overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

03.08.2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що [PERSON] з відповідачем по справі являються батьками [PERSON], [INFO], який являється студентом 1 курсу Кіровоградського державного педагогічного університету імені [PERSON] кафедри фізичне виховання. Відповідач не надає допомоги на утримання сина, тому він просить стягнути аліменти на його утримання в розмірі ? частини заробітку до закінчення навчання. Сторони в судове засідання надіслали заяви. Позивач та третя особа позовні вимоги підтримали в розмірі 1/6 частки заробітку. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала заперечення на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється сином відповідачки, навчається на факультеті фізичного виховання, на денній, комерційній формі навчання Кіровоградського державного педагогічного університету імені [PERSON] та буде продовжувати навчання до 30.06.2018 року. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв"язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. В порушення вимог ст. 199 СК України відповідач не надає матеріальної допомоги сину, який продовжує навчання. Враховуючи матеріальне становище відповідача, хворобливий стан, наявність кредитних зобов'язань, та те, що позивач є її сином, який навчається, не працює, тобто, не має змоги самостійно утримувати себе та потребує матеріальної допомоги на навчання, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в розмірі 1/6 частини заробітку відповідача. На підставі ст.ст. 199- 201 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

03.08.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом та просила розірвати шлюб з [PERSON] Зазначає, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 01.08.2015 року. У шлюбі мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Сторони мають різні погляди на права та обовязки подружжя. Конфлікти та суперечки стали нестерпними, що вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що за таких обставин шлюб припинив існування, поновлення подружніх відносин неможливе, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу сина просить залишити з нею. В судове засідання позивач не зявилася. В заяві просила справу розглядати без її присутності. Наполягає на розірванні шлюбу. Після розірвання шлюбу бажає зберегти прізвище "Гусак". Відповідач в судове засідання не зявився також. В заяві просив справу розглядати без його присутності. Не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, приходжу до наступного. Сторони 01.08.2015 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 260, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 2). У шлюбі мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сімї. Позивач та відповідач в своїх заявах наполягали на розірванні шлюбу, що свідчить про дійсну волю чоловіка та дружини. Тому суд приходить до висновку, що сімя розпалась остаточно. Збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх дитини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України (Далі СК України) суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Питання щодо місця проживання дітей сторонами визначено відповідно до вимог ст. 160 СК України, тому суд вважає доцільним подальше проживання дитини разом з матірю. Відповідач, відповідно до положень ст. 113 СК України, має право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, тому суд вважає обґрунтованим її бажання зберегти прізвище «Гусак». Згідно ст. 88 ЦПК України судовий збір в сумі 640 (шістсот сорок) гривень підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відтак, встановлені підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

03.08.2018 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтуванні позову позивач вказує, що з відповідачем по справі 11.03.2011 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюб у народилася донька [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В даний час позивач тимчасово не працює, оскільки доглядає за дитиною. Відповідач добровільно надавати матеріальну допомогу не бажає, тому вона була вимушена звернутися до суду про стягнення з відповідача аліментів на її утримання до виповнення доньці [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до [INFO] року, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно. Ухвалою судді від 28.08.2018 року прийнято до розгляду позов та відкрито провадження у справі, та призначено справу до судового розгляду, в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно у встановленому законом порядку за місцем реєстрації по [ADDRESS], згідно поштового повідомлення. Відповідач не повідомив причину неявки до суду. З вказаних причин суд прийшов до висновку, що відповідач недобросовісно користується своїми процесуальними правами. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, зі згоди позивачапозов підлягає задоволенню. Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11.03.2011 року (а.с.5), відповідач [PERSON] є батьком доньки позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, - (а.с.6). Згідно довідки № 6 від 03.08.2018 року, дитина проживає разом з позивачем (а.с. 8). Згідно ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Тому у зв"язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов"язків суд вважає, що позов необхідно задовольнити та у відповідності з ч.2 ст.84 Сімейного кодексу України, стягувати щомісячно з [PERSON] на користь [PERSON] на її утримання до виповнення доньці [PERSON], [INFO], трьохрічного віку, тобто до [INFO] року, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Згідно зі ст.ст. 133, 141 ч.6 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст.77, 79, 80, 84 ч.2 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 12, 19, 43, 49, 81, 133, 141, 259, 263-265, 280-284ЦПК України, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

03.08.2018 року ПАТ КБ " Приватбанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 16271.53 грн. за кредитним договором та 1762,00 судових витрат. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що між ними укладено договір, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 3000.00 грн. у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом. Однак відповідач порушував зобовязання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість. Разом з позовною заявою подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 24). Ухвалою суду від 20.08.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав заяву, в якій просить засідання проводити у його відсутності (а.с.23). Такі дії представника позивача не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився повторно з невідомих суду причин, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином і від нього не надійшла заява про причини неявки в суд чи про слухання справи в його відсутності та не надав відзив на позов. А тому, враховуючи згоду представника позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

03.08.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе. Тому змушений звернутися до суду. 07.08.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження 22.09.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони у судове засідання не прибули. Від позивача надійшла письмова заява, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач до суду повторно не прибула, про час та місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, відзиву на позов не подала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 15.05.2017 року зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Городницької селищної ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 6, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.3/. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] . Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору, сплаченого ним при подачі позову до суду у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

03.09.2005 року виконкомом Пологівської сільської ради Пологівського району, Запорізької обл. був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії [NUMBER]. Подружжя має доньку [PERSON]., [INFO].. В період спільного життя між позивачем та відповідачем склалися неприязні стосунки, вони втратили повагу одне до одного в зв'язку з чим припинили шлюбні стосунки та разом не живуть. 13.05.2014 року [PERSON] пред'явила позов до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони не явилися, але подали заяви в яких просять: розірвати шлюб, справу розглянути без них Крім того позивач просить залишити їй прізвище "[PERSON]". Вивчивши матеріали справи та давши оцінку доказам, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст., ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

03.09.2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. У заяві позивачі вказали, що є наймачами квартири, але крім них в квартирі зареєстрований відповідач, який не проживає в квартирі, комунальні послуги не сплачує. Оскільки зняти відповідача з реєстрації позивачі самі не можуть, тому були змушені звернутися до суду з позовом. В судове засідання представник позивачів не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала і просила задовольнити, також не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою представника позивачів суд ухвалив розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного: Судом встановлено, що на підставі ордеру на житлове приміщення №621, виданого виконкомом Заводської Ради народних депутатів м. Миколаєва від 21.09.1993 року відповідач [PERSON] з дружиною [PERSON] і сином [PERSON] Вселилися в квартиру [ADDRESS]. З 30 листопада 1993 року і по теперішній час позивачі і відповідач зареєстровані в даній квартирі, що підтверджується довідкою ЖКП Миколаївської міської ради "Бриз" за №1759 від 18.08.2014 року. Судом також встановлено, що згідно акту про не проживання від 18.08.2014 року відповідач в спірній квартирі не проживає з січня 2014 року, тобто більше ніж 6 місяців. Як вбачається з матеріалів справи, особистих речей відповідача в квартирі не має, участі в оплаті за квартиру і комунальні послуги він не приймає і будь-який зв'язок із спірною квартирою не підтримує. Таким чином, у зв'язку з тим, що відповідач не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, тобто більше як 6 місяців, то на підставі ст. ст. 71, 72 ЖК України, його можна визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Суд зазначає, що при розгляді справи будь- яких перешкод для проживання відповідача у спірній квартирі з боку позивачів, судом встановлено не було. Крім того, подальша реєстрація відповідача [PERSON] у спірній квартирі пов'язана з тим, що позивачі повинні і далі самі сплачувати за комунальні послуги із розрахунку зареєстрованих осіб у квартирі, що порушує їх законні права та інтереси.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

03.09.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 31.08.2011 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 22000 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.07.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 41877,74 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 31.08.2011 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 22000 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 8-34) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.07.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 32198,54 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 6858,83 грн.; по комісії - 350,00 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1970,37 грн. (а.с. 5-7) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в загальній сумі - 41877,74 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

03.09.2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що з відповідачем по справі вона проживала сумісно з серпня 2004 р. по березень 2010 р. в смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл. Шлюб між ними був зареєстрований 28 серпня 2004 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського районного управління юстиції Харківської обл. Від спільного подружжя мають дитину: сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 31 липня 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Борівського РУЮ Харківської обл., актовий запис №54). Позивачка вказує, що спільне життя між ними виявилося невдалим. 10 березня 2010 р. шлюб між ними розірвано. Син залишився на утриманні позивачки. Вони живуть з сином [PERSON] окремо від відповідача, виховувати сина позивачці допомагає її мати. Протягом останніх 3 років відповідач зовсім не цікавиться як росте його син, як почувається, як навчається, чим цікавиться. Позивачка працює інженером ТОВ «НТЦ ЗЕМЛЕВЛАСНИК». У неї мала заробітна плата, якої їй з сином ледве вистачає на харчування та оплату комунальних послуг. Батько дитини зовсім не допомагає матеріально, хоча має прибуток. Фізично здоровий та працездатний. Працює електромонтером в Борівському РЕС. Позивачка неодноразово зверталася до відповідача з проханням допомагати їй у вихованні та утриманні дитини, але добровільно допомагати він відмовляється. . Інших дітей у відповідача немає, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? частини від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення ним 18 річного віку. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст.158 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено що батьком [PERSON], [INFO], являється [PERSON] (а.с.5). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч.2 СК України "мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку...". Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, згідно ст. ст. 180, 181 ч.3, 182ч.2 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

03.09.2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому Державного акту про право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого на прізвище [PERSON]. Заявник зазначив, що в нього виникло бажання скласти на ім'я своїх дітей заповіт у рівних частках щодо належного йому нерухомого майна. Звернувшись за консультацією до нотаріуса, останній повідомив йому, що в наданих заявником правовстановлюючих документах на нерухоме майно є розбіжності в написанні прізвищ позивача, а саме: в паспортних даних позивача на українській мові його прізвище зазначено «[PERSON]», а в Державному акті на право приватної власності на землю виданого на підставі розпорядження Миколаївської райдержадміністрації за № 288 від 13.09.2002 року прізвище позивача зазначено «[PERSON]». Посилаючись на розбіжності в написанні його прізвища заявник просить встановити факт належності йому зазначеного правовстановлюючого документу. В судове засідання заявник не з'явився надавши письмову заяву в якій клопотав розглядати заяву без його участі та що заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився та пояснень не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного. Судом встановлено, відповідно копії паспорта серії [NUMBER] заявник має прізвище -[PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - [PERSON], [INFO], даний факт також підтверджується довідкою про присвоєння РНОКПП. Відповідно копії, Державний акт на право приватної власності на землю видано громадянину [PERSON]. При видачі вищевказаного Державного акту на право власності на землю в ньому була допущена помилка у написанні прізвища на кого був виданий даний акт, а саме: "[PERSON]" а не [PERSON]. Дослідивши письмові документи, та проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов висновку про те, що Державний акт на право власності на землю серії [NUMBER] виданий [PERSON], належить саме заявнику, а не будь-якій іншій особі. З огляду на викладене вимоги заявника є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved