Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

01.10.2018р. [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом, в якому після уточнення позовних вимог, просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 13.10.2016р. по цивільній справі №474/549/16-ц, провадження 32/474/212/16 з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , з твердої грошової суми, 800 грн. щомісячно, на стягнення аліментів в розмірі ј частини доходів відповідача, починаючи з 17.08.2016р., і до досягнення дитиною повноліття. Посилається на те, що розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій формі не співмірний з прожитковим мінімум на дитину відповідного віку станом на 2019р., який постійно зростає, та визначений у твердій грошовій формі є значно меншим його 50 %, що не відповідає вимогам чинного законодавства, відповідно до якого мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, проте надала на адресу заяву (вх.№2288 від 07.05.2019р.), в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, та просить їх задовільнити. 22.02.2019р. відповідач [PERSON] подав заперечення в якому вказав, що не має змоги сплачувати більший розмір аліментів. Відповідач [PERSON] в судові засідання призначені на 06.06.2019р. та 19.07.2019р. двічі не з`явився будучи належним чином, в порядку визначеному ст.ст. 128-130 ЦПК України, повідомлений про час та місце судового розгляду шляхом направлення поштовим зв`язком судових повісток за адресою місця реєстрації: [ADDRESS] (рекомендовані поштові відправлення № 5630100164150 та №5630100178798 повернуті на адресу суду з відміткою про відсутність адресата по місцю проживання), та за фактичною адресою місця проживання: [ADDRESS] (рекомендовані поштові відправлення з відміткою про вручення їх адресату, особисто, за № 5630100164193 та №5630100178801). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Так як в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд за згодою позивача визнав можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, у відповідності до приписів ст.ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини: - сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.05.2017р. (рішення Приморського районного суду м.Одеси від 16.05.2017р.); - від шлюбу у сторін є спільна неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] . Батьком вказаної дитини є відповідач (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 25.11.2014р.); - дитина разом з позивачем проживає за адресою: [ADDRESS] (довідка про склад сім`ї Врадіївської селищної ради Миколаївської області № 4708 від 28.09.2018р.); - рішенням суду від 13.10.2016р. з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] [INFO] в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 17.08.2016р. і до досягнення дитиною повноліття (рішення Врадіївського районного суду Миколаївської області від 13.10.2016р.); - неповнолітня [PERSON] відвідує ДНЗ «Золотий ключик» з 12.09.2017р. (довідка №10 від 20.09.2018р.); - дитина [PERSON] хворіє та перебуває на диспансерному обліку у Врадіївській ЦРЛ з діагнозом: часто хворіюча простудними захворюваннями (довідка комунального закладу "Врадіївський районний центр первинної медико-санітарної допомоги № 151 від 11.09.2018р. ); - позивач [PERSON] працює у Врадіївській ЦРЛ на посаді перев`язувальної сестри медичної, і її заробіток за період з березень - серпень 2018р. включно, складає 22 187 грн. 37 коп. ( довідка Врадіївської ЦРЛ); - в період з квітня по червень 2016р., з квітня по листопад 2017р. та з березня по липень 2018р. донька відповідача [PERSON] - [PERSON] фактично проживала у [ADDRESS] , (акт ОСББ «Соломія-2016» за №16 від 28.01.2019р.); - за період з січня 2018р. по грудень 2018р. заборгованість по аліментам у відповідача [PERSON] відсутня (розрахунок ГТУЮ в Одеській області №40610 від 05.12.2018р.); - починаючи з 1 кварталу 2016р. по 1 квартал 2018р. відсутня інформація про доходи відповідача [PERSON] , починаючи з 2 кварталу 2018р. по 3 квартал 2018р. відповідач отримав дохід в розмірі 1642 грн. 65 коп. (відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків №55 від 23.01.2019р.). При прийнятті рішення суд керується: Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зі змісту наведених законодавчих приписів суд приходить до висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження, стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Саме такий висновок міститься в постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року, винесеній за результатами розгляду справи №6-143цс13 за заявою про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах. Як з`ясовано в судовому засіданні, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання їхньої спільної з позивачем дитини визначено судом у розмірі 800 грн. щомісячно. При вирішенні питання про зміну розміру аліментів суд враховує, що на даний час розмір раніше стягнутих аліментів з відповідача є недостатнім, оскільки в силу свого віку дитина, природно потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, його ж подальше зростання передбачано також і у липні та грудні 2019 року. В той же час, відповідач не заперечив, що є здоровою особою, а тому на переконання суду, спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно. З урахуванням встановлених обставин, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, зважаючи на обов"язок обох батьків утримувати дитину, імперативну норму про можливість зміни саме способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дитини, її рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини, не погіршать її матеріального становища і визначення указаного позивачем способу та розміру стягнення аліментів призведе до дотримання прав дитини на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved