Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

11 квітня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, по якому просить визнати за [PERSON] право власності на квартиру №31 з зупинку №10 по вул. Скісній в м. Одеса, загальною площею 52,1 кв. м., житловою площею - 44,0 кв. м. При цьому позивач посилається на те, що він є власником ? квартири [ADDRESS]. 13.03.2011 року померла його мати [PERSON], яка є співвласником вказаної квартири. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на імя брата позивача [PERSON]. [PERSON] за життя звернувся до Першої ОДНК із заяво про прийняття спадщини, проте свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки 06.10.2015 року помер. [PERSON] зазначає що є братом [PERSON], а отже спадкоємцем другої черги, у звязку з чим він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Разом із тим, постановою про від 30.03.2017 року №645/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, по-перше, право власності на спадкове майно помилково зареєстровано за [PERSON], а не Вікторіною, по-друге, в свідоцтві про смерть зазначено призвіще як «Богачев», тоді як в заповіті «Богачьов». У зв'язку із вказаними обставинами позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та порекомендовано звернутися до суду. Крім того, позивач зазначає, що ним було втрачено оригінал правовстановлюючого документу на квартиру, у звязку із чим за захистом своїх прав позивач звернулася до суду. Представник позивача у судовому засіданні, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити з підстав, наведених у позові. Представник відповідача до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, згідно наданої суду заяви, просив розглядати справу за його відсутності. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є , набули право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 14.03.2003 року, посвідченого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за №3-142. 13 березня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД №246641. [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VI-ЖД №324502 та повним витягом про шлюб [PERSON] Спадкове майно належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому Другою одеською державною нотаріальною конторою 14.03.2003 р. за реєстром №3-1427, зареєстрованому в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 21.03.2003 р. під №634 на стор. 88 в книзі 430 пр. В договорі ім'я спадкодавця зазначено правильно як «Вікторіна», проте в КП «БТІ ОМР» вказаний договір був зареєстрований на ім'я «Шуленіна Вікторія Олексіївна». На примірнику договору міститься штамп про реєстрацію №534 на стор. 88 в книзі 430 пр . ,який співпадає із відповіддю КП «БТІ ОМР» від 24.03.2017 року. Таким чином, саме [PERSON] є співвласником спадкового майна. Таким чином, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частку квартири [ADDRESS]. На випадок своєї смерті [PERSON] склала заповіт на ім'я брата позивача - [PERSON]. [PERSON] є сином [PERSON] 3.0. від першого шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про народження серії III-ЖД №329474. [PERSON] за життя звернувся до Першої ОДНК із заявою про прийняття спадщини, проте не свідоцтво про право на спадщину не отримав, оскільки 06.10.2015 року помер. У свідоцтві про смерть, виданому Одеським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції 11.08.2016 року, серії 1-ЖД №462345прізвище померлого вказано як «Богачев». [PERSON] 23.03.2017 р., подав заяву про прийняття спадщини за законом після померлого 06.10.2015 р. брата [PERSON], після чого в Першій одеській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу №87/2017. Разом із тим, постановою про від 30.03.2017 року №645/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки, в свідоцтві про смерть зазначено призвіще як «Богачев», тоді як в заповіті «Богачьов». У зв'язку із вказаними обставинами позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину та порекомендовано звернутися до суду. Листом за підписом начальника Приморського районного у м. Одесі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області Міністерства юстиції України [PERSON] від 14.02.2017 року повідомлено, що в свідоцтві про народження померлого ІІ-ЖД № 394849 від 25.01.1983 року, виданому Першим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції на гр.. [PERSON] прізвище дитини та батька вказано «Богачев» та прізвище матері вказано «Богачева». В свідоцтві про смерть І-ЖД № 462345 від 11.08.2016 року виданому Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, прізвище померлого вказане як «Богачев». В повному витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 00017823977, виданому 23.03.2017 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області прізвище нареченого зазначене як «Богачев», прізвище нареченої після державної реєстрації шлюбу зазначене «Богачева». Враховуючи вищевикладене, вбачається, що прізвище «Богачев» - родове прізвище померлого. Однак, при отриманні паспорту КЕ 371894 від 02.09.1996, виданого Жовтневим РВ ОМУ УМВС України в Одеській області на [PERSON], було допущено помилку в написанні прізвища власника паспорту, а саме: «Богачьов», замість правильного «Богачев». Відповідно до\~ст. 55 Конституції України\~права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За\~\~ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Ст.ст.\~15,\~16 ЦК України\~передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права. Згідно до вимог\~ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до\~статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1258 ЦК України, передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Ст. 1223 ЦК України передбачає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. У відповідності до положень частин першої та другої\~статті 1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Відповідно до вимог\~ст.1268 ЦК України\~позивач є таким, що прийняв спадщину, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою у встановлений законом строк. Відповідно до норм ч. 5\~ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3\~ст. 1296 ЦК\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», згідно положень пункту 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від\~\~30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Статтею 392 ЦК України\~визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності.\~\~ Враховуючи вище наведене, суд вважає докази, надані позивачем достатніми та такими, що в повній мірі підтверджується обґрунтованість і правомірність позовних вимог. А тому суд приходить до висновку, що позов базується на законних підставах, в звязку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,\~\~

Outcome: approved