Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

Позивач свої вимоги мотивує тим, що 16.10.2013 р. між ПАТ «Дочірній банк Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «СБЕРБАНК", було укладено кредитний договір №201#00017775952, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 69300,00 грн. під 33% річних на поточні потреби, а відповідач зобов'язався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 15.10.2018 р. та щомісячно погашати кредит та відсотки за користування кредитом згідно графіку. Станом на 23.11.2015 р. загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 192930,55 грн. з яких: за кредитом - 67468 грн. 26 коп.; за відсотками - 37880 грн. 21 коп., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 66988 грн. 61 коп., пеня за прострочення сплати процентів за користування кредитом - 20593,47 грн. Позивач неодноразово звертався до відповідача про необхідність погашення кредитної заборгованості, проте дані вимоги залишались безрезультатними. У зв'язку з цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 192930 грн. 55 коп. та 2893,96 грн. повернення судового збору. Відповідач, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, в судове засідання не з'явився. Судом встановлено, що 16.10.2013 р. між ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «ДОЧІРНІЙ БАНК СБЕРБАНКУ РОСІЇ», правонаступником якого є ПУБЛІЧНЕ акціонерне товариство "СБЕРБАНК", та [PERSON]. укладено кредитний договір №201#00017775952, відповідно до умов якого позивач зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти в сумі 69300 грн., а відповідач зобов'язався прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням та повернути кредит банку, а також сплатити банку відсотки за користування кредитом, комісії, санкції, інші передбачені договором платежі повертати в строки та на умовах, передбачених договором (а.с.7-12). Факт надання кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку відповідача, відповідно до якої відповідачу видано суму 69300,00 грн. (а.с.18). У пункті 1.2. Кредитного договору зазначено, що Позичальник зобов'язується сплачувати Банку відсотків у розмірі 33 % відсотків річних. Відповідно до п.1.3 Кредитного договору,- кредит надається на поточні потреби, без обмеження цільового використання кредитних коштів. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України,- зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідач свої договірні зобов'язання перед позивачем не виконав, допустивши утворення заборгованості за кредитним договором. Так, станом на 23.11.2015 р. загальна заборгованість відповідача за кредитним договором становить 192930,55 грн. з яких: за кредитом - 67468 грн. 26 коп.; за відсотками - 37880 грн. 21 коп., пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом - 66988 грн. 61 коп., пеня за прострочення сплати відсотків за користування кредитом - 20593,47 грн. (а.с.17). Згідно з пунктом 5.1 Кредитного договору, - Позичальник зобов'язаний сплачувати Банку комісійні винагороди, а саме комісію за надання кредиту у розмірі 4,3 % відсотків від суми кредиту, сплачується позичальником одноразово в день підписання цього договору. Згідно п. 8.1 Кредитного договору,- позичальник зобов'язується щомісячно 16 числа, яке є розрахунковою датою, кожного місяця, починаючи з місяця наступного за місяцем укладення цього договору, здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані банком проценти за ануїтетними платежами в сумі не менше 2392,15 грн. відповідно до графіку, з кінцевим терміном повернення кредиту 15.10.2018 р. Відповідно до п.8.4. Кредитного договору,- у разі, якщо банк використовує право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим договором, то він зобов'язаний в письмовій формі повідомити про це позичальника. Зазначений пункт Кредитного договору узгоджується із нормою статті 1050 ЦК України, якою передбачено, що у разі «якщо договором позики встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів». Позивач скористався своїм правом та вручив відповідачу повідомлення-вимогу вих. №9453/7/28-3 від 08.10.2015 р. [PERSON]. щодо дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором №201#00017775952 від 16.10.2013 р. (а.с.24-25,26,27). Відповідно до ч.1ст. 546 ЦК України,- виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ст. 549 ЦК України,- неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України,- розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Згідно п.3.2 Рішення Конституційного суду України від 11.07.2013 року №7-рп/2013, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. З огляду на приписи ст. 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. З урахуванням наведеного, обставин справи, що мають істотне значення, суд вважає за можливе, застосувавши ст. 549, ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір пені за прострочення повернення заборгованості за кредитом - з суми 66 988,61 грн. до 33494,31 грн. та розмір пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом з суми 20593,47 грн. до 10296,74 грн., а всього 43791,05 грн. Згідно ст.88 ЦПК України,- з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial