overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

09 березня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому вказано, що 25 серпня 2000 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Березнегуватським відділом актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис №30. Під час спільного проживання відносини між ними не склалися через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Шлюбні відносини на даний момент повністю припинено. Спільних дітей немає. Спори з приводу майна між [PERSON] та [PERSON] відсутні. Позивачка вважає, що спільне проживання та збереження сім'ї неможливе та суперечить її інтересам, тому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". У судове засідання позивачка не з'явилася, надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила справу розлянути в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні у справі докази, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 25 серпня 2000 року, який зареєстровано Березнегуватським відділом актів громадянського стану Миколаївської області, актовий запис №30 (а.с.3). Сімейне життя не склалося, шлюбні відносини припинено. Згідно ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з даних обставин, суддя вважає, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

09 березня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 01.09.2014 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у виконавчому комітеті Озерівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 1. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Сімейне життя в сторін не склалося, з жовтня 2016 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Нікотіна". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 01 вересня 2014 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у виконавчому комітеті Озерівської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 1 ( а.с.4). Від шлюбу сторони мають троє неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою (а.с.5, 6, 7). Шлюбно сімейні відносини між сторонами фактично припинені, на примирення вони не згодні. Таким чином суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

09 вересня 2013 року позивач звернувся до суду із позовом, яким просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 05 жовтня 2001 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №610. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 жовтня 2001 року в Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м.Донецька, актовий запис №610. Від спільного шлюбу мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні у відповідачки. Перевіривши матеріали справи і документи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню тому, що родина подружжя [PERSON] остаточно розпалася, сторони не бажають жити однією родиною, втратили почуття любові, поваги один до одного та взаєморозуміння, що при таких відносинах підстав для її збереження не має. Відповідно до ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідачка просила суд залишити їй прізвище "[PERSON]" при реєстрації розірвання шлюбу. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

09 вересня 2013 року позивач ПАТ "Миколаївобленерго" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] з позовом про стягнення збитків, в якому посилаючись на порушення відповідачем вимог пунктів 42 та 48 Правил користування електричною енергією для населення, що призвело до заподіяння збитків енергопостачальному підприємству на суму 698,98 гривень, які відповідач добровільно відшкодовувати відмовляється, просив ухвалити судове рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на свою користь суму збитків у вищезазначеному розмірі та судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача Петрівський О.О. згідно довіреності від 26.12.2012 року не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно та не повідомив суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 05 липня 2013 року працівниками позивача під час проведення рейдової перевірки у відповідача було виявлено порушення «Правил користування електричною енергією для населення» затверджених ПКМ України від 26 липня 1999 року, що передбачає відповідальність згідно ст.27 ЗУ «Про електроенергетику» від 16 жовтня 1997 року. В ході вищевказаної перевірки було встановлено, що споживач електричної енергії відповідач по справі порушив п.42,48 Правил, а саме: - самовільне підключення електроустановок струмоприймачів або електропроводки до електричної мережі, енергопостачальника відкритою електропроводкою, з порушенням схеми обліку поза приладообліку, що можливо виявити під час проведення контрольного огляду приладу обліку. Про порушення відповідачем «Правил користування електричною енергією для населення» працівниками позивача був складений акт №С-7399. На підставі даного акту комісією енергопостачальної організації проведено розрахунок, згідно Методики обчислення розміру відшкодування збитків, завданих енергопостачальнику внаслідок порушення споживачем правил користування електричною енергією для населення, що склало 698,98 гривень. Відповідно до ч.2 п.48 Правил користування електричною енергією для населення, споживач несе відповідальність за порушення ним правил користування електричною енергією. Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У зв'язку з вищевикладеними фактами та обставинами суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд знаходить за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 229,40 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

09 вересня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа КП "Новозаводське" Чернігівської міської ради, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він разом із сім'єю проживає та зареєстрований у квартирі за адресою [ADDRESS]. Разом з позивачем в квартирі зареєстровані: дружина [PERSON], дочка [PERSON], онук [PERSON], дочка [PERSON], онука [PERSON] Зазначає, що дана квартира не приватизована, відноситься до державного житлового фонду. Стверджує, що відповідач разом зі своїм сином [PERSON] фактично в квартирі не проживають з 1992 року; в квартирі немає їхніх речей. Пояснює, що [PERSON] на даний час зареєструвала шлюб і разом зі своїм чоловіком проживає в його квартирі за іншою адресою, а разом з проживає і їхній син. Вказує, що пропонував відповідачу добровільно знятися з реєстрації, але на його пропозицію вона не погоджується. Також вказує, що у зв'язку з тим, що відповідач з сином зареєстровані у вищезгаданій квартирі, він змушений сплачувати за них комунальні послуги, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Сторони в судове засідання не з'явились, від позивача через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Додатково зазначив, що позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про місце та час слухання справи повідомлялась у встановленому порядку. Причини неявки суду невідомі. У відповідності до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки всі особи, що беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом досліджено матеріали справи, а саме: довідку № 3151 від 13.08.2014 року про склад сім'ї (а.с. 4), копію свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 5), копію акту від 13.08.2014 року, про те, що [PERSON], [PERSON] за адресою [ADDRESS] не мешкають з 1992 року, але зареєстровані (а.с. 17). Судом встановлено, що відповідач [PERSON], не проживає в даній квартирі без поважних причин з 1992 року. Обставини, на які посилається позивач суд визнає достовірними, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню на підставі ст. 72 ЖК України, відповідач має бути визнана такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS]. Позивачем понесені і документально підтвердженні судові витрати в сумі 243,60 грн. судового збору, які згідно ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно приписів ст. 11 ЦПК України справу розглянуто судом в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

09 вересня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 14.01.1989 року Готвальдівським районним відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис №3, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними припинено з серпня 2014 року. Діти досягли повноліття. Спору про поділ майна сторони не мають. Подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, оскільки у сторін виникали непорозуміння, та недовіра один до одного, тобто перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся шляхом телефонограми, в ході розмови повідомив, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив справу розглядати за його відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.01.1989 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], виданого Готвальдівським районним відділом ЗАГС Харківської області, актовий запис № 3. /а.с.6/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

09 вересня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що з 25 червня 1990 р. вони перебувають у зареєстрованому Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області шлюбі, актовий запис № 03, від шлюбу мають повнолітніх дітей. Через те, що сторони мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, між ними постійно виникали конфліктні ситуації. Сім`я розпалась, сторони не підтримують шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, проживають окремо . У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати за його відсутності, та зазначила, що вказані позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, також просив винести заочне рішення у разі відсутності відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялась своєчасно та належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Відповідно до наданого суду свідоцтва про шлюб 17.12.1991 р. між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, зареєстрований Малорогозянською сільською радою Золочівського району Харківської області, актовий запис №03. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало спільне прізвище - [PERSON]. За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові та поваги одне до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Спільне господарство не ведеться. Спір стосовно розподілу майна наразі відсутній. Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України відновити дошлюбне прізвище позивачу -"[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

09 вересня 2014 року представник ПАТ КБ "Надра " звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], про стягнення заборгованості за кредитним договором №08/09/2008/980/ К-1708 від 10.09.2008 року у сумі 13437,47 грн., а також судового збору в розмірі 243,60 гривень в солідарному порядку. Представник позивача в судове засідання не з'явився так як направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися та не повідомили суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Так судом встановлено, що між позивачем та відповідачем [PERSON] 10.09.2008 року укладено кредитний договір №08/09/2008/980/ К-1708 від 10.09.2008 відповідно до якого відповідачу було надано кредит в сумі 10000,00 гривень на ремонт. В забезпечення повернення кредиту, у відповідності до укладеного договору, [PERSON] виступила зі свого боку поручителем за належне виконання кредитних зобов'язань відповідачем [PERSON] та несе з ним солідарну відповідальність за невиконання умов кредиту. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 13437,47 грн. Таким чином станом на 26.08.2014 року загальна сума заборгованості відповідача складає 13437,47 грн., з яких: - заборгованість основного боргу - 8999,45 гривні; - заборгованість за відсотками по кредиту - 2204,02 гривні; - пеня - 874,00 гривні; - штраф - 1360,00 гривні. Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник та поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

09 вересня 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22 листопада 2002 року у відділі РАГС м.Рівне, актовий запис № 1782,дітей [PERSON],[INFO],та [PERSON],[INFO],залишити проживати з матір"ю [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав. Пояснив, що 22 листопада 2002 року зареєстрував шлюб із [PERSON] Від подружнього життя мають доньку [PERSON],[INFO],та сина [PERSON],[INFO]. Однак спільне життя в них не склалося, в зв»язку з несумісними характерами та різними поглядами на життя в них почали виникати непорозуміння. Вони втратили почуття любові один до одного, припинили подружні стосунки, їхня сім»я розпалась остаточно, тому просить розірвати шлюб,неповнолітніх дітей залишити проживати з матір"ю. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю. Вказує,що сімейно-шлюбні стосунки між нею та позивачем припинені, примирення вважає неможливим. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права,свободи та інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення. Так, 22 листопада 2002 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що зроблено актовий запис № 1782. Від подружнього життя сторони мають дітей [PERSON],[INFO],та [PERSON],[INFO]. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно доводів сторін сімя розпалася остаточно, сімейно-шлюбні стосунки між сторонами припинені і відновлювати вони їх наміру не мають. За наведених обставин подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. На підставі ст.ст.110,112,160 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

09 вересня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що їх неповнолітня донька [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини та проживає від них окремо вже більше року, не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, а позивачка позбавлена можливості самостійно забезпечити всі необхідні умови для утримання дитини, тому була змушена звернутися до суду із цим позовом та просила стягнути аліменти в розмірі 1/ 3 частини усіх видів його доходу. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте в адресованій суду заяві просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 14), у звязку з чим суд допустив розгляд справи за його відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За даними копії свідоцтва про шлюб 1-ФП № 9010203 та копії свідоцтва про народження 1-ФП № 046434, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28 квітня 2006 року та мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 8-9). За даними Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на утриманні матері [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 та ч. 1 і ч. 2 ст.183 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дитини присуджуються в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи вимоги ст.ст.180, 182 СК України, матеріальне становище дитини та позивачки, суд прийшов до висновку, що відповідач зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання своєї неповнолітньої доньки в розмірі 1/3 частини всіх видів свого заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Окрім цього, згідно зі ст.79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з подальшими змінами, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved