Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

11 березня 2020 року позивач [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] вказує про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. Згідно рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 березня 2018 року шлюб між ними було розірвано. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з нею та перебуває на її утримані. Дочка навчається у Вербенській школі-ліцей, у зв`язку з чим потребує додаткових витрат. Відповідач фінансової допомоги на утримання дитини не надає. Їй відомо, що відповідач є здоровою та працездатною особою, працює торговим агентом ТзОВ «Торговий дім Аванта» м. Луцьк та отримує щомісячно заробітну плату в сумі приблизно 10000 гривень. Інших утриманців відповідач не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З підстав, вказаних у позовній заяві, позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати просила покласти на відповідача. 1 липня 2020 року до суду надійшла заява позивача [PERSON] про зміну розміру позовних вимог, в якій позивач просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. В судове засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат Махацький Ю.М. не з`явились. Від адвоката Махацького Ю.М. надійшла до суду заява в якій представник позивача просив розгляд справи провести без його участі та участі позивачки. Крім того, у поданій до суду заяві представник позивача Махацький Ю.М. зазначив про те, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 33). Відповідач [PERSON] в судові засідання 27 квітня, 12 травня, 1 липня та 20 липня 2020 року не з`явився, хоч про час та місце судового розгляду справи був повідомленим у встановленому порядку, шляхом надіслання судових повісток на адресу зареєстрованого місця проживання відповідача та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Частина 10 статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що за адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин та за наявної згоди позивача та представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом по даній цивільній справі призначалися судові засідання 27 квітня, 12 травня, 1 липня та 20 липня 2020 року. У вказані судові засіданні відповідач та/чи його представник не з`являлися. Відповідач до суду відзиву на позовну заяву не подавав. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6) встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , її батьком вказаний відповідач [PERSON] , а матір`ю позивач [PERSON] . Отже, сторони по справі є батьками [PERSON] , [INFO] . В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Під час розгляду справи встановлено, що неповнолітня дитина сторін по справі проживає з позивачем (а.с. 7). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] , за її вибором, на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1159,00 гривень. За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Ч. 1 ст. 133 ЦПК України визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із досліджених довідки № 317 від 11 березня 2020 року (а.с. 9), квитанції № 69 від 11 березня 2020 року (а.с. 10), встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем [PERSON] понесено витрати в розмірі 1200 гривень. За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК Україн, суд стягує з відповідача [PERSON] понесені позивачем [PERSON] витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 1200 гривень. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для звільнення відповідача від сплати судового збору не встановлено. На підставі ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258, 259, 265, 268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved