Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом де вказує, що перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З відповідачем вони на теперішній час припинили шлюбні відносини, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Після припинення шлюбних відносин, відповідач не надає допомогу на утримання дитини. Тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з"явилася, надала суду письмову заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст.183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст.184 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження якої записаний відповідач (а.с.3). У судовому засіданні встановлено, що після припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дитини так і відповідача, який, в порушення вимогст.60 ЦПК України, ухвалу суду від 05 липня 2016 року не виконав, доказів щодо свого матеріального стану і наявності непрацездатних або неповнолітніх утриманців не надав, і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів його доходів, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04 липня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тому суд вважає можливим допустити рішення в частині стягнення аліментів на утримання дитини в межах платежу за один місяць, до негайного виконання. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст.84, 180, 181, 182, 183, 184, 191 СК України,

Outcome: approved