overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-05 00:00:00

11.11.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 17.01.2012 він уклав шлюб із відповідачкою. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що причиною розірвання шлюбу послугувало те, що сторони не зійшлися характерами. Спільні сімейні проблеми вирішити як подружжя не можуть. Спільно не проживають. Таким чином просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився. При зверненні до суду клопотав розглянути справу у відсутність позивача. Витрати зі сплати судового збору просив залишити за ним (а.с. 3). Відповідач [PERSON] до судового засідання також не з`явилася надавши через канцелярію суду заяву відповідно до якої просить справу розглядати у її відсутність, позов визнає і не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить залишити за нею прізвище « [PERSON] », (а.с. 12). Відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Як зазначено у ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши заяви сторін та матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сторони зареєстрували шлюб 17.01.2012 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Літинського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис № 02 (а.с. 4). Відповідно до свідоцтв про народження (а.с. 5,6) сторони зазначені батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи причини позову про розірвання шлюбу, визнання позову відповідачкою, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст. 112 СК України дає суду підстави для ухвалення рішення про розірвання шлюбу. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Витрати зі сплати судового збору, за клопотанням позивача слід залишити за ним (а.с. 3).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

11.12.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 вересня 2003 року відділом РАЦС по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області , актовий запис № 271. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Вказує, що подружні стосунки між ними припинені з вересня 2013 року, підставою припинення стосунків явились різні погляди на сімейне життя . Спірне майно поділять мирним шляхом. Діти мешкають з відповідачкою, аліменти буде на них сплачувати . В судове засідання позивач не з"явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі , побажала залишити прізвище [PERSON] після розірвання шлюбу . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. У відповідності з частиною 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено, що 06 вересня 2003 року відділом РАЦС по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області, зареєстровано шлюб між сторонами у справі, актовий запис № 271. (арк. справи 4) У відповідності до статті 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги припинення сімейних стосунків та інші обставини життя подружжя. Суд постановлює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Позивач в позовній заяві вказує, що сумісне подружнє життя не склалось через різні огляди на сімейне життя . Шлюбні стосунки припинені з вересня 2013 року. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідач побажала залишити шлюбне прізвище [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

11.12.2013 року до Слов'янського міськрайонного суду звернулось ПАТ "Дельта Банк" до [PERSON] з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Відповідно до вимог ч.3 ст.209 ЦПК України, складання повного рішення може бути відкладено на строк не більше як п'ять днів з дня закінчення розгляду справи, але вступну і резолютивну частину суд має проголосити в тому самому засіданні, в якому закінчився розгляд справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

11.12.2014р. [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, вказуючи, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, яка розташована на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] являється спадкоємцем за законом. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з втратою державного акта про право власності на земельну ділянку, про що було подано оголошення у газету „Колос". В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву про розгляд справи уїї відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розгляд справи провести у його відсутності, про що до суду направив заяву. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову, якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Беззаперечно встановлено, що померла [INFO] [PERSON] була власницею земельної ділянки, розташованої на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю (а.с. 8), після смерті спадкодавиці позивачка [PERSON] являється спадкоємцем за законом, вона має намір успадкувати майно померлої. Проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа на право на земельну частку (пай), про що було оголошено в газеті „Колос" (а.с. 15). Дані правовідносини у системному зв'язку регулюються: - ч.1 ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном; - ст.328 ЦК України, за змістом якої фізична або юридична особа може набути право власності на підставах, що не заборонені законом; - ст.1218 ЦК України, відповідно до якої до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки в судовому засіданні беззаперечно доведено, що [PERSON], яка померла [INFO], була власницею земельної ділянки, розташованої на території Дзюньківської сільської ради Погребищенського району Вінницької області. [PERSON] як спадкоємець за законом має намір успадкувати майно померлої [PERSON]. проте успадкувати майно не має можливості у зв'язку з втратою правовстановлюючого документа про право власності на земельну ділянку, то з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за нею право власності на земельну ділянку, яка належала померлій [INFO] [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

11.12.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 26.11.2012 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000 грн. на платіжну картку зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.10.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 17341,20 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 26.11.2012 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 8000 грн. зі сплатою 30 % річних (2,5 % в місяць) на суму залишку заборгованості за кредитом, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 9-35) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.10.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 7995,85 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 6706,40 грн.; по комісії - 1336,99 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 801,96 грн. (а.с. 7-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в сумі - 17341,20 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

11.12.2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що є власником квартири [ADDRESS]. В квартирі також зареєстрований, як такий, що проживає, її син [PERSON], [INFO], відповідач по справі. Позивач посилається на те, що відповідач з 2010 року в квартирі не проживає не користується квартирою, не оплачує комунальні послуги. Позивач просить визнати відповідача, таким що втратив право користування жилим приміщенням, оскільки відповідач відсутній за місцем реєстрації без поважних причин більше п'яти останніх років. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з зазначених вище підстав. Представник Комунального підприємства "ВЖРЕП № 6" Житомирської міської ради - Булас Р.О. не заперечував щодо задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день розгляду справи повідомлявся належним чином. /15,16/ Представник Управління Державної міграційної служби України у Житомирській області в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи без участі. /а.с.17/ Свідки [PERSON], яка є двоюрідною сестрою позивача, та свідок [PERSON], який є сусідом позивача підтвердили, що відповідач більше п'яти років в квартирі не проживає без поважних причин, перешкод в користуванні житлом йому ніхто не чинив, вказали, що відповідача тривалий час немає на території України, адже він виїхав за кордон працювати. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, свідків та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе визнати позов таким, що підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні було встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується змістом витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 28754370 від 29 жовтня 2014 року. З змісту акту від 22.11.2014 року вбачається, що громадянин [PERSON], зареєстрований за адресою: [ADDRESS], але за даною адресою з 2010 року не проживає. З показів свідків вбачається, що відповідач є сином позивачки, який, будучи зареєстрованим у вищезазначеній квартирі, з 2010 року не проживає в ній без поважних причин. Таким чином, поважності причин, з яких відповідач не користуються спірним житлом, встановлено не було. Спірні правовідносини регулюються ст. 405 ЦК України, у відповідності до яких, член сім'ї власника житла, який понад один рік відсутній у житлі втрачає право на користування ним, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищезазнавчені обставини, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

11.12.2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення вартості не облікованої електроенергії у розмірі 5991 грн. 78 коп., обґрунтовуючи вимоги тим, що 29.04.2013 р. контролерами Північної групи по обслуговуванню побутових споживачів проведена перевірка дотримання Правил користування електричною енергією за адресою: [ADDRESS], в якій проживає відповідач, за результатами якої було встановлено самовільне підключення електропроводки до електричної мережі іншого власника з порушенням схеми обліку, після відключення за борги, що підтверджується актом № 00132627 від 29.04.2013 року. Посилаючись на ці обставини, просили суд стягнути з відповідача, на користь ВАТ «Запоріжжяобленерго» вартість не облікованої електроенергії в розмірі 5991 грн. 78 коп. та сплачені судові витрати в сумі 243,60 грн. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач до судового засідання не з'явилась, хоча була належним чином сповіщена про день та час судового розгляду справи, про що в матеріалах справи міститься підтвердження. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено наступне: сторони перебувають у договірних відносинах і відносини між ними регулюються Правилами користування електричною енергією для населення. При перевірці ВАТ «Запоріжжяобленерго» Північної групи по обслуговуванню побутових споживачів дотримання Правил користування електричною енергією населенням дійсно було виявлено 29.04.2013 р. порушення вищевказаних Правил відповідачем, який мешкає в [ADDRESS], про що було складено відповідний акт. Сума завданих відповідачем збитків розрахована відповідно до Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих електропостачальнику внаслідок порушення споживачем Правил користування електричною енергією для населення і складає 5991 грн. 78 коп. Згідно до ст. 26 Закону України "Про електроенергетику" споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Споживач сам забезпечує безпечну експлуатацію своїх енергетичних установок та їх належний технічний стан і несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та Правил користування електричною енергією. Факт порушення відповідачем Правил користування електричною енергією для населення підтверджується актом № 00132627 від 29.04.13 року про порушення названих Правил, розрахунком вартості не облікованої електроенергії. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що мало місце порушення зі сторони відповідача Правил користування електричною енергією для населення, тому правильно нараховані матеріальні збитки у розмірі 5991 грн. 78 коп. Згідно положень ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ними і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

11.12.2015 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі зареєстрованому 27.08.2005 року Лисогірською сільською радою Первомайського району Миколаївської області, актовий запис № 9, від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося, оскільки між ними постійно виникають безпідставні сварки, сумісне проживання стало невідоме, шлюбні відносини були припинені, шлюб носить формальний характер, просила шлюб між нею та відповідачем розірвати. Крім того, позивачка просить суд стягнути з відповідача аліменти на утриманні малолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить її в важке матеріальне становище. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, строк даний судом на примирення позитивного результату не дав, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач в судовому засіданні проти сплати аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку не заперечував, на розірвання шлюбу не згоден. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони шлюбні стосунки припинили остаточно, їх шлюб носить формальний характер, при викладених обставинах подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення. Крім того відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Батьками малолітнього [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. Малолітній син [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Таким чином, відповідач, який є батьком [PERSON], забов"язаний утримувати останню до досягнення ним повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у 1/3 частини від усіх видів заробітку щомісячно. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-03 00:00:00

11.12.2015 року ТзОВ «Мікрокредит» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 16601 грн. 22 коп. В обґрунтування позову вказує, що 11.04.2014 року між Товариством з обмеженою відповідальністю „Мікрокредит і [PERSON] було укладено кредитний договір № 13809, за яким вона отримала кредит у розмірі 4500,00 грн. і зобов"язалася повернути його у строк до 29.08.2014 року, зі сплатою процентів за користування 270.00 % річних від суми кредиту, у розрахунку 5.19% на тиждень та 0.75 % на добу. Розмір платежу згідно договору становить 358 грн. 84 коп. на тиждень. [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 26.11.2015 року складає 16601 грн. 22 коп. Представник позивача [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про день розгляду справи повідомлялася своєчасно, належним чином. Рекомендований лист повернено суду за закінченням терміну зберігання. Суд вважає за можливе справу розглядати у відсутності сторін і постановити заочне рішення з дотриманням вимог, встановлених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Встановлено, що 11.04.2014 року між ТзОВ «Мікрокредит» і [PERSON] було укладено кредитний договір № 13809, за яким остання отримала кошти у розмірі 4500,00 грн., при цьому зобов"язалася повернути їх у строк до 29.08.2014 року, зі сплатою процентів за користування 270.00 % річних від суми кредиту, у розрахунку 5.19% на тиждень та 0,75 % на добу. Розмір платежу згідно договору становить 358 грн. 84 коп. на тиждень. [PERSON] взяті на себе зобовязання щодо повернення суми кредиту не виконує. Заборгованість станом на 26.11.2015 року складає 16601 грн. 22 коп., в тому числі: тіло кредиту - 3217 грн. 84 коп.; проценти за користування кредитом за період з 13.06.2014 по 29.08.2014 р. 1064 грн. 05 коп.; проценти за користування кредитом за період з 30.08.2014 по 26.11.2015 р. 10980 грн. 88 коп.; сума пені 1338 грн. 45 коп. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обовязковим для виконання. Згідно ст. 611 даної норми права у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Крім того , даним кредитним договором обумовлено, що у разі порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним відповідачка зобовязана сплачувати кредитору пеню у розмірі, що не повинен перевищувати 50 % процентів суми процентів за користування кредитом. Заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню з відповідача. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved