Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

10.04.2020 [PERSON] звернувся до Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту того, що [PERSON] , [INFO] , в період з 12.05.1986 по 18.02.1992 постійно проживав на території України в [ADDRESS]. Заява обґрунтована тим, що [PERSON] є громадянином Республіки Туреччина, однак підготував зобов`язання про припинення громадянства Республіки Туреччина, на даний час проживає в м. Могилеві-Подільському Вінницької області і має намір набути громадянство України. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» громадянство України може набути, зокрема, особа, яка до 24.08.1991 постійно проживала на території України. Як роз`яснили заявнику в Державній міграційній службі факт такого проживання можливо підтвердити лише відповідним рішенням суду. Заявник зазначає, що дійсно в період з 12.05.1986 по 18.02.1992 постійно проживав на території України в [ADDRESS], що підтверджується відповідними документами, а тому просить суд встановити даний факт, що має для заявника юридичне значення, з метою можливості звернення до Державної міграційної служби України у Вінницькій області з метою отримання громадянства України. Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 15.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду на 05.05.2020. У судовому засіданні представник заявника адвокат Пограничний А.М. заяву підтримав повністю, просив заяву задовольнити з підстав, викладених у ній. Зазначив, що заявник народився у Туреччині і є громадянином даної країни. На даний час [PERSON] проживає на території України та має намір отримати громадянство України на підставі ст. 8 Закону України «Про громадянство України». З цією метою заявник в усному порядку звертався до Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, де йому роз`яснено, що факт проживання на території України можливо встановити лише рішенням суду. Щодо відзиву заінтересованої особи адвокат зазначив, що виписка з домової книги та довідка про зареєстроване місце проживання є належними та достатніми доказами, які підтверджують факт проживання [PERSON] на території України. У судовому засіданні Скляр О.В. , який діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, заперечував проти задоволення заяви. Вважає, що факт проживання [PERSON] на території України не може підтверджуватися випискою з домової книги та довідкою за підписом голови сільської ради, який у 1986-1992 роках навряд чи обіймав посаду сільського голови. На думку особи, яка діє від імені заінтересованої особи, заявник мав надати докази того де він навчався в період з 1986 року по 1992 рік, чим займався, де працював. Саме такі докази могли б підтверджувати факт проживання заявника в Україні. Вважає, що так як в домовій книзі вказано, що [PERSON] на момент реєстрації в [ADDRESS] був особою, яка навчається, то його реєстрація за вказаною адресою була лише формальністюта не свідчить про фактичне проживання заявника на території України. Також посилався як на заперечення проти задоволення заяви на ті обставини, що [PERSON] 29.08.1982 отримав паспорт серії [NUMBER] , виданий Красносельським РВВС Подольського району Московської області Заслухавши пояснення представника заявника, думку особи, яка діє від імені заінтересованої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Суд встановив, що [PERSON] , [INFO] , є громадянином Республіки Туреччина. Вказане підтверджується копією паспорта серії та номер [NUMBER] та його офіційним перекладом (а.с. 3-4), а також копією посвідчення особи серії [NUMBER] та його офіційним перекладом (а.с. 5-6). Як вбачається із зобов`язання припинити іноземне громадянство (а.с. 7), [PERSON] має намір отримати громадянство України. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про громадянство України» громадянство України може бути набуто за територіальним походженням. Частина 1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» та п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 № 215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 № 588/2006), дає право особі, яка постійно проживала до 24.08.1991 на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", набути громадянства України за територіальним походженням. Для оформлення набуття громадянства необхідно подати документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначеній території. Тобто встановлення факту того, що заявник станом на 24.08.1991 проживав на території України, має для [PERSON] юридичне значення. При цьому п. 44 вказаного вище Порядку документом, який підтверджує факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991, визначає відповідне судове рішення про встановлення такого факту. Факт того, що [PERSON] станом на 24.08.1991 проживав на території України підтверджується випискою з домової книги, згідно з якою [PERSON] , [INFO] , 12.05.1986 прибув з м. Вінниці, був взятий на реєстраційний облік в [ADDRESS] і знятий з обліку 18.02.1992 (а.с. 9-12). Також факт проживання [PERSON] станом на 24.08.1991 на території України за вказаним вище зареєстрованим місцем проживання підтверджується довідкою Козинецької сільської ради Липовецького району Вінницької області № 167 від 05.03.2020 (а.с. 8). Оцінюючи дані докази відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд не вбачає підстав вважати їх неналежними, недопустимими та недостатніми доказами. Так, інформація, що міститься в даних документах, має безпосереднє відношення до обставин, які доводить у судовому засіданні представник заявника. Також суд не має підстав вважати, що дані докази одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Як вбачається зі змісту документів, виписка з домової книги містить інформацію, яка безпосередньо була внесена в 1986 році, а довідка сформована на підставі архівних документів. Відтак суд вважає, що сільський голова, який видав таку довідку, не зобов`язаний особисто бути поінформованим про те, чи проживав [PERSON] станом на 24.08.1991 на території України, а лише посвідчує факт достовірності даних, зазначених у довідці. Також відповідно до п. 22 Положення про паспортну систему СРСР, яке діяло на момент зміни місця проживання [PERSON] у 1986 році, громадяни реєструються за місцем проживання. Вказане свідчить, що реєстрація [PERSON] у [ADDRESS] не була формальністю, а могла бути здійснена лише у разі дійсної зміни місця проживання [PERSON] та за місцем проживання особи. Крім цього, за даною адресою заявник зареєструвався після прибуття з м. Вінниці, що також свідчить і про його проживання на території України ще до вказаного періоду. Вказане також спростовує посилання особи, яка діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, що достатніми та належними доказами на підтвердження факту проживання заявника на території України можуть бути лише документи, які б підтверджували його навчання чи працевлаштування на території України. Крім цього, суд відхиляє посилання особи, яка діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, про те, що [PERSON] не міг проживати за вказаною вище адресою, так як зазначений у домовій книзі, як особа, яка навчається і з тих підстав, що дані обставини не є взаємовиключними і не спростовують доводів заявника. Також відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» довідка про реєстрацію місця проживання - це документ, який видається органом реєстрації особі за її вимогою та підтверджує реєстрацію місця проживання або місця перебування особи, орган реєстрації - це виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради, а реєстрація - це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку. Викладені вище обставини в сукупності спростовують посилання представника особи, яка діє від імені заінтересованої особи про те, що [PERSON] за адресою, вказаною у виписці з домової книги та довідці був лише формально зареєстрований, що такі докази не свідчать про проживання заявника на території України, а також що сільський голова не мав повноважень на видачу довідок, в яких би зазначалось місце проживання особи. Посилання особи, яка діє від імені Управління Державної міграційної служби України у Вінницькій області, на ті обставини, що [PERSON] 29.08.1982 отримав паспорт серії [NUMBER] , виданий Красносельським РВВС Подольського району Московської області, суд відхиляє з тих підстав, що такі обставини не мають правового значення для встановлення факту проживання особи на території України та не спростовують його. Щодо достатності вказаних доказів, то суд оцінює усі докази в сукупності та вважає, що надані суду та досліджені у судовому засіданні докази дають змогу дійти висновку про наявність факту, який просить встановити заявник. Враховуючи зібрані в судовому засіданні докази, а також беручи до уваги те, що від встановлення даного юридичного факту залежить реалізація заявником свого права на звернення до відповідного органу з метою отримання громадянства України, а іншого порядку встановлення даного факту законом не передбачено, суд вважає, що заявником доведено факт, що [PERSON] в період з 12.05.1986 по 18.02.1992 постійно проживав на території України в [ADDRESS], а відтак заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved