Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-24 00:00:00

11.12.2020 року до суду звернулася позивач [PERSON] , з позовом про визнання договору дійсним та визнання права власності до відповідача [PERSON] . 18.12.2020 року ухвалою Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області відкрите провадження у справі та справу призначено до розгляду за правилами загального провадження в підготовчому судовому засіданні на 15.02.2021 року. 15.02.2021 року в підготовчому судовому засідання оголошена перерва за клопотанням позивача в зв`язку з уточненням позовних вимог. Справа призначена до розгляду на 25.03.2021 року. 19.02.2021 року надійшла уточнена позовна, якою позивачем зміненні підстави позову. Позивач просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В якості співвідповідача у справі залучена Зарічанська сільська рада Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. 25.03.2021 року закінчене підготовче судове засідання. Проведена заміна відповідача Зарічанської сільської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області її правонаступником Верхньодніпровською міською радою Дніпропетровської області. Справа призначена до розгляду на 25.03.2021 року. Учасникам розгляду справи роз`яснені права та обов`язки у відповідності до ст. 43, 44, 49 ЦПК України. 25.03.2021 року в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частину рішення Згідно поданої уточненої позовної заяви позивач просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 0.25 га., за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позовних вимог посилаючись на наступне: 07.07.2011 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, за яким останній продав їй житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вартість продажу будинку була 24000.00 грн., які були одержані [PERSON] від неї , як від покупця будинку. Об`єкт нерухомості належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.07.1991 року р. № 1-1051 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою, на паперових носіях номер 37 в книзі 1. Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався, так як технічна документація на землю не розроблялась, а угода купівлі-продажу не могла бути укладеною без технічної документації на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння. на підтвердження укладення договору [PERSON] , надав їй документи від будинку та ключ від будинку, а також зареєстрував її та членів її сім`ї у будинку. [PERSON] , хворів потребував сторонньої допомоги та переїхав жити до своєї співмешканки в с. Пушкарівка. [INFO] [PERSON] ,. помер. З власником будинку у неї була домовленість про те. що в майбутньому вони посвідчать укладену угоду нотаріально та ним будуть приведені документи на земельну ділянку у відповідність до чинного законодавства. Однак через смерть власника вона не має можливості ані замовити технічну документацію на земельну ділянку, ані переоформити домоволодіння. Відповідач, син колишнього власника домоволодіння, відмовився від оформлення спадщини посилаючись на постійну зайнятість та незацікавленість в даному питанні. З 2011 року вона та члени її сім`ї користуються зазначеним будинком та земельною ділянкою. Підтримують будинок в належному стані, оплачує комунальні послуги тому вважають, що існують підстави для визнання за нею права власності на зазначений будинок за набувальною давністю, що й стало підставою звернення до суду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи. Також пояснила, що з 2011 року вона проживає в зазначеному будинку разом з своєю сім`єю. Підтримує його в належному стані, садить город. Будинок привели в належний стан, замінили опалення, проте оскільки право власності на будинок на неї не оформлене, вона бажає, юридично оформити своє право на даний будинок та приватизувати присадибну земельні ділянку. Відповідач [PERSON] ,. в судовому засіданні позовні вимоги визнав, просив їх задовольнити, підтвердив пояснення позивача та пояснив, що він не має наміру оформляти спадщину на даний будинок. Оскільки будинок був проданий його батьком, він з цим згоден і ніяких прав на даний будинок не заявляє. Відповідач, представник Верхньодніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів Завданням суду при здійсненні правосуддя, в силу ст. 2 Закону України Про судоустрій і статус суддів є забезпечити кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. За змістом положень вказаних норм, розпорядження своїм правом на захист є диспозитивною нормою цивільного законодавства, яке полягає у наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту, визначені законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором При цьому, предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та правове обґрунтування необхідності його захисту. Отже, виходячи із наведеного, на момент звернення із тим чи іншим позовом, права та інтереси, на захист яких поданий позов вже мають бути порушені, невизнані або оспорювані особою, до якої пред`явлений позов, тобто, законодавець пов`язує факт звернення до суду із наявністю вже порушених прав та інтересів позивача. Метою ж позову є розгляд спору і захист вже порушених, невизнаних або оспорюваних суб`єктивних прав або законних інтересів позивача. Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини Між сторонами виникли правовідносини із права власності на нерухоме майно. Судом встановлено, що власником домоволодіння [ADDRESS] є [PERSON] ,, що підтверджується повідомленням КП «Верхньодніпровське БТІ» від 09.11.2020 року. [INFO] [PERSON] ,. помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. За доводами позивача 07.07.2011 року між нею та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу будинку, за яким останній продав їй житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . Вартість продажу будинку була 24000.00 грн., які були одержані [PERSON] від позивача, як від покупця будинку, що підтверджується копією розписки від 07.06.2011. Домоволодіння за адресою: [ADDRESS] належало [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 27.07.1991 року р. № 1-1051 Верхньодніпровською державною нотаріальною конторою, зареєстроване на паперових носіях номер 37 в книзі 1, що підтверджується повідомленням КМ «Верхньодніпровське БТІ» від 09.11.2020 року. Нотаріально договір купівлі-продажу не посвідчувався, так як технічна документація на землю не розроблялась, а угода купівлі-продажу не могла бути укладеною без технічної документації на земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння. На підтвердження укладення договору [PERSON] , надав позивачці документи та ключ від будинку, а також зареєстрував її та членів її сім`ї у будинку, що підтверджується копією технічного паспорту та довідкою сільської ради про зареєстрованих в будинку за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] , хворів потребував сторонньої допомоги та переїхав жити до своєї співмешканки в с. Пушкарівка, а [INFO] [PERSON] ,. помер. З власником будинку у позивача була домовленість про те, що в майбутньому вони посвідчать укладену угоду нотаріально та ним будуть приведені документи на земельну ділянку у відповідність до чинного законодавства, але через хворобу та в подальшому в зв`язку зі смертю останній свої обіцянки не виконав.. За даних обставн позивач не має можливості ані замовити технічну документацію на земельну ділянку, ані переоформити домоволодіння. Відповідач, син колишнього власника домоволодіння, відмовився від оформлення спадщини посилаючись на постійну зайнятість та незацікавленість в даному питанні, про що підтвердив і в судовому засіданні. З 2011 року позивач та члени її сім`ї користуються зазначеним будинком та земельною ділянкою. Підтримують будинок в належному стані, оплачують комунальні послуги. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.ст.321,328 ЦК України право власності є непорушним та набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі. Факт відкритого безперервного та добросовісного користування позивачем зазначеним вище будинком підтверджується показаннями свідків [PERSON] , і [PERSON] Так свідок [PERSON] , в судовому засіданні пояснив, що він проживає в с . Домоткань. Знає відповідача [PERSON] , з яким разом виросли. Йому відомо, що позивачка купила хату у батька [PERSON] , і проживає в даним будиноку більше десяти років. Будинок є постійним житловим приміщенням [PERSON] , та її сім`ї. Будинок доглянутий, охайний. Позивачка має господарство, садить город. За весь цей час він не чув, щоб будь-які інші особи претендували на даний будинок, або були будь-які претензії до позивача з приводу користування даним будинком. . Аналогічні пояснення в судовому засіданні надала свідок [PERSON] ,. яка пояснила, що з позивачкою підтримує дружні стосунки. В неї є будиночок поряд з домоволодінням позивачки, в якому вона в літній період майже весь час проживає. Том у спілкується з позивачкою, допомагають одна одній. Позивачка проживає в даному будинку більше 10 років. Вона не чула, щоб будь-які інші особи заявляли про свої права на зазначений будинок. Згідно акта обстеження домоволодіння від 24 вересня 2020 року встановлено, що в будинку, за адресою: [ADDRESS] проживав [PERSON] , який помер [INFO] . Приблизно в 2010-2011 роках [PERSON] , захворів та переїхав до своєї співмешканки в с. Пушкарівку та продав будинок [PERSON] ,. яка з родиною вселилась в даний будинок та постійно в ньому проживають по теперішній час. Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; -володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю, (п. 11 Постанови) Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 4, 5 ЦК України, а також частини четвертої статті 344 ЦК України. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади, (п. 13 Постанови) Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). Враховуючи, що позивач [PERSON] , протягом десяти років відкрито, безперервно володіє житловим будинком [ADDRESS] ( на даний Кам`янський район). Добросовісно заволодів наявним майном: купивши його у попереднього власника. Володіє даним довомолодінням відкрито, сплачує комунальні послуги та інші платежі, здійснює поточний ремонт та догляд будинку. Дане володіння позивача зазначеним вище будинком відоме як посадовим особам сільської ради, так і сусідам та іншим особам. І будь-які особи не оспорюють володіння позивача даним майном. Спадкоємець майна син померлого [PERSON] ,. не претендує на дану спадщину та не бажає її оформляти, виходячи з того, що будинок був проданий батьком позивачці. Володіння позивача зазначеним вище будинком є непреривним, так як позивач не покидала зазначене домоволодіння протягом всього цього часу, відповідно наявні всі правові підстави для визнання за ним в судовому порядку права власності на житловий будинок за набувальною давністю. на підставі чого суд приходить до висновку. що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному осязі.. Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору підлягають покладенню на позивача так як відсутня вина відповідача у виникненні даного спору.

Outcome: approved