Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-15 00:00:00

02 вересня 2016 року до суду звернулася [PERSON] до [PERSON], приватного підприємства «Олишівське» про звернення стягнення на предмет закладу, стягнення неповернутої суми позики та процентів за користування позикою, мотивуючи його тим, що 30.04.2012 року між нею та ПП «Олишівське» було укладено договір позики № б/н від 30.04.2012 року. Згідно даного договору ПП «Олишівське» отримало у неї грошові кошти в сумі 300\~000 грн. з кінцевим терміном повернення 30.04.2016 року. Цього ж дня між нею та ПП «Олишівське» було укладено договір закладу транспортного засобу № б/н. Згідно даного договору ПП «Олишівське», передав в заклад автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, колір СІРИЙ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) ZFA22300005727928, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія: САК №300385, яке видане Чернігівським ВРЕР 09.12.2011 року). Крім того, 30.04.2012 року між нею та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н, згідно умов якого поручитель часткового поручився в межах суми 10\~000 грн. за виконання ПП «Олишівське» обовязків по поверненню отриманої суми позики. На даний час відповідачі умов договору не виконали в звязку з чим утворилася заборгованість 582\~000 грн. Просила суд стягнути з приватного підприємства «Олишівське» на її користь суму неповернутої позики в розмірі 300\~000 гривень та проценти згідно договору за користування позикою в розмірі 282\~000 грн. В рахунок задоволення вимог по стягненню з приватного підприємства «Олишівське» суми неповернутої позики в розмірі 300\~000 грн. та процентів згідно договору за користування позикою в розмірі 282\~000 грн., звернути стягнення на автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, колір СІРИЙ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) ZFA22300005727928, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія: САК №300385, яке видане Чернігівським ВРЕР 09.12.2011 року), що є предметом закладу по договору закладу транспортного засобу №б/н від 30.04.2012 року, укладеного в забезпечення повернення позики наданої приватному підприємству «Олишівське» за договором позики б/н від 30.04.2012 року. Визнати за нею право продати від імені власника предмет закладу автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, колір СІРИЙ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) ZFA22300005727928, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія: САК №300385, яке видане Чернігівським ВРЕР 09.12.2011 року), будь-якій особі покупцю на підставі договору купівлі-продажу, за ціною відповідно до грошової оцінки проведеної на момент продажу. Стягнути з [PERSON] на її користь суму коштів в розмірі 10\~000 грн., згідно укладеного договору поруки №б/н від 30.04.2012 року, а також стягнути з [PERSON], приватного підприємства «Олишівське» на її користь суму сплаченого судового збору в сумі 5\~820 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі, щодо їх задоволення не заперечував. В судовому засідання представник відповідача ПП «Олишівське» за дорученням [PERSON] позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував. Суд, заслухавши думку представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та представника ПП «Олишівське» за дорученням [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 30.04.2012 року між [PERSON] та ПП «Олишівське» було укладено договір позики № б/н від 30.04.2016 року (а.с.8-9). Згідно вище вказаного договору ПП «Олишівське» отримало у [PERSON] грошові кошти в сумі 300\~000 грн. з кінцевим терміном повернення 30.04.2016 року. Крім того, 30.04.2012 року між позивачем та ПП «Олишівське» було укладено договір закладу транспортного засобу № б/н. згідно даного договору ПП «Олишівське», передав в заклад автомобіль марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, колір СІРИЙ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) ZFA22300005727928, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія: САК №300385, яке видане Чернігівським ВРЕР 09.12.2011 року) (а.с.10-13). Крім того, 30.04.2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір поруки №б/н, згідно умов якого поручитель часткового поручився в межах суми 10\~000 грн. за виконання ПП «Олишівське» обовязків по поверненню отриманої суми позики (а.с.20-21). Також судом встановлено, що 01.07.2016 року в звязку з невиконанням ПП «Олишівське» умов договору № б/н від 30.04.2012 року позивачем було направлено на імя директора підприємства повідомлення про порушення забезпеченого обтяженням зобовязання (а.с.16). Цього ж дня відповідачу [PERSON] була направлена вимога про повернення суми боргу (а.с.22). 15.07.2016 року на імя позивача надійшов лист керівника ПП «Олишівське» [PERSON] про те, що в звязку з фінансовими труднощами, підприємство не має можливості виконати вимогу про сплату боргу. Крім того, повідомили, що вони відмовляються надавати дозвіл на продаж в позасудовому порядку автомобіля: марки FIAT, модель DOBLO COMBI, тип ПАСАЖИРСЬКИЙ-В, колір СІРИЙ, 2011 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) ZFA22300005727928, (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серія: САК №300385, яке видане Чернігівським ВРЕР 09.12.2011 року) (а.с.19). В звязку з тим, що на час звернення до суду з позовом відповідачі умов договору не виконали, перед позивачем утворилася заборгованість 582\~000 грн. Ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі,визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором. Згідно ч.1 ст. 1050 ЦК України, якою встановлено, що позичальник, який своєчасно не повернув суми позики, зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад. Частиною 1 ст.553 ЦК України передбачено що зав договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплачувати суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за договором позики не виконує; предмет застави позивачу не передав. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно договору застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу. З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПриватБанку), вимога Позивача стосовно зобов'язання Відповідача виконати зобов'язання в натурі є законною і обґрунтованою. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Згідно п.9 договору закладу транспортного засобу від 30.04.2012 року в разі неналежного виконання Заставодавцем умов основного зобовязання (несвоєчасне повернення суми позики а процентів) та/або порушення справи про банкрутство Заставодавця, Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет закладу або провести його відчуження, задовольнити свої вимоги в повному обсязі на момент фактичного задоволення, в тому числі відшкодування збитків. Пунктом 10 вищевказаного договору передбачено, що згідно положень цього договору Заставодержатель має право на свій розсуд використовувати для звернення стягнення на предмет закладу будь-який порядок і будь-які права і процедури, дозволені чинним законодавством України, в тому числі, але не обмежуючись нижчезазначеним. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Заставодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Заставодержателем самостійно позасудовим способом відповідно до чинного законодавства України та цього договору. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем на адресу відповідачів надсилалися письмові повідомлення з вимогами про необхідність погашення суми заборгованості за договором позики, в яких вказані попередження банку про звернення стягнення на предмет застави у разі невиконання вимог про усунення порушень умов договору позики та договору застави. Зазначені вимоги отримані відповідачами. Отже, позивачем дотримано правил звернення стягнення на предмет застави, передбачених Законом України "Про заставу", а тому підлягає до задоволення вимога позивача про звернення стягнення на предмет застави - належний відповідачу ПП «Олишівське» в рахунок погашення заборгованості по договору позики. Тому позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], приватного підприємства «Олишівське» про звернення стягнення на предмет закладу, стягнення неповернутої суми позики та процентів за користування позикою підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України з [PERSON], приватного підприємства «Олишівське» на користь [PERSON] підлягає стягненню сума сплаченого судового збору в сумі 5\~820 грн.

Outcome: approved