Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

представник Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») Дашко В.М. звернувся до суду з позовною заявою про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у сумі 23\~023, 59 грн., а також понесені позивачем витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. 00 коп., обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON] відповідно до укладеного договору № б/н від 07.11.2011 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позивач посилається на те, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом в Анкеті-заяві. У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 12.11.2020 року має заборгованість 23\~023, 59 грн., яку позивач просить стягнути в судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 25.01.2021 року у справі розгляд цивільної справи було ухвалено проводити за правилами спрощеного провадження з повідомленням сторін Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачу [PERSON] за відомим місцем його реєстрації. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи 07.11.2011 року [PERSON] було підписано Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у АТ КБ «Приватбанк», в якій зазначено, що він ознайомлений і погоджується із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, а також погоджується, що підписання Анкети-заяви свідчить про укладення між відповідачем та банком договору про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується Випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Згідно зі ст.\~634\~ЦК\~України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.\~638\~ЦК\~України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за вказаним договором. Відповідно до положень ч. 1 ст.\~1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст.\~1055\~ЦК\~України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно із частинами першою, другою статті 207\~ЦК\~України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За правилами ст.\~76\~ЦПК\~України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.\~77\~ЦПК\~України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст.\~81\~ЦПК\~України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач, взяті на себе зобов`язання по зазначеному договору виконав своєчасно та у повному обсязі. Відповідач взяті на себе зобов`язання за договором виконує неналежним чином, в результаті чого за ним мається заборгованість, відповідно до розрахунку, станом на 12.11.2020 рік у розмірі 23\~023, 59 грн., яка складається з наступного: 19\~531, 40 грн. заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 0, 00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 19\~531, 40 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0, 00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 3492,19 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0, 00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст. 625 ЦК України; 0, 00 грн. нарахована пеня; 0, 00 грн. нараховано комісії. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. У ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Відповідач відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд при ухваленні рішення приймає до уваги докази надані позивачем. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки дані правовідносини, які склалися між сторонами по даній справі витікають з договірних відносин, які є обов`язковими для виконання сторонами в повному обсязі та з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № б/н від 07.11.2011 року у розмірі 23\~023, 59 грн.. Крім того, згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved