Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

09.12.2015 року Позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, в якому просить визнати недійсним свідоцтво України № [NUMBER] на знак для товарів і послуг «[INFO]», власником якого є [PERSON], зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести відповідні зміни до Державного реєстру знаків для товарів та послуг і здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність» щодо свідоцтва України на знак для товарів та послуг № [NUMBER]. В обґрунтування заявлених позовних вимог Позивач зазначає, що оспорюване свідоцтво не відповідає вимогам надання правової охорони, оскільки є схожим настільки, що його можна сплутати з раніше зареєстрованим за Позивачем позначенням «[INFO]» (комбінований) за свідоцтвом України № [NUMBER], є оманливим та таким, що може ввести в оману щодо товару або особи, яка виробляє товар. В судовому засіданні представник Позивача позов підтримав та просив його задовольнити. Представник Відповідача Державної служби інтелектуальної власності України - Костенко К.О. в судовому засіданні проти позову заперечувала та просила відмовити у задоволенні позову з мотивів, що наведені у запереченні на позовну заяву. Зокрема зазначили, що 01.07.2013 року Державною службою інтелектуальної власності України було прийнято рішення про реєстрацію знака для товарів і послуг за заявкою № m 2012 16650 відносно всього переліку заявлених товарів та видано свідоцтво України № [NUMBER] на знак «[INFO]». Таким чином, за результатом експертизи було встановлено, що заявлене позначення відповідає умовам надання правової охорони, встановленим статтею 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів та послуг», а Державна служба інтелектуальної власності України діяла на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Також Державна служба інтелектуальної власності України у запереченні зазначила, що Позивачем не надано доказів того, що спірний знак для товарів і послуг вводить в оману споживачів щодо особи, яка виробляє товар, та доказів того, що права Позивача порушені внаслідок реєстрації знака для товарів та послуг «[INFO]» за свідоцтвом України № [NUMBER]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомляла, про розгляд справи повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що Позивач, Сансвіт Гроуерс Інк., є власником прав на свідоцтво України № [NUMBER] від 28.06.1996 року на знак для товарів і послуг «[INFO]» (комбінований) щодо товарів 29 класу МКТП. Наведене підтверджується наявною у матеріалах справи випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва України № [NUMBER] від 28.06.1996 року. Разом з цим, як вбачається з виписки з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо свідоцтва України № [NUMBER] від 25.09.2013 року, заявка на реєстрацію спірного позначення була подана до Відповідача, Державної служби інтелектуальної власності, 25.09.2012. Згідно ст. 499 ЦК України визначено, що права інтелектуальної власності на торговельну марку визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Згідно ст. 494, 495 ЦК України права інтелектуальної власності на торговельну марку засвідчуються свідоцтвом, тому визнанню недійсним підлягає саме свідоцтво. У відповідності до підпункту «а» п. 1 ст. 19 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» свідоцтво на знак для товарів і послуг може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності зареєстрованого знака умовам надання правової охорони. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», чинного на дату подання заявки, правова охорона надається знаку, який не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та на який не поширюються підстави для відмови в наданні правової охорони, встановлені цим Законом. Відповідно до абз. 3 п. 2 ст. 6 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є схожими настільки, що їх можна сплутати зі знаками, раніше зареєстрованими чи заявленими на реєстрацію в Україні на ім'я іншої особи для однорідних товарів і послуг. Згідно абз. 4 п. 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» не можуть бути зареєстровані як знаки позначення, які є оманливими або такими, що можуть ввести в оману щодо товару, послуги або особи, яка виробляє товар або надає послугу. Суд вважає, що вимоги Позивача підлягають задоволенню, з наступних підстав. Для встановлення відповідності знаку для товарів і послуг за свідоцтвом України № [NUMBER] умовам надання правової охорони, на які посилався Позивач, необхідним є застосування спеціальних знань. Відповідно до ст. 57 ЦПК України фактичні дані, що мають значення для справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Зважаючи на це, та

Outcome: approved