Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У січні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачкою був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11267723000. Відповідно до умов даного договору позивач надав відповідачу кредит у сумі 590 850 грн., терміном до 13.12.2028 року, з процентною ставкою 14,5% річних за час фактичного користування кредитом, а відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати всі зобов'язання згідно Договору у повному обсязі. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами 13 грудня 2007 року був укладений іпотечний договір на двокімнатну квартиру, загальною площею 46,90 кв.м., житловою площею - 29,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачці на праві власності. Уточнивши позовні вимоги, посилаючись на те, що позивач свої зобов'язання за договором виконав належним чином, а відповідачка взяті на себе зобов'язання не виконує, порушує істотні умови договору, у зв'язку з чим, станом на 18.06.2014 року у [PERSON] виникла заборгованість у сумі 881 293 грн. 44 коп., просить у рахунок погашення даної заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України "Про виконавче провадження", за початковою ціною, встановленою на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, визначеною на підставі оцінки проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна, під час проведення виконавчих дій та стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити та не заперечувала проти постановлення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини поважності неявки в судове засідання суду не повідомила. Відповідно до ч. 4 ст. 169 та ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідачки з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідачки на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» є повним правонаступником АКІБ «УкрСиббанк». Як вбачається з матеріалів справи, 13 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № 11267723000 (а.с. 6-8). Відповідно до п. 1.1., 1.2., 1.3.1 кредитного договору позивач зобов'язується надати позичальникові грошові кошти в національній валюті, гривня України у розмірі 590 850 грн., терміном до 13.12.2028 року, з процентною ставкою 14,50% річних за час фактичного користування кредитом, а відповідачка зобов'язалася повернути наданий кредит, сплатити проценти за користування кредитом, виконати всі зобов'язання згідно Договору у повному обсязі. Згідно п. 1.4 даного договору цільове призначення кредиту - придбання двокімнатної квартири. У забезпечення зобов'язань відповідачки за кредитним договором 13 грудня 2007 року сторони уклали договір іпотеки на двокімнатну квартиру, загальною площею 46,90 кв.м., житловою площею - 29,40 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить відповідачці на праві власності (а.с. 11-12). Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення Іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання забезпеченого іпотекою за цим Договором. З матеріалів справи вбачається, що на відміну від позивача, що виконав взяті на себе зобов'язання належним чином, надавши відповідачу кредитні кошти у встановленому договором ліміті та строки, остання свої зобов'язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів, не виконала. У зв'язку з чим у відповідачки станом на 18.06.2014 року виникла заборгованість у розмірі 881 293 грн. 44 коп., в тому числі: - 525 209 грн. 02 коп. - заборгованість за кредитом; - 305 278 грн. 91 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 14 551 грн. 10 коп. -пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 36 254 грн. 41 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або фінансова установ (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем порушено умови кредитного договору у частині своєчасного повернення кредиту, не проводились платежі по кредитному договору у частині погашення основної суми кредиту та процентів. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно зі змісту ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язань, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як поснила у судовому засіданні представник позивача, банк неодноразово направляв відповідачу повідомлення про усунення порушень за кредитним договором протягом 30 днів з дня його отримання та попередив про можливість, у разі непогашення заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки, чим дотримався вимог ст. 38 Закону України «Про іпотеку». У ст. 33 Закону України «Про іпотеку» вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як роз'яснено у п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Пунктом 4.2. договору іпотеки передбачено, що звернення стягнення здійснюється на підставах: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, позасудового врегулювання, з інших, передбачених законом України, підстав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість за законність вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду як це передбачено умовами договору, ст. 589 ЦК України та ст. 33 Закону України «Про іпотеку». Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване у ст. 39 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до ст. 39 даного закону, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. У пункті 1.2 договору іпотеки зазначено, що ринкова вартість предмета іпотеки, згідно звіту оціночної діяльності становить - 663 900 грн. Як вбачається з матеріалів справи, заборгованість за кредитним договором становить 881 293 грн. 44 коп. При ухваленні рішення, враховуючи загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (ч. 1 ст. 3 ЦК України), суд виходить із засад співмірності вимог позивача з вартістю предмету іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Ураховуючи те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує та у неї утворилася заборгованість за кредитним договором, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі та у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 13 грудня 2007 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], зверненню стягнення підлягає предмет іпотеки за іпотечним договором від 13 грудня 2007 року, а саме: двокімнатну квартиру, загальною площею 46, 90 кв.м., житловою площею 29,40 кв. м., під номером 51 (п'ятдесят один), будинку 116-а по вулиці Фрунзе в м. Києві, що належить [PERSON] на праві власності, шляхом проведення прилюдних торгів. Початкову ціну продажу предмету іпотеки визначити на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на час його продажу. Крім того, у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідачки на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягають витрати по оплаті судового збору у розмірі 3 654 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved