Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури, суду. В позові вказала, що 10.04.2008 року в.о. прокурора Кіровського району м. Донецька у відношенні її була порушена кримінальна справа за ч.1 ст.172 КК України. 22 травня 2008 року, згідно до Постанови слідчого прокуратури Кіровського району м. Донецька вона була притягнута у якості звинувачуваної за ч. 1 ст. 172 КК України та 31.05.2008 року був складений обвинувальний висновок. 19.05.2009 року, постановою заступника Прокурора Кіровського району м. Донецька обвинувачення у відношенні її було змінено за ч. 1 ст. 172 КК України. 19.06.2009 року, постановою заступника Прокурора Кіровського району м. Донецька. обвинувачення у відношенні її було змінено за ч. 1 ст. 172 КК України. 13 липня 2009 року, вироком Кіровського районного суду м. Донецька, вона була визнана винною у скоєні злочину, передбаченого ч.1 ст. 172 КК України, та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 850 грн. у дохід держави. 18 вересня 2009 року, ухвалою Апеляційного суду Донецької області, вирок Кіровського районного суду м. Донецька від 13 липня 2009 року був скасований, а справа направлена на новий судовий розгляд. 16.12.2010 року, постановою заступника Прокурора Кіровського району м. Донецька обвинувачення було змінено за ч. 1 ст. 172 КК України. 29 червня 2011 року, вироком Кіровського районного суду м. Донецька, вона визнана винною у скоєні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України, та призначено покарання у вигляді позбавлення права займатися діяльністю, повязаною з організаційно-розпорядними та адміністративно-господарськими функціями на підприємствах, установах, організаціях усіх форм власності строком на 2 роки. 31 серпня 2012 року, ухвалою Апеляційного суду Донецької області, вирок Кіровського районного суду м. Донецька від 29 червня 2011 року був скасований, справа направлена прокурору для проведення досудового розслідування. 01 листопада 2012 року, згідно постанови слідчого прокуратури Кіровського району м. Донецька , вона притягнута у якості звинувачуваної за ч. І ст. 172 КК України та 14 листопада 2012 року був складений обвинувальний висновок. 13 грудня 2013 року постановою Кіровського районного суду м. Донецька, кримінальна справа за її звинуваченням була направлена прокурору Кіровського району м. Донецька для організації додаткового розслідування. 01 лютого 2013 року, Ухвалою Апеляційного суду Донецької області, Постанова Кіровського районного суду м. Донецька від 13.12.2012 року була скасована, а справа направлена на новий судовий розгляд до суду першої інстанції. 18 березня 2013 року постановою Кіровського районного суду м. Донецька, кримінальна справа була направлена прокурору Кіровського району м. Донецька для організації додаткового розслідування. 17 травня 2013 року ухвалою Апеляційного суду Донецької області, апеляційна скарга прокурора на постанову Кіровського районного суду м. Донецька від 13.12.2012 року була залишена без задоволення. 07 червня 2013 року, було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочато кримінальне провадження № 12013050880002195, на підставі матеріалів кримінальної справи № 05-38854 за ознаками злочину, що передбачений ч.1 ст.172 КК України. 13 червня 2014 року старшим слідчим СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області була винесена постанова, якою кримінальне провадження внесене до єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013050880002195 від 07 червня 2013 року, було закрите у звязку з відсутністю події кримінального правопорушення на підставі п.1ч.1 ст.284 КПК України. Вважає, що її спричинена моральна та матеріальна шкода, просити суд задовольнити позовні вимоги викладені у заяві від 24.11.2015 року про збільшення позовних вимог, стягнути за рахунок коштів державного бюджету на її користь моральну шкоду в розмірі 391 350 грн., матеріальну шкоду у розмірі 8547 грн.60 коп., а саме 8500 грн. за надання юридичної допомоги, 47.60 грн. сплачені кошти за надсилання почтової кореспонденції. У судове засідання позивач не з`явилася, від позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутність. Представник Державної Казначейської служби України до суду не з`явився, хоча про розгляд справи був повідомлений у передбаченому законом порядку. Представник Прокуратури Донецької області позов визнав частково, суду пояснив, що в.о. прокурора Кіровського району м. Донецька 10.04.2008р. порушено кримінальну справу відносно [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. [PERSON] 22.05.2008р. пред'явлено обвинувачення у вчиненні зазначеного злочину та 11.09.2008 кримінальну справу відносно неї спрямовано до Кіровського районного суду м. Донецька. Вказана кримінальна справа неодноразово розглядалась судами першої та апеляційної інстанцій. Постановою Кіровського районного суду м. Донецька від 18.03.2013р., залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Донецька від 17.05.2013р., кримінальну справу відносно [PERSON] направлено для організації додаткового розслідування. На підставі матеріалів повернутої кримінальної справи СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області 07.06.2013р. внесено відомості до\~ЄРДР за №12013050880002195 та розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 172 КК України. Постановою старшого слідчого СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області від 13.06.2014 зазначене кримінальне провадження закрито на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України (у звязку з відсутністю події кримінального правопорушення). Після закриття кримінального провадження [PERSON] до СВ Кіровського РВ ДМУ ГУМВС України в Донецькій області з приводу відшкодування шкоди не зверталась. Вважає, що позовні вимоги [PERSON] щодо відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково у сумі 107\~445 грн., тому що позивач [PERSON] знаходилась під слідством та судом з 10.04.2008р. (порушено кримінальну справу) по 13.06.2014р. (закрито кримінальне провадження), тобто 6 років 2 місяця 3 дні (74,1 місяця). Виходячи з обовязковості висновків Верховного Суду України (ст. 360-7 Цивільного процесуального кодексу України), з держави на користь позивача підлягає стягненню 107 445 грн. (74,1 місяця * 1 450 грн.) на відшкодування моральної шкоди, у частини стягнення витрат позивача на відправку позовної заяви просить відмовити згідно вимогам ст.79 ч.3 ЦПК України, тому що витрати на відправку не відносяться до судових витрат і стягненню з іншої сторони не підлягають. Представник Головного Управління Національної поліції України в Донецької області підтримав думку представника Прокуратури Донецької області. Суд, вислухавши представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, вважає необхідним задовольнити позовні вимоги частково з наступних підстав: Судом винесена ухвала від 21.06.2016 року, згідно якої провадження у справі у частині стягнення відшкодування матеріальної шкоди у зв`язку з наданням [PERSON] юридичної допомоги у розмірі 8500 грн. закрите. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу у вигляді підписки про невиїзд. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування, як запобіжного заходу, підписки про невиїзд, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування школи, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає шкода, завдана внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України "Про оперативно-розшукову діяльність". Пpo організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю" та іншими актами законодавства. Завдана шкода відшкодовується в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду. Згідно з положеннями ст. 2 Закону право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом виникає у випадках: постановления виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. За правилами ст. 4 зазначеного Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ч. 3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць на момент перебування під слідством чи судом, при цьому суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Згідно вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд врахує характер завданої моральної шкоди, конкретні обставини справи, положення зазначених норм матеріального закону. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» мінімальна заробітна плата з 01.05.2016р. становить 1 450 грн. Суду надані процесуальні документи, згідно яких у судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] знаходилась під слідством та судом з 10.04.2008 р. (порушено кримінальну справу) по 13.06.2014 р. (закрито кримінальне провадження), тобто 6 років 2 місяця 3 дні (74,1 місяця), тому суд вважає, що з держави на користь позивачки підлягає стягненню 107 445 грн. (74,1 місяця * 1 450 грн.) на відшкодування моральної шкоди. Суд, вважає необхідним відмовити позивачу у стягнення затрат на відправку позову та інших витрат на відправку кореспонденції у сумі 47 грн.60 коп., тому що згідно вимогам ч.\~3 ст. 79 ЦПК України ці витрати не відносяться до судових витрат і стягненню з іншої сторони не підлягають. Крім того, такі витрати не можуть вважатися шкодою від дій відповідачів, оскільки вони не зумовлені діями останніх, здійснення таких витрат є правом позивача, яке вона реалізує на власний розсуд.

Outcome: partial