Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконними рішення та свідоцтва про право власності на житло, зобовязання вчинення певних дій та виселення. Свої позовні вимоги мотивували тим, що 16 грудня 1994 року по ордеру № 52, виданому квартирно-експлуатаційною частиною Яворівського району Прикарпатського військового округу [PERSON] з чоловіком і двома дітьми вселилась в квартиру № 11, що в будинку № 6 по вулиці Воїнів УПА в місті Жовква. Вказали, що, вселяючись саме в квартиру № 11 (відповідно до ордеру) вони орієнтувалась виключно на нумерацію, яка на той час була безпосередньо на дверях квартир, а також на те, що це була на той час єдина не зайнята квартира. Зазначили, що 17 листопада 2005 року вони, шляхом подання відповідної заяви, через квартирно-експлуатаційну частину Західного оперативного командування Міністерства оборони України (далі - КЕЧ) звернулись до органу приватизації виконавчого комітету Жовківської міської ради Жовківського району Львівської області. Зауважили, що на підставі вказаної заяви та довідки про склад сім'ї КЕЧ було видано розпорядження на приватизацію та передане його на затвердження до виконкому Жовківської міської ради заява на приватизацію, і довідка про склад сім'ї, на підставі яких видавалось розпорядження КЕЧ стосувались квартири № 11, що в будинку № 6 по вулиці Воїнів УПА в місті Жовква. Вказали, що рішенням виконкому Жовківської міської ради № 556 від 24.11.2005 року, яким постановлено затвердити вказане розпорядження, передбачено передачу їй та її синові [PERSON] в приватну власність квартири № 10 у тому ж будинку. Позивачі просили: визнати незаконним п. 2.1. рішення виконкому Жовківської міської ради № 556 від 24.11.2005 року та скасувати його; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року, виданого на ім'я [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], що складається з кухні та житлової кімнати, загальною площею 28,2 кв.м., житлова площа 18,5 кв.м.; визнати незаконним п. 1.7. рішення виконкому Жовківської міської ради № 370 від 29.11.2012 року та скасувати його; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року, виданого на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру № 11 в будинку № 6; виселити [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з вказаної займаної квартири з наданням у власність квартири [ADDRESS], що складається з кухні та житлової кімнати, загальною площею 28,2 кв.м., житлова площа 18,5 кв.м.; визнати за позивачами в рівних частках право власності на квартиру [ADDRESS], що складається з двох кімнат, кухні і санвузла, загальною площею 38,9 кв.м., житлова площа 33,9 кв.м.; зобов'язати реєстраційну службу Жовківського районного управління юстиції провести зміну реєстрації прав на нерухоме майно та видати відповідні свідоцтва про право власності на нерухоме майно; всі витрати, повязані з розглядом справи покласти на Відповідачів. Представник відповідача виконавчого комітету Жовківської міської ради подав письмове заперечення на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Своє заперечення мотивував тим, що позовні вимоги базуються на надуманих мотивах при повній відсутності доказів. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Додатково наголосила, що заяву про передачу квартири, що займала з членами сімї на умовах найму, вона та її син підписували особисто, однак подавали не до Жовківської міської ради, а до Яворівської КЕЧ. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак подав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не прибули, хоча про дату, час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені та від них не надійшло клопотання про розгляд справи у їхній відсутності. Представник відповідача виконавчого комітету Жовківської міської ради в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, однак від нього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] в кінці 2005 року подала заяву про приватизацію квартири і з 2005 року по 2007 рік не цікавилася зовсім долею цієї квартири. Позивачка тільки раз до неї підійшла і сказала «В мене ордер на квартиру 11». Вона їй сказала, що для неї ордер не є документом, для неї документом є технічний паспорт з БТІ, на підставі якого виносилося рішення і проводилася приватизація. З 2007 року, коли була проведена реєстрація квартири, документи лежали до 2013 року. [PERSON] їх не забирала, хоча свідок неодноразово зустрічала її чоловіка і говорила йому забрати ті документи. Вони лежали 2 роки в Жовкві, а потім свідок їх передала в Червоноград. Коли БТІ розформували, прийшов чоловік [PERSON] і сказав віддати документи. Вона сказала «Як віддати, коли вони вже лежать в архіві», тоді подзвонила дівчатам з технічного відділу, вони привезли, вона їх віддала, про отримання документів розписався чоловік позивачки. В її посадові обовязки входило: прийняти заяву, викликати БТІ на обстеження, виготовили техпаспорт, потім на підставі техпаспорта міська рада виносила рішення, потім те рішення передавалося в БТІ на реєстрацію права власності, після отримання розписувалися в зошиті про його отримання. Посаду керівника вона обіймала до 2012 року. Чоловік позивачки прийшов з паспортом позивачки, доручення не було. Вона взяла паспорт позивачки і її сина і видала документи чоловікові, в паспорті поставила штамп. Вказала, що номер не приватизовують, вона була в квартирі позивачки з представником БТІ, і цю квартиру позивачці приватизували. Документи на приватизацію подавала позивачка. Від Пелех вона прийняла заяву на приватизацію квартири № 11. В БТІ є поверховий план, по квартирі позивачки і Пелеха вони не провели інвентаризацію, коли КЕЧ передала будівлю будинку управління, і коли почалася приватизація, [PERSON] перші подали заяву і їм присвоїли 10 номер, а Пелехам 11. Будинкову книгу оформляє БТІ на підставі права власності. Посаду вона ще обіймала до 2014 року, видавали документи. Їй не був потрібен ордер, їй подали заяву, приватизували ту квартиру, в якій позивачі жили, немає значення який номер, має значення площа, квартира. В будинкову книгу вносить реєстрацію міграційна служба. Вона знала, що позивачі живуть з квартирі №10, бо вона була в тій квартирі. Вона у позивачів була з [PERSON] на підставі заяви позивачів про приватизацію, в той день вони обійшли три квартири. Це було ще до рішення. Якби позивачка прийшла і сказала, що не та квартира, вони би насторожилися і призупинили реєстрацію. Виконком засідав один раз в місяць. До виконкому треба було подати всі заяви, щоб вкластися в терміни. Саме їй подавали заяву на приватизацію, виготовлення технічного паспорта і подальшу реєстрацію. Заява на реєстрацію права власності подається БТІ. Заяви на приватизацію подавалися органу приватизації при міській раді з 2004 до 2012 року, поки не створили новий реєстраційний орган. Вони ніяких документів не складали після подачі заяви, приїжджали техніки з БТІ, зразу дівчата виходили на обстеження, виготовляли техпаспорт, могли і пізніше виготовити. Виконком приймав рішення на підставі техпаспорта. Номер квартири вона брала з техпаспорта, в техпаспорт номер квартири вписує БТІ. Вона передавала БТІ заяву, що треба вийти на обстеження, це фіксується заявою, передавала їм також копію заяви та довідку, хто там прописаний. Представники БТІ приїжджали кожен день. Років два документи тут лежали, може в 2009-2010 році вона віддала папку в БТІ. На розпорядженні її підпис, вона його складала, це розпорядження реєстрував ще голова міської ради, вона не мала права від себе нічого робити. Яворівська КЕЧ передала квартиру на комунальну службу. Чоловіку позивачки вона передала документи на право власності, витяг про реєстрацію, технічний паспорт, можливо ще і будинкову книгу. [PERSON] жили в тій квартирі з 1990 року. В ордерах хто хотів такі площі і ставив, в КЕЧ був безпорядок, ті квартири передали комунальній службі непроінвентаризовані, були тільки контури стін, вони через це не брали до уваги ордера, в них спочатку ставили тільки житлову площу, потім загальну. В квартирі № 11 площа більша. Коли виходить БТІ на інвентаризацію, вони по нормах ставлять нумерацію. В [PERSON], коли вони приходили оглядати квартиру, не було ніяких заперечень, що це не її квартира. [PERSON] і зараз проживають в цій квартирі. Квартира в них була однокімнатна, кухня і кімната. Там жили Адамчуки, вони помінялися з Пелехами квартирами. Справа не в номері, а в площі. За законом вони приватизовували житлову площу. Нумерацію впорядковує БТІ на підставі технічного паспорта на будинок. БТІ подало технічний паспорт вже з іншим номером. Окрім цього, будучи повторно допитаною, свідок показала, що позивачці було приватизовано квартиру, в якій вона проживала. Припустила, що нумерація квартир змінилася у звязку із тим, що спочатку квартири рахували зліва направо, а потім справа наліво. Квартиру, в якій проживали Пелехи, було зареєстровано після того, як було зареєстровано квартиру, в якій проживає [PERSON]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона є паспортисткою. У 2006 році будинок було приєднано до МВУЖКГ. Вона знає жильців будинку. Підтвердила, що довідок з виправленням не видається, в разі помилки виписується нова довідка. Дані для довідок бралися зі списку КЕЧ. Квартира, в якій проживає позивач, мала номер 11, а коли в 2013 році чоловік позивача приніс документи після приватизації стала номер 10. Вона як паспортист заяв про зміну нумерації не отримувала, а зміни внесла на підставі документів, наданих після приватизації. Документи в березні 2013 року приносив чоловік [PERSON]. Квартира, в якій проживали Пелехи, коли була державна мала номер 10, після приватизації номер 11. У судовому засіданні було досліджено усі наявні в матеріалах справи письмові докази. З копії ордера № 52 від 16.12.1994 року, виданого КЕЧ Яворівського району Прикарпатського військового округу, вбачається, що такий видано [PERSON] на право заняття одної кімнати площею 17,0 м.кв. в квартирі № 11 будинку 6 за адресою м. Жовква, вул. Воїнів УПА. З копії заяви [PERSON] від 17.11.2005 року вбачається, що [PERSON] зверталася з проханням оформити передачу в особисту власність квартири, що займає вона з членами сімї на умовах найму. Квартира знаходиться за адресою: м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 6/11. З копії довідки від 18.11.2005 року вбачається, що у квартирі за адресою м. Жовква, вул. Воїнів УПА, № 6/11, мешкають і мають право на житло [PERSON] та [PERSON] Квартира складається із однієї кімнати жилою площею 17,0 кв.м., загальна площа квартири 25,73 кв.м. З копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 24.11.2005 року № 556 вбачається, що п.2.1 даного рішення затверджено розпорядження квартирно-експлуатаційної частини західного обєднання оперативного командування Міністерства оборони України про передачу в приватну власність квартири державного житлового фонду громадянам, які в ній проживають, а саме [PERSON] в складі сімї 2 чол. [ADDRESS], загальною площею 28,2 м. кв. з доплатою за недостатню площу суму 2,37 грн. кожному члену сімї. З копії свідоцтва про право власності від 11.09.2007 року вбачається, що квартира за адресою: м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 6/10, належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] З копії ордера № 16 від 04.05.1990 року, виданого КЕЧ Яворівського району Прикарпатського військового округу, вбачається, що такий видано [PERSON] на право заняття одної кімнати площею 20,85 м.кв. в квартирі № 10 будинку 6 за адресою м. Нестеров, вул. Красноармійській. З копії заяви [PERSON] від 26.11.2012 року вбачається, що [PERSON] зверталася до керівника органу приватизації з проханням оформити передачу в особисту власність одноквартирний будинок, що займає вона з членами сімї на умовах найму з належними будівлями і спорудами. З копії довідки № 3839 від 26.11.2012 року, виданої «КП Жовківське МВУ ЖКГ», вбачається, що у квартирі за адресою м. Жовква, вул. Воїнів УПА, № 6/11, мешкають і мають право на житло [PERSON], [PERSON], [PERSON] З копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 29.11.2012 року № 370 вбачається, що п. 1.7 даного рішення затверджено розпорядження Жовківського міського приватизаційного бюро по приватизації державного житлового фонду про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність громадянам, які в них проживають, і в звязку з відсутністю норм площі у приватизованій квартирі за недостатню площу доплатити житловими сертифікатами, а саме [PERSON] в складі сімї 3 чоловіки в рівних частках [ADDRESS], загальною площею 38,9 м.кв. Доплата за недостатню площу становить 2,04 грн. кожному члену сімї. З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року вбачається, що квартира за адресою: м. Жовква, вул. Воїнів УПА, 6/11, належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON] З копії постанови Львівського окружного адміністративного суду від 25.09.2013 року вбачається, що скасовано рішення Жовківського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області від 18.03.2013 року про реєстрацію місця проживання [PERSON], [PERSON] за адресою: [ADDRESS], як незаконне. Зобовязано Жовківський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області внести відомості про скасування реєстрації місця проживання до карток реєстрації особи [PERSON], [PERSON], адресних карток та паспортів громадянина України [PERSON], [PERSON] шляхом внесення запису скасовано на штамп, що був внесений до цих документів 18 березня 2013 року з порушенням законодавства. З висновку № 871 криміналістичної експертизи з дослідження почерку і підписів за матеріалами цивільної справи вбачається, що рукописні записи в Заяві про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 28.11.2005 року від імені [PERSON] на імя Державного комунального підприємства Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації, яка міститься у реєстраційній справі на аркуші №7, по квартирі [ADDRESS], виконані не [PERSON], а іншою особою. Підпис від імені [PERSON], розташований в графі «Заявник» в Заяві про реєстрацію прав власності на нерухоме майно від 28.11.2005 року від імені [PERSON] на імя Державного комунального підприємства Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації, яка міститься у реєстраційній справі на аркуші №7, по квартирі [ADDRESS], виконаний не [PERSON], а іншою особою. Також в судовому засіданні було оглянуто інвентаризаційну справу на домоволодіння № 6 квартира 11 по вул. Воїнів УПА в місті Жовква, реєстраційну справу на домоволодіння № 6 квартира 11 по вул. Воїнів УПА в місті Жовква, інвентаризаційну справу на домоволодіння № 6 квартира 10 по вул. Воїнів УПА в місті Жовква, реєстраційну справу на домоволодіння № 6 квартира 10 по вул. Воїнів УПА в місті Жовква, та усі наявні в матеріалах справи письмові докази. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. ст. 10, 60, 61 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беріть участь у справі, виникає спір. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним п. 2.1. рішення виконкому Жовківської міської ради № 556 від 24.11.2005 року та його скасування судом встановлено наступне. [PERSON] та членам її сімї було надано право заняття одної кімнати площею 17,0 м2 в квартирі № 11 будинку № 6 за адресою м. Жовква, вул. Воїнів УПА, що стверджується копією ордера № 52 від 16.12.1994 року, виданого КЕЧ Яворівського району Прикарпатського військового округу. 17 листопада 2005 року позивачка звернулась з проханням оформити передачу в особисту власність квартири, що займає вона з членами сімї на умовах найму, що стверджується копією заяви [PERSON] від 17.11.2005 року. 24 листопада 2005 року Виконавчим комітетом Жовківської міської ради прийнято рішення відповідно до п. 2 якого затверджено розпорядження квартирно-експлуатаційної частини західного обєднаного оперативного командування Міністерства оборони України про передачу в приватну власність квартири державного житлового фонду громадянам, які в ній проживають. Відповідно до пункту 2.1. вищезгаданого рішення [PERSON] в складі сімї два чоловіки передано у приватну власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 28,2 кв.м. з доплатою за недостатню площу 2,37 грн. кожному члену сімї, що стверджується копією даного рішення. Пунктом 12 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затвердженого наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 15 вересня 1992 року, яке було чинне на момент звернення позивачів із заявою про приватизацію квартири, передбачено, що незалежно від розмірів загальної площі безоплатно передаються у власність громадян займані ними: однокімнатні квартири; квартири (будинки), одержані у разі знесення або відселення всіх сімей з будинків (частин будинків), які належали їм на праві власності, якщо колишні власники не одержали за ці будинки (частини будинків) грошової компенсації; квартири (будинки), в яких мешкають громадяни, котрим встановлена ця пільга Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" ( 796-12 ); квартири (будинки), в яких мешкають громадяни, удостоєні звання [PERSON] Союзу, [PERSON] Праці, нагороджені орденом Слави трьох ступенів, ветерани Великої Вітчизняної війни, воїни-інтернаціоналісти, інваліди I і II груп, інваліди з дитинства, ветерани праці, що проробили не менше 25 років - жінки, 30 років - чоловіки, ветерани Збройних Сил та репресовані особи, реабілітовані згідно із Законом України "Про реабілітацію жертв політичних репресій на Україні" ( 962-12); квартири (будинки), в яких мешкають сім'ї загиблих при виконанні державних і громадських обов'язків та на виробництві; квартири (будинки), в яких мешкають військовослужбовці, котрим встановлена пільга Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їхніх сімей" ( 2011-12 ); квартири (будинки), в яких мешкають багатодітні сім'ї (сім'ї, що мають троє і більше неповнолітніх дітей). Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним державне житло на умовах, визначених Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду", один раз. Пунктом 18 вказаного Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, передбачено, що громадянин, який виявив бажання приватизувати займану ним і членами його сім'ї на умовах найму квартиру (одноквартирний будинок), звертається в орган приватизації або до створеного ним підприємства по оформленню документів, де одержує бланк заяви та необхідну консультацію. Частиною 10 статті 8 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду передбачено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Як вбачається із матеріалів справи та визнано позивачкою [PERSON] в судовому засіданні, рішенням Виконавчого комітету Жовківської міської ради від 24 листопада 2005 року [PERSON] в складі сімї два чоловіки було передано у приватну власність саме те житло, яке вони займали на умовах найму на момент звернення із проханням оформити передачу в особисту власність квартири згідно з Законом України "Про приватизацію державного житлового фонду". Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Таким чином виконавчий комітет Жовківської міської ради не мав права відмовляти у приватизації житла, яке займали позивачі, а отже він діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, та надав [PERSON] в складі сімї два чоловіки у приватну власність квартиру, в якій вони проживали та яку зайняли згідно отриманого ордеру, а саме квартиру [ADDRESS]. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним п. 2.1. рішення виконкому Жовківської міської ради № 556 від 24.11.2005 року та його скасування слід відмовити. У задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 11.09.2007 року, виданого на ім'я [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], слід відмовити оскільки така є похідною вимогою. Щодо позовної вимоги про визнання незаконним п. 1.7. рішення виконкому Жовківської міської ради № 370 від 29.11.2012 року та його скасування судом встановлено наступне. З копії рішення виконавчого комітету Жовківської міської ради від 29.11.2012 року № 370 вбачається, що п. 1.7 даного рішення затверджено розпорядження Жовківського міського приватизаційного бюро по приватизації державного житлового фонду про передачу квартир державного житлового фонду в приватну власність громадянам, які в них проживають, і в звязку з відсутністю норм площі у приватизованій квартирі за недостатню площу доплатити житловими сертифікатами, а саме [PERSON] в складі сімї 3 чоловіки в рівних частках [ADDRESS], загальною площею 38,9 м.кв. Доплата за недостатню площу становить 2,04 грн. кожному члену сімї. Згідно з ч. 1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суду не надано та судом не здобуто достатніх належних та допустимих доказів того, що виконавчий комітет Жовківської міської ради приймаючи рішення № 370 від 29.11.2012 року порушив, невизнав або оспорив права, свободи чи інтереси позивачів. За таких обставин у задоволенні позовної вимоги про визнання незаконним п. 1.7. рішення виконкому Жовківської міської ради № 370 від 29.11.2012 року та його скасування слід відмовити. У задоволенні позовних вимог про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 30.12.2012 року, виданого на ім'я [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], виселення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] з займаної квартири з наданням у власність квартири [ADDRESS], визнання за позивачами в рівних частках права власності на квартиру [ADDRESS], зобов'язання реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції провести зміну реєстрації прав на нерухоме майно та видати відповідні свідоцтва про право власності на нерухоме майно слід відмовити, оскільки такі є похідними вимогами. Інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи немає. За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed