Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

04 травня 2020 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 04 лютого 2013 року Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області. До шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через часті сварки, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та кохання між ними. Проживають разом в одному будинку, однак спільне господарство намагаються не вести, кожен ропоряджається своїм бюджетом. На утримання доньки позивач сплачує відповідачу аліменти. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала повністю та погодилась на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши вступне слово позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 04 лютого 2013 року Кудрявцівською селищною радою Веселинівського району Миколаївської області, про що складено відповідний актовий запис № 01 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . До шлюбу в них народилась донька - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через часті сварки, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та кохання між ними. Проживають разом в одному будинку, однак спільне господарство намагаються не вести, кожен ропоряджається своїм бюджетом. На утримання доньки позивач сплачує відповідачу аліменти. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні висловила думку про бажання надалі іменуватись прізвищем " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач не просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений ним судовий збір, то суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 840,80 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved