Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона, маючи намір отримати кредит, дізнавшись із оголошення в Чернігівській газеті "АИР" за № 19 від 12 березня 2014 року про те, що ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" швидко вирішує питання щодо отримання кредиту, звернулась до ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм". 02 квітня 2014 року між нею і ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" укладені договори 8/119, № 18/120, № 18/121. Крім того, 02 квітня 2014 року між нею та ТОВ "Альтернативний кредитний центр "ЕКСПРЕС-КРЕДИТ" укладені договори про надання послуг 8/119, № 18/120, № 18/121. Посилаючись на те, що на виконання умов договорів із ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" нею було сплачено 6 тис. грн., представником ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" її було введено в оману щодо обставин, які мають істотне значення, крім того, вона понесла витрати на проїзд до м. Чернігова та на розрахунково-касове обслуговування, просила визнати недійсними договори № 18/119, № 18/120, № 18/121, укладені 02 квітня 2014 року між нею і ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм", договори про надання послуг № 18/119, № 18/120, № 18/121, укладені 02 квітня 2014 року між нею і ТОВ "Альтернативний кредитний центр "ЕКСПРЕС-КРЕДИТ", стягнути з ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" на її користь 12 тис. грн. в рахунок подвійної суми витрат за договором, 110 грн. 98 коп. витрат на проїзд до м. Чернігова та на розрахунково-касове обслуговування, 6 тис. грн. завданої моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Крім того, позивачка пояснила, що вона є багатодітною матір'ю і завжди хотіла придбати власне житло, з метою чого і хотіла отримати кредит у сумі 150 тис. грн., менеджер-консультант [PERSON] запевнила її, що вона отримає кредит саме у такому розмірі, однак для більш швидкого отримання коштів необхідно розбити цю суму на три договори, таким чином вона умисно менеджером-консультантом [PERSON] була введена в оману щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін. Представники відповідачів у судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, заслухавши доводи позивача та представника позивача, дослідивши надані докази, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON], маючи намір отримати кредит, дізнавшись із оголошення в Чернігівській газеті "АИР" за № 19 від 12 березня 2014 року про те, що ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" швидко вирішує питання щодо отримання кредиту, звернулась до ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм". 02 квітня 2014 року між [PERSON] і ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" в особі менеджера-консультанта [PERSON] укладені договори 8/119, № 18/120, № 18/121. Відповідно до п. 1.1 вказаних договорів предметом цих договорів є надання ТОВ "Консультаційний центр кредитних програм" консультаційних послуг, зокрема, щодо надання консультацій щодо можливості укладення договору та участі в програмі адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах з підприємствами, що відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» мають право надавати вказані послуги; ознайомлення з правилами надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Крім того, 02 квітня 2014 року між [PERSON] й ТОВ "Альтернативний кредитний центр "ЕКСПРЕС-КРЕДИТ" укладені договори про надання послуг 8/119, № 18/120, № 18/121. Вказані договори також надані [PERSON] на підпис менеджером-консультантом [PERSON] Відповідно до п. 2.1 вказаних договорів предметом цих договорів є надання виконавцем послуг на Умовах адміністрування фінансових активів, спрямованих на придбання учаснику товару, технічні (споживчі) характеристики (показники) якого зазначені в розділі 4 цього договору за рахунок об'єднаних періодичних платежів. Відповідно до п. 4.1 цих договорів найменування товару - будівельні матеріали. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Істотне значення мають обставини щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Сторона, яка застосувала обман, зобов'язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв'язку з вчиненням цього правочину. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання провочинів недійсними" правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила ті обставини, що [PERSON] мала намір отримати кредит і менеджер-консультант [PERSON] запевнила, що кредит їй буде надано. Ураховуючи, що [PERSON], укладаючи оспорювані правочини, умисно була введена в оману менеджером-консультантом [PERSON] щодо обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо природи правочинів, прав та обов'язків сторін, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову [PERSON] в частині визнання недійсними правочинів. Така ж правова позиція, яка згідно ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою, висловлена Верховним Судом України в аналогічній справі №6-35цс12. Разом із тим, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог [PERSON] в частині відшкодування завданої моральної шкоди, виходячи з вимог розумності та справедливості, а саме: у розмірі 3 тис. грн. Крім того, суд вважає, що на користь [PERSON] слід стягнути 110 грн. 98 коп. витрат на проїзд до м. Чернігова (50 грн. 98 коп. (а.с. 18), так як [PERSON] не заперечувала, що їздила до м. Чернігова з [PERSON]) та на розрахунково-касове обслуговування (60 грн. а.с. 55-57)). Питання про судові витрати підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: partial