Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Ренесанс Траст" та просить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 4550,03 грн.. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 15.03.2011 року працювала на ТДВ "ЖЛ" глазурувальником 4-го розряду в цеху №1. 30.11.2015 року звільнена з посади глазурувальника 4-го розряду на підстві п.5 ст.36 КЗпП України у зв'язку з переведенням на роботу до ТОВ "Ренесанс Траст". 07.12.2015 року прийнятий за переведенням до ТОВ "Ренесанс Траст" на посаду глазурувальника 4-го розряду в цех №1. 04.01.2016 року позивач звільнена з ТОВ "Ренесанс Траст" за переведенням до ЗАТ "Житомирські ласощі", однак, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку та не виплачена заборгованість по заробітній платі за грудень 2015 року у сумі 4550,03 грн.. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої заяви просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.74 ЦПК України за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності позивача та представника відповідача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між позивачем як працівником та відповідачем як роботодавцем існували трудові правовідносини, які регулюються законодавством про оплату праці, що грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці" та інших актів законодавства України. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Встановлено, що позивач перебувала у трудових правовідносинах з ТОВ "Ренесанс Траст". Як вбачається з копії трудової книжки [PERSON] прийнято на роботу 07.12.2015 року на посаду глазурувальника 4-го розряду в цех №1 та 04.01.2016 року її звільнено з займаної посади за переведенням в ЗАТ "Житомирські ласощі". Однак, при звільненні з позивачем не було проведено розрахунок по заробітній платі за грудень 2015 року. Враховуючи ту обставину, що відповідач на неодноразові вимоги суду, надати довідку про нараховану та невиплачену заробітну плату не надав належних та допустимих доказів про виплату заробітної плати за цей період, суд, при визначенні заборгованості вважає за необхідне виходити із розрахунку мінімальної заробітної плати, яка відповідно до Закону України "Про державний бюджет України на 2015 рік" становила 1378 грн. на місяць та за спірний період складає 1378 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст.238 КЗпП України, рішення про виплату заробітної плати працівникові не обмежується будь-яким строком. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави 551,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial