Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

02.10.2017 року позивач звернулася до Новоград-Волинського міськрайонного суду з даним позовом, в якому просила розірвати шлюб з [PERSON], від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем з моменту народження сина не проживають однією сім"єю, шлюбних відносин не підтримують, оскільки останній проживає у Федеративній Республіці Німеччина. Вважає, що їх шлюб остаточно припинив існування, примирення неможливе. Сторони у судове засідання не прибули. У письмових заявах просили розглядати справу у їх відсутності; позивач позовні вимоги підтримала з підстав, вказаних в позові, які просила задовольнити, просила місце проживання неповнолітнього сина визначити з нею, судові витрати покласти на неї, прізвище залишити без змін; відповідач позов визнав, не заперечив проти розірвання шлюбу. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, суд прийшов до наступного. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 08 серпня 2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград - Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 240, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с. 4/. Прізвище позивач не змінювала. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження /копії а.с. 6/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Судом встановлено, що, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача та їх дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітнього сина визначити за місцем проживання його матері, про що у сторін спору не виникло. У відповідності до вимог ст. 113 СК України, прізвище відповідачці після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Зважаючи на вищевикладене,

Outcome: approved