overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідачки про визнання її, такою, що втратила право користування житловим приміщенням [ADDRESS] мотивуючи тим, що в даній квартирі відповідачка не проживає з 2001 року. Просить визнати відповідачку такою, що втратила право на проживання в даній квартирі. А також вказала, що вона є власником даного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 11.01.2008 року. В судовому засідання представник позивачки та позивачка не з"явилася, направила письмову заяву в якій позов підтримала повністю, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Просила справу розглянути у її відсутності. В судове засідання відповідач не з'явився, хоча своєчасно та належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, суд про причини неявки не повідомив. В наслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу в його відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди представника позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідачка не проживає на спірній житловій площі більше одного року. Відповідно до положень ст..ст.317,319 ЦК України , право на встановлення та зміну порядку користування приміщенням належить його власнику. Згідно ст..405 ЦК України, член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Такої домовленості між позивачами та відповідачем не існувало. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, посилаючись на те, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS]. У 2004 році вона зареєструвала за даною адресою свого племінника [PERSON], який у 2005 році добровільно змінив місце свого проживання, його речей в квартирі не має, а відтак відповідач втратила право користування квартирою. В судове засідання позивач не з»явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась за останнім відомим місцем проживання. Третя особа в судове засідання не з"явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи , приходить до слідуючого. Встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить позивачці (а.с.7). Встановлено, що в спірній квартирі з 2004 зареєстровани1 відповідач [PERSON] (а.с.8). Відповідно до ст. 319 ч. 1 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Відповідно до ст.405 ч.2 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним в власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідач не проживає в спірній квартирі тривалий час ( а.с.6). Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою підлягають задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач порушує право власності позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про розірвання з відповідачем шлюбу, зареєстрованого 19.07.1991р. у Відділі ЗАГС Кіровоградського міськвиконкому, УРСР, актовий запис № 626. На обґрунтування позову позивачка в судовому засіданні вказала, що в період спільного проживання відповідач зловживав спиртними напоями, в зв»язку з цим між ними виникали конфлікти, а з лютого 2011 р. вони припинили подружні стосунки і поновлювати такі відносини вона не бажає. Примирення і подальше збереження шлюбу вважає неможливим. В судове засідання по розгляду справи відповідач не з"явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи без його присутності до суду не надав. За таких обставин і відповідно ст. 169 ЦПК України суд вважає можливим розгляд справи без присутності відповідача. Заслухавши пояснення позивачки та вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами шлюб укладено 19.07.1991р. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В зв"язку з виникненням конфліктів та відсутністю взаєморозуміння у сім"ї сторони припинили подружні стосунки і протягом тривалого часу не виявляють бажання їх поновлювати. Шлюб існує формально, а тому підлягає розірванню, оскільки його збереження суперечить інтересам позивачки. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З урахуванням викладеного, на підставі ст.112 Сімейного кодексу України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом про стягнення грошових коштів за договором позики, посилаючись на те що 12.01.2013р. відповідач взяв в борг 9900 дол.США та зобов"язувався повернути до 1.06.2013р. Однак до цього часу кошти не повернув, тому він просить стягнути кошти . В судовому засіданні позивачка, представник позивачки позов підтримали, просили задовольнити та стягнути 9900 дол.США , що становить станом на 12.06.14р. 115 381 грн. Відповідач проти позову заперечував, вказував на те що кошти у позивачки не брав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові метаріали справи , приходить до слідуючого . Судом встановлено , що між сторонами 12.01.2013 р. був укладений договір позики, згідно якого відповідач отримав від позивача в борг гроші в сумі 9900 доларів США на термін повернення до 1.06.2013р., що підтверджується розпискою (а.с.44). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку , що встановлені договором. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Відповідно до ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Посилання відповідача на те, що не отримував кошти від позивачки не може бути прийнято судом до уваги та не є підставою звільнення від виконання зобов'язань або відповідальності за їх порушення. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. В своїх запереченнях не наводить жодного доказу того, що договір укладений ним під примусом. Волевиявлення відповідача було вільним та відповідало його внутрішній волі, оскільки в написав розписку власноручно та не визнана недійсною. Судом встановлено , що відповідачем до цього часу кошти позивачу не повернуті в розмірі 9900 доларів США. При таких обставинах суд вважає, що з [PERSON] на користь позивачки слід стягнути основну суму боргу у розмірі еквівалентну 9900 доларів США, що становить станом на 12.06.14р. за курсом НБУ 115 381 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом посилаючись на те, що згідно рішення Свалявського районного суду від 01 серпня 2005 року її призначено опікуном неповнолітнього [PERSON], [INFO], оскільки відповідачку відповідно до рішення цього ж суду від 04.09.2012 року позбавленого батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], а батько записаний у відповідності до ч.1 ст.135 СК України. Так як дитина знаходиться на її повному матеріальному утриманні, а відповідачка ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, просить стягувати з неї аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з"явилися. Позивачка надала суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з"явився по невідомим суду причинам, хоча був своєчасно та належним чином повідомлений. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд розглядає справу на підставі наявних у справі даних у відсутності відповідача. Відповідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який був належним чином повідомлений, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини - аліменти присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що матір"ю дитини - [PERSON], [INFO] року народженняє відповідачка, батьком є [PERSON], записаний за вказівкою матері відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. (а.с. 3, 5). Відповідно рішень Свалявського районного суду, 04.09.2012 року [PERSON] позбавлено батьківських прав щодо [PERSON], [INFO], а 01.08.2005 року [PERSON] призначено опікуном малолітнього [PERSON] (а.с. 4, 8). За таких обставин, аліменти слід встановити в розмірі 1/3 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Рішення допустити до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із заявою, у якій вказала, що від шлюбу з [PERSON] вони мають дочку [PERSON], яка народилась 15 вересня 2011 року. Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] є : батько [PERSON], мати [PERSON]. 15 вересня 2013 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і змінила прізвище на «Заїка». Батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, з 2012 року не спілкується з дитиною, не працює, матеріально не забезпечує, ніякої допомоги не надає, не виявляє бажання спілкуватися з донькою, не піклується про стан здоровя дитини. Посилаючись на викладені обставини, позивачка у поданій заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав. Позивачка та представник позивачки надали суду заяви, в яких просили подану заяву розглядати без хї участі у судовому засіданні, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] також надав суду заяву, в якій визнав поданий позов, не заперечував про позбавлення його батьківських прав, згідно поданої заяви, справу просив розглянути без його присутності у судовому засіданні. Представник органу опіки та піклування Попаснянської районної військово-цивільної адміністрації у Луганській області у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, а позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати або батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, не проявляють до них батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Згідно з копією свідоцтва про народження, [PERSON] народилася 15.09.2011 року, батьками є: батько [PERSON], мати [PERSON] (а.с.5). Згідно з копією свідоцтва про шлюб, [PERSON] змінила прізвище після державної реєстрації шлюбу на "Заїка"(а.с.8) Згідно з копією рішення Попаснянського районного суду Луганської області № 423/1252/16 від 02.06.2017 року, з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON] (а.с.7) [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обовязків, що підтверджується довідками з комунального закладу " Білогорівський дошкільний навчальний заклад (ясла - садок) Попаснянської районної ради Луганської област (а.с.11,12), висновком\~опіки піклування про позбавлення батьківських прав (а.с.43), з яких вбачається, що відповідач дійсно ухиляється від виховання доньки, що виражається в тому, що батько дитини [PERSON] не приймає участі у вихованні доньки, батьківські збори, свята в дошкільному закладі не відвідує, харчуванням дитини не забезпечує, взагалі не цікавиться її здоровям та успіхами. Таким чином, встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виховання доньки, не виявляє у відношенні неї батьківської турботи, у зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом в якому просила визначити їй додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті батька - [PERSON], який помер 07 липня 2007 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала, що 14 липня 2007 року помер її батько [PERSON]. Вона, як донька померлого має право на спадкування в першу чергу відповідно до ст. 1261 ЦПК України. У встановлений законом шестимісячний строк вона не звернулась із заявою про прийняття спадщини у зв"язку і з тим, що є інвалідом другої групи, вона постійно лікується і після смерті батьків її стан погіршився і тому вона не мала можливості звернутись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. Позивачка в судове засідання не з"явилася, проте подала письмову заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, заявлені позовні вимоги прідтримує в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] міської ради Вінницької області в судове засідання не з"явився, проте подав суду заяву про слухання справи у їхню відсутність. Позов визнає. \~ Суд, дослідивши письмові докази вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 14 липня 2007 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-АМ № 082659 (а.с.4), який проживав в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, право на яке, як спадкоємець першої черги за законом має його дочка - позивач по справі [PERSON] . Позивачка бажає прийняти спадщину після смерті батька, проте не може скористатись своїм правом, оскільки вона своєчасно не подала заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивачка спадщини не прийняла у встановлений законом шестимісячний строк у звязку з тим, що являється інвалідом другої групи (а.с.12), після смерті батьків її стан погіршився, тому вона не мала змоги звернутись після смерті батька до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини , що підтверджується довідкою МСЕК. В постанові Верхоного Суду України від 06 вересня 2017 року у справі № 315/765/14ц зазначається, що у вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Таким чином суд вважає, що [PERSON] пропустила строк для прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] з поважних причин . Правовідносини, які склались між сторонами, відповідають вимогам ст.1272 п.3 ЦК України, згідно з якими, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням всіх обставин, суд вважає, що [PERSON] необхідно визначити додатковий строк на прийняття спадщини після померлого 14.07.2007 року [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-08 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 24.11.2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4368. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 24 листопада 2007 року зареєстровано шлюб з відповідачем. У шлюбі в них народилось двоє дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує на те, що фактичні подружні відносини відсутні протягом декількох років. Зазначає, що зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Вже тривалий час вони живуть окремим життям один від одного, фактично сім"я припинила своє існування. Примирення та збереження шлюбу є неможливе, перебування в шлюбі суперечить її інтересам. Вважає за необхідне розірвати шлюб між нею, позивачкою, та відповідачем. Позивачка у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить такий задовольнити, залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. У відповідності до вимог п.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання усіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові заяви сторін та матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 24.11.2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, актовий запис №4368 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). У шлюбі в сторін народилось двоє дітей: доньки - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторони тривалий час не проживають разом, не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно із ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позов визнає, суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і такі обставини суперечать інтересам сторін, а відтак, шлюб слід розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

Позивачка звернулася\~в суд\~із позовом\~до відповідача про розірвання шлюбу. На підставу своїх вимог спирається на те, що 1 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, за актовим записом № 1694. 26 березня 2014 року позивачка народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. Сімейно-шлюбні стосунки позивачки з відповідачем фактично припинені, оскільки вони не зійшлись характером, що і змусило позивачку звернутись з відповідним позовом до суду. Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та наполягала на його задоволенні. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення), причини неявки визнані поважними невідомі, заяв та клопотань про розгляд справи у його відсутності чи відкладення розгялду справи не надходило, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів. Суд, вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню відповідно до вимог ст. 56 СК України, виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 1 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції міста Києва, зареєстровано шлюб між позивачкою та відповідачем, за актовим записом № 1694. 26 березня 2014 року позивачка народила сина [PERSON], батьком якого є відповідач. Сімейно-шлюбні стосунки позивачки з відповідачем фактично припинені, оскільки вони не зійшлись характером. В силу ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Також встановлено що між сторонами узгодженно місце проживання дитини: [PERSON] [INFO], а саме за місцем проживання матері - позивачки по справі. Відповідно до ст. 113 СК України, особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, тому за бажанням позивачки, після розірвання шлюбу слід відновити їй її дошлюбне прізвище "Єгорова". Майновий спір не вирішувався. Судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачки на підставі ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved