Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. У позові вказав, що 15.08.2012 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, [PERSON] заїхав для здійснення заправки автомобіля «Ланос», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER], на АЗС № 2, яка експлуатується ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» і розташована за адресою: смт.Кирилівка, вул.. Першотравнева, 2-а Якимівського району Запорізької області. Не дочекавшись закінчення заправки почав рух на автомобілі з паливно-заправним краном (пістолетом) в бензобаку. Внаслідок руху автомобіля з паливо-роздавальним краном в бензобаку, була пошкоджена розривна муфта на газороздавальній колонці, чим ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» завдано майнову шкоду.Відповідачем порушено вимоги п. 10.1 Правил дорожнього руху автомобіля. Роботи по заміні розривної муфти на газороздавальній колонці АЗС № 2 здійснювалися на підставі договору про надання послуг з технічного обслуговування проведення регламентних робіт і ремонту АГЗС/АГЗП № 05/СТО/ГАЗ/2010, укладеного 01.11.2010 року між ТОВ « Запоріжнафтопродуктгруп» і ТОВ-фірма «Маркет-сервіс». Вартість робіт становить 2513 грн., які сплачені позивачем платіжним дорученням № 8720 від 04.10.2012 року, актом звірки взаєморозрахунків від 31.12.2012 року. Оскільки винуватцем завдання шкоди вважає відповідача [PERSON], просив стягнути з нього суму завданої шкоди і судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що 15.08.2012 року він приїхав на АЗС для заправки автомобіля газом. Оператор вставив у бак пістолет, а він пішов оплатити заправку. Заплатив 60 грн. і повернувся до автомобіля. На табло колонки висвітлювалася сума 59-96. Він вирішив, що автомобіль вже заправлено. Оператор АЗС, який заправляв його автомобіль, коли він повернувся від каси до авто, вже знаходився на відстані приблизно трьох метрів від автомобіля і розмовляв з дівчиною. Він запитав у нього чи заправлено автомобіль, той кивнув головою, після чого він сів в автомобіль і розпочав рух. Коли від'їхав на відстань приблизно одного метру, почув хлопок, зупинився, вийшов з автомобіля і побачив, що пошкоджено муфту на шлангу. Коли він сідав у автомобіль, у дзеркало він не бачив, під'єднано чи ні шланг до баку автомобіля. Він особисто не впевнився у тому, що автомобіль вже без пістолета, так як це обов'язок оператора. Вважає, що у тому що сталося є вина оператора АЗС, тому просить у позові відмовити. Третя особа [PERSON] підтримав позов. Суду пояснив, що він працює на АЗС № 2 у смт. Кирилівка оператором другого розряду. Влітку 2012 року на заправку заїхав автомобіль, яким керував [PERSON], з метою заправки газом, як повідомив останній, до повного баку. Він сказав, що у касу АЗС треба внести аванс, тому [PERSON] пішов у касу. Він підключив пістолет до баку, включив колонку і повідомив оператора, що авто готове до заправки. Автомобіль заправлявся, а він стояв від автомобіля на відстані, приблизно 2-3 метрів. Він постійно поглядав на табло. У цей час до автомобіля підійшов чоловік, сів в автомобіль, завів його і розпочав рух. Він почав кричати водієві, щоб той зупинився, махав руками. Коли почувся хлопок, автомобіль зупинився. Він сказав водієві, щоб той нікуди не їхав, після чого викликали міліцію. У обов'язки оператора входить контроль за заправкою, тому він не казав водієві що той може їхати. Він не відходив від робочого місця, знаходився поруч. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що перебуває з [PERSON] у цивільному шлюбі. Вони разом, та троє їх дітей, заїхали на АЗС, щоб заправити автомобіль газом. [PERSON] пішов оплатити за заправку, оператор під'єднав шланг для заправки авто, а сам відійшов від них на відстань, приблизно 5 метрів. Коли [PERSON] повернувся, він голосно запитав, чи заправлено автомобіль, оператор махнув йому головою і рукою, після чого [PERSON] сів в автомобіль і розпочав рух. Вони від'їхали на відстань біля метру, коли почули глухий звук. [PERSON] запинився. Потім вони побачили, як до них біжить оператор газової станції, а також пробачили, що обірвано шланг. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали № 1656/12 Якимівського РВ, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у зв'язку з наступним. 15.08.2012 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, [PERSON] заїхав для здійснення заправки автомобіля «Ланос», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] на АЗС № 2, яка експлуатується ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» і розташована за адресою: смт.Кирилівка, вул.. Першотравнева, 2-а Якимівського району Запорізької області. Не дочекавшись закінчення заправки почав рух на автомобілі з паливно-заправним краном (пістолетом) в бензобаку. Внаслідок руху автомобіля з паливо-роздавальним краном в бензобаку була пошкоджена розривна муфта на газороздавальній колонці, чим ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» завдано майнову шкоду і відновлюваний ремонт колонки склав 2513 грн., які платіжним дорученням № 8720 від 04.10.2012 року були перераховані ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп»- ТОВ фірма « Маркет-Сервіс» ( а.с.23-24, 33-34, 36-37). Постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.08.2012 року в порушенні кримінальної справи за ст. 194 КК України відносно [PERSON] було відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України за малозначністю завданого збитку. ( а.с.15). Як передбачено ст..16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Згідно зі статтею 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з частиною 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини першої ст..1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана, серед іншого, з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Згідно зі ст.1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи суд, за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди"( із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України від 08.07. 1994 року, 30.09. 1994 року, 25.05. 1998 року, 24.10. 2003 року), шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень . Як вбачається зі змісту ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача посилається на те, що вина відповідача [PERSON] у пошкодженні майна позивача доведена постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.08.20123 року ( а.с.15), а також відповідно до обов'язків водія, котрі розміщені на кожній АЗС, згідно яких встановлено, що водій повинен контролювати хід заправки свого автомобіля, переконатися в правильності здійснення заправки та її закінченні, не починати рух без команди оператора, що ігноровано відповідачем. Як вбачається із зазначеної постави про відмову у порушенні кримінальної справи від 21.08.2012 року, в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON] за ст. 194 КК України було відмовлено на підставі п. 2 ст. 6 КПК України, у зв'язку з малозначністю завданого збитку, однак УІМ СУІМ Якимівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області не встановлено достовірно вину лише відповідача у заподіянні шкоди ТОВ „ Запоріжнафтопродуктгруп», оскільки ним вказано, що „ у діях гр.. [PERSON] відсутні ознаки злочину, передбаченого ст.. 194 КК України, але враховуючи, що шкода спричинена ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» не перевищує суму шкоди, за яку ст.. 194 КК України передбачена кримінальна відповідальність і не є крупною, дані дії в силу малозначності не представляють великої суспільної безпеки» У даному випадку вбачаються, що у [PERSON] ознаки складу злочину передбаченого с. 194 КК України" відсутні, тобто в обґрунтування даної постанови оперуповноважений поклав свої особисті судження, не встановивши достовірно винних осіб у даній справі. Судом встановлено, що 15.08.2012 року, приблизно о 19 годині 20 хвилин, [PERSON] заїхав для здійснення заправки автомобіля «Ланос», державний реєстраційний номерний знак [NUMBER] на АЗС № 2, яка експлуатується ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» і розташована за адресою: смт.Кирилівка, вул.. Першотравнева, 2-а Якимівського району Запорізької області. Не дочекавшись закінчення заправки почав рух на автомобілі з паливно-заправним краном (пістолетом) в бензобаку. Внаслідок руху автомобіля з паливо-роздавальним краном в бензобаку була пошкоджена розривна муфта на газороздавальній колонці, чим ТОВ «Запоріжнафтопродуктгруп» завдано майнову шкоду і відновлюваний ремонт колонки склав 2513 грн. Заправка газобалонного автотранспорту зрідженим газом пропан-бутан є газонебезпечною роботою. Згідно посадової інструкції оператора АЗС другого розряду, оператор повинен: знати та виконувати правила заправки автотранспорту, здійснювати заправу транспорту особисто, тощо (а.с.91). Як вбачається з пояснень оператора другого розряду, залученого до участі у справі у якості третьої особи [PERSON], влітку 2012 року на заправку заїхав автомобіль, яким керував [PERSON], з метою заправки газом. Він підключив пістолет до баку, включив колонку і повідомив оператора АЗС, що авто готове до заправки, а [PERSON] пішов сплачувати за заправку автомобіля. Автомобіль заправлявся, а він стояв від автомобіля на відстані, приблизно 2-3 метрів, коли побачив, що автомобіль під керуванням [PERSON] від'їжджає, він почав йому кричати і махати руками. [PERSON] пояснив суду, що 15.08.2012 року він приїхав на АЗС для заправки автомобіля газом. Оператор вставив у бак пістолет, а він пішов оплатити заправку. Заплатив 60 грн. і повернувся до автомобіля. На табло колонки висвітлювалася сума 59-96. Він вирішив, що автомобіль вже заправлено. Оператор АЗС, який заправляв його автомобіль, коли він повернувся від каси до авто, вже знаходився на відстані приблизно трьох метрів від автомобіля і розмовляв з дівчиною. Він запитав у нього чи заправлено автомобіль, той кивнув головою, після чого він сів в автомобіль і розпочав рух, сам не впевнився у тому, що автомобіль вже заправлено і шланг від'єднано від заправочної колонки. Відповідно до п. 10.1 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.11.2001 року, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. Відповідно до ст.ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. З викладеного вище вбачається, що у діях як оператора другого розряду [PERSON], який відійшов від автомобіля котрий заправлявся, хо повинен був контролювати хід заправки автомобіля газом, так і в діях водія [PERSON], який не впевнився у тому, що автомобіль заправлено і шланг від'єднано від заправної колонки і він може рухатися, є порушення їх обов'язків, тому, суд вважає, що завдана позивачеві шкода у сумі 2513 грн. повинна бути відшкодована обома особами, які винні у заподіянні такої шкоди через неналежне виконання своїх обов'язків у рівних частинах. Оскільки позивачем заявлено позовні вимоги лише до [PERSON], то суд вважає за необхідне стягнути з нього ? частину суму завданої позивачеві матеріальної шкоди у розмірі 1256 грн. 50 коп., а також, відповідно до ст.. 88 ЦПК України на користь позивача необхідно стягнути з [PERSON] судові витрати у розмірі 114 грн. 70 коп.

Outcome: partial