Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

03.05.2017 р. позивач [PERSON] в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Служба у справах дітей Марганецької міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона перебувала у громадянському шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу у них народилась донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею, знаходиться повністю на її утриманні, так як батько не бере участі в утриманні дитини та вона належним чином піклується про її здоровя, фізичний, духовний та моральний розвиток. Оскільки її дочка часто хворіє гострим респіраторним захворюванням - ларингітом, лікуючий лікар рекомендує оздоровити дитину в санаторії (профілакторії) з морським кліматом до 2-3 разів на рік. Тому вона має намір забезпечити повноцінний відпочинок та оздоровлення дочці на курорті Туреччини. Проте батько дитини не надає дозволу на тимчасові виїзди за кордон дочки, тому вона змушена звернутися до суду, просить позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги, давши пояснення, аналогічні тим, що викладені в поданій до суду позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не зявився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи у його відсутність, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, у якій позов підтримує та просить суд слухати справу у його відсутності. А тому, суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається з долученої до матеріалів справи копії свідоцтва про народження (бланк серії І-СГ №419507) [PERSON], її батьками є [PERSON] та [PERSON] - сторони по справі. Судом встановлено, що [PERSON] проживає з матірю та повністю знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлено законом. Згідно ч. 7, ч. 8 ст. 7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими договорами України, згода на обовязковість яких надана Верховною радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Частиною другою та четвертою статті 150 СК України, передбачено, що батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобовязані поважати дитину. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. У відповідності до ч. 2 ст. 2 Протоколу N 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. Статтею 3, 6 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобовязуються забезпечити дитині таких захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обовязки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Відповідно до п. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З матеріалів справи та з пояснень представника позивачки вбачається, що позивач ставить питання про дачу дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, оскільки дочка часто хворіє гострим респіраторним захворюванням та потребує оздоровлення в санаторії (профілакторії) з морським кліматом. Тому позивач має намір забезпечити повноцінний відпочинок та оздоровлення дочки на курорті Туреччини, однак відповідач [PERSON] відмовляє їй у наданні своєї згоди. На думку суду, звернення [PERSON] до суду з даним позовом спрямоване на захист прав та інтересів дитини, відповідає бажанням дитини відпочити та оздоровитись на курорті за межами України. Оцінюючи зібрані по справі, докази в їх сукупності, виходячи з інтересів дитини, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та дозволити тимчасові виїзди [PERSON], [INFO] за кордон, без згоди батька [PERSON].

Outcome: approved