Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-25 00:00:00

27.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. 23.08.2016 року [PERSON] уточнила заявлені вимоги. В обґрунтування позову зазначала, що 19 серпня 2006 року уклала шлюб зі [PERSON] Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, про що зроблені відповідні записи у свідоцтвах про народження.Відповідач добровільної допомоги на утримання дітей не надає.Діти проживають разом зі позивачем і перебувають на повному утриманні. Діти активно розвиваються та потребують належного утримання. Відповідач офіційно не працевлаштований, має не регулярний дохід. Фактично з вересня 2015 року відповідач пішов із родини. Починаючи з цього часу усі витрати на утримання дітей лягли на плечі позивача. Позивачем усіляко вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але вона не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням [PERSON] від їх сплати. Таким чином вважає справедливим стягнення аліментів за минулий час, а саме з вересня 2015 року. У зв'язку із чим, позивач просила стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1000грн.00коп. на кожну дитину, починаючи з вересня 2015 року (але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку) до досягнення повноліття. Допустити негайне виконання рішення суду рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав. Зазначила, що відповідач неналежно виконує свій обов'язок по утриманню дітей, вона отримує допомогу на дитину 800 грн. на місяць та інколи має нерегулярний підробіток, якого не вистачає на задоволення усіх життєво необхідних потреб дітей. Щодо стягнення аліментів за минулий час зазначала, що вживала заходів по їх утриманню, про що свідчить скріншоти переписки з відповідачем з телефону, інших доказів цього у неї немає. У судовому засідання відповідач [PERSON] визнав позов до нього частково на суму 1000 грн. на двох дітей з дати подання позову до суду, зазначаючи, що з вересня 2015 року допомагав дітям, придбавав меблі, платив комунальні послуги за житло, про що надав відповідні квитанції. 2000 грн. це завелика для нього сума, оскільки він працює нерегулярно, стабільного доходу немає, проживає з дівчиною, яка не має доходу, а тому не зможе надавати аліменти у такому розмірі, проте буде допомагати своїм дітям усім чим зможе. Заслухавши пояснення учасників процес, дослідивши матеріали справи, суд приходить до переконання, що позов позивача підлягає задоволенню частково у зв'язку з наступним. Відповідно до загальних норм права ст.ст. 180, 181 СК України обов'язок утримувати дитину шляхом виплати аліментів покладено на батьків, які окремо проживають від дитини. Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України та роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справщодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначено у ч.2 ст. 182 СК України, отже меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Судом встановлено і ніким не заперечується, що 19 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Запорізькому міському відділі реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис 863. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO], батьком яких є відповідач, про що зроблені відповідні записи у свідоцтвах про народження. Відповідач на утримання дітей надає допомогу не регулярно. Діти проживають разом із позивачем, активно розвиваються та потребують належного утримання. Позивач потребує матеріальної допомоги на дитину від відповідача на теперішній час. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Однак, встановлено, що відповідач [PERSON] проживає окремо від дітей. [PERSON] офіційно не працевлаштований. Відповідач має можливість надавити матеріальну допомогу на дітей, оскільки він інших дітей не має, має можливість отримувати дохід. [PERSON] зі слів позивача має дохід 800 грн. на місяць державної допомоги на дитину. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Позивач [PERSON] наполягала на визначенні розміру аліментів саме у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину. Згідно до ст. 184 СК України суд погоджується зі способом визначення аліментів у твердій грошовій сумі, обраним позивачкою, однак знаходить розмір аліментів 1000 грн. на кожну дитину необґрунтованими і недоведеним позивачем, у підтвердження саме такого розміру аліментного платежу не надано жодного доказу. За правилами ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" від 25 грудня 2015 року N 928-VIII прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років складає 1228,00 грн. , дитини віком від 6 до 18 років 1531,00 грн. Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. В силу ст. 141 СК України кожен із батьків зобов'язаний забезпечити половину від цього прожиткового мінімуму. З урахуванням матеріального становища сторін та їх стану здоров'я, стану здоров'я дітей, відсутності перешкод у відповідача надавати допомогу на утримання дитини, яка потребує такої допомоги, враховуючи відповідно до ст. 182 СК України матеріальне становище платника аліментів, якій має мінливий та нерегулярний дохід, приймаючи до уваги матеріальне положення [PERSON], яка отримує допомогу на дитину 800 грн. та матеріальне становище відповідача, те, що він є працездатною особою, на утриманні інших неповнолітніх дітей не має, тяжкими захворюваннями не хворіє, відсутність у останнього постійного заробітку, а також положення ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік", суд дійшов висновку щодо необхідності стягнення аліментів в розмірі 620 гривень на утримання сина щомісячно та 780 грн. на утримання дочки щомісячно, саме такий розмір буде достатнім для утримання дітей, і відповідач реально в змозі його виплачувати. Визначаючи цей розмір аліментів, суд виходить з того, що кожен із батьків - сторін у цій справі, зобов'язаний забезпечити дитині якій на час розгляду судом цієї справи дитині - [PERSON] - яка має вік 9 років, мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці від 6 до 18 року, якій складає з 01.05.2016 року згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" 1531 грн., половина від якого становить 765,50 грн, дитині - сину [PERSON] , який має вік 2 роки - мінімально половину від прожиткового мінімуму для дитини у віці до 6 років, якій складає з 01.05.2016 року згідно із Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" 1228 грн., половина від якого становить 614 грн. Визначена судом сума є незначною, вона може забезпечити лише незначну частину першочергових потреб дітей і ця сума не перевищує можливостей відповідача. При цьому підстав для встановлення мінімального розміру аліментів (не меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку) суд не вбачає, так як за я. 2 ст.182 СК України стягнення аліментів у порядку ст. 184 СК України виключає встановлення цього мінімального розміру. У відповідності до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дітей, забезпечення одержання дочкою та сином сторін коштів, необхідних для їх життєдіяльності, збереження того рівня життя, який діти мали б тоді, коли б утримувалася обома батьками, оскільки визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі якраз і забезпечить надійний захист інтересів дітей та отримання ними надійного стабільного матеріального утримання з боку батька. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Встановлено, що позов було подано позивачем до суду 27.07.2016 року. Позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти за минулий час з вересня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст.191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. [PERSON] жодного належного та допустимого доказу того, що вона вживала відповідних заходів для одержання аліментів із [PERSON], а останній ухилявся від їх сплати, суду не надала, а отже, не довела, що вживала заходів щодо стягнення цих аліментів з відповідача та він ухилявся від їх сплати, більш того, відповідачем суду надано докази, які пітверджують, що він надавав допомогу дітям за цей час, а тому підстав для стягення аліментів за минулий час судом не встановлено, аліменти мають бути стягнені з дати подання позову до суду, тобто з 27.07.2016 року. Крім того, в силу ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позову позивача, який звільнений від сплати судового збору 551,20 грн. при подачі позову про стягнення аліментів, цей судовий збір підлягає стягненню у дохід держави з відповідача. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial