Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У грудні 2019 року до Шевченківського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] (надалі по тексту - позивач) із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача кошти матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 107 295,10 грн. та витрати за проведення експертного оцінки в сумі 2 500,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 листопада 2018р. відповідач, керуючи автомобілем «Chevrolet Aveo», д.н.з [NUMBER] , який належить позивачу, здійснив зіткнення з іншим автомобілем «ІВЕКО», д.н.з. [NUMBER] , що в результаті призвело до пошкоджень обох автотранспортних засобів. місце ДТП відповідач покинув. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 19 грудня 2018 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст.ст. 122-2, 124 КУпАП та накладено адміністративний штраф. Відповідно до звіту № 7221, матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з [NUMBER] в результаті пошкодження у ДТП становить 107 295,10 грн. За проведення даної оцінки позивачем було сплачено 2 500,00 грн. Оскільки у добровільному порядку відповідач, як винна у ДТП особа, не відшкодовує збитки, позивач вимушена звернутись до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не з`явилася, її представник подала заяву, у якій просила проводити розгляд справи за відсутність сторони позивача, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 08.01.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником автомобіля марки «Chevrolet Aveo», д.н.з [NUMBER] є [PERSON] (а.с. 3), яка після укладення шлюбу з [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 29). Постановою Святошиснького районного суду м. Києва від 19.12.2018 року [PERSON] визнати винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених статтями 122-4, 124 КУпАП та притягнуто останнього до адміністративної відповідальності в межах санкцій вказаних статей (а.с. 5). Вказаною постановою встановлено, що 09.11.2018 приблизно о 16 год. 45 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем "Шевролет", державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Міській в м. Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив зіткнення з припаркованим автомобілем "ІВЕКО", н/з [NUMBER] , що призвело до їх пошкодження; після чого [PERSON] покинув місце ДТП. [PERSON] порушив пункти 2.3 "Б", 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху України, чим вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП - порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, і правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП - залишення водіями транспортних засобів на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «Chevrolet Aveo», д.н.з [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні. Відповідно до Звіту № 7227 про визначення вартості матеріального збитку, який складеного СПД « [PERSON] », матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Chevrolet Aveo», д.н.з [NUMBER] в результаті пошкодження у ДТП становить 107 295,10 грн. (а.с. 9-25). За проведення даної оцінки позивачем було сплачено 2 500,00 грн. (а.с. 26-28). За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду викладене, розглядаючи справу у межах заявлених позовних вимог, на користь позивача як власника пошкодженого транспортного засобу з відповідача, як винної у вчиненні ДТП особи, що керував вказаним автомобілем, підлягають стягненню згідно Звіту № 7227 про визначення вартості матеріального збитку, який складеного СПД « [PERSON] », кошти матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 107 295,10 грн. Крім того, за проведення даної оцінки позивачем було сплачено 2 500,00 грн. (а.с. 26-28). Вказані кошти також слід стягнути з відповідача на користь позивача, оскільки вказаний звіт було взято судом до уваги при вирішенні даного спору. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що даний позов слід задовольнити у повному обсязі. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1 704,08 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved