Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить суд провести розподіл спільного сумісного майна подружжя набутого під час шлюбу з відповідачем, шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнання за відповідачем права власності на 1/2 частину зазначеної квартири. Свої вимоги мотивує тим, що з 15.07.2006 року по 04.12.2012 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, під час якого і було придбано спільне майно - спірна квартира. У зв"язку із тим, що відповідач відмовляється поділити майно у добровільному порядку позивачка і звернулась до суду з позовом. В судовому засідання позивачка позов підтримала та просить задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник позов не визнали. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON], мати відповідача, суду пояснила, що вона надавала кошти для придбання квартири відповідачу та позивачу, тобто для новоствореної сім"ї, оскільки вважала, що вони будуть проживати разом. Крім того, допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що дійсно як йому пояснювала [PERSON], квартира купується її сину, який має намір одружитися. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що позивачка та відповідач перебували у шлюбі, який був зареєстрований 15.07.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Олевського районного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 53, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.6). Розірвали сторони шлюб 15.11.2012 року, що підтверджується копією рішення Олевського районного суду від 15.11.2012 року (а.с.7). За час перебування у шлюбі, сторонами було придбано квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 11.09.2006 року (а.с9). Як свідчать матеріали справи, покупцем за договором виступив [PERSON], який на той час перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою, що також підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 11.09.2006 року (а.с.10) та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 14.09.2006 року (а.с.11), з яких слідує, що відповідачу на праві приватної власності належить спірна квартира. Згідно із ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу Українита ч. 1 ст. 60 СК Українимайно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Стаття 57 СК Українипередбачає, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Згідно ч. 1 ст. 69 СК Українидружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч. 1 ст. 70 СК України). Виходячи із змісту ст. 60 СК Українизаконодавець встановлює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі. Обов'язок з доведенням тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, суд не бере до уваги пояснення відповідача, з приводу придбання квартири лише для нього, оскільки вони спростовуються поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON], з яких слідує, що спірна квартира купувалася хоч і за кошти батьків відповідача, але для нього та позивача, як для новостворенної сім"ї. Тому, сам по собі факт придбання спірного майна за кошти батьків відповідача в період шлюбу доведено, але він не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів особистої приватної власності [PERSON] Розподіляючи судові витрати, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved