Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

06 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява [PERSON] мотивована тим, що 06.06.2005 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб у Костопільському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, актовий запис № 95. Від шлюбу мають двоє спільних малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що близько 2 років назад сімейні відносини у сторін фактично припинилися, оскільки у них різні погляди на сімейне життя, виховання дітей. На даний час сторони не підтримують жодних сімейних стосунків, шлюб існує формально. Відтак, оскільки сім`я розпалася, примирення між сторонами неможливе, то подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Посилаючись на викладені обставини, уточнивши позовні вимоги, позивач просила суд розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем Костопільським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, актовий запис № 95, спільних дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] залишити проживати разом із нею, відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 06 вересня 2019 року відкрито провадження у вказаній справі. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явилася, подала до суду письмову заяву від 30.09.2019 року, у якій уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити та справу слухати у її відсутності. Відповідач [PERSON] та його представник - адвокат Дупак В.Г. у підготовче засідання не з`явилися, представник позивача - адвокат Дупак В.Г. подав заяву від 30.09.2019 року, у якій позовні вимоги визнає повністю, просить розгляд даної справи проводити без його участі та участі відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 06.06.2005 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Костопільському районному відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненської області, актовий запис № 95, про що свідчить оригінал свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 18.07.2005 року, виданого повторно. Від спільного сумісного проживання сторони мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 21.11.2005 року та серії [NUMBER] від 09.09.2008 року. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З роз`яснень, даних у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року, вбачається, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, брати до уваги інші обставини життя подружжя. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбних відносин, тому суд дійшов до висновку, що дана сім`я розпалась. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки судом встановлено, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, позовні вимоги ґрунтуються на встановлених законом підставах, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу. Враховуючи те, що на час розгляду справи діти сторін проживають разом з позивачем, спору між батьками відносно місця проживання їх спільних дітей немає, а тому, відповідно до статті 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити спільних дітей сторін [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживати разом із матір`ю[PERSON] , відповідно позов в цій частині також підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим після розірвання шлюбу відновити позивачці прізвище « [PERSON] ». На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved