Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з цим позовом та зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], якій належав будинок [ADDRESS]. На її ім'я мати залишили заповіт. У встановлений законом строк вона звернулась до нотаріуса та отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, однак оформити право власності на жилий будинок не змогла, оскільки мати не оформила своє право власності на будинок в установленому законом порядку. У судовому засіданні позивач підтримала позов, посилаючись на наведені у ньому обставини. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, подав заяву про розгляд справи в його відсутності, позов визнав. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить законодавству і не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Вислухавши позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, на підставі такого. Згідно зі ст.ст.10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Зі свідоцтва про народження вбачається, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, [PERSON] 25.06.1966 р. уклала шлюб з [PERSON]., після чого їй було присвоєне прізвище [PERSON]. З заповіту, укладеного 19.11.2014 року та зареєстрованого секретарем Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району за №21, вбачається, що [PERSON] все своє майно заповідала дочці - [PERSON] Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 17.03.2015 р., виданого Виконавчим комітетом Маловільшанської сільської ради Білоцерківського району Київської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 71 року. Згідно зі свідоцтвами про право власності від 22.09.2010 р. та про право на спадщину за законом від того ж числа, посвідченими державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори за №№2-1835, 2-1837, [PERSON] належало 1/2 частка житлового будинку [ADDRESS], на праві спільної сумісної власності на майно подружжя, набуте за час шлюбу, та 1/2 частина - на праві на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер [INFO] Зі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02.12.2015 року, зареєстрованого у спадковій справі №404/2015 за №1-2782 державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори, [PERSON] після смерті матері отримала у спадок все залишене нею майно. З матеріалів справи судом встановлено, що з заявою про прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріуса у встановлений законом строк. Як вбачається з постанови від 02.12.2015 р., державний нотаріус Білоцерківської державної районної нотаріальної контори, розглянувши заяву позивача про прийняття спадщини, відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] у зв'язку з ненаданням правовстановлюючих документів на майно, оскільки право власності на будинок не було зареєстровано спадкодавцем у встановленому законом порядку. Відповідно до ст.ст.1217,1222, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за законом або за заповітом; спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавців, і той з подружжя, який його пережив; право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємець за законом або заповітом може відмовитися від прийняття спадщини протягом встановленого законом строку; ця відмова є безумовною і беззастережною (ч.ч.1,5 ст.1273 ЦК України). Згідно зі ст.1218 того ж Кодексу, до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до п.3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування, до нього переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини; для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Беручи до уваги, що на момент відкриття спадщини після [PERSON] її право на реєстрацію житлового будинку залишилось, і позивач спадщину прийняв, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню з урахуванням наведених норм. На підставі наведеного,

Outcome: partial