Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №010/0422/82/0020215 від 23 лютого 2011 року. В свою чергу, між АТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до АТ «Комерційний індустріальний банк» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] (вказаний договір зберігається у сторін АТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк»). 25.04.2017 року між АТ «Комерційний індустріальний банк» та ТзОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги №20170425, відповідно до якого до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором до [PERSON]. Оскільки, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, своєчасно борг не сплатив, тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, а також судові витрати у розмірі 1762 грн.00 коп. У судове засідання представник позивача не зявився. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На перше судове засідання подав заяву про перенесення розгляду справи, проти задоволення позову заперечив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, між Публічним акціонерним товариством «[PERSON] Аваль» та [PERSON] було укладено кредитний договір №010/0422/82/0020215 від 23 лютого 2011 року на суму 6000,00 грн. зі сплатою визначеного розміру відсотків за користування кредитом. Згідно розрахунку заборгованості наданого позивачем відповідач 13.12.2015 року зняв у банку готівку у сумі 3000грн., 27.12.2015 року - 1000грн., 08.02.2016 року - 50грн., 28.03.2016 року - 100грн., 19.04.2016 року - 13900грн., 26.05.2016 року - 100грн. із сплатою відповідної комісії банку за зняття готівки. За цей період було зменшено заборгованість на загальну суму 2850грн. Іншу суму погашено не було. На 12.06.2017 року у відповідача виникла заборгованість перед банком на загальну суму 25701,72грн. Між АТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого до АТ «Комерційний індустріальний банк» перейшло право вимоги до відповідача [PERSON] (вказаний договір зберігається у сторін АТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «Комерційний індустріальний банк»). Згідно договору відступлення права вимоги №20170425 від 25.04.2017 року, укладеного між АТ «КІБ» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», встановлено, що АТ «КІБ» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від Відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" в сумі 25701,72 грн., яка складається з наступного: - 25701,72 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 0,00 грн. - заборгованість за відсотками та пенею. Про перехід права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» [PERSON] було повідомлено листом від 12.05.2017 року. Відповідно до ст. ст.627-629, 638 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 1 статті 1082 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору кредиту сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності зі ст. 638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості та судовий збір.

Outcome: approved