Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

ТзОВ "Фінансова компанія "АЛЬКОР ІНВЕСТ" звернулося до суду з позовом до Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про зняття арешту з майна. Позивач просить зняти арешт з майна, що належить на праві власності [PERSON], а саме: нежитлові приміщення, що розташовані в м. Івано-Франківську по вул. Старозамкова в будинку №2, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 12.11.2015 року та стягнути з відповідача судовий збір. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Між ВАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 010/14-10-799G164 від 30.10.2007 року. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором між ПАТ «[PERSON] Аваль», як Іпотекодержателем та [PERSON], як Іпотекодавцем, було укладено Договір іпотеки від 30.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № Д1003. Предметом іпотеки відповідно до Договору іпотеки є нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що розташовані в м. Івано-Франківську по вул. Старозамкова в будинку №2, загальною тощею 27.1 кв.м., зазначені в плані лит. «А». У звязку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за Кредитним договором та Договором іпотеки ВАТ «[PERSON] Аваль» звернувся до суду з позовом до про стягнення заборгованості солідарно за Кредитним договором до [PERSON] та [PERSON], як до майнового поручителя. Відповідно до рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 квітня 2013 року, Суд вирішив: стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» (01011, м. Київ, вул. Лескова. 9, код ЄДРПОУ 14305909) в особі Харківської обласної дирекції ПАТ «[PERSON] Аваль» - по 304 383,10 гривень заборгованість за кредитним договором № 010/14-10-7990164 від 30.10.2007 року; 1700,00 гривень витрат по оплаті державного мита та 120.00 гривень по оплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи солідарно з [PERSON] та [PERSON]. На виконання вказаного рішення Івано-Франківським міським судом Івано- Франківської області було видано виконавчий лист №0907/2-4241/2011 року від 07.08.2013 року. 09.10.2013 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Івано- Франківського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження 40110148 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» суми боргу у розмірі 304 384,10 гривень. 18 квітня 2018 року між Публічним Акціонерним Товариством «ОКСІ БАНК», який є правонаступником ПАТ «[PERSON] Аваль» на підставі Договору відступлення права вимоги з Договору відступлення права вимоги за договором іпотеки та ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» було укладено Договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набув права вимоги за Кредитним договором, та замінив сторону - кредитора у Кредитному договорі. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги за Договором іпотеки від 18 квітня 2018 року ТОВ «ФК «АЛЬКОР ІНВЕСТ» набуло статус нового іпотекодержателя за Іпотечним ідоговором, що укладений між ПАТ «[PERSON] Аваль» (як Іпотекодержателем) та [PERSON] (Поручитель) і посвідчений приватним нотаріусом Івано-Франківського г.ського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № Д1003 (а.с.15-17 ). Згідно з Інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 24.04.2018 року: арешт накладено на нерухоме майно, а саме: нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: Україна, місто Івано- Франківськ, вулиця Старозамкова, будинок № 2 (два) , власником якої є [PERSON] та яке є предметом іпотеки (а.с. 6-14). Наявність арешту та заборони відчуження на нерухомому майні, що є предметом Договору іпотеки та власником якої є [PERSON] унеможливлює здійснення Позивачем свого законного права на задоволення своїх вимог за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. У разі якщо коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно, такий документ повертається стягувачу-заставодержателю в порядку, встановленому пунктом 8 частини першої статті 47 цього Закону. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна. Реалізація заставленого майна здійснюється в порядку, встановленому цим Законом. За рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, здійснюються утримання, передбачені статтею 43 цього Закону, після чого кошти використовуються для задоволення вимог заставодержателя. У разі якщо заставодержатель не є стягувачем у виконавчому провадженні, йому виплачуються кошти після належного підтвердження права на заставлене майно. У разі задоволення в повному обсязі вимог заставодержателя залишок коштів використовується для задоволення вимог інших стягувачів у порядку, встановленому цим Законом. Спори, що виникають під час виконавчого провадження щодо звернення стягнення на заставлене майно, вирішуються судом. Примусове звернення стягнення на\~ предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Стаття 59 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює підстави та порядок зняття арешту з майна, згідно з якою особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Виконавець зобов'язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно ч.ч. 6,7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Судом встановлено, що договір іпотеки був укладений, як зазначено вище, 30 жовтня 2007 року і відразу накладено обтяження про заборону на нерухоме майно. 13 листопада 2015 року Відділом державної виконавчої служби Івано-Франківського МУЮ накладений арешт на нежитлові приміщення, що знаходиться за адресою: Україна, місто Івано- Франківськ, вулиця Старозамкова, будинок № 2 (два) на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст.2 ЦПК України). За таких обставин суд вважає, що позивач має пріоритет права, як перший іпотекодержатель спірного майна, на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки, щодо зареєстрованих у встановленому законом порядку прав та вимог інших осіб на майно [PERSON], оскільки зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно інших осіб підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.\~ Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що в ході розгляду справи доведені ті обставини, на які представник позивача посилається як на підстави позовних вимог, позовні вимоги є підставними, тому позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 1762 грн. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 54, 59 Закону України «Про виконавче провадження», статей 1, 3 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved