overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі. Після розірвання шлюбу, сторони почали знову разом проживати і в них народилася донька [PERSON]. Дитина знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, а тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового засідання, а тому суд розглядає справу у його відсутності. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. При визначенні розміру аліментів суд з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про стягнення з нього на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] до досягнення нею повноліття в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно. Посилається на те, що з відповідачем перебувала у шлюбі від якого в них народилась донька [PERSON], [INFO], яка знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги не надає, а тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з»явився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, не заперечує проти стягнення з нього в користь позивачки на утримання доньки аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Дані правовідносини між сторонами випливають із норм Сімейного Кодексу України, зокрема статті 180, згідно якої батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини. У роз'ясненнях, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» та ст. 182 СК України зазначено, що при вирішенні питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення. Будь-яких доказів про стан здоров'я, матеріальне становище платника аліментів, наявність інших обставин, що мають значення, позивач суду не надав. А тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті сестри [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що сестра померла [INFO] р. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] не склала заповітного розпорядження належним їй на день смерті майном. Відповідач по справі - [PERSON] - син покійної, відмовився від спадкового майна, належного його матері, в користь тітки - позивачки по справі. Позивачка по спливу шести місяців з дня відкриття спадщини звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини в зв"язку з тим, що на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, тому змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка в попереднє судове засіданнія не з"явилася, однак подала на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить справу слухати у її відсутності. Відповідач в попереднє судове засідання не з"явився, оданк подав до суду заяву, в якій позов визнав, суду пояснив, що на спадкове майно після смерті матері не претендує та відмовляються від спадкування в користь тітки. Справу просить слухати у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: З свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 18.02.14 р. виконкомом Ходорівської міської ради Жидачівського району Львівської області вбачається, що сестра позивачки [PERSON], померла [INFO] року. Згідно довідки Ходорівської міської ради № 1964 від 10.09.2014 р., [PERSON] до дня смерті була зареєстрована та проживала у власносму житловому будинку в [ADDRESS] Заповіт від її імені в міськвиконкомі не посвідчувався. Як випливає із вищенаведеного, що позивачка на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини фактично вступила у володіння спадковим майном, оскільки після смерті сестри успадкувала належне їй майно. Наведене свідчить про те, що у відповідності з ст.ст. 1268, 1270 ЦК України вона вчинила дії, які свідчать про прийняття нею спадщини у встановлений зазначеною статтею шестимісячний строк. Відповідач не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на спадкове майно, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], мотивуючи свої позовні вимоги тим, що вона доглядала за самотньою [PERSON], яка померла [INFO]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON], склала заповіт, згідно якого все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON], [INFO], позивачці по справі. Позивачка протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично прийняла її, вступивши у володіння спадковим майном, оскільки вона постійно користується вказаним будинком, сільськогосподарським реманентом, зробила ремонт. В даний час має намір оформити право власності на будинковолодіння. Нотаріус відмовив їй в оформленні спадщини за заповітом в зв"язку з тим, що на житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи, тому змушена звернутись з даним позовом до суду. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, заявлені вимоги підтримала, крім цього подала додаткову позовну заяву, в якій вказала, що до складу спадкового майна входить також грошовий вклад, який належав спадкодавці, тому просить визнати за нею право власності також і на грошовий вклад в порядку спадкування за заповітом. Представник відповідача - сільський голова [PERSON] в судове засідання не з"явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю та просить справу слухати у відсутності представника Жирівської сільської ради. Суд, заслухавши пояснення позивачки, заяву представника відповідача та дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заявлені вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: З свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 07.10.13 р. Жирівською сільскою радою Жидачівського району Львівської області вбачається, що [PERSON] померла [INFO]. Згідно заповіту, складеного 03 червня 2011 р., [PERSON] все належне їй на день смерті майно заповіла [PERSON]. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом [PERSON] Жидачівського районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрований в реєстрі за № 277. Згідно витягу з по господарських книг Жирівської сільської ради станом на 19.05.14 р. № 298, в колгоспному дворі по [ADDRESS] була зареєстрована та проживала [PERSON] до дня смерті, яка наступила 06.10.2013 року, яка була одинока. Згідно ощадної книжки, на ім"я [PERSON] відкрито пенсійний рахунок № [NUMBER] в установі банку № 6313/045 в смт. Нові Стрілища. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], згідно заповіту прийняла у відповідності до ст.ст. 1268 ЦК України у спадщину житловий будинок в [ADDRESS], однак не оформила у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на належне їй спадкове майно, а тому маються підстави для задоволення позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із позовом про визнання права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька [PERSON], який помер [INFO]. При зверненні до нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадкове майно їй відмовлено в зв»язку з тим, що на житловий будинок в [ADDRESS] відсутні правовстановлюючі документи. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечує щоб за позивач-кою було визнано право власності на спадкове майно. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вбачає підстави для задоволення позову. Ст. 328 ЦК України передбачає, що право власності набувається на підствах, що не заборонені законом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов»язання встановлено законодавством у зв»язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO]. Позивачка, як спадкоємець померлого, звернулася з заявою в нотаріальну контору, однак постановою № 67/02-31 від 27.01.2014 р. нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальних дій в зв»язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи. Згідно довідки № 50 від 24.01.2014 р. Зарічненської сільської ради та витягу № 49 від 24.01.2014 р. з погосподарських книг по с. Корчівка, будинковолодіння під особовим рахунком [NUMBER] по [ADDRESS], станом на 30.06.1990 р. рахується за : [PERSON] - голова двору, [PERSON] - дружина, [PERSON] - дочка, [PERSON] - онука. Господарство відносилося до суспільної групи "робітничий двір". Померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав у будинку по [ADDRESS] до дня смерті, яка наступила [INFO] Заповіту в Зарічненській сільській раді від імені [PERSON] не посвідчувалося. Згідно довідки ТВБВ № 10013/0166 філії - Львівське обласне управління АТ «Державний ощадний банк України» [PERSON] є вкладником ТВБВ № 10013/0170 смт. Журавно по рахунках: [NUMBER] на суму 2 885,40 грн., який відкритий 19 серпня 1997 року. Згідно ощадної книжки, відкритої у відділенні № 6313/07 в с. Корчівка Жидачівського району Львівської області, на ім"я [PERSON] відкрито грошовий вклад на рахунку [NUMBER]. В судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачка [PERSON] після смерті батька [PERSON] прийняла спадкове майно, інші спадкоємці, відповідачі по справі, від спадщини відмовилася, а тому є підстави для задоволення її позову. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Бережанського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON] , посилаючись на те, що подружнє життя між ними не складалося, у зв"язку з тим, що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, внаслідок чого між ними часто виникали сварки та непорозуміння. Вже протягом тривалого часу вони проживають окремо і не підтримують жодних подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, їхній шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому вона просить суд розірвати їх шлюб. В судове засідання позивачка не зявилась, подала в суд письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи без її участі, і настоює на розірванні шлюбу,оскільки примирення з відповідачем є неможливе,шлюб носить формальний характер, просить позов задоволити і шлюб між ними розірвати. Відповідач в судове засідання повторно не з"явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що дає суду підстави визнати її неявку без поважних причин та можливість слухання справи у його відсутності. Суд, розглянувши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 травня 1999 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] виданим 13 липня 1999 року у відділі реєстрації актів громадського стану Бережанського управління юстиції Тернопільської області. Від даного шлюбу у них народився син , який на даний час вже повнолітній. Крім цього судом встановлено, що подружнє життя між сторонами не складається, у зв"язку з тим що в них різні погляди на подружнє життя та психологічна несумісність характерів, між ними часто виникають сварки та непорузуміння. Вже протягом тривалого часу вони проживають окремо та не підтримують жодних подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття поваги та любові один до одного, шлюб носить лише формальний характер, примирення між ними є неможливим, а тому перебування в даному шлюбі може перешкодити сторонам у реалізації їхніх інтересів. Проаналізувавши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що сім`я розпалася остаточно, зберегти її неможливо, а тому шлюб слід розірвати. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача [PERSON] із зазначеним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. В підтвердження своїх вимог посилається на те, що між ними зникла довіра, вони втратили почуття поваги один до одного, проживають окремо, збереження шлюбу стало неможливе. В судове засідання сторони не з`явилися про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надала заяву , в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач також надав заяву, в якій позовні вимоги визнає. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін, без фіксації технічними засобами, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до положень п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з таких підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 10.09.2016 року (а.с.7).Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Сторонами досягнуто згоди щодо проживання дітей , після розірвання шлюбу з матір"ю. Між сторонами виникли сварки та непорозуміння, не підтримують подружніх стосунків та не цікавляться інтересами один одного. Така поведінка сторін створила обстановку в сім"ї, при якій подальше проживання стало неможливим. Шлюбні стосунки припинені, наміру відновлювати їх сторони не мають, так втратили почуття любові і поваги один до одного. Сім`я фактично розпалася, існує вона тільки формально. Згідно положень ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому розриває його. Малолітнхі дітей суд залишає на подальше проживання з матір"ю. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладають, у разі задоволення позову - на відповідача . На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що їй на праві приватної власності належить [ADDRESS]. В даному будинку окрім позивачки зареєстровані її діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її колишній чоловік [PERSON]. В 2004 році вона з чоловіком розлучилася і відповідач виїхав на інше постійне місце проживання і лише фактично рахується зареєстрована в даному житловому будинку. Добровільно виписатися з будинку відповідач відмовляється, що порушує право власності позивачки на володіння та розпорядження приватною власністю, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила задовольнити позов з підстав зазначених в позові та вважає, що відповідач втратив право користування житлом з 2012 року. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав в повному обсязі. Суд розглядає справу на підставі доказів, що містяться в матеріалах справи. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [ADDRESS] належить [PERSON] на праві власності (а.с.4-5). Відповідно до довідки виконавчого комітету Ліщинської сільської ради Житомирського району №793 від 19 жовтня 2013 року в [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.10). Факт не проживання відповідача в спірному житловому будинку стверджується актом Ліщинської сільської ради Житомирського району від 26 червня 2013 року, який приймається як достовірний доказ (а.с.9). Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за ним права користування житловим будинком не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття (ч.2 ст.107 ЖК України). Відповідно до ст. 71 ЖК України, відповідач не проживає у спірному житлі більш шести місяців без поважних причин, тому втратив право користування цим житлом. Відповідно до вимог ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім"ї власника житлового будинку (квартири) користуються житловим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, поважності причин, з яких відповідач не мав можливості користуватись спірним житлом в судовому засіданні встановлено не було, а тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для повного задоволення позову.

Outcome: approved