Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

13.12.2019 року до суду звернувся позивач ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 23.01.2020 року отримана довідка про реєстрацію місця проживання відповідача - фізичної особи. Ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 24.01.2020 року відкрите провадження по цивільній справі та справу призначено до розгляду в спрощеному провадженні без виклику сторін на 12.03.2020 року. Відповідачем відзиву на позовну заяву не надано. Згідно поданої позовної заяви позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 2018/ОВР/175-000012 від 15.01.2018 року, яка виникла станом на 24.09.2019 року в сумі 43964 грн. 51 коп., в тому числі: - заборгованість по кредиту (поточна) 19411.34 грн.; - заборгованість по кредиту (прострочена) 14796.14 грн.; - заборгованість про процентах (поточна) 1090.47 грн.; - заборгованість по процентах (прострочена) 8666.57 грн. А також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на наступне: 15.01.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Зазначений вище договір є договором про приєднання відповідно до 634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору, що включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування, розміщені на офіційному сайті Банку. 15.01.2018 року таку Заяву-договір за № 2018/1_С/175-000069 було заповнено, підписано та подано позичальником до відділення № 175/03 АБ «УКРГАЗБАНК» м. Дніпро [PERSON]. Згідно п. 5.1.6 Правил на Банк покладено обов`язки на умовах, визначених Правилами, на підставі прийнятої від клієнта Заяви-Договору, якою визначено умови надання кредиту, встановити на субрахунком ліміт дозволеного овердрафту та забезпечувати можливість клієнту користуватися дозволеним овердрафтом за умови належного та своєчасного виконання клієнтом своїх обов`язків за укладеним договором. Заявою-Договором № 2018/1\- С/175-000069 від 15.01.2018 року Відповідач просив надати кредит у формі дозволеного овердрафту на умовах: за програмою кредитування «Універсальна картка «Домовичок»; кредитний договір № 2018/ОВР/175-000012; строк дії ліміту дозволеного овердрафту - 12 місяців, дата його встановлення - 15.01.2018, дата повернення - 14.01.2019; максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту - 300 000,00 грн.; базова процентна ставка -36% річних, процентна ставка за простроченим кредитом - 48% річних; процентна ставка на пільговий період - 0,00001 % річних. На виконання умов договору, 15.01.2018 р. Клієнту було відкрито субрахунок № [NUMBER] та видано платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується відповідною розпискою від 20.02.2018 року. Таким чином банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за договором овердрафту, а відповідач скористався наданим кредитом Всупереч умовам договору овердрафту, зобов`язання щодо погашення основного боргу за овердрафтом відповідачем належним чином не виконуються. У зв`язку з порушенням зобов`язань за укладеним договором відповідач [PERSON] станом на 24.09.2019 року має заборгованість за договором овердрафту в загальній сумі 43964 грн.. 51 коп., в тому числі: - заборгованість по кредиту (поточна) 19411.34 грн.; - заборгованість по кредиту (прострочена) 14796.14 грн.; - заборгованість про процентах (поточна) 1090.47 грн.; - заборгованість по процентах (прострочена) 8666.57 грн. Вказану суму заборгованості відповідач не сплачує в добровільному порядку, що й стало підставою звернення до суду. Справа розглядалась в спрощеному провадженні без виклику сторін. Відповідачем відзив на позовну заяву не наданий. Відповідно до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, з`ясувавши зміст позовних вимог, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається між сторонами виник спір з кредитних правовідносин. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 15.01.2018 року між позивачем та відповідачем був укладений договір про приєднання до Правил відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи, операції за яким здійснюються з використанням електронних платіжних засобів, та надання послуг за платіжними картками ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК». Зазначений вище договір є договором про приєднання відповідно до ст.. 634 ЦК України, публічна пропозиція про приєднання до цього договору, що включає в себе умови договору, тарифи та програму кредитування, розміщені на офіційному сайті Банку. 15.01.2018 року таку Заяву-договір за № 2018/1_С/175-000069 було заповнено, підписано та подано позичальником до відділення № 175/03 АБ «УКРГАЗБАНК» м. Дніпро [PERSON]. Згідно п. 5.1.6 Правил на Банк покладено обов`язки на умовах, визначених Правилами, на підставі прийнятої від клієнта Заяви-Договору, якою визначено умови надання кредиту, встановити на субрахунком ліміт дозволеного овердрафту та забезпечувати можливість клієнту користуватися дозволеним овердрафтом за умови належного та своєчасного виконання клієнтом своїх обов`язків за укладеним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Судом встановлено, що підписана відповідачем заява разом з довідкою про ознайомлення про умови кредитування та графіком погашення заборгованості за кредитом складає між відповідачем та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві, на графіку погашення кредиту та на довідці про ознайомлення з умовами кредитування. Таким чином відповідач підтвердив свою згоду на укладення кредитного договору та кредитний договір, шляхом складання зазначених вище документів, був укладений у належній письмовій формі. Крім того положеннями ст. 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована. Аналогічна позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 30 травня 2018 року по справі № 191/5077/16-ц (провадження 61-17422св18). Судом встановлено, що укладений між сторонами договір не оспорювався та не визнавався судом недійсним, тому вважається укладеним. За умовами договору овердрафту позичальнику встановлюється строк дії ліміту дозволеного овердрафту - 12 місяців, дата його встановлення - 15.01.2018, дата повернення - 14.01.2019; максимальна сума ліміту дозволеного овердрафту - 300 000,00 грн.; базова процентна ставка -36% річних, процентна ставка за простроченим кредитом - 48% річних; процентна ставка на пільговий період - 0,00001 % річних. На виконання умов договору, 15.01.2018 р. Клієнту було відкрито субрахунок № [NUMBER] та видано платіжну картку № [NUMBER] , що підтверджується відповідною розпискою від 20.02.2018 року. Таким чином банк повністю виконав взяті на себе зобов`язання за договором овердрафту, а відповідач скористався наданим кредитом. Згідно зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Уклавши із публічним акціонерним товариством АБ «УКРГАЗБАНК» кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, відповідач [PERSON] порушив договірні зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості, яка згідно з розрахунком позивача станом на 24.09.2019 року має заборгованість за договором овердрафту в загальній сумі 43964 грн.. 51 коп., в тому числі: - заборгованість по кредиту (поточна) 19411.34 грн.; - заборгованість по кредиту (прострочена) 14796.14 грн.; - заборгованість про процентах (поточна) 1090.47 грн.; - заборгованість по процентах (прострочена) 8666.57 грн. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даними договором. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Доказів повернення кредиту на час розгляду справи судом сторонами не надано, тому суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача у відповідності із обраним ним способом захисту порушених прав, який передбачений ст. 16 ЦК України та з яким погоджується суд. А саме про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредиту (поточного та простроченого) та відсотках (поточних та прострочених). Так як така відповідальність передбачена умовами кредитного договору і відповідач, підписавши заяву на отримання кредитних коштів, уклавши договір та отримавши кредитні кошти, погодився з нею. Правильність проведення позивачем розрахунку заборгованості по кредиту відповідачем належними та допустимими доказами не спростована. На спростування розрахунку заборгованості, наданого ПАТ "УКРГАЗБАНК", відповідач заперечень відносно поданого позову до суду не подав. Відповідно до наданої позивачем виписки за укладеним з відповідачем договором вбачається, що відповідач активно користувався кредитними коштами, починаючи з червня 2018 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за укладеним з відповідачем договором вбачається, що відповідачем вносились платежі на погашення кредиту до лютого 2019 року. Таким чином позов поданий в межах строку загальної позовної давності. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за укладеним договором № 2018/ОВР/175-000012 від 15.01.2018 року, яка станом на 24.09.2019 року складає 43964 грн.. 51 коп., в тому числі: - заборгованість по кредиту (поточна) 19411.34 грн.; - заборгованість по кредиту (прострочена) 14796.14 грн.; - заборгованість про процентах (поточна) 1090.47 грн.; - заборгованість по процентах (прострочена) 8666.57 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приймає до уваги, що позов задоволено в повному обсязі а тому відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру заявлених позовних вимог, судові витрати, понесені позивачем підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. На основі ст. 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved