Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

06 березня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до[PERSON], просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 16.11.1991 року з відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу мають п'ятеро дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим, у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та взаємоповага, вони втратили почуття любові один до одного. Їхній шлюб існує формально, сім'я уже давно розпалася. Тривалий час вони з відповідачем в шлюбних відносинах не перебувають. Сумісне життя, збереження сім'ї та примирення між ними є неможливими. Після розірвання шлюбу бажає мати прізвище - «[PERSON]» В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, представник позивача [PERSON] подав до суду заяву від 16.04.2018 року, якою підтримав позовні вимоги, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву від 28.03.2018 року, якою не заперечував проти розірвання шлюбу, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з'явилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 листопада 1991 року між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] було зареєстровано шлюбСпасівською сільською радою Здолбунівського району Рівненської області, актовий запис № 12, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 16.11.1991 року. Від спільного сумісного проживання народилися діти [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач визнав позов та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає можливим після розірвання шлюбу залишити позивачці прізвище "[PERSON]" На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved