Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обґрунтувала наступним чином. [INFO] в с. Зарічне Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON], яка приходилась їй, [PERSON], бабусею по лінії батька, та, яка постійно проживала та була зареєстрована в с. Брицьке Липовецького району Вінницької області. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, серед іншого, із житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Ще за життя 06.07.2010 року, [PERSON], на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, відповідно до якого на її дошлюбне ім'я [PERSON] було складено заповіт на все майно. Особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - відсутні. У силу діючого на час відкриття спадщини законодавства, об'єкт спадкування вона прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття протягом 6-ти місяців. Проте вирішити в нотаріальному порядку питання про спадкування житлового будинку вона не має можливості, оскільки на будинок відсутні правовстановлюючі документи, які виготовити на даний час неможливо, оскільки на померлу даний документ відповідні органи не видають. За наведених обставин, позивач просила суд визнати право власності на житловий будинок з погосподарськими будівлями за нею, оскільки іншого порядку чинним законодавством не передбачено. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з'явились, проте в зяві, яку позивач надала суду, вона зазначила, що позовні вимоги в заявленому нею обсязі підтримує, просила суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач представник Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області в судове засідання також не з'явився, в заяві адресованій суду вказав про визнання позову та просив суд розгляд справи проводити за його відсутності. Ураховуючи те, що сторони скористались наданими їм ч.2 ст.158 ЦПК України правами, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, що передбачені ст.169 ЦПК України, а тому проводить розгляд справи на підставі зібраних у справі доказів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами встановив наступне. [INFO] в с. Зарічне Тульчинського району Вінницької області померла [PERSON], на що вказує свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане виконкомом Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Ще за життя, 06.07.2010 року, [PERSON] на випадок своєї смерті зробила особисте розпорядження, відповідно до якого на ім'я [PERSON] після реєстрації шлюбу - [PERSON], що доведено свідоцтвом про шлюб, заповіла усе належне їй майно. Вказаний заповіт був посвідчений 06.07.2010 року секретарем виконавчого комітету Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, зареєстрований у реєстрі за № 67. Як встановлено із матеріалів Спадкової справи №187/2012 до майна померлої [PERSON], яка була витребувана судом, даний заповіт за життя спадкодавця не змінювався та не скасовувався. Відтак після смерті [PERSON] відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадкової маси, серед іншого майна, увійшов житловий будинок, розташований в [ADDRESS]. Належність спадкової маси саме [PERSON] підтверджується довідками виконкому Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області, згідно з якими: починаючи з 1965 року за даними погосподарських книг право власності на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON]; єдиним житловим будинком, який належить [PERSON], є житловий будинок, що розташований за адресою : [ADDRESS]. Також, відповідно до даних із технічного паспорта та свідоцтва про право власності, яке незареєстроване в БТІ на даний житловий будинок - його користувачем/власником також зазначено померлу. Земельна ділянка, розташована під будинком в [ADDRESS], призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а також земельна ділянка біля будинку, призначена для ведення особистого селянського господарства - знаходились у приватній власності спадкодавця, які згідно наявних у матеріалах справи Свідоцтв про право на спадщину за заповітом видани 13.10.2014 року державним нотаріусом Кицюком О.П. Липовецької державної нотаріальної контори, успадкувала позивач. До складу сім'ї померлої увійшли діти: [PERSON], 1953 року народженя та [PERSON], 1955 року народженя, на що вказує довідка видана 04.12.2013 року виконкомом Брицької сільської ради Липовецького району Вінницької області. Отже, інших спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині на майно померлої [PERSON] не має згідно матеріалів Спадкової справи. Позивач спадщину прийняла шляхом подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття протягом 6-ти місяців після відкриття спадщини. Вказане підтверджується заявою, яка знаходяться серед матеріалів спадкової справи № 187/2012, заведеної Липовецькою державною нотаріальною конторою Вінницької області після смерті [PERSON]. Проте постановою державного нотаріуса Липовецької державної нотаріальної контори від 12.11.2014 року позивачеві було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії та видачі на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON], оскільки заявницею нотаріусу було пред'явлено документ, який не пройшов державну реєстрацію в компетентних органах. Правовідносини, що є предметом спору регулюються Главою 29 „Захист права власності" Книги третьої „Право власності" Цивільного кодексу України та Книгою Шостою „Спадкове право" Цивільного кодексу України 2004 року, оскільки спадщина відкрилась після 1 січня 2004 року. Відповідно до ст. ст. 1217-1219 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом; до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини та припинились внаслідок його смерті, крім прав та обов'язків, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця. Зі змісту ст.ст.1223, 1233 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; заповіт є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Як убачається із матеріалів справи за даними погосподарських книг сільської ради житловий будинок за [ADDRESS] належав [PERSON] На їх підставі ім'я спадкодавця ще за її життя було видано 04.03.2010 року Свідоцтво про право власності на житловий будинок з прибудовою та господарські будівлі, однак воно не було зареєстроване в компетентних органах в установленому законом порядку. Встановлені судом обставини вказують на те, що при житті [PERSON] володіла та користувалась об'єктом нерухомості, тобто він перебував у її власності, яке припинилось у зв'язку із її смертю відповідно до ст.346 ЦК України. Позивач спадщину за заповітом вчиненим на її ім'я відповідно ст. ст. 1268-1270 ЦК України прийняла, подавши заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Згідно матеріалів Спадкової справи, вищезгаданий заповіт спадкодавцем не було змінено та не було скасовано; особи, які мають право на обов'язкову частку у спадщині - відсутні, відтак позивач є єдиним спадкоємцем на майно померлої, частину якого вона успадкувала, відтак його решта також належить їй за правилами ст.1268 ч.4 ЦК України. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги грунтуються на нормах чинного законодавства, доведені належними та допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення у спосіб, що обраний позивачем шляхом визнання за нею права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом. На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1223, 1233, 1234, 1235, 1241, 1268 -1270, 1299 ЦК України,

Outcome: approved