Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

06 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав у відношенні малолітньої [PERSON], [INFO], у зв'язку з її ухиленням від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню доньки. У судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 12.10.2015 р. та ордеру, позовні вимоги щодо позбавлення батьківських прав [PERSON], встановлення опіки, стягнення аліментів та суми сплаченого судового збору підтримав та послався на ті ж обставини, що зазначені у позовній заяві, пояснивши суду, що син позивачки [PERSON] та відповідач [PERSON] з вересня 2004 р. по вересень 2012 р. перебували у фактичних шлюбних відносинах. 27 грудня 2005 року у них народилась донька [PERSON]. Відповідачка неодноразово на декілька тижнів, а іноді і на декілька місяців, залишала постійне місце проживання, життям доньки, її потребами та здоров?ям не цікавилась, не виявляла бажання спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні. З вересня 2012 року відповідачка не приймає участі у вихованні доньки, не телефонує їй, не вітає з днем народження, не бере участі в матеріальному утриманні дитини. 13 липня 2013 року син позивачки [PERSON] помер, однак і після цього відповідачка не змінила свого ставлення до дитини та продовжує вести аморальний спосіб життя. Окрім того, позивачка просить суд встановити опіку над малолітньою [PERSON], призначивши її опікуном дитини. Позивачка повідомлена про стан здоров?я дитини, з моменту її народження здійснює догляд за нею, між ними склалися теплі стосунки. Позивачка матеріально забезпечує дитину, проживає з нею з моменту її народження, окрім того позитивно характеризується по місцю проживання, не притягувалася до кримінальної відповідальності і за станом свого здоров?я може бути опікуном малолітньої дитини. Зазначає, що відповідачка добровільно не бажає брати участь у матеріальному забезпеченні дитини, але має таку можливість, тому просить суд стягнути з відповідачки аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання своїх обовязків по вихованню дитини без поважних причин, на підставі положень статті 164 Сімейного кодексу України представник позивачки просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно доньки [PERSON], призначити [PERSON] опікуном малолітньої [PERSON] та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також стягнути з відповідачки на користь позивачки суму сплаченого нею судового збору 487 грн. 20 коп. Під час розгляду справи, судом приймалися усі передбачені діючим законодавством заходи щодо належного повідомлення відповідача [PERSON] про місце, день та час розгляду справи. Так, відповідно до вимог ст.127 ЦПК України відповідачу особисто під підпис було вручено повідомлення про виклик до суду, копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви із доданими документами /а.с.44/. Окрім того, відповідачу під підпис було вручено судову повістку про виклик до суду 01.12.2015 р., яку відповідач отримала особисто /а.с.68/. Незважаючи на прийняті судом заходи, відповідач [PERSON] у судове засідання не з?явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи від неї до суду не надходило. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до переконання, що відповідачем [PERSON] недобросовісно здійснюються її процесуальні права, у звязку з чим, суд приходить до висновку про належне повідомлення відповідача, а тому, відповідно до положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України, та враховуючи згоду представника позивача, суд вважає можливим відповідно до правил частини 1 статті 224 ЦПК України розглядати справу за відсутності відповідача у порядку заочного провадження на підставі наявних у ній доказів, з дотриманням вимог, встановлених законом. Представник органу опіки та піклування Слов?янської міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності, погодилася із заявленими позовними вимогами і пояснила суду, що відповідач [PERSON], яка є матір?ю малолітньої [PERSON], [INFO], без поважних причин не займається вихованням та утриманням доньки, не спілкується з нею, не відвідує, не цікавиться станом її здоровя, розвитком. Крім того, позивачка пройшла спеціальне навчання спеціалістами Донецького обласного центу, зібрала всі необхідні документи, позитивно характеризується за місцем проживання, не притягалася до кримінальної відповідальності, не має судимості та за станом свого здоров?я може бути опікуном малолітньої дитини. Зазначила, що вік позивача (71 рік) не є перешкодою для призначення її опікуном. Орган опіки та піклування Слов?янської міської ради, виходячи з інтересів дитини, прийшов до висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно доньки [PERSON] та призначення [PERSON] опікуном дитини /а.с.70,72/. Прокурор Чорний В.В. у судовому засіданні зазначив про те, що надані суду докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків без поважних причин, тому є підстави для позбавлення її батьківських прав. Вважав, що суду надано достатньо доказів для призначення [PERSON] опікуном малолітньої дитини [PERSON] та стягнення з відповідачки [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі ? частини від всіх видів доходів відповідачки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст.11 ЦПК України) установив наступне. [PERSON] та [PERSON] преебували у фактичних шлюбних відносинах, від яких у них 27 грудня 2005 року народилася донька [PERSON] /а.с.27/. Відповідно до актового запису про народження № 52 від 18 січня 2006 року [PERSON] народилась 27 грудня 2005 року, батьками дитини є [PERSON], [INFO] та [PERSON]. Підставою запису відомостей про батька є заява матері від 18.01.2006 р. /а.с.64-66/. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обовязки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обовязків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 цього кодексу мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини. Згідно положень Закону та розяснень, даних у п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»( зі змінами, внесеними згідно з постановою Верховного Суду № 20 від 19 грудня 2008 року) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обовязків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, обєктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 16 цієї ж постанову Пленуму, ухилення батьків від виконання своїх обовязків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормальному самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обовязків. Згідно статті 12 Закону України « Про охорону дитинства», покладається відповідальність на кожного із батьків щодо виховання, навчання та розвитку дитини. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України « Про охорону дитинства» виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень статті 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сімї якої проживає дитина, заклад охорони здоровя, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Положеннями частини 3 статті 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Згідно з довідкою № 788 від 12.10.2015 р. за адресою: провул. Виноградний, 3/321, м.Слов?янськ зареєстрована [PERSON], [INFO], та її онука [PERSON] /а.с.12/. Як вбачається із довідки № 423 від 08.10.2015 р., виданої керівником мікрорайону «Північний» [PERSON], [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2011 року до теперішнього часу /а.с.13/. Відповідно до довідки № 424 від 08.10.2015 р., виданої керівником мікрорайону «Північний» [PERSON], [PERSON] дійсно проживає однією сім?єю з онукою [PERSON], [INFO], за адресою: провул. Виноградний, 3/321, м.Слов?янськ /а.с.14/. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання дитини, [PERSON] за адресою: м.Слов?янськ, провул.Виноградний[ADDRESS], разом із дитиною проживає її бабуся [PERSON] Стосунки між дитиною і бабусею доброзичливі, поважні, дитина оточена любов?ю і турботою. Для дитини виділено окрему кімнату, в якій є вся необхідна мебля. У вихованні та утриманні дитини активну участь приймає бабуся [PERSON] /а.с.71/. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна № 47237320 квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової приватної власності [PERSON] та [PERSON] у рівних частках /а.с.36-37/. Під час розгляду справи судом було зроблено ряд запитів до медичних установ для з?ясування наявності у [PERSON] реальної можливості виконувати свої батьківські обов?язки та брати участь у вихованні дитини. Так, відповідно до відомостей КЛПУ «Обласна психіатрична лікарня м.Слов?янськ» № 1406 від 12.11.2015 р. [PERSON], [INFO], на стаціонарному лікуванні не знаходився та на диспансерному обліку не перебуває /а.с.59/. Окрім того, відповідно до відомостей КЛПУ «Міський наркологічний диспансер м.Слов?янська» № 2/193-15 від 11.11.2015 р. [PERSON], [INFO], на диспансерному обліку чи під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває /а.с.46/. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність у [PERSON] об?єктивної можливості виконувати свої батьківські обов?язки відносно своєї неповнолітньої доньки. Згідно психолого-педагогічної характеристики на дитину, наданої директором загальноосвітньої школи інтернат № 1 №, [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з матір?ю [PERSON], проте фактично проживає за адресою: [INFO] з бабусею [PERSON] Вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням займається бабуся, до дитини ставляться з належною повагою та розумінням її можливостей, потреб, інтересів. Відносини з бабусею у дитини доброзичливі. З матір?ю дитина не проживає протягом тривалого часу, матір не цікавиться її станом здоров?я та навчанням, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] не має бажання проживати з матір?ю за місцем реєстрації /а.с.31/. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов родини учня школи-інтернат № 1 від 04.09.2015 р., складеного вихователями класу, родина складається з двох осіб: бабуся [PERSON] та онука [PERSON]. Місцеперебування матері [PERSON] невідоме. Родина займає жиле приміщення трикімнатну квартиру, дитина має окрему кімнату, а також іграшки та ін. Вихованням дитини займається бабуся, відносини у родині доброзичливі. Матір дитини матеріальної допомоги на утримання дитини не надає /а.с.30/. Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов родини учня [INFO], складеного вихователями класу та класним керівником, родина складається з двох осіб: матір [PERSON] та дитина [PERSON] Родина займає жиле приміщення, яке складається з 3-х кімнат. Санітарний стан кімнат незадовільний. Дитина з матір?ю не проживає, матір вихованням та утриманням не займається. Дитину Виховує бабуся [PERSON], яка відвідує школу, співпрацює з педагогом, контролює поведінку дитини /а.с.29/. Згідно акту відвідування родини учениці [INFO], складеного вихователями класа та класним керівником, комісія відвідала родину [PERSON]. Під час бесіди з сусідами було з?ясовано, що [PERSON] у будинку № 26 по вул.Красіна не проживає. У цьому будинку мешкає її матір-інвалід, яку [PERSON] відвідує не часто. Місце проживання [PERSON] невідомо /а.с.28/. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Артемівської міської ради - головний спеціаліст служби у справах дітей Словянської міської ради [PERSON] пояснила,що відповідачем [PERSON] ніколи не ставилося питання про встановлення способу спілкування з донькою [PERSON] і не розглядалося питання про здійснення позивачкою будь-яких перешкод у спілкуванні матері з донькою. Під час судового засідання судом були допитані свідки [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивачки. Свідки підтвердили обставини викладені у позовній заяві та пояснили, що [PERSON] мешкає з онукою [PERSON], яку доглядає з народження. Зазначили, що раніше разом з позивачкою також мешкав її син та відповідачка. Згодом відповідачка пішла, а син позивачки помер. Зазначили, що відповідачка не займається вихованням доньки, не надає матеріальну допомогу на її утримання бабусі. Вихованням дитини, її утриманням повністю займаєть бабуся. Дитині забезпечені належні умови проживання, вона має окрему кімнату з необхідними меблями. Повідомили, що відповідачку вони не бачили протягом тривалого часу. У суду не має підстав ставити під сумнів достовірність відомостей у вищевказаних документах, обставин, повідомлених свідками, та зазначені представником позивача обставини ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обовязків щодо неповнолітньої доньки з вересня 2012 року. Судом встановлено, що після припинення шлюбних відносин з сином позивачки відповідачка [PERSON] не піклувалась про дитину, не брала участі в її утриманні, вихованні, фізичному та духовному розвитку. Таким чином, вона повністю самоусунулась без поважних причин від участі у житті своєї доньки. Відповідно до висновку органа опіки і піклування Слов?янської міської ради від 27 листопада 2015 року за № 29/01-1353, виходячи з інтересів неповнолітньої дитини орган опіки і піклування вважає доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] /а.с.70/. Статтею 243 СК України закріплено, що опіка, піклування встановлюється на дітьми, які залишились без батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно ч. 2 ст. 244 СК України при призначенні дитині опікуна або піклувальника органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. З подання органу опіки та піклування Слов?янської міської ради про призначення опікуна вбачається, що [PERSON] отримує пенсію за віком /а.с.25/, стан її здоров?я відповідає вимогам, що пред?являються до опікунів /а.с.23/, до кримінальної відповідальності не притягалася, не знятої чи непогашеної судимості не має /а.с.26/, у розшуку не перебуває, є власником квартири [ADDRESS], пройшла навчання за Програмою підготовки кандидатів в опікуни/піклувальники, проведеною спеціалістами Донецького обласного центру соціальних служб для дітей, сім?ї та молоді, з 24 по 27 листопада 2015 р. та отримала позитивні рекомендації щодо включення її до Єдиного банку потенційних опікунів, як особи, що має можливість взяти на виховання та влаштування під опіку дівчинки /а.с.72/. Відповідно до ст. 186 ч.2 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку, щодо утримання дитини. Вирішуючи розмір аліментів, суд бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідач працездатна, здорова, інших осіб на утриманні не має, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на користь позивача на утримання її доньки аліменти у розмірі ? частини її доходу. Проаналізувавши представлені сторонами в силу вимог статті 60 ЦПК України докази,оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] протягом тривалого часу відсторонилася від виконання своїх батьківських обовязків відносно доньки [PERSON], без поважних причин не приймає ніякої участі у вихованні та утриманні дитини, свідомо нехтує своїми батьківськими обовязками, що свідчить про її винну поведінку відносно своєї дитини, та необхідність застосування до неї, як матері дитини, такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. Окрім того, з метою належного правового захисту прав та інтересів малолітньої дитини суд вважає необхідним призначити [PERSON] опікуном [PERSON], а також стягнути з відповідачки [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини її доходів. Відповідно до вимог статті 88 ЦПК України на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню з відповідача [PERSON] документально підтверджені витрати позивача по оплаті судового збору в сумі 487,20 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved