Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-20 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив стягнути з відповідача грошові кошти виплаченої стипендії в сумі 38494,02 грн. та судові витрати в розмірі 2102,00 грн.. В обґрунтування вимог посилався на те, що 01 вересня 2012 року між Новоукраїнською центральною районною лікарнею в особі головного лікаря [PERSON] , який діяв на підставі Статуту та районної комплексної програми «Медичні кадри» на 2012-2015 роки з однієї сторони, та студентом І курсу, медичного №2 факультету [PERSON] в особі представника за законом [PERSON] з іншої сторони, укладено договір №2-09/12 про підготовку студента, медичного №2 факультету [PERSON] за спеціальністю (професією) «Педіатрія», Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова для роботи в закладах охорони здоров`я Новоукраїнського району. Відповідно до пункту 1.1. Договору Замовник з 01 вересня 2012 року зобов`язується виплачувати студенту [PERSON] , яка успішно виконує навчальний план, стипендію (доплату) за кожен місяць успішного навчання в період навчального року (вересень-липень) за результатами здачі кожної сесії до 01 липня 2018 року в ромірі державної стипендії для студента відповідного рівня. Відповідно до пункту 2.3. Договору Студент [PERSON] зобов`язана прибути після закінчення навчального закладу на роботу в заклади охорони здоров`я Новоукраїнського району, де відпрацювати 10 (десять) років. Відповідач в 2012 році вступила та навчалась у Вінницькому національному медичному університеті ім.М.І.Пирогова за спеціальністю «Педіатрія» на медичному №2 факультеті. Протягом навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім.М.І.Пирогова відповідачу виплачувалась стипендія Новоукраїнською центральною районною лікарнею на підставі укладеного договору № 2-09/12 від 01.09.2012 року. Відповідач порушила умови Договору, оскільки не прибула після закінчення Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова на роботу до КНП «Новоукраїнської ЦРЛ» Новоукраїнської районної ради, де повинна відпрацювати 10 (десять) років. Відповідач відмовляється працювати в КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» Новоукраїнської районної ради. Відповідно до пункту 3.3. Договору у випадку розірвання договору з ініціативи студента та на підставі рішення суду за невиконання студентом умов договору - студент стовідсотково компенсує суму затрат замовника до моменту розірвання договору. Відповідач самостійно в добровільному порядку відмовляється компенсувати виплачену по Договору стипендію позивачем. Тому за нею рахується борг в розмірі 38494,02 грн., який позивач просить стягнути. Ухвалою судді від 27.05.2020 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення сторін. 16.09.2020 року через канцелярію суду подано клопотання відповідачем [PERSON] про поновлення строку для подання відзиву та подано відзив на позовну заяву КНП «Новоукраїнська центральна районна лікарня», відповідно до якого відповідач просила відмовити в задоволенні позову. Мотивуючи свій відзив тим, що після закінчення Вінницького медичного університету відповідач отримала 27.06.2019 року диплом про вищу освіту. Виконуючи умови Договору на отримання стипендії, вона вже 01.07.2019 року надала належним чином завірену копію вказаного диплому до Новоукраїнської ЦРЛ з проханням забезпечити її роботою у відповідності зі спеціальністю і рівнем кваліфікації та забезпечити службовим житлом. На що її попросили залишити контакти та повідомили, що після розгляду документів головним лікарем з відповідачем зв`яжуться. В подальшому її багаторазові телефонні дзвінки до бухгалтерії та приймальні головного лікаря Новоукраїнської центральної районної лікарні не дали результатів, не дивлячись на те, що вона довела до відома адміністрацію ЦРЛ про бажання підвищити кваліфікацію за програмами більш високого рівня щоб не втратити можливість подати документи до інтернатури в 2019 році. До цього часу відповідача не працевлаштували. Вважає, що посадові особи Новоукраїнської центральної районної лікарні проявили відносно неї як молодого фахівця халатність та бездіяльність. Направлення на навчання в інтернатурі на базі лікувально-профілактичних закладів Новоукраїнського району не надали, написати заяву про право самостійного працевлаштування не запропонували, тобто створили умови при яких остання мусила самостійно виконувати зобов`язання про навчання в інтернатурі, так як закінчувався прийом документів на поточний навчальний рік. Вважає, що саме позивачем було розірвано укладений договір, так як ним не виконано його умови, припинено фінансування навчання студента, не надано роботу по спеціальності, не забезпечено службовим житлом. 16.09.2020 року відповідачем подано заяву про поновлення строку подання зустрічного позову та поданий зустрічний позов до Комунального некомерційного підприємства "Новоукраїнська центральна районна лікарня" Новоукраїнської районної ради Кіровоградської області про визнання договору на отримання стипендії студентом припиненим. Мотиви зустрічного позову аналогічні мотивам відзиву на позовну заяву КНП «Новоукраїнська центральна районна лікарня». Відповідач вважає, що саме сторона\~позивача за\~первісним позовом\~є такою,\~що не\~викнала вимоги\~укладеного Договору\~на утримання\~стипендії студенту, протиправно та безпідставно в односторонньому порядку припинив фінансування навчання відповідача, як студента, чим грубо порушив умови пунктів 1.1-1.2 Договору; крім того, сторона позивача не надала відповідачу, як студенту, що закінчив учбовий заклад, роботу у відповідності зі спеціальністю та рівнем кваліфікації, не забезпечила службовим житлом згідно діючого законодавства та умов Договору, чим були порушені умови пунктів 1.3.-1.4. Договору; крім того стороною позивача порушено вимоги пункту 3.1. зазначеного Договору в частині обов`язку врегулювання спірних питань шляхом переговорів та внесення відповідних письмових змін чи доповнень, підписаних сторонами. Ухвалою суду від 16.09.2020 року задоволенні клопотання відповідача про поновлення процесуальних строків на подання відзиву та зустрічного позову, прийнято відзив, зустрічний позов та здійснено перехід з розгляду цивільної справи в порядку спрощеного провадження на розгляд справи за правилами загального позовного провадження і призначено справу до розгляду в підготовчому засіданні. 13.10.2020\~року від\~представника позивача\~за первісним\~позовом надійшла\~відповідь на\~відзив та\~відзив на\~зустрічний позов,\~відповідно до\~яких представник\~позивача за\~первісним позовом\~який є\~представником відповідача\~за зустрічним\~позовом просив\~відмовити в\~задоволенні зустрічного\~позову,\~мотивуючи свою\~відповідь на\~відзив та\~відзив на\~зустрічний позов\~тим,\~що відповідачка\~за первісним\~позовом (позивач\~за зустрічним\~позовом)\~дійсно навчалася\~у Вінницькому\~національному медичному\~університеті ім.\~М.І.Пирогова\~та останній\~виплачувалась стипендія\~Новоукраїнською центральною\~районною лікарнею\~на підставі\~укладеного договору\~№ 2-09/12\~від 01.09.2012\~року.\~Факт виплати\~стипендії відповідачу\~на загальну\~суму 38494,02\~грн. підтверджується бухгалтерською\~довідкою про\~виплату сум,\~що оспорюються\~за договором\~№2/09-12\~за вих№818\~від 14.05.2020\~року та\~платіжними дорученнями.\~Відповідач порушила\~умови Договору,\~оскільки не\~прибула після\~закінчення Вінницького\~національного медичного\~університету ім.\~М.І.Пирогова\~на роботу\~до КНП\~«Новоукраїнської ЦРЛ»\~Новоукраїнської районної\~ради,\~де повинна\~відпрацювати 10\~(десять)\~років.\~Пунктом 2.5.\~Договору чітко\~зазначено,\~що студент\~зобов`язується,\~після закінчення\~кожної навчальної\~сесії представляти копію залікової\~книжки замовнику до 01.03. та 01.09. на протязі навчання у медичному вищому навчальному закладі, а не довідку про успішність, як на те вказує відповідач. Заперечував про порушення умов Договору саме позивачем за первісним позовом. Щодо несистематичного виконання позивачем своїх обов`язків по сплаті стипендії, а протягом 6-го курсу в період з 01.09.2018 р. по 01.07.2019 р. припиненням виплат, аргументує тим, що дійсно виплати не здійснювалися, оскільки копію залікової книжки та довідки про успішність, позивач за первісним позовом не отримував та жодні підтвердження також відсутні. Копія диплому про вищу освіту відповідачем за первісним позовом Новоукраїнській ЦРЛ не надавалась. Заява останньої на працевлашування в Новоукраїнській ЦРЛ також відсутня. Ухвалою суду від 08.12.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача за первісним позовом, яка є предстаником відповідача за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилася, подано до суду заяву про розгляд справи без участі представника, первісний позов підтримує в повному обсязі, в зустрічному позові просить відмовити. Відповідач за первісним позовом, яка є позивачем за зустрічним позовом та її представник в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи без участі відповідача та представника, в первісному позові просять відмовити та задовольнити зустрічний позов, стягнути з відповідача за зустрічним позовом витрати на правничу допомогу. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, зустрічний позов та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 01 вересня 2012 року між Новоукраїнською центральною районною лікарнею в особі головного лікаря [PERSON] , який діяв на підставі Статуту та районної комплексної програми «Медичні кадри» на 2012-2015 роки з однієї сторони, та студентом І курсу, медичного №2 факультету [PERSON] в особі представника за законом [PERSON] з іншої сторони, укладено договір №2-09/12 про підготовку студента, медичного №2 факультету [PERSON] за спеціальністю (професією) «Педіатрія», Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова для роботи в закладах охорони здоров`я Новоукраїнського району (а.с.15). Відповідно до пункту 1.1. Договору Замовник з 01 вересня 2012 року зобов`язується виплачувати студенту [PERSON] , яка успішно виконує навчальний план, стипендію (доплату) за кожен місяць успішного навчання в період навчального року (вересень-липень) за результатами здачі кожної сесії до 01 липня 2018 року в ромірі державної стипендії для студента відповідного рівня. Відповідно до пункту 1.2. Договору кошти перераховуються на індивідуальний рахунок студента в передбаченому розмірі, при умові успішного навчання ( всі заліки та іспити повинні відповідати оцінці відмінно та добре). В разі задовільного чи незадовільного навчання розмір стипендії може змінюватись чи взагалі скасовуватись. Відповідно до пункту 1.3. Договору замовник зобов`язується надати студенту, що закінчив навчальний заклад, роботу у відповідності зі спеціальністю (професією) і рівнем кваліфікації з окладом відповідно до штатного розпису. Відповідно до пункту 2.3. Договору студент [PERSON] зобов`язана прибути після закінчення навчального закладу на роботу в заклади охорони здоров`я Новоукраїнського району, де відпрацювати 10 (десять) років. Відповідно до пункту 2.4. Договору за письмовою згодою сторін студент може змінити замовника, але з поверненням повної суми коштів затраченої, замовником, на навчання студента відповідно до умов даного договору. Відповідно до пункту 3.3. Договору у випадку розірвання договору з ініціативи студента та на підставі рішення суду за невиконання студентом умов договору - студент стовідсотково компенсує суму затрат замовника до моменту розірвання договору. Відповідач в 2012 році вступила та навчалась у Вінницькому національному медичному університеті ім. М.І.Пирогова за спеціальністю «Педіатрія» на медичному №2 факультеті, про що свідчать довідки Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова, видані [PERSON] про те, що вона дійсно навчалася на денній формі навчання за контрактом в даному навчальному закладі (а.с.6,7,8,9,10.11,12,13,14). Протягом навчання у Вінницькому національному медичному університеті ім.М.І.Пирогова відповідачу виплачувалась стипендія Новоукраїнською центральною районною лікарнею на підставі укладеного договору № 2-09/12 від 01.09.2012 року, що підтверджується бухгалтерською довідкою про виплату сум, що оспорюються за договором №2/09-12 (а.с.29) та платіжними дорученнями (а.с.19, 20,21,22,23,24,25,26,27,28). Підставами виникнення прав та обов`язків, як затверджено у п.1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, є договори та інші правочини. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договором, у відповідності до ч. 1 ст. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до статті 610\~ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно пунктами 1, 4 частини першої статті 611\~ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди. Абзацом 3 ч. 1 ст. 17 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року, який діяв на момент укладання Угоди між позивачем та відповідачем встановлено, що Кабінет Міністрів України є органом управління у галузі вищої освіти, який в межах повноважень видає нормативно-правові акти з питань вищої освіти. Згідно ч. 2 ст. 56 Закону випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням кому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Згідно з ч.1 ст.72\~Закону України\~«Про вищу\~освіту» (чинний на момент виникнення правовідносин) фінансування державних вищих навчальних закладів здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України на умовах державного замовлення на оплату послуг з підготовки фахівців, наукових і науково-педагогічних кадрів та інших джерел, не заборонених законодавством, з дотриманням принципів цільового та ефективного використання коштів, публічності та прозорості у прийнятті рішень. Згідно з ч. 2 ст. 34 Закону України «Про наукову і науково-технічну діяльність», одним з основних важелів здійснення державної політики у сфері наукової та науково-технічної діяльності є бюджетне фінансування. На виконання Указу Президента України від 23 січня 1996 року № 77 «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів», в редакції Указу Президента від 16 травня 1996 року № 342, відповідно до ст.\~65\~Закону України\~«Про вищу\~освіту» та ст.\~197\~Кодексу законів\~про працю\~України було розроблено Порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, який затверджений Постановою Кабінету Міністрів від 22 серпня 1996 року № 992 (чинний на момент виникнення правовідносин). Відповідно до п.14 Порядку у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням протягом трьох років випускник зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати. Зазначені положення нормативно-правових актів, щодо відшкодування випускниками вартості навчання в разі неприбуття (не відпрацювання впродовж трьох років за місцем розподілу) закріпленні також Наказом Міністерства\~охорони здоров`я\~України від\~25\~грудня 1997\~року №\~367 «Про затвердження Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням». Відповідно до частини другої статті 52 Закону України від 23 травня 1991 року «Про освіту», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов`язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Обов`язок випускника відшкодувати до державного бюджету повну вартість навчання за умов, що були погоджені між сторонами, а саме: випускник повинен прибути до місця призначення у термін, визначений у направленні на роботу; незгода випускника з рішенням комісії з працевлаштування випускників не звільняє його від обов`язку прибути на роботу за призначенням; у разі, якщо його звільнено за власним бажанням протягом навчання в інтернатурі та трьох років після закінчення останньої, він зобов`язаний відшкодувати у встановленому порядку відповідно до державного або місцевого бюджетів вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати, визначено: частиною другою статті 52\~Закону України\~«Про освіту» (чинною з 23 березня 1996 року по 06 вересня 2014 року, у тому числі на час укладення договору на отримання стипендії студентом від 01.09.2012 року №2/09-12), пунктом 2 Указу Президента України «Про заходи щодо реформування системи підготовки спеціалістів та працевлаштування випускників вищих навчальних закладів» від 23 січня 1996 року № 77/96, пунктом 14 постанови Кабінету Міністрів України «Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням» від 22 серпня 1996 року № 992 (була чинною на час укладення договору на отримання стипендії студентом від 01.09.2012 року №2/09-12) та пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367. У Рішенні Конституційного\~Суду України\~від 09\~лютого 1999\~року №\~1-рп/99 у справі за конституційним зверненням Національного банку України щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 58\~Конституції України (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів) вказано, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. Оскільки частина друга статті 52 Закону України «Про