Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

04 липня 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що вона є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно договору дарування від 18 липня 2008 року. У вказаному житловому будинку, окрім неї, з 25.11.2010 року зареєстрований відповідач. З грудня 2012 року вони з відповідачем [PERSON] припинили шлюбні стосунки, а 13.02.2014 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано.У вересні 2013 року відповідач [PERSON] виїхав з належного їй будинку та переїхав проживати до іншої жінки. Тобто відповідач [PERSON] не проживає за місцем своєї реєстрації більш ніж дев'ять місяців. Вона самостійно сплачую усі рахунки по комунальним послугам (водопостачання, газ, світло та інші). Відповідач [PERSON] участі в сплаті комунальних послуг за домоволодіння не приймає, хоча платежі нараховуються на всіх зареєстрованих у будинку. В наступний час відповідач не є членом її сім'ї. У зв'язку з тим, що відповідач зареєстрований в спірному домоволодінні, таким чином вона позбавлена права володіння та розпорядження своєю власністю. Оскільки відповідач добровільно знятися з реєстрації не має бажання, таким чином чинить власнику перешкоди в користуванні та розпорядженні своєю власністю. Просить усунути перешкоди у користуванні домоволодінням [ADDRESS] шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON]. У судовому засіданні позивачка та представник позивачки підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явився. Справа розглянута в порядку ст. 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 18 липня 2008 року, посвідчено державним нотаріусом І.В. Янковою, зареєстровано в реєстрі за № 5-2234 (а.с. 5-6). Право власності позивачки на квартиру за адресою: [ADDRESS], підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 7). Згідно домової книги за адресою: [ADDRESS], значиться зареєстрованим окрім позивачки - [PERSON], ще й [PERSON], колишній чоловік власниці, який в добровільному порядку зняття з реєстрації не здійснив (а.с. 8-10). 13 лютого 2014 року сторони розірвали шлюб, що підтверджується рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (а.с. 11). Згідно Акту від 16.06.2014 року, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] з вересня 2013 року до теперішнього часу (а.с. 13). Факт не проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] підтвердили в судовому засіданні допитані в якості свідків - сусіди [PERSON], [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" від 17 липня 1997 року закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також передбачено нормами ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, а саме: у відповідності до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва; у відповідності до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоча б ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України, а саме: у відповідності до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право. У відповідності до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що позивачем доведені обставини викладені у позовній заяві, натомість відповідачем викладені обставини не спростовані, також з огляду на те, що [PERSON] не є членом родини позивачки, чинить їй перешкоди в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS], в добровільному порядку не знімається з реєстраційного обліку, то суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку; Усунути [PERSON] перешкоди у користуванні власністю - будинком [ADDRESS], шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] за адресою: будинок [ADDRESS]. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved