похоронив [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що позивач проживав разом з покійним [PERSON]. Шість років потому він приїздив до них на вул.Фурманова, де вони проживали, святив квартиру. Позивач пояснював, що це його дядько. Позивач робив там ремонт, там були і його речі. Таким чином, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні найшов підтвердження той факт, що позивач проживав з померлим [PERSON] з грудня 2010 року по день смерті останнього однією сім`єю, вели спільне господарство. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно. Згідно\~ст.1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно\~ст.1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Відповідно до частини 3\~ст. 1223 ЦК України\~право на спадкування виникає у день відкриття спадщини; згідно частини 5 ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до положень ст.ст.\~1217,\~1258 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до\~ст.1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст.1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 та ч.3\~ст.1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, а згідно\~ст.16 ЦК України засобом захисту свого права є визнання права. Враховуючи те, що позивач є спадкоємцем четвертої черги, що було встановлено в судовому засіданні, інших спадкоємці у померлої немає, заповіту щодо розпорядження майном спадкодавець [PERSON] не залишив, а також той факт, що позивач у передбачений законом порядок звернувся до відповідної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, на час відкриття спадщини постійно проживав разом зі спадкодавцем , а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved