Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

Направленим позовом заявник просить суд ухвалити рішення про визнання нерухомого та рухомого майна спільним сумісним та стягнення грошової компенсації частки рухомого майна. Провадження у справі було відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та заперечень щодо цього від учасників не надходило. Відповідач після відкриття провадження у справі не направив відзиву на позов. Проаналізував надані позивачем матеріали судом встановлено наступне. При зверненні до суду позивачем сплачено судового збору в розмірі 4 229,74 гривень (а.с.2) та 704,8 гривень (а.с.53, 60). Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 березня 1993 року по 22 березня 2018 року (а.с.9 - 12). Позивач, відповідно до інформації з пенсійного фонду України, певний час працювала та отримувала зарплатню (а.с.14-17). До складу родини сторін входять двоє осіб (а.с.18). Відповідно до інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, станом на 2 березня 2018 року, відповідач рахувався власником житлового будинку [ADDRESS]. Набуття такого майна у власність відбулась 27 лютого 2006 року (а.с.20,21). Рішенням органу місцевого самоврядування найменування вулиць у с. Сонячне було перейменоване, серед інших, з вулиці [ADDRESS] на вулицю [ADDRESS] у с. Сонячне Житомирського району Житомирської області (а.с.31 - 35). Відповідач має зареєстроване місце проживання у спірному житловому будинку з 10 травня 1993 року (а.с.52). З 17 лютого 2018 року відповідач є власником автомобіля марки "ГАЗ 3110" 2000 року випуску реєстраційний номер "[NUMBER]". З 8 липня 2004 року відповідач є власником автомобіля марки "ГАЗ 24" 1973 року випуску реєстраційний номер "[NUMBER]". Вартість обох автомобілів становить 65 478 гривень. Правовідносини між сторонами врегульовані наступними нормами матеріального права. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя (ст. 60 Сімейного Кодексу України). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч. 1 ст. 61 СК України). Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу (ст. 370 ЦК України). Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання (ч. ч. 1, 2 ст. 364 ЦК України). Проаналізував фактичні обставини справи та норми закону якими вони врегульовані, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову виходячи з наступного. Об'єкт нерухомості, суд вважає, беззаперечно був набутим у власність за час перебування у зареєстрованому шлюбі сторін і за відсутності інших матеріалів є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Звідси таке майно є спільним сумісним із часткою сторін по ? частині. Два згадуваних автомобіля також набуті подружжям за час шлюбу і є спільним сумісним майном із часткою сторін по ? частині за кожним також. Іншого надано не було і судом встановити не представилось можливим. В іншій частині вимог про стягнення з відповідача грошової компенсації вартості автомобілів суд відмовляє адже згоду на таку компенсацію відповідачем надано не було. Дані правовідносини безальтернативно задекларовані згадуваними положеннями законодавства України і, на переконання суду, розширеному тлумаченню не підлягають. Судові витрати позивача, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, за розгляд даної справи підлягають розподілу наступним чином. При зверненні до суду нею було сплачено судового збору в розмірі 4 934,54 гривень. Оскільки вимоги підлягають до часткового задоволення з відповідача на користь позивача слід стягнути судових витрат в розмірі 4 229,74 гривень. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved