Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-11 00:00:00

07.12.2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття квартири в розмірі 23588 грн. та судовий збір у розмірі 640 грн. 08.12.2017 року направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання [PERSON], що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 04.01.2018 року. Ухвалою від 22.01.2018 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного позовного провадження (без повідомлення (виклику) сторін, встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк\~з дня вручення даної ухвали\~ для подальшого відзиві на позовну заяву, предявлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено пятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що на підставі Свідоцтва про право власності від 28.03.212 року він є власником нежитлового приміщення № 2 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області. Над вказаним нежитловим приміщенням знаходиться квартира №5, яка належить [PERSON]. Зазначає, що у ніч з 05 на 06 листопада 2017 року належне йому на праві власності нежитлове приміщення № 2 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області було повністю затоплене внаслідок халатного відношення відповідача до використання води. За наслідком даної події комісією ОСББ „Тріо-16 06.11.2017 року було складено Акт про залиття відповідачем вищевказаного приміщення. [PERSON], визнаючи при цьому свою провину, обіцяла відшкодувати матеріальну шкоду в розмірі 20000 грн., яка була позивачем визначена обєктивно. Проте, незважаючи на обіцянки відповідача, усні та письмові вимоги позивача, добровільно шкоду не було відшкодовано, що стало причиною звернення позивача до суду. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подала, ухвалу про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні отримала 01.02.2018 року, про що свідчить судове повідомлення, яке міститься в матеріалах справи та витяг з сайту Укрпошта (а. с. 27, 28). \~ У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вбачається із Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 28.03.2012 року, [PERSON] на праві приватної власності належить нежиле приміщення № 2 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м Дрогобич Львівської області (а. с. 5). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 103008949 від 08.11.2017 року[ADDRESS] у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області на праві приватної власності належить [PERSON] (а. с. 6). Пунктом 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, що затверджені наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005 року № 76, що зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.08.2005 року за № 927/11207 передбачено, що у разі залиття, аварії квартир складається відповідний акт, в якому повинно бути зазначено причину залиття квартири. Відповідно до Акту, складеного 06.11.2017 року комісією ОСББ „Тріо-13 у складі голови правління [PERSON], членів правління: [PERSON] та [PERSON] 06.11.2017 року виявлено повне затоплення нежилого приміщення № 2 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області, що спричинило пошкодження стелі, стін товару, електроприборів, вітрин та стелажів. Причиною затоплення є халатне ставлення мешканців квартири № 5 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області до використання води (а. с. 7). Із вказаним Актом було ознайомлено потерпілого [PERSON] та [PERSON], про що свідчать їх підписи в даному акті. Відповідач своєї вини не заперечувала. 10.11.2017 року позивачем на адресу [PERSON]А було направлено заяву з вимогою добровільно відшкодувати останньою матеріальну шкоду, завдану внаслідок залиття нежитлового приміщення №2 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області (а. с. 8). 20.11.2017 року вказану вище заяву було вручено члену сімї відповідача обєктом поштового звязку, що підтверджується витягом із відстеження посилок Укрпошти від 05.12.2017 року (а. с. 8-зворот). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За заявою [PERSON], 01.12.2017 року судовим експертом [PERSON] було складено Висновок будівельно-технічного дослідження № 29, з якого вбачається, що вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень унаслідок залиття нежитлового приміщення № 2 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області станом на час проведення дослідження, відповідно до складеного експертом [PERSON] кошторису № 1-1/29, становить 20088 грн. (а. с. 9-17) Отже, судом встановлено, що у ніч з 05 на 06 листопада 2017 року належне позивачу на праві власності нежитлове приміщення №2 у будинку №56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області було затоплене відповідачкою, у звязку з чим позивачу було заподіяно матеріальної шкоди на суму 20088 грн. У п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами) роз'яснено, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, завдана фізичній особі, майну фізичної особи чи майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Тобто, з наведеного вбачається, що на користь потерпілого відшкодовуються витрати, які пов'язані з заходами, спрямованими на усунення пошкоджень внаслідок залиття нежитлового приміщення. Враховуючи наведене, суд вважає, що в даному випадку є наявність неправомірних дій відповідача, яка полягає у неналежному використанні води, що слугувало причиною затоплення нежитлового приміщення № 2 у будинку № 56 на вул. Грушевського в м. Дрогобич Львівської області, що належить позивачу. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що залиття квартири позивача, сталося з вини відповідача, яка відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, зобов'язана відшкодувати позивачу заподіяні матеріальні збитки, що становлять 20088 грн. Згідно ст. 139 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати, пов'язані із проведенням експертиз. Частиною п. 1 ч. 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України питання про розподіл судових витрат між сторонами обов'язково має бути вирішене судом під час ухвалення рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог. Як вбачається з наявної в матеріалах справи квитанції №14 від 13.11.2017 року [PERSON] за проведення експертизи на рахунок ФОП [PERSON] було сплачено 3800 грн. (а. с. 18). Проте, позивач просить стягнути витрати за проведення експертизи у розмірі 3500 грн. Таким чином, зважаючи на наведене, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пов'язані із проведенням судової експертизи у розмірі 3500 грн. Крім того, згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути 640 грн. сплаченого судового збору. Всього на користь позивача підлягає стягненню 4140 грн. понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved