Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

07.07.2020 року позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому вказує, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у справі 208/1094/17, провадження 2/208/318/18 з [PERSON] на його користь стягнуто матеріальні збитки в сумі 244 187,16 грн. Проте, відповідач жодних коштів не перераховує, оскільки [PERSON] не виконує грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до ст. 625 ЦК України, тому прохає суд стягнути з неї на його користь кошти в сумі 26 457, 99 грн., з яких 11 456,46 грн. - як 3 % річних та 15001,93 грн. - як інфляційні втрати, за період з 26.12.2018 р. по 29.06.2020 р. за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 252 739,00 грн. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 16 липня 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, однак його представник, адвокат Бажан В.П. подав до суду заяву, у якій прохав справу розглядати без їхньої участі. Відповідач, [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вирішив, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2018 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальних збитків на загальну суму 252739, 00 грн. (а.с. 6-9). Постановою Дніпропетровського апеляційного суду від 26.12.2018 р., рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 08 травня 2018 р. - залишено без змін (а.с. 10-12). Постановою головного державного виконавця від 11.03.2019 р. відкрито виконавче провадження (а.с. 17). Станом на 09.06.2020 р. заборгованість [PERSON] становить 252739,00 грн. (а.с. 14). Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, яка передбачає, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. Таким чином, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати Дана правова позиція також висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 910/10156/17 вказала, що приписи статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань та за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. Також, Велика Палата Верховного Суду 8.11.2019 р. у цивільній справі № 127/15672/16-ц зазначила, що правовий аналіз положень ст.ст.526,599,611,625ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу, яке боржник не виконав,не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ст. 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена також у постановах Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 р. у справі№ 310/11534/13-ц(провадження № 14-154цс18), від 4 червня 2019 р. у справі№ 916/190/18(провадження № 12-302гс18). Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті. Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць. Відповідно до статті 3 цього Закону індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання. При розгляді справи, судом здійснено перевірку розрахунку 3 % річних, які згідно доданого позивачем до позову розрахунку становлять 11 456,46 грн., що є вірним. Щодо перевірки розрахунку збитків від інфляційних втрат, доданого до позову, згідно якого дана заборгованість становить 15001, 93 грн. то судом встановлено, що збитки від інфляційних втрат (згідно індексів споживчих цін (індексів інфляції) Державної служби статистики), становлять 15 537,41 грн., тобто позивачем надано не вірний розрахунок, однак, оскільки [PERSON] прохає стягнути з [PERSON] меншу суму, тому суд вирішив задовольнити позов в цій частині. Враховуючи вищевикладене, оскільки [PERSON] має заборгованість на користь [PERSON] , жодного платежу з метою погашення боргу не здійснювала станом на день подання позову, тому позов [PERSON] слід задовольнити в повному обсязі та стягнути на його користь з відповідача загальну суму, що становить 26457,99 грн., з яких: 15 001,93 грн. - збитки від інфляції та 11 456,46 грн. - 3 % річних, за період з 26.12.2018 р. по 29.06.2020 р. за невиконання грошового зобов`язання у розмірі 252 739,00 грн. Оскільки, позов [PERSON] задоволено повністю із [PERSON] на його користь слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved