Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" про стягнення матеріальної і моральної шкоди, в подальшому уточнив підстави позову (т.3 а.с.11-15) та просить стягнути з відповідача [PERSON] 1 000 грн. моральної шкоди та 21 703 грн 56 коп. матеріальної шкоди, з відповідача приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" 2 550 грн моральної шкоди та 13 815 грн 81 коп. матеріальної шкоди, стягнути з відповідачів пропорційно у відповідній частці понесені витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, витрати по сплаті судового збору у розмірі 443 грн та витрати за проведення судової експертизи у розмірі 824 грн 88 коп. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 08.05.2012 року по вулиці Жабинського,13 у м. Чернігові трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу "Chery Amulet", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля "Toyota Avensis", реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб "Toyota Avensis" та водій [PERSON] зазнав ушкодження здоров'я. Постановою Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.07.2012 року [PERSON] визнаний винним у дорожньо-транспортній пригоді. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована в ПрАТ "УСК "Княжа вієнна іншуранс груп", а тому позивачем 31.08.2012 року отримано від страховика відшкодування в розмірі 35 674,19 грн та 2 200 грн. за шкоду нанесену здоров'ю. Вважає, що відповідачем СК "Княжа" порушено ст.. 30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в частині виплати страхового відшкодування. Вказує, що на сьогоднішній день транспортний засіб відновлений, а тому він не визнає його фізично знищеним. Крім того, згідно висновку автотоварознавчої експертизи вартість автомобіля Toyota Avensis, днз [NUMBER] до пошкодження становить 88 006,39 грн, вартість автомобіля в пошкодженому стані - 16 812,83 грн. Вважає, що завдана йому майнова шкода повинна становити 71 193,56 грн (88 006,39-16 812,83=71 193,56) та враховуючи відшкодовану суму в розмірі 35 674,19 грн СК "Княжа" повинна доплатити позивачу 13 815,81 грн. Також, відповідачем [PERSON] має бути сплачено різницю вартості відновлюваного ремонту, що не покрито страховою сумою в розмірі 21 703,56 грн (71 193,56-49 490,00=21 703,56). Позивач зазначає, що крім матеріальної шкоди йому завдано моральну шкоду, яка виразилась у душевних стражданнях через факт ДТП, у незручностях, пов'язаних із неможливістю користуватись власним автомобілем через його пошкодження, нанесенні йому шкоди життю та здоров'ю. Розмір моральної шкоди позивач оцінює в сумі 3 550 грн, яка повинна бути розподілена наступним чином: з відповідача [PERSON] стягнуто 1 000 грн, з відповідача СК "Княжа" - 2 550 грн. Вказує, що для відновлення свого порушеного права поніс і витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн, які просить стягнути з відповідачів пропорційно у відповідній частці. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. До викладеного в позові доповнив, що позивачем понесені витрати за проведення судової експертизи у розмірі 982 грн, які підлягають стягненню з відповідачів. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні 11.03.2014 року позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, неодноразово надавав письмові заперечення (т.3 а.с.1-7, 31-36) відповідно до яких просив відмовити у задоволенні позову повністю. Представник відповідача ПрАТ "УСК "Княжа вієнна іншуранс груп" в судове засідання не з'явився, неодноразово надавав заперечення (т.3 а.с.16-20, 37-39) в яких просив відмовити у задоволенні позову повністю та провести судове засідання без участі представника. Суд, у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України визнав можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача ПрАТ "УСК "Княжа вієнна іншуранс груп", на підставі наявних в матеріалах справи доказах. Допитаний в судовому засіданні судовий експерт [PERSON] суду пояснив, що після ДТП безпосередньо ним проводився огляд пошкодженого транспортного засобу. Судову експертизу проведено на підставі вихідних даних, зазначених в ухвалі суду, зокрема враховано також акт виконаних робіт від 01.10.2012 року шляхом співставлення даних у вказаному акті. При проведенні судової експертизи вартість відновлюваного ремонту, обсяг та види ремонтних робіт, необхідні запасні частини, матеріали та їх вартість, а також ринкова вартість дослідженого автомобіля визначалися ним станом на дату ДТП - 08.05.2012 року. Вислухавши пояснення представника позивача та представників відповідача, допитавши судового експерта, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлені такі обставини і визначені відповідні їм правовідносини. По справі встановлено, що 08.05.2012 року о 14 год. 00 хв. по вул. Жабинського, 13 у м.Чернігові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: автомобіля Toyota Avensis, реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля Chery Amulet реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] У результаті ДТП транспортний засіб Toyota Avensis отримав механічні пошкодження, а його власник [PERSON] - тілесні ушкодження. Постановою Новозаводського районного суду м.Чернігова від 11 липня 2012 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу (т.1 а.с. 9). За нормами ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. В ході розгляду справи про адміністративне правопорушення встановлено, що [PERSON] порушив п.п.10.1,10.2,10.3,10,4 Правил дорожнього руху, сам правопорушник. в судовому засіданні свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення визнав; зазначена постанова суду від 11.07.2012 року є чинною (т.1 а.с.9). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлені ці обставини. За вказаних обставин, суд приходить до висновку, вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді встановлена постановою суду. Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє об'єктом підвищеної небезпеки. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0160585 від 28.10.2011 року, як страхувальник застрахував у страховика - ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" свою цивільно-правову відповідальність, пов'язану із відшкодуванням шкоди, заподіяної третім особам під час ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу Chery Amulet реєстраційний номер [NUMBER], за яким ліміт відповідальності за шкоду,заподіяну майну визначено в розмірі 50 000 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю в розмірі 100 000,00 грн, франшиза 510 грн. (т.1 а.с.51-52). Правовідносини, що виникли між сторонами, крім загальних норм цивільного законодавства врегульовані спеціальним законодавством у сфері страхування - Законом України «Про страхування» та Законом України ««Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в редакції від 9 січня 2012 року, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як вбачається з матеріалів справи (т.1 а.с.26) ПрАТ "УСК "Княжа вієнна іншуранс груп" виплатило позивачу суму страхового відшкодування у розмірі 35 974,19 грн відповідно до висновку № 329 експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 08.08.2012 року, складеного [PERSON] (т.1 а.с.71-84) та аварійного сертифіката № 1841/4 від 13.08.2012 року, складеного ТОВ «ЕАК «Фаворит» (т.1 а.с.93-95). Згідно п.30.1 ст.30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим та власник транспортного засобу згоден з визнанням його фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У відповідності до п. 30.2 ст.30 вказаного Закону, якщо власник транспортного засобу не згоден з визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати по евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що позивач не погодився із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, залишив пошкоджений автомобіль в себе та відновив його. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. У справі є декілька висновків, у яких зазначені різні суми ринкової вартості транспортного засобу до ДТП та вартості відновлювального ремонту, зокрема висновок № 329 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 08.08.2012 року, складений [PERSON] (т.1 а.с.71-84), висновок № 385 експертного авто товарознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 18.09.2012 року, складений [PERSON] (т.1 а.с.13-23), висновок експерта № 2842-2843/12-24 судової авто товарознавчої експертизи від 11.02.2013 року, складений судовим експертом [PERSON] (т.1 а.с.162-174) та висновок експерта № 142 судової авто товарознавчої експертизи від 20.06.2014 року, складений судовим експертом [PERSON] (т.3 а.с.85-110). Суд враховує, що експерт, який проводив дослідження, про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку не попереджався, з цих підстав висновок № 329 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 08.08.2012 року та висновок № 385 експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу від 18.09.2012 року не можна вважати висновком експерта, а тому суд критично ставиться до здобутих спеціалістами висновків. Крім того, висновок експерта № 2842-2843/12-24 судової авто товарознавчої експертизи від 11.02.2013 року, складений судовим експертом [PERSON] (т.1 а.с.162-174), викликає сумніви в його правильності, оскільки складений без врахування акту виконаних робіт від 01.10.2012 року по ремонту транспортного засобу (т.2 а.с.117-118). За таких обставин, суд приймає до уваги як належний та допустимий доказ - висновок експерта № 142 судової авто товарознавчої експертизи від 20.06.2014 року, складений судовим експертом [PERSON] (т.3 а.с.85-110), оскільки при його складанні експерт попереджений про кримінальну відповідальність за ст..384 КК України та вказаний висновок складений з врахуванням акту виконаних робіт від 01.10.2012 року по ремонту транспортного засобу на загальну суму 77 350 грн (т.2 а.с.117-118). Відповідно до вказаного висновку № 142 від 20.06.2014 року вартість відновлюваного ремонту легкового автомобіля Toyota Avensis, державний реєстраційний номер [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП 08.05.2012 року, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу його складників, станом цін на дату ДТП - 08.05.2012 року складає 74 696,45 грн, ринкова вартість даного автомобіля, в пошкодженому стані після ДТП 08.05.2012 року, станом цін на дату ДТП - 08.05.2012 року складає 13 309,94 грн. При цьому, під час проведення дослідження, експертом було встановлено, що ринкова вартість вказаного транспортного засобу, станом цін на момент часу перед ДТП - 08.05.2012 року складала 88 006,39 грн. Оскільки власник автомобіля Toyota Avensis, державний реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] не погодився із визначенням транспортного засобу фізично знищеним, відновив його, а тому відшкодуванню підлягає різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, яка становить - 74 696 грн. 45 коп. (88 006 грн. 39 коп. - 13 309 грн. 94 коп.). Відповідно до ст. ст. 10, 11 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Отже, з ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" на користь позивача підлягає стягненню страхове відшкодування в розмірі 13 815,81 грн. (50 000 грн. - 510 грн. - 35 674, 19 грн. = 13 815,81 грн.). Відповідно до висновку, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) становить 25 206,45 грн (74 696 грн. 45 коп. - 35 674, 19 грн. - 13 815,81 грн.). Однак, беручи до уваги, що позивач заяву про збільшення розміру позовних вимог в частині суми матеріальної шкоди не надав, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню матеріальна шкода, в межах заявлених позовних вимог, в сумі 21 703,56 грн. В частині позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суд дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно з п.3 ч.2 зазначеної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. При вирішенні вимог позивача стосовно відшкодування моральної шкоди, суд також виходить з такого: згідно зі ст. 1 Закону України від 17.07.1997 року про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основних свобод, Україна повністю визнає на своїй території ст. 46 Конвенції щодо визнання обов'язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського союзу з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування конвенції. Отже текст Конвенції з Протоколами до неї, а також її тлумачення та застосування, висловлені у рішеннях Європейського союзу з прав людини, є частиною національного законодавства і є обовязковими при правозастосуванні органами правосуддя. Відповідно до ст. 13 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються, має право на ефективний засіб захисту в національному органі. Європейський суд з прав людини у винесених рішеннях неодноразово, зокрема у справах «Атлан проти Сполученого Королівства» від 19.06.2001 року, «Перна проти Італії» від 25.07.2001 року тощо визнавав в резолютивній частині рішення, що виходячи з обставин справи, самий факт правопорушення, вчиненого відносно потерпілого, становить спосіб захисту порушеного права і може становити достатньо справедливу компенсацію моральної шкоди. Суд не приймає до уваги посилання представника відповідача [PERSON] на наявність розписки [PERSON] про відсутність претензій до [PERSON] щодо стану здоров'я (т.1 а.с.50) як на підставу відмови у відшкодуванні моральної шкоди, оскільки позивач зазнав моральних страждань у зв'язку з пошкодженням його майна. Враховуючи характер правопорушення вчиненого [PERSON], глибину фізичних та душевних страждань, погіршення стану здоров'я позивача (т.1 а.с.11, 227-229), ступеня вини відповідача, час протягом якого заподіяна моральна шкода, виходячи із засад розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір моральної шкоди завданої [PERSON] внаслідок ДТП, що сталася з вини [PERSON] становить 3 550 грн. За таких обставин, у відповідності до ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" з відповідача ПрАТ "Українська страхова компанія "Княжа Вієнна Іншуранс Груп" слід стягнути на користь позивача 2 550 грн моральної шкоди, що не перевищує розміру ліміту визначеному у пункту 9.3 статті 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та у відповідності до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача 1 000 грн моральної шкоди. Вимоги щодо стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4 000 грн (т.1 а.с.40) підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться і витрати на правову допомогу. Згідно ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень ст. 59 Конституції України (справа про правову допомогу), висловлена правова позиція щодо правової допомоги, згідно з якою правова допомога є багатоаспектною і включає, крім інших її видів, також представництво в судах. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. У частині першій ст. 59 Конституції України не міститься обмежень стосовно кола суб'єктів надання правової допомоги та вимог щодо їх професійної підготовки, а у частині другій передбачено, що для забезпечення права на захист та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах в Україні діє адвокатура. За ст.1 Закону України від 20 грудня 2011 року «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. В матеріалах справи наявний договір про надання юридичних послуг (правової допомоги) від 12 вересня 2012 року між позивачем та адвокатом [PERSON] (т.1 а.с.41-43), ордер (т.1 а.с.39), калькуляція вартості правової допомоги (т.1 а.с.44) та квитанції про сплату коштів в розмірі 4 000 грн (т.1а.с.40). Отже, при обчисленні розміру витраченого часу адвокатом [PERSON] необхідно брати до уваги лише його участь у судових засіданнях 18 лютого 2014 року - 8 хв., 11 травня 2014 року - 63 хв., 15 травня 2014 року - 34 хв. та 08 липня 2014 року - 121 хв., що разом становить 226 хв. та складання уточненої позовної заяви (т.3 а.с.11-15) - 60 хвилин. Розмір мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2014 рік» в період з 01.01.2014 року становить 1 218 грн. За годину участі в судовому засіданні, максимальний розмір який необхідно сплачувати становить 487,20 грн (1 218 х 40%). Оскільки на участь фахівцем витрачено 286 хв, то максимальна сума витрат на правову допомогу складає 2 322 грн 32 коп (487,20 грн/60хв х 286 хв), які підлягають стягненню з відповідачів в дольовому порядку на користь позивача. Крім того, у відповідності до ст..88 ЦПК України, понесені та документально підтверджені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 443 грн (т.1 а.с.1) та витрати за проведення судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 982 грн (т.3 а.с.119) підлягають стягненню з відповідачів, зокрема: з [PERSON] - 280 грн 11 коп судового збору та 491 грн 00 коп витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи, з приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" - 162 грн 89 коп судового збору та 491 грн 00 коп витрат за проведення судової автотоварознавчої експертизи. Беручи до уваги, що позивачем при подачі позову не повністю сплачено судовий збір (355,19 грн - за вимоги майнового характеру та 107,30 грн - за вимоги немайнового характеру, що разом становить 462,49 грн, фактично сплачено - 443 грн), а тому з відповідача приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" слід стягнути на користь держави судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 05 грн 49 коп та з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь держави судовий збір за вимоги немайнового характеру у розмірі 14 грн 00 коп.

Outcome: approved