Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-12 00:00:00

Позивач звернулась з позовом до Державного підприємства "Добропіллявугілля" про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що він з 2004 року перебував у трудових відносинах з ДП "Добропіллявугілля", працюючи гірником очисного забою підземним на шахті "Піонер". 20.08.2006 року під час виконання трудових обов'язків з ним трапився нещасний випадок, в результаті якого він отримала травму - забій головного мозку легкого ступеню, забій лівого плечового суглобу, забій попереково-крижового відділу хребта з больовим вертеброгенним синдромом на фоні остеохондрозу хребта, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 22.08.006 р. та актом №26 про нещасний випадок за формо Н-1 від 22.08.2006 р. Висновком МСЕК від 05.12.2006 року йому встановлено 50% втрати працездатності та третю групу інвалідності. В результаті отриманої травми йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, наслідком якого стала часткова втрата працездатності. Ушкодження здоров"я призвело до порушення його особистих немайнових прав та спричинило моральну шкоду. У зв'язку з травмою він тривалий час знаходилась на стаціонарному лікуванні. В результаті отриманої ним травми йому був заподіяний, перш за все фізичний біль, фізичні і душевні страждання. Пошкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких, як право на охорону здоров'я, безпечну працю. Йому доводиться фізично і морально пристосовувати до життя з урахуванням каліцтва і обумовлених ним обмежень. Він не може виконувати роботу в побуті як раніше за наслідком каліцтва, стан його здоров'я ніколи не відновиться до стану, який він мав до отримання травми. Все це дезорганізує його життя і негативно відбивається на його нервовій системі. Тому він вважає, що йому була заподіяна, з вини ДП «Добропіллявугілля», моральна шкода, яку він оцінює в розмірі 25 тисяч гривень. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши заяву в якій просить розглянути його позовні вимоги без його участі і які він підтримує в повному обсязі,. Представник відповідача - Косенко С.В., діючий на підставі довіреності, позов не визнав. Вважає, що суду не надано належних доказів, які б свідчили про факт заподіяння позивачеві моральних страждань. Зазначив, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документі, які б підтверджували перенесення нею стресових, агресивних і других негативних проявів стану її здоров'я. Просив відмовити в задоволені позову. Вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вирішуючи справу суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами в зв'язку з відшкодуванням моральної шкоди, регулюються ст. 237-1 КЗпП України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працював в ВП "Шахта " Піонер" ДП "Добропіллявугілля". Даний факт підтверджується копією трудової книжки (а.с.3-5) і відповідачем не оспорювався. Під час виконання трудових обов'язків, 20.08.2006 року, з позивачем трапився нещасний випадок, внаслідок якого вона отримала травму: забій головного мозку легкого ступеню, забій лівого плечового суглобу, забій попереково-крижового відділу хребта з больовим вертеброгенним синдромом на фоні остеохондрозу хребта, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві від 22.08.2006 року форми Н-5 (а.с.6) та актом № 26 за формою Н-1 від 22.08.2006 року (а.с.7). Висновком МСЕК від 05.12.2006 року позивачу первинно встановлено 50% втрати професійної працездатності та третю групу інвалідності, у зв'язку з трудовим каліцтвом від 20.08.2006 року, безстроково (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 173 КЗпП України передбачено, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку. Статтею 13 Закону України "Про охорону праці" передбачено, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. У судовому засіданні встановлено, що шкоду здоров'ю внаслідок нещасного випадку на виробництві позивачу заподіяно з вини самого позивача, що підтверджується актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві форми Н-5 від 22.08.2006 року (а.с.6) та актом № 26 за формою Н-1 від 22.08.2006 року (а.с.7). З акту розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві від 22.08.2006 року (а.с.6) та акту № 26 від 22.08.2006 року (а.с.7) вбачається, що нещасний випадок з [PERSON] трапився внаслідок: невиконання [PERSON] вимог п.11.1 «Інструкції №3 з охорони праці для ГРОЗ». Враховуючи наведене, в судовому засіданні встановлено, що умови праці позивача не відповідали вимогам ст. 153 КЗпП і що відповідач не забезпечив додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці, що підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві та актом розслідування нещасного випадку, який стався на виробництві. Зазначені небезпечні умови праці стали однією із причин нещасного випадку на виробництві з позивачем, який внаслідок отриманої травми отримав ушкодження здоров"я. Пошкодженням здоров'я внаслідок отриманої на виробництві травми позивачеві завдано моральну шкоду, яка обумовлена моральними та фізичними стражданнями з приводу пошкодження здоров'я, погіршенням життєвих умов, що потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03. 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду України № 5 від 25.05.2001 року) заподіяна моральна (немайнова) шкода відшкодовується фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995р. № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат, їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. Доказами, наявності факту заподіяння позивачу моральної шкоди, є акт про нещасний випадок на виробництві, рішеннями МСЕК про встановлення позивачу стійкої втрати працездатності та інвалідності 3 групи. В судовому засіданні на основі аналізу приведених вище доказів вірогідно встановлено вину відповідача у спричинені позивачеві моральної шкоди внаслідок пошкодження здоров'я, що є підставою для задоволення його позову. З врахуванням викладеного, суд вважає законними та обґрунтованими вимоги позивача до відповідача про відшкодування моральної шкоди, так як внаслідок виробничої травми позивачу заподіяні фізичний біль і душевні страждання. Ушкодження здоров'я призвело до порушення його особистих немайнових прав, таких як, право на охорону здоров'я, на безпечну працю. Все це призвело до порушення його звичного образу життя та вимагає від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, що належним чином має бути компенсовано. Дані обставини знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, дослідженими та проаналізованими у ході судового розгляду. Враховуючи, обставини справи, глибину, характер та ступінь моральних та фізичних страждань позивача з приводу пошкодження здоров'я, перебування останнього на лікуванні у зв»язку з нещасним випадком на виробництві, встановлення втрати працездатності на 50% безстроково, що свідчить про неможливість відновлення працездатності, порушення у зв'язку з цим нормального укладу життя позивача, а також те, що нещасний випадок на виробництві трапився в тому числі і з вини самого позивача, який порушив положення посадової інструкції, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 20000 (двадцять тисяч) грн. в порядку відшкодування моральної шкоди. Задовольнити вимоги позивача про стягнення з відповідача 25 000 грн. в порядку відшкодування моральної шкоди суд не находить можливим, оскільки така сума не відповідає глибині моральних та фізичних страждань позивача, ступеню втрати ним професійної працездатності. Прийняти до уваги заперечення представника відповідача про те, що позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди внаслідок спричиненої травми, суд не може, оскільки це твердження спростовується наданим позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами. Доводи відповідача, з приводу того, що позивач не надав обґрунтований розрахунок моральної шкоди, не представив медичні документі, які б підтверджували перенесення позивачем стресових, агресивних і других негативних проявів стану його здоров'я не заслуговують на увагу, так як в п. 4.1 рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 р. зазначено, що ушкодження здоров'я, заподіяне потерпілому під час виконання трудових обов'язків незалежно від ступеня втрати професійної працездатності вже спричиняють йому моральні і фізичні страждання. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: partial