Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

13.08.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів в якому просив визнати [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] втратившими право користуватись жилим приміщенням - житловим будинком , розташованим по [ADDRESS]. Позивач в судовому засіданні наполягав на своїх позовних вимогах, при обставинах викладених ним у позовній заяві, просив позов задовольнити та судові пояснив що на прохання [PERSON]він прописав того разом з онуком у своєму будинку, оскільки тому треба було ходити до школи і пообіцяв йому виписатись з будинку за першою вимогою, але на цю його вимогу не відреагував. Та на задані йому питання він пояснив, що реєстрація відповідачів в його будинку заважає йому ним розпорядитись на власний розсуд і те що відповідачі там жодного дня не мешкали і їх речей там немає. В судове засідання відповідачі не з'явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, будь-яких заяв не подали, і судом було прийняте рішення розглянути справу за їх відсутністю в заочному порядку. Судом при досліджені письмових доказів по справі встановлено, що: [PERSON] на праві власності належить житловий будинк , розташований по [ADDRESS].( а.с.9-10,15-16). Відповідачі зареєстровані за місцем проживання в будинку по [ADDRESS].( а.с.12), але там жодного дня не мешкали , їх речей там немає ( а.с.11), фактично мешкають в іншому населенному пункті . На пропозицію позивача щодо зняття з реєстрації як мешкаючого в цьому будинку [PERSON], що є опікуном [PERSON],не відреагував ( а.с.13-14). Суд, заслухавши позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У суду не викликають сумніву надані позивачем письмові докази, оскільки ці документи надані та складені повноважними особами. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі,та відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.4 ст.156 СК України припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє права цих осіб користуватись займаним приміщенням .У разі відсутності угоди між власником будинку і колишнім членом його сім*ї про безоплатне користування жилим приміщенням зазначене користування здійснюється за плату. Згідно з ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім*ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ч.2 ст.167 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім*ї на постійне проживання до іншого населеного пункту договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Згідно з ч.3 ст.168 ЖК України - договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення , займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім*ї.У цьому випадку власник будинку ( квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до ч.4 ст.168 ЖК України- договір найму жилого приміщення , укладений як на визначений, так і на невизначений строк , може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач своїми діями робить неможливим проживання з ним в одному будинку. Згідно зі ст.169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку , що належить громадянинові на праві приватної власності , наймач і особи,які проживають разом з ним , зобов*язані звільнити житлове приміщення ,а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення. Крім того до спірних правовідносин слід застосовувати також норми передбачені ЦК України. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України , а також ст.150 ЖК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання ,проживання членів своєї сім*ї,інших осіб . Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 п.15 постанови Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійснені правосуддя" наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням. Таким чином, у зв*язку з тим, що відповідачі не є членами сім*ї позивача , між ними не було укладено договору найму житла, відповідачі будучі зареєстровані як мешкаючі в будинку що належить позивачу на праві власності ,створюють умови які зобов*язують позивача нести додаткові витрати по його утриманню, який потрібен йому самому , жодного дня не мешкали в будинку розташованого по [ADDRESS], там їх речей немає, то вони є такими, що з цих підстав втратили право користуватись жилим приміщенням - житловим будинком , розташованим по [ADDRESS], бо право позивача на володіння , користування та розпорядження своїм майном,яке належить йому на праві власності підлягає захисту, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати, понесені ним при прид*явленні позову ( а.с.1).

Outcome: approved