overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У листопаді 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з червня 2002 року вона знаходиться в цивільному шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу вони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. В зв"язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею, просить стягнути на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісячно на утримання дочки до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, посилаючись на доводи вказані в позові. Відповідач в судове засідання не з»явився, будучи повідомленим про час і місце слухання справи належним чином, про причини неявки не повідомляв. Приймаючи до уваги наявні у справі докази, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Суд, заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в цивільному шлюбі. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] сторони мають спільну дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки № 3765 КП «ЖЕО №2» від 26.09.2014 року, [PERSON], [PERSON] та їх дочка [PERSON] зареєстровані в [ADDRESS]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 11 вказаного вище Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів свої дитини. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги те, що неповнолітня [PERSON] проживає з позивачкою, та знаходиться на її утриманні, відповідач регулярної матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, враховує матеріальний стан платника аліментів, стан здоров'я, те що хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом, інших осіб на утримання не має. Будь-яких даних на спростування вказаних висновків суду не надано. Також, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір . На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У листопаді 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 08.05.2012 року і спільно проживали до вересня 2015 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилися діти: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання позивач та його представник з"явилися, подану позовну заяву підтримали і просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Вислухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів, сторонни по справі не підтримують шлюбні стосунки з вересня 2015 року та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення два місяця і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач звернулась до суду з позовом де зазначає, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі. Від цього шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем на теперішній час припинені, вони спільно не мешкають, спільне господарство не ведуть. Відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 4000 гривень. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив суд розглядати справу у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує внатурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтвах про народження яких записаний відповідач і які проживають разом з позивачем (а.с.4-6, 8). У судовому засіданні встановлено, що після припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дітей, так і відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 4000 гривень. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст.180, 181, 182, 183, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій зазначила, що [INFO] померла її сестра - [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем [PERSON], однак на даний час вона не може оформити свої спадкові права у зв"язку з відсутністю документів, які підтверджують той факт, що вона та [PERSON] були рідними сестрами. В судове засідання заявник та заінтересовані особи, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з"явилися. При цьому, заявник, підтримавши доводи заяви, заявила клопотання про розгляд справи за її відсутності, а заінтеретесована особа - [PERSON] проти її задоволення не заперечив. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом з нею проживала [PERSON], яка відповідно до пункту 3 статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вважається такою, шо прийняла спадщину. Дана обставина підтверджується довідкою Миропільської селищної ради Романівського району Житомирської області № 4170 від 2 грудня 2016 року. Окрім цього, згідно довідки Миропільської селищної ради Дзержинського району Житомирської області № 561 від 31 січня 2003 року, вбачається, що [PERSON] є сестрою [PERSON] Факт, про встановлення якого просить [PERSON], має для неї юридичне значення, оскільки вказаний факт пов"язаний з реалізацією її спадкових прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "СВМП "ПУТНА" про визнання права власності. Позивач вказує, що 17 серпня 1999 року між позивачем та Споживчо-виробничим малим підприємством «ПУТНА», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «СВМП «ПУТНА» була укладена інвестиційна угода №77/99 про інвестування будівництва індивідуального боксу в гаражі «[ADDRESS]». На виконання вимог угоди позивач здійснив оплату будівництва гаражного боксу в повному обсязі в сумі 23280 грн. 54 коп. З 01.12.2006 року позивач фактично користується гаражним боксом, сплачує експлуатаційні витрати. Проте відповідачем вимоги угоди щодо передачі у власність позивачу гаражного боксу не виконані. Приймаючи до уваги викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник відповідача ТОВ «СВМП «ПУТНА» надав до суду заяву про визнання позову та просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 580 гривень 00 копійок судового збору (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У листопаді 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "СВМП "ПУТНА" про визнання права власності. Позивач вказує, що 22.10.1998 року між позивачем та СВМП«ПУТНА», правонаступником якого є ТОВ«СВМП «ПУТНА» була укладена інвестиційна угода №009/98 про інвестування будівництва індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6-А». На виконання вимог угоди позивач здійснив оплату будівництва гаражного боксу в повному обсязі в сумі 19 457 грн. 65 коп. З 01.12.2006 року позивач фактично користується гаражним боксом, сплачує експлуатаційні витрати. Проте відповідачем вимоги угоди щодо передачі у власність позивачу гаражного боксу не виконані. Приймаючи до уваги викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ТОВ «СВМП «ПУТНА» надав до суду заяву про визнання позову та просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 551 гривень 20 копійок судового збору (а. с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У листопаді 2016 року позивачка звернулася до суду із зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що 13 червня 2008 року між нею та відповідачем, Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 61. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~ Позивачка в позовній заяві просить шлюб між нею та відповідачем розірвати з підстав того, що вони втратили відповідні почуття любові та поваги один до одного та подальше збереження сім"ї суперечить її інтересам. Сторони в судове засідання не з"явилися, кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом\~ \~та підтверджується письмовими доказами по справі 13 червня 2008 року між позивачкою та відповідачем, Відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 61. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд вважає, що оскільки твердження позивачки щодо відсутності взаємних почуттів любові та поваги з відповідачем один до одного, також підтвердженні заявою відповідача щодо визнання позову про розірвання шлюбу, суд вважає що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо, у зв"язку з чим шлюб між сторонами підлягає розірванню. \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У листопаді 2018 року заявник [PERSON] звернувся до суду з вищеозначеною заявою, мотивуючи свої вимоги тим, що 25 квітня 2018 року помер його батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина. В результаті фактичного прийняття спадщини, заявник, після смерті батька, 29 жовтня 2018 року звернувся до нотаріуса з заявою по видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилася після смерті батька. Нотаріусом було заведено спадкову справу №41/2018, проте, при вивченні документів було встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений «Заверуха Теодор Юркович», що не збігається з відомостями, зазначеному в актовому записі №191 про смерть [PERSON], тому листом нотаріуса заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зв"язку з чим виникла необхідність встановити факт родинних відносин для отри-мання сввідоцтва про право на спадщину за законом. В судове засідання заявник не з»явився, надав заяву, у якій просить розгляд справи проводити у його відсутність, задовольнити вимоги. Представник заінтересованої особи в судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, родинних відносин між фізичними особами. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Матеріалами справи доведено факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] а саме: копією паспорту [PERSON] (а.с.8), свідоцтвом про смерть [PERSON] (а.с.9), де по-батькові [PERSON] вказано «Юрійович», свідоцтвом про народ-ження [PERSON] (а.с.12), свідоцтвом про одруження [PERSON]Ю.(а.с.13), військовим білетом [PERSON] (а.с.14). Згідно довідки, виданої відділом реєстрації місця проживання осіб від 02.08.2018 №4522 [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за адресою: [INFO], разом з сином [PERSON] (а.с.15). Нотаріусом було заведено спадкову справу №41/2018, проте, при вивченні документів було встановлено, що у свідоцтві про народження [PERSON] батьком зазначений «Заверуха Теодор Юркович», що не збігається з відомостями, зазначеному в актовому записі №191 про смерть [PERSON], де по-батькові останнього вказано "Юрійович", тому листом нотаріуса заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.10,18). Відповідно до п.1ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, тощо. Відповідно до п. 1ст. 273 ЦПК України, суд вправі розглядати справи про встано-влення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Встановлення факту родинних відносин в даному випадку необхідне для оформлення спад-щини. Сукупність наведених доказів приводить суд до висновку, що заява підлягає задово-ленню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-04 00:00:00

у листопаді 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 23 серпня 2016 року між нею та [PERSON] був зареєстрований шлюб Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів зроблено відповідний актовий запис за № 780. Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки, фактичні шлюбні відносини припинені, припинено спільне господарство, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Від спільного подружнього життя у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 01 грудня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с.17) [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позовної заяви та просила суд шлюб розірвати, а також змінити прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився. На підставі ст.ст. 280-283 ЦПК України, за згодою позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної цивільної справи. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що сторони з 23 серпня 2016 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований Голосіївським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, за актовим записом № 780, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , (а.с.5) та сина - [PERSON] , [INFO] .(а.с. 6) З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. В судовому засіданні позивач просила змінити своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне, зокрема з " [PERSON] " на " [PERSON] ». На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved