Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

04 червня 2015 року ОКП Донецьктеплокомуненерго в особі ВО Словянськтепломережа звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення. В обґрунтування своїх вимог, позивач зазначає, що відповідачі мешкають за адресою: Донецька область, м. Словянськ, пров. Виноградний, б. 3, кв. 198, є абонентом ОКП Донецьктеплокомуненерго в особі ВО Словянськтепломережа мають особовий рахунок № 033642, однак не оплачують вартість спожитих послуг з опалення, внаслідок чого утворилася заборгованість з 01 жовтня 2011 року, та станом на 01 березня 2015 року у розмірі 5940 грн. 01 коп.. На попередження про добровільне погашення заборгованості відповідачі не реагують. У звязку з чим ОКП Донецьктеплокомуненерго в особі ВО Словянськтепломережа звернулося до суду та просить стягнути на їх користь з відповідачів суму заборгованості у розмірі 5940,01 грн, а також згідно ч.2 ст. 625ЦК України, індекс інфляції у сумі 1257,19 грн та 3% річних у розмірі 262,29 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявилася, подала до суду заяву про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позовній заяві, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, хоча були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, від них не надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОКП Донецьктеплокомуненерго в особі ВО Словянськтепломережа до [PERSON], [PERSON], про стягнення заборгованості за спожиті послуги з опалення, підлягають задоволенню в повному обсязі, з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до довідки про склад сімї, відповідачі [PERSON], [PERSON], проживають за адресою: [INFO], б. 3, кв. 198 (а.с.5). Відповідно до особового рахунку № 033642 відповідач [PERSON] є абонентом ОКП Донецьктеплокомуненерго в особі ВО Словянськтепломережа(а.с. 6) Відповідно до оборотних відомостей за період з 01 жовтня 2011 року по 01 березня 2015 року включно за особовим рахунком № 033642, сума заборгованості за послуги з теплопостачання перед ОКП Донецьктеплокомуненерго становить 5940 грн. 01 коп. (а. с. 6-10) Згідно з розрахунком 3 % річних та інфляційних за особовим рахунком № 033642, відповідачам нарахований індекс інфляції в сумі 1257 грн. 19 коп. та 3 % річних в сумі 262 грн. 29 коп.. Ухвалою Словянського міськрайонного суду Донецької області від 23 березня 2015 року за заявою ОКП Донецьктеплокомуненерго в особі ВО Слов'янськтепломережа про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за спожиті послуги з опалення було відмовлено у прийнятті заяви у звязку з тим, що заявник звернувся із вимогами з яких вбачається спір про право(а. с. 4) Відповідно до ст. 13 Закону України Про житлово-комунальні послуги, залежно від функціонального призначення, житлово-комунальні послуги поділяються на комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, централізоване опалення тощо). Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Судом встановлено, що надання житлово-комунальних послуг, а саме забезпечення тепловою енергією, здійснює ОКП Донецьктеплокомуненергов особі ВО Словянськтепломережа. На підставі п. 1 ч. 1, п. п. 5, 10 ч. 3 ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Багатоквартирний будинок, в якому мешкає відповідач, приєднаний до централізованої мережі теплопостачання. Споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Виходячи з надання послуг з боку позивача та отримання ним оплати від відповідача, а також отримання послуг відповідачами та їх оплатою, між сторонами існують фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку. Згідно з п. п. 1, 6 ч. 2 ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги, виконавець зобовязаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; розглядати у визначений законодавством термін претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 32 Закону України Про житлово-комунальні послуги, плата за житво-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно з ч. 1 ст. 68 Житлового кодексу Української РСР, наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобовязаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. У відповідності до ч.1 ст. 18 Постанови КМУ "Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення" № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковими періодом для оплати послуг є календарний місяць: плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно зі ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Ст. 527 ЦК України вказує, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачений обовязок боржника, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб,які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У порушення ст.ст. 67,68 ЖК України відповідачі не здійснюють оплату за надані комунальні послуги з централізованого опалення та мають заборгованість у розмірі 5940 грн. 01коп., за період з 01 жовтня 2011 року по 01 березня 2015 року, що вбачається з наданих позивачем розрахунків заборгованості (а.с.6-10). Відповідачам надавались послуги з опалення, які не вносять плату за користування зазначеними послугами, тобто прострочили виконання грошового зобов'язання, внаслідок чого за особовим рахунком № 033642 утворилася заборгованість за постачання теплової енергії, яка підлягає стягненню з відповідачів у солідарному порядку з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 01 жовтня 2011 року по 01 березня 2015 року. Отже, у звязку з невиконанням обовязків щодо сплати спожитих послуг, боржникам нараховані за період з 01 жовтня 2011 року по 01 березня 2015 року, індекс інфляції у сумі 1257грн. 21 коп., та 3% річних у сумі 262 грн. 29 коп. Суд у відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягує з відповідачів на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Склад та розмір судових витрат входить до предмету доказування по справі. У відповідності до розяснень п. 36 Постанови Пленуму ВССУ України № 10 від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову(частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір,(наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом № 3674-VI). У відповідності до п.4, ч.2, ст.4 ЗУ «Про судовий збір», за подачу заяви про видачу судового наказу, встановлюється ставка 50 відсотків ставки, що визначається з оспорюваної суми у разі звернення до суду з позовом у порядку позовного провадження. У відповідності до ч.2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу, внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву. З огляду на викладене, з врахуванням тієї обставини, що у відповідності до ухвали від 23 березня 2015 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено, суд, вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь позивача судові витрати у виді судового збору, виходить з наступних розрахунків. Суд стягує із відповідачів з кожного по 121 грн. 80 коп. ( 243 грн. 60 коп/2), оскільки судом позов задоволено у повному обсязі. На підставі викладеного і

Outcome: approved