Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду посилаючись на те, що 26.08.2015 року Адміністрація лікарні без його згоди мотивуючи виробничою необхідність прийняла рішення щодо тимчасового переведення його на ставку ( у звязку з тим, що часи роботи комісії РВК передбачають повну зайнятість) і направляє його на роботу в РВК Києво -Святошинського району строком 3 місяця (до кінця призову 2015), а саме на період з 18.0.8.2015 року по 31.11.2015 року за адресою: м. Київ, вул. Котельникова,25. За відмову виконати наказ Вишнівської міської лікарні від 26.08.2015 № 63-аг «Про створення медичної комісії для проведення огляду громадян, які підлягають призову на строкову службу у жовтні-листопаді 2015 року», порушуючи норми статті 149 КЗпПУ позивачу оголосили догану відповідно до наказу від 01.09.2015 № 53-в. Позивач працює лікарем у Вишнівській міській лікарні з 1985 року, жодних стягнень не мав. Відповідно до його заяви у 2014 році його було переведено на роботу на 0,5 ставки лікаря-невропатолога терапевтичного відділення безстроково. Про що зазначено в трудовому договорі який є чинним на сьогоднішній день. У відповідності до части третьої статті 43 Конституції України, примусова праця заборонена. Норма його робочого часу становить 19,5 години на тиждень. Відповідно до статі 31 КЗпП України, власник, або уповноважений ним орган не вправі вимагати від працівника виконання ним роботи, не обумовленої трудовим договором. Згідно частини 1 статті 32 Кодексу Законів про працю, переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість,навіть разом з підприємством, установою, організацією, допускається лише за згодою працівника. Тому просив визнати незаконними та скасувати накази Вишнівської міської лікарні від 01.09.2015 № 53-в «Про винесення догани», та від 26.08.2015 № 63-аг «Про створення медичної комісії для проведення огляду громадян, які підлягають призову на строкову службу у жовтні-листопаді 2015 року». У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представники відповідача проти позову заперечували у повному обсязі, з мотивів, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, оскільки вважають, що дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовано до позивача законно та правомірно, згідно вимог чинного законодавства, тому просили у позові відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1)\~неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)\~неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3)\~свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6)\~справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст.ст.\~10, 60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу\~, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом установлено, що 26.08.2015 року Адміністрація лікарні прийняла рішення щодо тимчасового переведення позивача на ставку ( у звязку з тим, що часи роботи комісії РВК передбачають повну зайнятість) і направила його на роботу в РВК Києво -Святошинського району строком 3 місяця (до кінця призову 2015), а саме на період з 18.08.2015 року по 31.11.2015 року, за адресою: м. Київ, вул. Котельникова,25. За відмову виконати наказ Вишнівської міської лікарні від 26.08.2015 № 63-аг «Про створення медичної комісії для проведення огляду громадян, які підлягають призову на строкову службу у жовтні-листопаді 2015 року», позивачу оголосили догану відповідно до наказу від 01.09.2015 № 53-в. Як стверджує позивач він працює лікарем у Вишнівській міській лікарні з 1985 року, жодних стягнень не мав. Відповідно до його заяви у 2014 році його було переведено на роботу на 0,5 ставки лікаря-невропатолога терапевтичного відділення безстроково, що підтверджується наказом Вишнівської міської лікарні від 29.09.2014 року. Відповідно до вимог\~ст.139 КЗпП України\~працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до вимог ч.1\~ст.147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. При цьому, порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обовязків. Отже, для того, щоб притягнути працівника до дисциплінарної відповідальності, необхідно встановити, що невиконання чи неналежне виконання ним своїх трудових обовязків мало місце з його вини, тобто, було вчинено умисно або з необережності. Згідно з вимогами\~ст. 149 КЗпП України\~до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до\~ст. 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV цього Кодексу). Отже, вищевказаним законодавством передбачено, що підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності може бути лише безпосереднє порушення трудової дисципліни чи невиконання працівником без поважних причин обов"язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22\~постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями\~147-1,\~148,\~149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Тобто, виключною компетенцією власника або уповноваженого ним органу є видача наказів, визначення підстав, мотивів, обґрунтування та виду дисциплінарного стягнення. В свою чергу, до компетенції суду належить перевірка додержання передбачених законом підстав та порядку застосування до працівників дисциплінарного стягнення, тобто законність наказу. Як вбачається з матеріалів справи, підставою для застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді догани, було призначено за відмову від роботи в комісії РВК згідно наказу Вишнівської міської лікарні від 26.08.2015року за №63-АГ, без поважних на то причин. 31.08.2015 року позивач виклав свої пояснення та заперечення стосовно наказу Вишнівської міської лікарні від 26.08.2015року за №63-АГ де вказав, що вказаний наказ порушує норми кодексу законів про працю. Оскільки без його згоди його перевили на інше місце роботи з половини ставки на повну ставку. Тому позивачем вказано, що він буде виконувати свої обовязки на своєму робочому місці та рекомендував направити інших фахівців, які працюють на повну ставку. Однак, суд знаходить вказаний наказ Вишнівської міської лікарні від 26.08.2015року за №63-АГ, «Про створення медичної комісії для проведення огляду громадян, які підлягають призову на строкову службу у жовтні-листопаді 2015 року», правомірним та таким, що не суперечить вимогам закону, оскільки він винесений на підставі Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» та наказу Києво-Святошинського районної державної адміністрації Київської області Відділу Охорони Здоров»я «Про створення медичної комісії для проведення огляду громадян, які підлягають призову на строкову військову службу у жовтні-листопаді 2015 року»», де було вирішено створити медичну комісію у склад якої входив безпосередньо позивач [PERSON] як лікар-невропатолог Вишнівської поліклініки. Окрім того, суд акцентує увагу, на тому, що особливе значення при визначенні діяння працівника як дисциплінарного проступку має наявність у вчиненні цього діяння вини працівника, під якою розуміється певне психічне ставлення особи до своїх протиправних дій і їх шкідливих наслідків. Вина може виступати як умисел чи необережність. Тобто догана\~захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Підставою застосування догани є вчинення працівником протиправного винного діяння (дії чи бездіяльності), яке визнається дисциплінарним проступком. Протиправність поведінки працівника полягає в порушенні ним своїх трудових обовязків, закріплених нормами трудового права, як-от: КЗпП, правилами внутрішнього розпорядку, статутами, положеннями, посадовими інструкціями, трудовим договором (контрактом), колективним договором, а також у порушенні або невиконанні правомірних наказів та розпоряджень роботодавця. Як установлено судом згідно наказу Києво-Святошинського районної державної адміністрації Київської області Відділу Охорони Здоров»я «Про створення медичної комісії для проведення огляду громадян, які підлягають призову на строкову військову службу у жовтні-листопаді 2015 року»» було вирішено створити медичну комісію у склад якої входив безпосередньо позивач [PERSON] як лікар-невропатолог Вишнівської поліклініки. Як вбачається з матеріалів справи, у разі захворювання або відсутності з інших причин голови комісії та членів, дозволяється їх заміняти, зокрема лікарем неврапотологом поліклініки ЦРЛ. [PERSON] проте, як пояснили представники відповідача такої можливості не було. Також, з вказаного наказу вбачається, що роботу медичної комісії було вирішено організувати в приміщенні призовної дільниці РВК з 18.08.2015 року по 31.11. 2015 року. На період роботи комісії було вирішено звільнити від основної роботи лікарів та середніх медичних працівників із збереженням за ними посади та 15% за виїзний характер роботи згідно додатку № 9 до колективного договору). Суд знаходить пояснення та заперечення позивача, стосовно не виконання наказу Вишнівської міської лікарні від 26.08.2015року за №63-АГ, необґрунтованими, а причини невиконання вказаного наказу не поважними. За таких обставин, суд вважає, що винесення наказу про оголошення догани позивачу прийнятий правомірно та з дотриманням строку і порядку їх застосування, оскільки наведені у наказі обставини свідчать про неналежне виконання ним обов'язків, визначених у його посадовій інструкції та про порушення ним правил внутрішнього трудового розпорядку. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку (ст. 148 КЗпП України). До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України). Суд вважає, що визначені ст.ст.\~147,\~148,\~149 КЗпП України\~вид, строк та порядок застосування до позивача дисциплінарного стягнення було дотримано, факт порушення ним трудової дисципліни доведений, а саме: невиконання працівником без поважних причин обов"язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, окрім того позивачем не виконано вимоги Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу», а тому правових підстав для визнання наказу від 01.09.2015 року за 53-в «Про винесення догани» незаконним немає, відповідно підстави для скасування наказу від 26.08.2015 № 63-аг «Про створення медичної комісії для проведення огляду громадян, які підлягають призову на строкову службу у жовтні-листопаді 2015 року» теж відсутні. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України\~- суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Як вбачається з ч. 1\~ст. 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст.1 ЦПК України\~\~ завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку, що позов є необґрунтований й задоволенню не підлягає. Позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору згідно\~Закону України «Про судовий збір», тому останній згідно ч.4\~ст. 88 ЦПК України\~підлягає компенсації за рахунок держави. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст. ст.147,148,149,150 Кодексу законів про працю України, , постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», Законом України «Про військовий обов'язок і військову службу»,та,

Outcome: dismissed