Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

02.03.2020 року позивач [PERSON] звернувся в суд із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком. Ухвалою судді від 16.03.2020 року, після отримання судом інформації про зареєстроване місце проживання відповідача, яка не є підприємцем, вказаний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого засідання - 13.04.2020 року 11 годину. Позов обґрунтовано тим, що згідно свідоцтва про право власності серії [NUMBER] , виданого Сколівською районною державною адміністрацією Львівської області від 30.09.2004 року, позивач є власником житлового будинку, що знаходяться по [ADDRESS] . Зазначає, що за даною адресою, окрім нього, зареєстровані його дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та колишній зять [PERSON] , про що свідчить довідка про склад сім`ї Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області від 24.02.2020 року №126 та будинкова книга. У свою чергу відповідач не є членом сім`ї позивача, оскільки рішенням Сколівського районного суду Львівської області від 23.01.2017 року шлюб між ним та його дочкою [PERSON] розірвано. З 14 лютого 2019 року по даний час відповідач [PERSON] в будинку не проживає, кошти на утримання будинку не надає, спільного господарства не веде, будь-яких домовленостей щодо проживання чи причин не проживання відповідача у будинку не було. Просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . До початку судового засідання позивач [PERSON] подав до суду заяву (вх.№5670) від 19.11.2020 року, про розгляд справи у його відсутності. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи по суті, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив і заяви про розгляд справи у його відсутності не подав. Відзиву на позовну заяву відповідачем у запропоновані судом строки та порядку подано не було. У зв`язку з викладеним, судом ухвалено рішення про заочний розгляд на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання усіх учасників справи чи у разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі не здійснювалося. Суд у відповідності до вимог ст. ст. 223, 280 ЦПК України, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача та прийняти рішення на підставі наявних у матеріалах справи документів та доказів. Розглянувши матеріали справи, давши належу оцінку письмовим доказам у справі, суд дійшов такого висновку. Згідно з ч. 1 ст.\~4, ч. 1 ст.\~5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Виходячи із наведених вище процесуальних норм та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до дублікату свідоцтва про право власності серії [NUMBER] \~, виданого Сколівською районою державною адміністрацією Львівської області 30.09.2004 року, та Витягу про реєстрацію права власності на неухоме майно № 4966868, виданого Стрийським МБТІ від 06.10.2004 року, власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] . З довідки № 126 від 24.02.2020 року, виданої Росохацькою сільською радою Сколівського району Львівської області, вбачається, що окрім позивача, в житловому будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані; дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , внуки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та колишній зять [PERSON] . На даний час [PERSON] за даною адресою не проживає. У свою чергу, відповідач 06.03.1997 році зареєструвався у належному позивачеві на даний час домоволодінні, оскільки на той час перебував у шлюбі з його дочкою \~ [PERSON] . Згідно актів обстеження матеріального стану заявника на підставі заяви, складених комісійно 24.02.2020 року, 01.06.2020 року та 30.06.2020 року, позивач у належному йому житловому будинку проживає разом із дружиною, дочкою та внуками, відповідач у такому будинку не проживає. Доказів фактичного проживання відповідача за вказаною адресою комісією не здобуто. Факт розірвання шлюбу між сторонами у даній справі стверджується належно засвідченою копією заочного рішення Сколівського районного суду Львівської області, ухваленого 23.01.2017 року у цивільній справі № 453/1406/16-ц, провадження № 2/453/558/16, котре 15.02.2017 року набрало законної сили. Отже, відповідач з лютого 2019 року не проживає за зареєстрованим місцем проживання. Крім того встановлено, що позивач не веде спільного господарства з відповідачем. Відповідач в Росохацьку сільську раду Сколівського району Львівської області, з приводу фактичного проживання за даною адресою не звертався. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно частини 1\~статті 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положеннями частини 1\~статті 317 Цивільного кодексу України\~визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. \~ \~ Відповідно\~статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1\~статті 321 ЦК України\~передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Приписами\~статті 379 Цивільного кодексу України\~передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно від сутньою або оголошення її померлою . У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті\~71,\~72,\~116,\~156 ЖК УРСР;\~стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" визначено, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно\~ст. 64 ЖК України\~до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Статтею 156 ЖК України, передбачено, що до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~статтею 162 цього Кодексу. Так, відповідно до\~ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно статті 1 Першого протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та положеннями\~Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції»\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У тексті ст. 1 Першого протоколу Конвенції зазначено, що «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважаться. \~\~\~\~\~\~ Таким чином, враховуючи ту обставину, що відповідач не є членом сім`ї позивача як власника житлового будинку, що по [ADDRESS] , як і не проживає у вказаному житловому будинку з лютого 2019 року, то його право користування житловим приміщенням у цьому житловому будинку слід вважати припиненим, а його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. \~\~\~\~\~\~ Відтак, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені ним та документально підтвердження судові витрати у справі, котрі полягають у сплаті судового збору за подання позову до суду у розмірі 840 грн. 80 коп. (квитанція № 10 від 27.02.2020 року).

Outcome: approved