Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до Маріупольської міської ради про визнання права власності на квартиру ? частку квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування зазначила, що після смерті матері залишилося спадкове майно у вигляді квартиру ? частки квартири [ADDRESS]. Квартира належить їй та померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло №19881, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду "Житловик" 28.04.1994 року. Вона є єдиною спадкоємицею за законом після смерті матері, зареєстрована у вказаній квартирі з 1987 року та постійно в ній мешкає. Коли вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, їй було відмовлено, оскільки наданий нею документ (свідоцтво про право власності на житло №19881, видане Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду "Житловик"), який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на квартиру, не відповідає вимогам законодавства. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позов визнав повністю. При зазначених обставинах, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, оскільки в матеріалах справи мається достатньо доказів для вирішення по суті спірних правових відносин. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правові відносини. Згідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO], актовий запис №1843. Відповідно до посвідки про народження серії [NUMBER] [PERSON] є донькою померлої [INFO] [PERSON] Відповідно до свідоцтва про право власності на житло №19881, виданого Маріупольським державним виробничим підприємством по ремонту та експлуатації житлового фонду "Житловик" 28.04.19934 року, квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності позивачці [PERSON] та її матері [PERSON], яка померла [INFO]. Відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі від 04.02.2014 року №36520450 та листа №564 від 21.03.2014 року Першої маріупольської державної нотаріальної контори після смерті [PERSON] Першою маріупольською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа №57/2014 на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від [PERSON], інші спадкоємці до нотаріальної контори не зверталися. Згідно до копії особового рахунку [NUMBER] та копії паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Жовтневим РВ ММУ ГУМВС України в Донецькій області 10.07.1997 року, [PERSON] зареєстрована у [ADDRESS] з 31.07.1987 року, мешкала у вказаній квартирі на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] та мешкає дотепер. Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1298 ЦК України передбачає, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 р., свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Постановою державного нотаріуса Першої Маріупольської державної нотаріальної контори Матвєєвої Н.В. про відмову у вчинені нотаріальної дії №334/02-31 від 21.02.2014 року позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно померлої [INFO] [PERSON], яке складається з ? частки квартири [ADDRESS], у зв'язку з подачею спадкоємицею документів, які не відповідають вимогам законодавства і не можуть бути прийняті як правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності спадкодавця на вказану вище квартиру. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Так, свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], було видано на підставі розпорядження (наказу) від 28.04.1994 року №19881, про що було внесено відповідний запис до реєстраційної книги. Згідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до ст.1 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" (в редакції, яка діяла на час виникнення прав на нерухоме майно) приватизація державного житлового фонду (далі приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв та ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до п.5 ст.8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" передача квартир у власність громадян оформлялася свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструвалося в органах приватизації і не потребувало нотаріального посвідчення. Відповідно до п.п. 13, 14 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15.09.1992 року №56 (яке було чинним на момент виникнення права власності на квартиру) приватизація державного житлового фонду здійснювалася уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною виконавчою владою, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управління яких знаходився державний житловий фонд. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснювалася на підставі рішень відповідних органів приватизації. Вищезазначеним Положенням також визначався порядок державної реєстрації права власності на квартиру, зокрема п.28 Положення передбачалася обов'язкова реєстрація в органах технічної інвентаризації свідоцтва про право власності на квартиру. Таким чином, зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності не залежало від державної реєстрації до часу набрання законної сили ЦК України та Закону України від 01.07.2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Таким чином, право власності на ? частку приватизованої квартири виникло у спадкодавця з моменту видачі розпорядження про передачу квартири в спільну сумісну власність, тобто з 28.04.1994 року. З огляду на вказане суд вважає, що оскільки позивачка, як спадкоємиця прийняла спадщину після смерті матері, але не може отримати свідоцтва про право на спадщину, то слід захистити її права та в судовому порядку визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS] як за спадкоємицею за законом, яка прийняла спадщину. На підставі викладеного,

Outcome: approved