Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до територіальної громади в особі Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області з наступними вимогами: визнати за ним право власності на житловий будинок №1 по вул. Терещенка в с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області, житловою площею 19,60 кв. м, загальною площею 49,4\~кв.\~м, який складається із 1 кухня - 11,9 кв. м, 2 житлова - 19,6 кв. м, 3 кухня - 7,4 кв. м, 5\~комора - 3,9 кв. м, І тамбур - 2,9 кв. м, господарських будівель та споруд: А-1 житловий будинок, а - веранда, а-1 тамбур, В - літня кухня, Г- сарай, 2 - погріб, Д - убиральня, Е - гараж, Ж - сарай, №1 - огорожа, №2 - ворота, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 09.08.2016. На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 09.08.2016 помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина, до складу якої входить і вказане нерухоме майно. 15.08.2016 він подав до Двадцятої Харківської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та отримав витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі №650/2016 від 15.08.2016, після смерті, [PERSON] Також, вступив у фактичне володіння та управління будинком, користується ним та присадибною земельною ділянкою проте не може отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про успадкування будинку, оскільки батько за життя не виготовив технічний паспорт на будинок і не отримав свідоцтва про право власності на нього. 25.07.2018 за його заявою було виготовлено технічний паспорт, а свідоцтво про право власності покійного батька на будинок не може бути видане в силу п. 11 ч. 2 ст. 346 ЦК України. Тому, нотаріусом 14.08.2018 було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії за відсутності правовстановлюючих документів, що посвідчує право власності на житловий будинок. Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 05.09.2018 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 11.10.2018. 11.10.2018 продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання. \~ \~ \~ \~03.12.2018 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 21.12.2018. Представник позивача адвокат [PERSON] подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити в повному обсязі, справу розглянути за його відсутністю та за відсутністю позивача. Від представника відповідача - сільського голови Борівської сільської ради [PERSON] надійшла заява про судовий розгляд справи за відсутністю представника сільської ради. Учасники справи в судове засідання не з'явилися. Відсутні передбачені ст. 223 ЦПК України підстави для відкладення судового розгляду з причини нез'явлення учасників справи, що дало суду підстави для судового розгляду справи по суті за відсутності учасників справи на підставі наявних у справі письмових доказів. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, вул. Терещенка №1, який належав [PERSON] Згідно свідоцтву про смерть, виданому 12.08.2016 Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, [PERSON] помер 09.08.2016 у віці 64 років. (а. с. 7). 15.08.2016 позивач [PERSON] звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON], [INFO] (а. с. 8). З [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №44767900 від 15.08.2016 вбачається, що після смерті [PERSON] Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова справа №59364367 (а. с. 9). З довідки КП "Зміївське БТІ" №2191 від 02.08.2018, технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, свідоцтва про право на спадщину за законом вбачається, що на згідно архівних матеріалів КП "Зміївське БТІ", житловий будинок за № 1 (один) по провулку Терещенко (колишній провулок Радянський) в селі Красна Поляна Зміївського району Харківської області станом на 31.12.2012 належав в цілому [PERSON] на підставі договору довічного утримання, посвідченого Зміївською держнотконторою 01.11.1995 Р-р№ 1-3281. Інвентаризаційна вартість нерухомого майна станом на 25.07.2018 складає 155110 грн., в тому числі вартість самочинно збудованих гаража літ. "Е" (23335 грн.) та сараю літ. "Ж" (44614 грн.) - 67949 грн. До інвентаризаційної справи на вказаний будинок залучено свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 12-ою Харківською держнотконторою 30.05.2000 Р-р № 2-569, по якому після померлої [PERSON] право власності на будинок набув [PERSON], але станом на 31.12.2012 вказане свідоцтво в КП "Зміївське БТІ" не зареєстровано (а. с. 10, 11-13, 18). Згідно рішення Борівської сільської ради Зміївського району Харківської області №50а від 01.06.2000 вирішено вилучити земельну ділянку в розмірі 0,30 га в с. Красна Поляна провулок Радянський, 1 у [PERSON] в зв'язку з його смертю, виділити земельну ділянку в розмірі 0,30 га [PERSON] в с. Красна Поляна, провулок Радянський, 1, в постійне користування (а. с. 14). З повідомлення начальника Архівного відділу Зміївської районної державної адміністрації №01-36/52, вбачається, що правовстановлюючі документи на житловий будинок за №1 по провулку (Радянському) Терещенко в с. Красна Поляна Зміївського району на [PERSON] або іншу особу в Архівному відділі районної державної адміністрації не зберігаються, з цього питання рекомендовано звернутися до Бюро технічної інвентаризації м. Змієва (а. с. 15). З повідомлення Борівської сільської ради Зміївського району харківської області №02-19/651 від 17.07.2018 вбачається, що згідно запису в по господарських книгах за 1996-2000 р. р., 2001-2005 р. р., 2006-2010 р. р., 2011-2015 р. р., 2016-2023 р. р. житловий будинок за адресою: Харківська область, Зміївський район, с. Красна Поляна, провулок Терещенко (Радянський), буд.\~№1 належить [PERSON] Інформацією про видачу правовстановлюючого документу, а також зміни власника житлового будинку за вищевказаною адресою сільська рада не володіє. Інформацією щодо користування житлом за вищевказаною адресою на протязі останніх 20 років сільська рада не володіє. Крім того, що вся документація сільської ради включно до 2015 року здано до архівного відділу Зміївської РДА, тому для отримання потрібного рішення на земельну ділянку необхідно звернутись до архівного відділу (а. с. 16). Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 14.08.2018 відмовлено [PERSON], що діє від імені [PERSON] після смерті - 09.08.2016 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, в зв'язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності на житловий будинок №1, розташованого по провулку Терещенко с. Красна Поляна Зміївського району Харківської області (а. с. 17). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом та [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі №53650030 вбачається, що [PERSON] після смерті батька [PERSON] отримав спадщину у виді автомобіля марки ВАЗ2107, 1990 року випуску, двигун №1145045, кузов №0525195, реєстраційний №К3973ХК, зареєстрованого 09.04.1993 ОРЕО УДАІ УВС Харківської області, на підставі технічного паспорту ГЛ №326051 (а. с. 43, 44). Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено право кожної особи звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. ст. 317, 319, 321 ЦК України право власності є непорушним, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідністю зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідністю зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Частинами 1, 2 статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4.15, 4.18 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Таким чином, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. \~ \~ \~ \~У відповідності з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~У відповідності з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] надав докази того, що спірний житловий будинок належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 12-ою Харківською державною конторою, яке не зареєстроване в КП "Зміївське БТІ". \~ \~ \~ \~У свою чергу позивач є спадкоємцем за законом першої черги після померлого 09.08.2016 батька [PERSON], та прийняв спадщину в установленому порядку шляхом подання відповідної заяви до Дванадцятої Харківської державної контори, а також отримав свідоцтво про право на спадщину на майно, щодо якого були наявні правовстановлюючі документи. \~ \~ \~ \~Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, що прийняли спадщину після померлого [PERSON] - немає. \~ \~ \~ \~До складу спадщини входить нерухоме майно, що належало померлому [PERSON], але отримати свідоцтво про право на спадщину позивач не має можливості через відсутність правовстановлюючого документа на спірний житловий будинок з надвірними будівлями. Оскільки позивачем надано належні, допустимі, достовірні та достатні докази на підтвердження обставин, викладених в обґрунтування позову, а відповідач не заперечував проти позову, у справі є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Сторонами вирішено питання щодо розподілу судових витрат у добровільному порядку, тому з урахуванням характеру спірних правовідносин та дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для вирішення питання щодо розподілу судових витрат між сторонами відповідно до ст. 141, 142 ЦПК України. Відповідно до другого речення ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved