Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, де просила: «Прийняти рішення, яким встановити порядок користування житловими приміщеннями в квартирі [ADDRESS], виділивши [PERSON] в користування житлову кімнату площею 17,5 кв.м. з виходом на балкон, а [PERSON] та [PERSON] кімнати площею 17,4 та 10,5 кв.м. відповідно. Підсобні приміщення у складі кухні, ванної кімнати, туалету і коридору залишити у загальному користуванні. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні виділеною [PERSON] кімнатою та підсобними приміщеннями в квартирі [ADDRESS]. Зобовязати [PERSON] не чинити перешкоди у користуванні виділеною [PERSON] кімнатою та підсобними приміщеннями в квартирі [ADDRESS]. Заборонити [PERSON] поселяти сторонніх осіб у [ADDRESS] без узгодження з усіма співвласниками квартири. Заборонити [PERSON] проживати у [ADDRESS] без узгодження з усіма співвласниками квартири. Виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS] без надання іншого житла. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що є опікуном [PERSON], якій належить 2/5 частини квартири [ADDRESS]. Іншіми співвласниками квартири є [PERSON] - 2/5 частини та [PERSON] - 1/5 частина. [PERSON] є недієздатною і її опікуном являється відповідач [PERSON], який також є батьком, а отже законним представником неповнолітнього [PERSON]. У зв"язку з тим, що сторони в добровільному порядку не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірною кваритрою, позивач просила встановити порядок користувіання нею. Також, в обгрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що [PERSON] без згоди всіх співвласників квартири, тобто її згоди як опікуна недієздатного співвласника, проживає в ній та чинить перешкоди у використанні квартири в інтересах підопічної. В судовому засіданні позивач позов підтримала з викладених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували, посилаючись на те, що порядок користування квартирою був встановлений між співвласниками ще при житті батьків [PERSON] та [PERSON]. Вважали вимогу позивача про виселення відповідача [PERSON] із спірної квартири безпідставною у зв"язку з тим, що він є законним представником неповнолітнього співвласника [PERSON] і тому як батько має право проживати в квартирі разом із сином. Представник третьої особи - органу опіки та піклування в судове засідання не зявився. Надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. При вирішенні спору покладався на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд задовольняє позов частково виходячи з наступного. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивач [PERSON] є опікуном недієздатної [PERSON], що підтвердилось копією рішення Радомишельського місцевого суду від 19.03.2009 р. (а. с. 14). Відповідач [PERSON] є опікуном недієздатної [PERSON], відповідно до рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 03.04.2009 р. (а .с. 15) та батьком неповнолітнього [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло (а. с. 18), свідоцтв про право власності на спадщину за законом (а. с. 20, 21) [PERSON] та [PERSON] належить по 2/5 частини квартири [ADDRESS], а [PERSON] - 1/5 частина вказаної квартири. В судовому засіданні встановлено, що сторони не можуть дійти згоди щодо порядку користування спірною квартирою. Вказаний факт підтвердився в судовому засіданні позиціями сторін, які притендували на одні і тіж кімнати. Згідно ст.358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спілльної часткової власності. Відповідно до ч.4 ст.67 Цивільного кодексу України, опікун зобовязаний вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного. Частиною 1 ст.72 ЦК України встановлено, що опікун зобовязаний дбати про збереження та використання майна підопічного в його інтересах. В звязку з чим суд дійшов до висновку про обгрунтованість вимог позивача про встановлення порядку користування квартирою між її співвласниками. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що порядок користування квартирою був встановений при житті інших співвласників, які померли, оскільки після їх смерті змінилось коло співвласників, обставини користування квартирою, та проти такого порядку заперечують особи, які стали співвласниками в результаті прийняття спадщини. Крім цього, відповідач та його представник не довели в судовому засіданні належними та допустимими доказами, що будь-який порядок користування квартирою був встановлений сторонами. Спірна квартира має загальну площу 62,91 кв.м. і складається з кімнати № 5, площею, 17,5 кв.м. з виходом на балкон площею 0,81 кв.м., кімнати № 6, площею 17,4 кв.м., кімнати № 7, площею 10,5 кв.м.; підсобних приміщень - кухні, ванної кімнати, туалету, коридору. Підопічним позивача та відповідача належить по 2/5 частини квартири, що становить по 18,6 кв.м. Неповнолітньому сину відповідача належить 1/5 частина квартири, що становить 9,08 кв.м. Судом враховується, що квартира має три кімнати, у зв"язку з чим кожному з співлвсників може бути виділена для користування одна кімната. Оскільки належна неповнолітньому частка в квартирі повинна становити 9,08 кв.м., суд виділяє йому для користування кімнату № 7, площею 10,5 кв.м., що найбільш приближено буде відповідати його частці у спільній власності. Площа кожної з кімнат, які залишились, становить меньше ніж належна по праву іншим співласникам. В звязку з чим судом враховується, що недієздатна [PERSON] є матірю неповнолітнього [PERSON] тому, враховуючи родинні взязки, суд вважає можливим спільне користування двома кімнатами. Враховуючи викладене суд виділяє в користування [PERSON] кімнату № 6, площею 17,4 кв.м. В такому разі їх спільна частка буде становити 27,9 кв.м., що максимально наближено до належної по праву частки в розмірі 27,24 кв.м. Підопічній позивача [PERSON] виділяється кімната № 5, площею 17,5 кв.м. з виходом на балкон площею 0,81 кв.м. Таким чином, сумарна площа, що виділяється їй в користування становить 18,31 кв.м., що максимально наближено до належної по праву площі - 18,6 кв.м. Допоміжні приміщення - коридор, кухню, туалет, ванну кімнату, суд залишає в спільному користування співвласників. Судом також встановлено, що [PERSON] проживає в спірній квартирі, що підтвердилось в судовому засіданні листом за його підписом від 11.03.2014 р., на адресу державного виконавця, в якому він повідомляє, що проживає в спірній квартирі (а. с. 64). З огляду на вищенаведені положення ст. 358 ЦК України, відповідно до якої право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою, є обгрунтованою вимога позивача про виселення [PERSON] з спірної квартири без надання іншого житла, оскільки він зайняв його без згоди позивача, яка є опікуном недаєздатного співласника. Суд не приймає до уваги посилання відповідача та його представника на те, що він має право на проживання в спірній квартирі без згоди співвласників, так як є батьком неповнолітнього власника. Така позиція відповідача не грунтується на нормах права і суперечить вищенаведеній статті Цивільного кодексу України. В разі виникнення спору між сторонами з цього приводу, він повинен бути вирішений судом. Враховуючи наявність рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 26 лютого 2013 року, яким встановлено, що [PERSON] чинить перешкоди у користуванні квартирою іншим співласникам (а. с. 22), а також враховуючи доведенність в судовому засіданні факту проживання відповідача в спірній квартирі без згоди всіх співвласників, суд вважає обгрунтованою вимогу позивача про заборону [PERSON] проживати в квартирі без узгодження з усіма співвласниками квартири. Така вимога є обгрунтованою навіть при умові встановлення користування квартирою, оскцльки допоміжні приміщення - коридор, туалет, ванна кімната, кухня, залишаються у спільному користуванні сторін. Суд відмовляє в задоволенні позову в частині зобовязання не чинити перешкоди у користуванні кімнатою та поселяти сторонніх осіб без узгодження з усіма співвласниками квартири, оскільки відносно [PERSON] така заборона застосована рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26.02.2013 р. (а. с. 22), а відносно [PERSON] не може бути застосована, оскільки він є неповнолітнім. Крім цього позивач не надала суду доказів які б давали підстави вважати, що неповнолітній буде порушувати право підопічної і це право потребує захисту. На підставі викладеного,

Outcome: partial