Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-23 00:00:00

11.07.2017 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і свої доводи мотивував тим, що 04.11.2015 року померла його мати, [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-НО № 910313, виданим 05 листопада 2015 року виконкомом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області (актовий запис №96). Після смерті матері відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки сільськогосподарського призначення площею 5,450га (кадастровий номер 1421555600:02:000:0070), яка роташована на землях Володимирівської селищної ради, та належала покійній згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 148494, виданного 01 червня 2005 року Волноваською райдержадміністрацією Донецької області на підставі розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації №355 від 05.05.2005 року. Окрім позивача іншіх спадкоємців у померлої немає. Позивач вчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. В подальшому, коли він звернувся за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, нотаріусом йому було відмовлено з підстав того, що у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1401967562016 від 13.05.2016 року право власності на зазначену земельну ділянку помилково зареєстровано за [PERSON] а не Павлівною, та запропоновано звернутися до суду із позовною заявою про визнання права власності в порядку спадкування за законом. На звернення за розясненями до відділу Держгеокадастру у Волноваському районі Донецької області отримано відповідь, що в Національній Кадастровій Системі (НКС) земельна ділянка площею 5,450 га (кадастровий №1421555600:02:000:0070) зареєстрована за гр.[PERSON]. Згідно реєстру других примірників державних актів, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 148494, виданного 01 червня 2005 року, земельна ділянка площею 5,450 га (кадастровий № 1421555600:02:000:0070), цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) розташована на території Володимирівської селищної ради і її власником є [PERSON]. Внести зміни до Національної Кадастрової Системи (НКС) права, які надійшли від реєстру речових прав технічно не є можливим. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом свого права. Позивач надав заяву у якій просить справу розглянути без його участі, на позові наполягає. Відповідач, Володимирівська селищна рада, надав заяву про розгяд справи без його участі, позов визнав. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО № 910313, виданим 05 листопада 2015 року виконкомом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області 04.11.2015 року померла [PERSON] (актовий запис №96) (а.с. 5 ). З Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 148494, виданного 01 червня 2005 року Волноваською райдержадміністрацією Донецької області на підставі розпорядження голови Волноваської районної державної адміністрації №355 від 05.05.2005 року вбачається, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,450га (кадастровий номер 1421555600:02:000:0070), яка роташована на землях Володимирівської селищної ради та надана для товарного сільськогосподарського виробництва, належала на праві приватної власності померлій 04.11.2015 року [PERSON] (а.с.6 ). З реєстраційної справи про надання земельної ділянки в оренду та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права №35988912 від 07.04.2015 року також вбачається, що земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,450га (кадастровий номер 1421555600:02:000:0070), яка роташована на землях Володимирівської селищної ради та надана для товарного сільськогосподарського виробництва, належала на праві приватної власності померлій 04.11.2015 року [PERSON] (а.с.7 ). З заяви про розгляд справи за відсутністю відповідача, в якій відповідач визнає позовні вимоги, також можно зробити висновок, що що земельна ділянка сільськогосподарського призначення площею 5,450га (кадастровий номер 1421555600:02:000:0070), яка роташована на землях Володимирівської селищної ради та надана для товарного сільськогосподарського виробництва, належала на праві приватної власності померлій 04.11.2015 року [PERSON] . Відповідно свідоцтва про народження серії ІН-ЯР №279037 позивач, [PERSON], дійсно є рідним сином померлої 04.11.2015 року [PERSON]. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії НВ №1401967562016 від 13.05.2016 року земельна ділянка (кадастровий номер 1421555600:02:000:0070) належить на праві власності [PERSON]. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з підстав того, що у витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-1401967562016 від 13.05.2016 року право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано з [PERSON]. З листа відділу Держгеокадастру у Волноваському районі Донецької області вбачається, що в Національній Кадастровій Системі (НКС) земельна ділянка площею 5,450 га (кадастровий №1421555600:02:000:0070) зареєстрована за гр.[PERSON]. Згідно реєстру других примірників державних актів, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДН № 148494, виданного 01 червня 2005 року, земельна ділянка площею 5,450 га (кадастровий № 1421555600:02:000:0070), цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва) розташована на території Володимирівської селищної ради і її власником є [PERSON]. Внести зміни до Національної Кадастрової Системи (НКС) права, які надійшли від реєстру речових прав технічно не є можливим. З виявлених вище обставин суд приходить до висновку, що земельна ділянка площею 5,450 га (кадастровий №1421555600:02:000:0070) зареєстрована за гр.[PERSON] помилково і повинна була бути зареєстрована за [PERSON], яка померла 04.11.2015 року. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як сина померлої. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01 березня 2013 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України було обговорено та взято до відома інформацію про узагальнення судової практики з розгляду цивільних справ про спадкування. Так в п.3.3. вищевказаного листа визначається, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення площею 5,450 га (кадастровий номер 1421555600:02:000:0070), яка роташована на землях Володимирівської селищної ради. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved