Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

позивач [PERSON] 22 липня 2019 року звернувся до Дружківського міського суду Донецької області з позовом до ПАТ "Українська залізниця" про стягнення нарахованої, але невиплаченої заробітної плати. В своєму позові [PERSON] зазначив, що з 10 травня 2017 року він був звільнений з ПАТ «Українська залізниця» за п.1 ст.40 КЗпП України (за скороченням штату), де він працював монтером колії у регіональній філії ПАТ «Українська залізниця». На день його звільнення була нарахована, але не виплачена заробітна плата з січня 2017 року по травень 2017 року, що в загальній сумі складає 29809,25 грн.: за січень 2017 року - 6001,03 грн., за лютий 2017 року - 5700,98 грн., за березень 2017 року - 4776,35 грн., за квітень 2017 року - 4298,16 грн., за травень 9032,73 грн. По теперішній час суми, що належать позивачу від відповідача не виплачені. Отже, [PERSON] просить стягнути з ПАТ "Українська залізниця" на його користь суму заборгованості за 2017 рік заробітної плати 29809 грн. 25 коп. Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29 липня 2019 року провадження в справі було відкрито та справу призначено до підготовчого засідання на 15 серпня 2019 року (а.с.27-28). 15 серпня 2019 року відповідно до ухвали Дружківського міського суду Донецької області підготовче провадження по справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті на 10 вересня 2019 року (а.с.33-34). Представник відповідача ПАТ "Українська залізниця" 30 вересня 2019 року надав в судове засідання відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому зазначив наступне. З 16.03.2017 року, у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської області шляхами залізничного та автомобільного сполучення, відповідно Рішення Ради національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року №62/2017, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. Відповідно до листа структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» № 985 від 17.09.2019 року, заробітна плата з вже здійсненим утриманням податків та зборів за період з 01.01.2017 року по 28.02.2019 року у розмірі 9 305,24 грн. була перерахована на особовий рахунок позивача. За період з 01.03.2017 року по 15.03.2017 року позивачу була нарахована заробітна плата з урахуванням обов`язкових утримань податків на доходи та інших зборів у сумі 1 913,42 грн., яка 24.07.2017 року отримана позивачем у касі Дирекції м. Лиман. На підконтрольній Україні території відсутні оригінали кадрових та фінансових документів, оскільки з 16 березня 2017 року від бухгалтерії Дирекції у м. Донецьк до Дирекції у м. Лиман не надходили оригінали документів для нарахування та виплати заробітної плати, табелі обліку робочого часу з відмітками про фактично відпрацьований час, оригінал особової картки форми П-2, оригінали внутрішніх наказів (розпоряджень) та інше. Станом на день звільнення [PERSON] заборгованість з виплати заробітної плати відсутня. Надані позивачем розрахунки заробітної плати, виготовлені на непідконтрольній українській владі території в м. Ясинувата. Слід зазначити, що 17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень (м. Донецьк вул. Артема, 68) була захоплена невідомими особами так званої "ДНР" (детально про це зазначено у висновку ТПП). Таким чином відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю після захоплення. Зазначені обставини дають підстави для критичного оцінювання наданих позивачем доказів по справі. Додатково відповідач зазначає, що згідно з Науково-правовим висновком Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018р. встановлено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" АТ "Укрзалізниця" виникли через форс-мажорні обставини. І на цій підставі АТ "Укрзалізниця" підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю (копія висновку додається). Виходячи з викладеного у відзиві відповідач ПАТ "Українська залізниця" просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПАТ "Українська залізниця" (а.с.45-65, 67-79). В судове засідання позивач [PERSON] не з"явився та надав заяву про розгляд справи в його відсутність, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.41). Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином. Надав клопотання про розгляд справи у їх відсутності (а.с.66). З огляду на таке, суд, вважає за можливе відповідно до ст. 247 ЦПК України, розглянути справу у відсутності сторін, без фіксації судового процесу, на підставі наявних у суду доказів. Суд, встановив, що правові, економічні та організаційні особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування, 100 % акцій якого належать державі, визначено Законом України від 23.02.2012 № 4442-VI «Про особливості утворення акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування» (далі Закон № 4442-VI). Згідно п.6 ст.2 Розділу ІІ Закону № 4442-VI, товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Постановою Кабінету Міністрів України від 2 вересня 2015 року № 735 «Питання публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» затверджено Статут ПАТ «Укрзалізниця». Згідно з пунктів 1, 2, 12 Статуту ПАТ «Укрзалізниця» є юридичною особою, утвореною відповідно до Закону № 4442-VI, постанови Кабінету Міністрів України від 25 червня 2014 р. N 200 «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця»(далі Постанова № 200); Товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків Укрзалізниці та підприємств залізничного транспорту. Товариство є юридичною особою з дня державної реєстрації. Державну реєстрацію ПАТ «Укрзалізниця» здійснено 21 жовтня 2015 року, про що свідчить відповідний запис у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до Закону № 4442-VI постановою № 200, утворено ПАТ «Укрзалізниця» на базі Укрзалізниці, підприємств залізничного транспорту, які реорганізовуються шляхом злиття, згідно з додатком 1. До переліку, наведеного у зазначеному додатку, включено ДП «Донецька залізниця». Відповідно до частини 4 ст.36 КЗпП України у разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. За змістом частини 1 ст.104 ЦК України юридична особа припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. У разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обов`язки переходять до правонаступників. Отже, ПАТ «Укрзалізниця» є належним відповідачем по справі. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України передбачено, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Отже, законом передбачено, що при звільненні працівник одержує від підприємства, установи, організації всі суми, зокрема й заробітну плату, одержати яку він має право з урахуванням встановленого належним чином розміру заробітної плати. Статтею 110 КЗпП України встановлено, що при кожній виплаті заробітної плати власник або уповноважений ним орган повинен повідомити працівника про такі дані, що належать до періоду, за який провадиться оплата праці: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань із заробітної плати; сума заробітної плати, що належить до виплати. У ст. 30 Закону України «Про оплату праці» міститься аналогічна норма, доповнена зобов`язанням власника або уповноваженого ним органу забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 89 ЦПК України передбачено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, трудовою книжкою, виданою 26 вересня 2011 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , підтверджено, що позивач [PERSON] з 04.08.2016 року по 10.05.2017 року працював ревізором з безпеки руху ревізорської дільниці з безпеки руху структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії Державному підприємстві «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця», з якої позивача звільнено наказом №266/ДН-ос від 10.05.2017 року за п.1 ст.40 КЗпП в зв`язку зі скороченням штату (а.с.6-7). З розрахунків заробітної плати за період з березня 2017 року по квітень 2017 року [PERSON] нараховано в січні 2017 року до оподаткування 6001,03 грн., до виплати 2903,91 грн., в лютому 2017 року до оподаткування 5700,98 грн., до виплати 2277,76 грн., в березні 2017 року до оподаткування 4776,35 грн., до виплати 3798,07 грн., в квітні 2017 року до оподаткування 4298,16 грн., до виплати 3417,82 грн., в травні 2017 року до оподаткування 9032,97 грн., до виплати 7255,65 грн. (а.с.8-9). Відповідно довідки про доходи [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) №985/2 від 17.09.2019 року, наданої Структурним підрозділом «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», [PERSON] нараховано в січні 2017 року 6001,03 грн., до видачі 4771,91 грн., в лютому 2017 року нараховано 5700,98 грн., до видачі 4533,33 грн., в березні 2017 року нараховано 2406,26 грн., до видачі 1913,42 грн. (а.с.69). Відомістю на виплату грошей № 32 за березень 2017 року, виданою ВП ВМЕУ Донецьк СП "ДДЗП" філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за підписом головного бухгалтера встановлено, що [PERSON] отримав за березень 2017 року 1913,42 грн. (а.с.70-71). Платіжною відомістю №213 за січень 2017 року, виданою ВП ВМЕУ Донецьк СП "ДДЗП" філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за підписом головного бухгалтера встановлено, що [PERSON] отримав аванс за січень 2017 року 1868,00 грн. (а.с.72-73). Платіжною відомістю №558 за січень 2017 року, виданою ВП ВМЕУ Донецьк СП "ДДЗП" філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за підписом головного бухгалтера встановлено, що [PERSON] отримав зарплату за січень 2017 року 2903,91 грн. (а.с.74-75). Платіжною відомістю №750 за лютий 2017 року, виданою ВП ВМЕУ Донецьк СП "ДДЗП" філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за підписом головного бухгалтера встановлено, що [PERSON] отримав за аванс за лютий 2017 року 2255,57 грн. (а.с.76-77). Платіжною відомістю №1079 за лютий 2017 року, виданою ВП ВМЕУ Донецьк СП "ДДЗП" філії "Донецька залізниця" ПАТ "Українська залізниця" за підписом головного бухгалтера встановлено, що [PERSON] отримав зарплату за лютий 2017 року 2277,76 грн. (а.с.78-79). Всього за період з січня 2017 року по березень 2017 року [PERSON] отримав від відповідача в рахунок погашення заробітної плати 11218,66 грн. Відповідно до Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстат, від 13.01.2004, № 5 , яка містить основні методологічні положення щодо визначення показників оплати праці у формах державних статистичних спостережень з метою одержання об`єктивної статистичної інформації про розміри та структуру заробітної плати найманих працівників, зазначені суми наводяться до утримання прибуткового податку та внесків працівників на обов`язкове державне соціальне страхування (п.1.4 Інструкції). Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оскільки позивачу в день звільнення відповідачем не виплачено всіх сум, що належать йому від ПАТ «Укрзалізниця», зокрема заробітну плату, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість нарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з січня 2017 року по травень 2017 року у сумі 29809,49 грн., а з урахуванням виплати авансу за січень 2017 року в сумі 1868,00 грн., зарплати за січень 2017 року в сумі 2903,91 грн., авансу за лютий 2017 року в сумі 2255,57 грн., зарплати за лютий 2017 року в сумі 2277,76 грн., авансу за березень 2017 року в сумі 1913,42 грн. Відповідачем не надано до суду доказів на відсутність заборгованості перед позивачем. Станом на час ухвалення рішення судом заборгованість позивачу відповідачем не виплачена. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, оскільки позивачу в день звільнення відповідачем не виплачено всіх сум, що належать йому від ПАТ «Укрзалізниця», зокрема заробітну плату за березень-травень 2017 року, з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути заборгованість нарахованої та невиплаченої заробітної плати за період з березня 2017 року по травень 2017 року у сумі 15701,22 грн. (29809,49 грн. - 14108,27 грн.) З урахуванням викладеного заборгованість по заробітній платі у сумі 15701,22 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача з утриманням податку й інших обов`язкових платежів. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном; ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (зокрема, наприклад, справа «Суханов та Ільченко проти України» заяви № 68385/10 та 71378/10, а також справа «Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II проти Німеччини», заява N9 42527/98 тощо) «майно» може являти собою «існуюче майно» або засоби, включаючи «право вимоги» відповідно до якого заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання»/ «правомірне очікування» (legitimate expectation) стосовно ефективного здійснення права власності. Європейський Суд неодноразово вказував, що володінням, на яке поширюються гарантії ст. 1 Протоколу №1 є також майнові інтереси, вимоги майнового характеру, соціальні виплати, щодо яких особа має правомірне очікування, що такі вимоги будуть задоволені. Таким чином, з огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване Конституцією України, нормами КЗпП, Законам України «Про оплату праці» а позивач перебувала у трудових відносинах з відповідачем до 24.04.2017 року, виконувала свої трудові обов`язки в повному обсязі, а також при звільненні не отримала всі належні йому платежі, майнові вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у сумі 498,12 грн.

Outcome: partial