освіту», у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, та вищезазначені нормативно-правові акти, які передбачали обов`язок студента відпрацьовувати за направленням, були чинними, то такі цивільні правовідносини, регулюються саме ними. Крім того, пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367, передбачено обов`язок особи, яка не відпрацювала встановлений трирічний строк, компенсувати, крім вартості навчання, також всі витрати, тобто і виплати стипендії, які згідно з постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 12\~липня 2004\~року №\~882\~«Про питання\~стипендіального забезпечення» виплачується за рахунок коштів загального фонду державного бюджету або коштів відповідних бюджетів. Розмір стипендій визначається відповідно до установленого Кабінетом Міністрів України розміру мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії з урахуванням типу навчального закладу, умов та напряму навчання, успішності стипендіата. Такі висновки про застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду, від 29 травня 2019 року у справі № 755/7554/18-ц, провадження № 14-135цс19, у постанові Верховного Суду від 15 травня 2019 року у справі № 598/760/17 (касаційне провадження № 61-14476св18), постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 607/3682/17 (касаційне провадження № 61-32084св18), постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 607/3681/17-ц (касаційне провадження № 61-26840св18), постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 607/3690/17 (касаційне провадження № 61-1116св17) та інших. Крім того, пунктом 21 Порядку працевлаштування випускників державних вищих медичних (фармацевтичних) закладів освіти, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 25 грудня 1997 року № 367, передбачено обов`язок особи, яка не відпрацювала встановлений трирічний строк компенсувати, крім вартості навчання, також всі витрати, тобто і виплати стипендії. Звертаючись до суду з цим позовом, КНП «Новоукраїнська ЦРЛ», посилався на те, що [PERSON] після навчання на бюджетній формі не прибула до КНП «Новоукраїнська ЦРЛ», де повинна була відпрацювати 10 років та відмовилася працювати у КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» у зв`язку з чим завдала збитки в загальному розмірі 38494,02 грн. Однак, [PERSON] , добровільно підписуючи договір, погодилася прибути після закінчення навчального закладу на роботу в заклади охорони здоров`я Новоукраїнського району, де відпрацювати 10 (десять) років, навчаючись за кошти КНП «Новоукраїнська ЦРЛ», погодилася на те, що може змінити замовника, але з поверненням повної суми коштів затраченої, замовником, на навчання студента відповідно до умов даного договору та погодилася, що у випадку розірвання договору з ініціативи студента та на підставі рішення суду за невиконання студентом умов договору - студент стовідсотково компенсує суму затрат замовника до моменту розірвання договору. Відповідачем за первісним позовом не було дотримано вимог законодавства України та угоди від 01.09.2012 року №2/09-12 в частині його зобов`язання відпрацювати після закінчення вищого навчального закладу. Доводи позивача\~за зустрічним\~позовом в\~тій частині,\~що договір\~був розірваний\~відповідачем за\~зустрічним позовом,\~оскільки не\~виплачувалася стипендія\~за останні\~два симестри,\~у зв`язку\~з чим\~договір повинен\~бути припинений,\~судом не\~приймаються,\~оскільки відповідно\~пунктом 2.5.\~Договору чітко\~зазначено,\~що студент\~зобов`язується,\~після закінчення\~кожної навчальної\~сесії представляти копію залікової\~книжки замовнику до 01.03. та 01.09. на протязі навчання у медичному вищому навчальному закладі, однак [PERSON] , яка сама у своєму зустрічному позові не спростувала тієї інформації, що копія залікової книжки не направлялася до КНП «Новоукраїнська ЦРЛ», надала суду копію лише довідки Вінницького національного медичного університету ім.М.І Пирогова, яка датована 26.08.2020 року, тобто після подачі первісного позову до суду, в якій зазначено про успішну здачу сесії (а.с.120). Крім того, пунктом 1.2 Договору кошти перераховуються на індивідуальний рахунок студента в передбаченому розмірі, при умові успішного навчання (всі заліки та іспити повинні відповідати оцінці відмінно та добре). В разі задовільного чи незадовільного навчання розмір стипендії може змінюватися чи взагалі скасовуватися. Дослідивши додаток до диплома про вищу освіту [PERSON] , вбачається, що оцінки за іспити зазначено більшість як «задовільно» та «добре» (а.с.125-126). Тому для визначення стипендії потрібна була саме залікова книжка студента, яку позивач за зустрічним позовом не надала до КНП «Новоукраїнська ЦРЛ». Тому доводи [PERSON] , що саме лікарнею було розірвано договір у зв`язку з несплатою стипендії за останні два семестри та позовна вимога про визнання договору на отримання стипендії студентом припиненим, є безпідставними. Хоча факт несплати стипендії за останні два симестри представник Новоукраїнської ЦРЛ не заперечував у зв`язку з неподачею відповідачем за первісними позовом копії залікової книжки. За всі інші симестри навчання стипендія сплачувалася, що підтверджується платіжними дорученнями . Умовами договору від 01.09.2012 року №2/09-12 встановлено обов`язок [PERSON] прибути після закінчення навчального закладу на роботу в заклади охорони здоров`я Новоукраїнського району, де відпрацювати 10 років. Позивач за зустрічним позовом зазначає, що після закінчення Вінницького медичного університету, 01.07.2019 року вона звернулася до Новоукраїнської ЦРЛ надавши копію диплома та з проханням забезпечити роботою у відповідністю зі спеціальністю і рівнем кваліфікації та забезпечити службовим житлом, однак адміністрація лікарні, повідомила, що після розгляду документів, з позивачем за зустрічним позовом зв`яжуться, однак так і не зв`язалися, хоча остання повідомляла, що бажає підвищити кваліфікацію та подати документи до інтернатури. Зазначене [PERSON] жодним чином не підтверджується, оскільки як вказує представник Новоукраїнської ЦРЛ, копія диплома та заява про працевлаштування до Новоукраїнської ЦРЛ не надходили, копію такої заяви суду не подано. Також не підтвержено того факту, що [PERSON] не було забезпечено службовим житлом, коли вона прибула на роботу. Таким чином судом встановлено, що позивачем за первісним позовом, який є відповідачем за зустрічним позовом, виплачувалася стипендія [PERSON] протягом навчання на загальну суму 38494,02 грн. Відповідач за первісним позовом, яка є позивачем за зустрічним позовом, після закінчення Вінницького національного медичного університету ім.М.І.Пирогова не прибула на роботу до КНП «Новоукраїнська ЦРЛ» Новоукраїнської районної ради. Отже, відповідно до пункту 3.3. Договору відповідач повинен компенсувати затрати замовника. Розмір заборгованості за договором від 01.09.2012 року №2/09-12 відповідачем за первісним позовом не спростовано. На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог. Тобто, відповідно до вимог ст.12, 13\~ЦПК України позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 78-80 ЦПК України, зазначені ним обставини.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Оскільки позивачем за зустрічним позовом не надано жодного доказу в обгрунтування позову, суд позбавлений можливості встановити факт порушення умов договору Новоукраїнською ЦРЛ. Враховуючи невиконання відповідачем за первісним позовом взятого на себе обов`язку в частині відпрацювання в закладах охорони здоров`я Новоукраїнського району не менше 10 років та не відшкодувавши затрат позивача, які були виплачені в якості стипендії, ненадання відповідачем за первісним позовом доказів, які б спростовували висновки суду в цій частині, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суми виплаченої стипендії в розмірі 38494,02 грн. та у зв`язку з відсутністю підстав визнання договору на отримання стипендії студентом припиненим, в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому сума сплаченого судового збору в розмірі 2102,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вимога представника позивача за зустрічним позовом - адвоката Єльнікової Н.О. про стягнення з відповідача за зустрічним позовом витрат на правничу допомогу в розмірі 5900 грн., задоволенню не підлягають у зв`язку з відмовою у зустрічному позові та у зв`язку з недоведеністю, що витрати понесені фактично, так як не подано квитанції установи банку. З цих підстав,

Outcome: approved