Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому зазначила, що 01 березня 2004 року вона уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано Перчунівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградській області, актовий запис № 01. Шлюб з відповідачем було розірвано за рішенням Добровеличківського районного суду від 21.11.2013 року.Від шлюбу з відповідачем в них є три спільні неповнолітні дитини: дочка [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею.03.01.2014 року відповідач був звільнений з Кіровоградської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Кіровоградській області (№ 6), м. Кіровоград, в якій він відбував покарання у вигляді позбавлено волі за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2011 року. З часу звільнення і до теперішнього часу відповідач не поспішає працевлаштовуватися, не допомагає їй в утриманні трьох неповнолітніх дітей, не цікавиться про їх матеріальне забезпечення. Відповідач не має постійного заробітку, на теперішній час не працює, проте має задовільний стан здоров'я, є працездатним, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судовому засіданні змінила позовні вимоги, просить стягнути аліменти з відповідача на трьох дітей в частковому розмірі - 1/2 частину заробітка відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідач в судовому засіданні не заперечує проти стягнення половини його заробітку на утримання трьох дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 01.03.2004 року сторони уклали шлюб який зареєстровано Перчунівською сільською радою Добровеличківського району Кіровоградській області, актовий запис № 01. Шлюб сторонами було розірвано за рішенням Добровеличківського районного суду від 21.11.2013 року ( а.с. 5).Від шлюбу в них є три спільні неповнолітні дитини: дочка [PERSON], [INFO] ( а.с. 6), син [PERSON], [INFO] ( а.с. 7) , дочка [PERSON], [INFO] ( а.с.8). З довідок від 17.02.2014 року № 01-26-115 та від 03.03.2014 року №01-26-135 виданих Перчунівською сільською радою Кіровоградської області, видно що діти проживають з матір"ю. 03.01.2014 року відповідач був звільнений з Кіровоградської виправної колонії Управління державного департаменту України з питань виконання покарань у Кіровоградській області (№ 6), м. Кіровоград, в якій він відбував покарання у вигляді позбавлено волі за вироком Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03.02.2011 року. З часу звільнення і до теперішнього часу відповідач не допомагає позивачу в утриманні трьох неповнолітніх дітей, не цікавиться про їх матеріальне забезпечення. Відповідач не має постійного заробітку, на теперішній час не працює, проте має задовільний стан здоров'я, є працездатним. Відповідно до вимог статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров"я та матеріальне становище дитини; стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення; мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків , передбачених статтею 184 цього Кодексу . На підставі ч.2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що позивач, на утриманні якої знаходиться спільні з відповідачем діти, має право вимагати стягнення з останнього аліментів на їх утримання, а відповідач зобов'язаний їх сплачувати, тому позовну вимогу щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей слід задовольнити повністю. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів -у межах суми платежу за один місяць . Відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору , він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог . На підставі ст. ст. 180-183 СК України , ст. ст. 27, 28, 29 Конвенції про права дитини від 20.11. 1989 року ратифікованої 27.02. 1991 року,

Outcome: approved