Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 19.02.2005року в відділі РАЦС Тернопільського міського управління юстиції № 185. Внаслідок негативної поведінки чоловіка, а саме зловживання ним спиртних напоїв, нангесення побоїв їй особисто, її родині, вона втратила до відповідача почуття поваги та любові, протягом тривалого часу, між ними припиненні шлюбні стосунки та ведення спільного господарства. Крім цього в судовому засіданні додатково пояснила, що вона на даний час зустрічається з іншим чоловіком, не має наміру відновлювати стосунки з відповідачем, а тому просить не надавати термін для примиреня, так як таке не можливе. 08.12.2015 р. за клопотанням відповідача сторонам було надано термін для примирення терміном 2 місяці та справу призначено до розгляду на 08.02.2016 р. 08.02.2016 р. позивачка в судове засідання не прибула, однак подала заяву, просить справу розглядати у її відсутності, на позові наполягає, просить шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, просить позов задовольнити та розірвати шлюб, йому відомо, що позивачка проживає з іншим чоловіком, він не має наміру відновлювати з позивачкою стосунки. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з"ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 19.02.2005 року в відділі РАЦС Тернопільського МУЮ (актовий запис № 185, що стверджується свідоцтвом про шлюб. Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей які проживають разом із позивачкою. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві та з пояснень позивача та відповідача, причиною розірвання шлюбу є небажання сторонами будувати у подальшому сімейні стосунки, сторони втратили один до одного почуття поваги та любові і такі поновлювати ніхто із сторін не має наміру, сторони протягом тривалого періоду часу не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, позивачка на даний час зустрічається з іншим чоловіком і не має намірів поновлювати стосунки з відповідачем, наполягає на розлученні, термін для примирення просить не надавати, так як це суперечить її інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Із пояснень позивачки даних в судовому засіданні, а також із пояснень відповідача відомо, що сторони тривалий час, як припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, і поновлювати такі як пояснили сторони не мають наміру, так як втратили один до одного почуття поваги та любові. З позовної заяви позивачки та пояснень сторін в судовому засіданні відомо, що вони остаточно визначились і збереження шлюбу не бажають, як позивачка так і відповідач наполягають на розірванні шлюбу, за час наданий судом для примирення сторони не помирилися, що підтвердив в судовому засіданні відповідач, а також позивачка таке ствердила подавши заяву про розгляд справи у її відсутності, якою на задоволенні позову наполягає. За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім"ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки та ведення спільного господарства, сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, сім"я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе, а відтак, на думку суду, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved