Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

Позивачка звернулася в суд із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2005 року по травень 2012 року, проживала однією сім'єю разом з [PERSON], який помер [INFO] та зазначений факт було встановлено рішенням Червоноградського міського суду від 19.09.2013 р. Тривалий час, на протязі спільного проживання вона опікувалась [PERSON], надавала йому матеріальну та іншу допомогу, оскільки, він був людиною похилого віку, інвалідом 3 групи, важко хворів та перебував у безпорадному стані. Оскільки, за життя [PERSON] не склав заповіт, після його смерті спадкоємцями 1 черги за законом є відповідачі, які є його синами. Однак, [PERSON] тривалий час проживав в [PERSON], [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі, а відтак вони не цікавились своїм батьком, не допомагали йому. Вважає, що вона як спадкоємець 4 черги, має право на спадкування за законом разом із спадкоємцями 1 черги. З огляду на наведені обставини, просить позов задовольнити в повному обсязі. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, покликавшись на обставини викладені в позовній заяві, просить позов задовольнити. Пояснення позивачки підтримав і її представник [PERSON] Відповідачі будучи належно повідомленими про час і місце розгляду справи у відповідності до ст. 74 ЦПК України, що стверджується витягом з газети „Високий Замок" від 8.04.2014 року, в судове засідання не з'явилися. Від них не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд на підставі ст.ст.224, 225 ЦПК України провів заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, про що судом винесено ухвалу. Вислухавши пояснення, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Пунктом 21 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК ( 2947-14 ) про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. Актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 1209 від 6.08.2012 р., стверджується, що [PERSON] спільно проживала з [PERSON] без реєстрації шлюбу по [ADDRESS] до дня його смерті [INFO] На підставі довідки КП «Комінтех» № 117489 від 20.07.2012 р., встановлено, що за адресою по [ADDRESS], був зареєстрований [PERSON] та його сини [PERSON], [PERSON] Із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON], помер [INFO], у віці 67 р. Згідно рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 19.09.2013 р., яке набрало законної сили 30.09.2013 р., встановлено факт спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] в період з 1.06.2005 р. по [INFO] включно без реєстрації шлюбу. Відповідно до положень ст.ст.1258,1259 ЦК України слідує, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, кожна наступна черга - у разі відсутності, усунення спадкоємців попередньої черги, їх відмови чи неприйняття спадщини; разом з тим, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. З пенсійного посвідчення встановлено, що [PERSON] був інвалідом ІІІ групи. Як встановлено з епікризу № 1098, [PERSON] був поставлений діагноз - облітеруючий атеросклероз судин обох нижніх кінцівок, гангрена правої нижньої кінцівки. Під час лікування було здійснено ампутацію правої нижньої кінцівки. Відтак з огляду на наведене, суд приходить до переконання, що [PERSON] будучи особою похилого, з огляду на діагноз, перебуваючи у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду та позивачка проживаючи разом з ним однією сім'єю здійснювала постійних догляд та опіку, що не спростовувалось та не заперечувалось відповідачами. Статтями 10, 60 ЦПК України стверджується, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. У відповідності до вимог ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовуються вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачами не подано доказів, які б спростовували наведені в позові обставини, отже, встановлені фактичні обставини та наведені правові норми свідчать про обґрунтованість позовних вимог та можливість їх задоволення.

Outcome: approved