Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У квітні 2014 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовувала тим, що вони є власниками квартири [ADDRESS]. У згаданій квартирі також зареєстроване місце проживання відповідача у справі [PERSON] Проте, як стверджували позивачі, ця особа тривалий час не мешкає у квартирі [ADDRESS]. Оскільки відповідач [PERSON] не проживає без поважних причин у квартирі [ADDRESS] більше року, позивачі просили суд визнати його таким, що втратив право на користування згаданою квартирою. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, за таких обставин та за відсутності заперечень позивачів суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON], показання свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та її матері [PERSON] на праві власності належить квартира [ADDRESS] (а. с. 19, 21). У 2010 році зі згоди власників вказаної квартири у ній було зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] (а. с. 22). Однак, як пояснила у судовому засіданні позивач [PERSON], відповідач не мешкає у квартирі [ADDRESS] з січня 2013 року. Факт непроживання відповідача за адресою: [ADDRESS] понад рік поспіль засвідчується актами мешканців будинку [ADDRESS] від 09 січня 2013 року та від 06 березня 2014 року (а. с. 25, 26), показаннями свідків [PERSON] і. [PERSON] та опосередковано підтверджується довідкою, виданою житлово-експлуатаційною конторою №511 комунального підприємства "Житлосервіс "Оболонь" Оболонського району в м. Києві, згідно з якою [PERSON] жодного разу не звертався до цієї житлово-експлуатаційної контори з приводу того, що йому чиняться перешкоди у проживанні у квартирі [ADDRESS] чи у користуванні цією квартирою, а також відповіддю Оболонського РУ ГУ МВС України у м. Києві на запит адвоката, відповідно до якої відповідач у справі не звертався до органів внутрішніх справи з приводу того, що йому чиняться перешкоди у проживанні у квартирі [ADDRESS] чи у користуванні цією квартирою (а. с. 24, 27). Аналізуючи зібрані у справі докази у сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідач не мешкає за адресою: [ADDRESS] більше року поспіль. Згідно з нормою ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач не проживає без поважних причин у квартирі [ADDRESS] понад рік, суд приходить до висновку про необхідність визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачів судовий збір у сумі 365,40 грн (234,60 грн + 121,80 грн = 365,40 грн), а також витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, у сумі 420,00 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 15, 16, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved