Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

06 червня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. На підтвердження позовних вимог зазначає, що вона та відповідач по справі є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 12 років відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, аліменти не сплачує, її життям не цікавиться. Син [PERSON] бажає продовжити навчання за кордоном в Республіці Польщі, однак для цього, в силу неповнолітнього віку, потребує згоди батьків. Оскільки відповідач самоусунувся від виховання дитини, що шкодить інтересам дитини, позивач просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 13 червня 2019 відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.28). У встановлений судом строк, відповідач відзиву не подав. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник, адвокат Долженко О.М. позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Представник органу опіки та піклування Усатова Є.П. в судовому засіданні позовні вимоги позивача підтримала, так як це відповідатиме інтересам дитини. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області 16 вересня 2019 року, суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника третьої особи та покази свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.07.2007 року з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] стягуються аліменти в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку (а.с.10). Внаслідок неналежного виконання рішення суду в [PERSON] виникла заборгованість по сплаті аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці та станом на 07.05.2019 року складає 93935 грн.33 коп., що підтверджено відповідною довідкою державного виконавця №07.05.2019 №9021 та розрахунком заборгованості № 9023 від 07.05.2019 (а.с.12-13). Довідками, виданими дошкільним навчальним закладом №5 «Сонечко» та Миргородською загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів № 3, зафіксовано, що протягом навчання дитини у відповідних навчальних закладах батько не брав участь у вихованні дитини, навчальним процесом не цікавився (а.с.17-18). Актом про підтвердження фактичного місця проживання особи на території м. Миргорода, зафіксовано що [PERSON] та її син [PERSON] проживають за адресою - [ADDRESS] . Вихованням дитини [PERSON] займається самостійно (а.с.14). Окрім того, дитина [PERSON] , перебуває на обліку в КНП «Миргородський міський центр первинної медико-санітарної допомоги Миргородської міської ради, у зв`язку з наявністю захворювання нирок та проблем з опорно-руховим апаратом, що підтверджується відповідними довідками. Окрім того відповідні документи містять вказівку, що за час перебування дитини на обліку, батько станом здоров`я дитини не цікавився (а.с.15-16). Виконавчим комітетом Миргородської міської ради Полтавської області як органом опіки та піклування було прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] . Свідком [PERSON] , було повідомлено суду, що він проживає в сусідньому від позивача будинку. [PERSON] та [PERSON] йому добре відомі. Батька [PERSON] - [PERSON] він протягом останніх семи років не бачив. Вихованням дитини займається лише мати [PERSON] Свідок [PERSON] , суду повідомила, що вона являється матір`ю позивача [PERSON] . Відповідач [PERSON] у вихованні дитини не приймає участі, матеріальної допомоги не надає. З дитиною останнього разу бачився близько 12 років тому. Протягом цього часу із дитиною не спілкувався. Фактичне місце проживання відповідача їй не відоме. Роль батька в сім`ї виконує дідусь. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз`яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько, ухиляється від виконання свого обов`язку по вихованню дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його підготовку до самостійного життя, за таких обставин позбавлення батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини. Судові витрати у справі складають з витрат, понесених у зв`язку зі сплатою судового збору в розмірі 768,40 грн. та витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000 грн. Оскільки позов задоволений у повному обсязі, на підставі ст.ст. 139, 141 ЦПК України дані судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved