Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 05 лютого 2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. 22 лютого 2013 року шлюбні відносини між сторонами припинені і дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачці не надає, офіційно не працює, має нерегулярний мінливий дохід, у зв'язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 800,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. У відкритому судовому засіданні позивачка зменшила розмір позовних вимог і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 500,00 грн. щомісячно. Також пояснила, що вона працює та отримує щомісячний дохід в розмірі 1200,00 грн. Також отримує допомогу на дитину в розмірі 300,00 грн. щомісячно. Вона проживає одна разом з двома малолітніми дітьми: сином [PERSON], [INFO], та з сином [PERSON], [INFO], який також є дитиною відповідача, однак останній батьком дитини не записаний у зв'язку відсутністю на той час необхідних документів. Насправді сім'я між сторонами фактично розпаласу ще у 2009 році. Відповідач у відкритому судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і згоден сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 315,00 грн. щомісячно, оскільки мінімальний прожитковий мінімум на дитину складає 630,00 грн. Він на даний час офіційно не працює, підробляє неофіційно на різних роботах, на даний час мешкає разом з [PERSON], від якої має дитину [PERSON], [INFO], яка народилася у віці семи місяців. Проживаюча разом з позивачкою друга дитина [PERSON], [INFO], також є і сином відповідача, однак позивачка його батьком дитини не вказала. На обліку в центрі зайнятості відповідач не перебуває. Таким чином, суд, заслухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, вважає, що зменшені позивачкою позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 05 лютого 2007 року підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Згідно ч.1 ст.122 СК України дитина, зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. З копії свідоцтва про народження вбачається, що у сторін під час їх перебування у шлюбі народився син: [PERSON], [INFO]. 22 лютого 2013 року шлюб між сторонами розірвано, що доводиться копією свідоцтва про його розірвання. Довідкою виконкому Славгородської сільської ради підтверджується факт проживання дитини разом з позивачкою та її перебування на утриманні позивачки. Також до складу сім'ї позивачки належить малолітня дитина [PERSON], [INFO], яка також є дитиною відповідача, що останнім було визнано у судовому засіданні. Згідно ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" зазначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібюностей, поважати гідність дитини, госувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч.6 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними. Факт звернення позивачки до суду з вимогою про стягнення з відповідача аліментів вже свідчить про відсутність домовленості між сторонами щодо участі відповідача в утриманні дитини і у разі наявності у відповідача з цього приводу заперечень, він повинен довести суду факт належного виконання ним своїх батьківських обов'язків згідно ч.1 ст.60 ЦПК України. У даному випадку відповідач позовні вимоги про стягнення з нього аліментів на утримання дитини визнав, однак не погодилася з розміром аліментів, який просить стягнути позивачка. Таким чином, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, а позивачка в свою чергу має право вимагати надання такої допомоги від відповідача. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і згоден сплачувати аліменти на утримання дитини, однак не погоджується з розміром, який просить стягнути позивачка і згоден сплачувати позивачці аліменти в розмірі 315,00 грн. щомісячно. У відповідності до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одночасно з цим у ч.1 ст.184 СК України зазначено у яких випадках суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі - це наявність у платника аліментів нерегулярного, мінливого доходу, отримання ним частини доходу в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як зазначив відповідач у судовому засіданні, він офіційно не працює, однак підробляє на різних роботах. У зв'язку з цим вимога позивачки про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердої грошової суми є обґрунтованою, оскільки офіційного постійного заробітку останній не має. Визначаючи розмір аліментів суд керується вимогами ч.1 ст.182 СК України, де зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Як було встановлено у судовому засіданні та не оспорювалося сторонами, позивачка проживає разом з двома малолітніми синами та отримує середньомісячний дохід в розмірі 1500,00 грн. Відповідач проживає разом з [PERSON] та малолітньою донькою [PERSON] та отримує нерегулярний мінливий дохід, оскільки офіційно ніде не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває. Суд, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, враховуючи вищенаведені обставини, а також керується вимогами ч.8 ст.7 СК України, де зазначено, що сімейні відносини мають регулюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї, а також вимоги ч.9 ст.7 СК України, тобто враховує вимоги справедливості та розумності. Отже, враховуючи, що на утриманні позивачки є двоє малолітніх дітей, а розміру отриманої нею доходу в середньому 1500,00 грн. на місяць не достатньо для належного утримання дітей, суд приходить до висновку, що відповідач повинен надавати позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, однак, враховуючи, що і на утриманні відповідача знаходиться малолітня дитина, суд знаходить, що розмір стягнених з відповідача аліментів на утримання дитини повинен складати 500,00 грн. щомісячно. Таким чином, суд вважає наявність фактів, якими позивачка обгрунтовує свої позовні вимоги, встановленою. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, він у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved