Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

14.07.2017 в інтересах неповнолітньої [PERSON] до суду , звернулася її опікун [PERSON] з позовом до ДП «ЛДЛАП «Лугинський держлісгосп АПК», третя особа: відділ приватизації виконкому Коростенської міської\~ ради про зобовязання щодо надання згоди на приватизацію житла позивач просить, зобовязати ДП «ЛДЛАП «Лугинський держлісгосп АПК» надати згоду на приватизацію [PERSON], [INFO] житлового приміщення, що розташоване по вул. Мічуріна буд. 12а в смт Лугини Лугинського району Житомирської області. Свої вимоги (з урахуванням уточнень) обґрунтовує наступним, що вона позивач [PERSON] згідно витягу з рішення Коростенського міськвиконкому від 05.03.2007 №132 є опікуном над [PERSON], [INFO]. Відповідно до рішення виконкому Лугинської районної ради від 17.07.1990 №138 «Про затвердження спільних постанов адміністрацій та профспілкових комітетів Лугинського міжрадгоспного лісгоспу про розподіл майна» трьохкімнатна квартира, що розташована була по вул. Мічуріна, буд. 14 в смт Лугини була виділена батьку [PERSON] - [PERSON] На підставі рішення було видано також ордер на вселення в жиле приміщення від 26.07.1990. 09.12.2006 та 07.02.2007 померли батьки [PERSON]- [PERSON] та [PERSON], що були наймачами вказаного житлового приміщення. 20.11.2008 за рішенням Лугинської селищної ради змінено нумерацію житлового будинку, який закріплений за дитиною-сиротою [PERSON] з №14 вул. Мічуріна в смт Лугини на № 12 а, по вул. Мічуріна в смт Лугини. Таким чином на даний час єдиною особою, що зареєстрована в цьому будинку, який є обєктом державної власності, є [PERSON], яка виявила бажання приватизації цього житла та [PERSON], як її опікун підтримала цей намір. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача ДП «ЛДЛАП «Лугинський держлісгосп АПК» позовні вимоги визнав та не заперечував щодо їх задоволення. Представник третьої особи відділ приватизації виконкому Коростенської міської Ради надіслала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, в прийнятті рішення по суті справи покладається на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою вул. Мічуріна буд.14 в смт Лугини Лугинського району Житомирської області була надана в користування [PERSON], лісничому Липниківського лісництва на родину з 3-х осіб: він, його дружина [PERSON], донька [PERSON], на підставі ордеру № 566 від 26.07.1990. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП №052756, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, основний квартиронаймач [PERSON] помер 09.12.2006, про що зроблено відповідний актовий запис №113 від 11.12.2006. Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ТП № 057214, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Лугинського районного управління юстиції Житомирської області, [PERSON] померла 07.02.2007, про що зроблено відповідний актовий запис №11 від 10.02.2007. Відповідно свідоцтва про народження серії 1-БК №084901, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану, Лугинського районного управління юстиції Житомирської області [PERSON] народилась 01.11.2002 року, її батьками вказані [PERSON] та [PERSON] Згідно з витягу Коростенького міськвиконкому від 05.03.2007 №132 Про затвердження висновку «Про можливість виконання обовязків опікуна [PERSON], щодо малолітньої [PERSON]В.» було призначено опікуном над малолітньою [PERSON] [INFO] [PERSON], та видано посвідчення опікуна №113 від 06.03.2007. Згідно архівного витягу, виданого архівним сектором Лугинської районної державної адміністрації від 03.04.2015 № 29, рішенням Лугинської районної ради народних депутатів від 18.07.1990 №138 було вирішено видати ордер на трикімнатну квартиру житловою площею 40,7 кв.м. в будинку №14 по вул. Мічуріна в смт. Лугини сімї: [PERSON]- лісничий Липниківського лісництва, [PERSON]- дружина, [PERSON]- дочка. Згідно рішення Лугинської селищної ради №204 від 20.11.2008 було вирішено змінити нумерацію житлового будинку який закріплений за дитиною-сиротою [PERSON], з №14 по вул. Мічуріна в смт Лугини на буд. №12 а по вул. Мічуріна в смт Лугини. В вересні місяці 2016 року [PERSON] було зібрано пакет необхідних документів для приватизації житла та вона звернулась до відділу приватизації виконкому Коростенської міської Ради, але її в усному порядку було проінформовано в тому, що оскільки житлове приміщення перебуває на балансі в ДП «ЛДЛАП «Лугинський держлісгосп АПК» то необхідна його згода на приватизацію. На неодноразові звернення [PERSON] до керівництва ДП «ЛДЛАП «Лугинський держлісгосп АПК» про надання такої згоди позитивних результатів не дало, не надали також будь-якої інформації щодо підстав для відмови в надані згоди на приватизацію цього житла. Як слідує з довідки №7526 від 22.06.2017, виданої Лугинською селищною радою Лугинського району Житомирської області [PERSON] зареєстрована за адресою, [INFO] а. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. Конституцією України\~також серед основних прав і свобод людини й громадянина проголошено право на житло. Відповідно до ч. 1, 2ст. 47 Конституції України одним із конституційних прав громадян є право на житло. Гарантіями здійснення цього права є обовязок створення державою умов, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду; надання державою та органами місцевого самоврядування відповідно до закону житла безоплатно або за доступну плату. Згідно з ч. 1\~ст. 24 Конституції України право людини на житло є загальновизнаним, невідчужуваним, непорушним і рівним для всіх без будь-яких обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до ст.ст.9,48 Житлового кодексу України громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законодавством України. Статтею 345 ЦК України\~закріплюється право фізичної або юридичної особи набувати право власності на майно у разі приватизації державного та комунального майна у порядку, встановленому законом. Зазначена норма є загальною, оскільки відсилає до спеціального законодавства. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання і утримання визначені\~Законом України від 19 червня 1992 року N 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч.1\~ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Відповідно до п.18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого\~Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 16.12.2009 року № 396, громадянином до органу приватизації подаються: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартирі; копію документа, що посвідчує особу; технічний паспорт на квартиру (будинок), жиле приміщення у гуртожитку; довідка про склад сім'ї та займані приміщення; копія ордера про надання жилої площі (копія договору найму жилої площі у гуртожитку); документ, що підтверджує невикористання ним житлових чеків для приватизації державного житлового фонду; копія документа, що підтверджує право на пільгові умови приватизації; заява - згода тимчасово відсутніх членів сім'ї наймача на приватизацію квартири (будинку), жилих приміщень у гуртожитку, кімнат у комунальній квартирі. Згідно до змісту ч. 3 ст. 8 Закону України\~Про приватизацію державного житлового фонду\~(надалі - Закон) передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. При цьому частина 10 наведеної статті зазначає, що органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених пунктом 2\~статті 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків - пам'ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов'язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Тобто, перелік підстав для відмови в приватизації квартири є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. У відповідності зі\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтями\~15\~та\~16 ЦК України\~передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 57 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, що мають істотне значення для вирішення справи. Згідно з ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Правомірність вселення та проживання позивача у квартирі за адресою смт Лугини вул. Мічуріна буд.12 а підтверджено наявними у справі документами та в судовому засіданні не заперечувалось представником відповідача, що є обставиною, яка не підлягає доказуванню відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України. Порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян та перелік документів, що підлягали оформленню на час виникнення спірних правовідносин, регулювався Положенням про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженим\~наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року№ 56\~(з відповідними змінами та доповненнями). Відповідно до п. п. 9, 10 Положення, якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім'ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. Якщо загальна площа квартири (будинку) перевищує площу, яку має право отримати сім'я наймача безоплатно, наймач здійснює доплату цінними паперами, одержаними для приватизації державних підприємств чи землі, а у разі їх відсутності грошима. Сума доплат визначається добутком розміру надлишкової загальної площі на вартість одного квадратного метра. Відповідно до офіційного тлумачення положення п. 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~Рішенням Конституційного Суду № 15 р-п/2010 від 10.06.2010 року\~кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена його сімї та додатково 10 квадратних метрів на сімю; у власність наймача і кожного члена його сімї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; у власність наймача і кожного члена його сімї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Згідно з п. 1\~рішення Конституційного Суду України від 10 червня 2010 року № 15-рп/2010\~у справі за конституційним зверненням щодо офіційного тлумачення положення п. 5\~ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (справа про безоплатну приватизацію житла) в аспекті конституційного звернення положення п. 5\~ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19 червня 1992 року № 2482-XII, згідно з яким кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чека або з частковою доплатою один раз, необхідно розуміти так, що право громадян України на безоплатну приватизацію державного житлового фонду вважається реалізованим один раз, якщо: - громадянин України повністю використав житловий чек для приватизації житла у державному житловому фонді, і у його власність безоплатно передано в одній чи кількох квартирах (будинках) загальну площу з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім'ї та додатково 10 кв. м на сім'ю; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу однієї квартири (будинку), що перевищує встановлену санітарну норму, з оплатою вартості надлишкової загальної площі приватизованого житла; - у власність наймача і кожного члена його сім'ї передано загальну площу житла, меншу ніж встановлена санітарна норма, а залишок житлового чека використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду; - весь житловий чек використано для приватизації частки майна державних підприємств, земельного фонду. Приватизація загальної площі в кількох квартирах (будинках) державного житлового фонду в межах встановленої санітарної норми та номінальної вартості житлового чека не є повторною. Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, враховуючи, що відповідно до законодавства України кожен громадянин має право приватизувати займане ним житло в межах номінальної вартості житлового чеку один раз та приймаючи до уваги, що позивачем в повному обсязі не було використано право на безоплатну приватизацію житла, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до вимог\~ст.. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 640 грн.

Outcome: approved