Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернувся до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. У своїй заяві зазначив, що згідно рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12.06.2019 року у справі № 548/1015/19 стягнуто із позивача [PERSON] - на користь відповідача [PERSON] , аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15.05.2019 року і до досягнення ним повноліття. Як вказує позивач на даний час, змінився його сімейний стан, оскільки в нього є донька - [PERSON] , яка також перебуває на його утриманні, то в зв`язку з цим він і звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. В судове засідання третя особа [PERSON] не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши позицію позивача, відповідача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За вимогами ч. 3 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з ч. 1 ст. 13 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 Цивільно-процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільно-процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12.06.2019 року у справі № 548/1015/19 стягнуто із позивача [PERSON] - на користь відповідача [PERSON] , аліменти на утримання його малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] - в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходу (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 15.05.2019 року і до досягнення ним повноліття. Стаття 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.121 СК України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Стаття 141 СК України передбачає, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. У відповідності до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. А отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.51 Конституції України та ч.1 ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 181 СК України передбачає, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 та ч. 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Суд при розгляді вимог позивача про зменшення розміру аліментів враховує те, що на утриманні у позивача перебуває малолітня донька [PERSON] , [INFO] , що доводиться копією свідоцтва про народження Серія [NUMBER] та копією довідки Новооріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області №02-19/786 від 29.07.2019 року, тому з вказаних підстав аліменти підлягають зменшенню. Суд не приймає до уваги твердження відповідача вказане у відзиві на позов, що донька позивача народилася до ухвалення рішення про стягнення аліментів, що його сімейний стан фактично не змінився, оскільки в заяві від 02.12.2019 року вона повністю визнала позовні вимоги, та оскільки позивач дійсно має всього двох неповнолітніх дітей. Враховуючи вищевикладене суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини, стягуваних з позивача на користь відповідача згідно рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 12.06.2019 року у справі № 548/1015/19, встановивши їху розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку в місяць.

Outcome: approved