Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої вимоги обгрунтувала наступним. 1 жовтня 2019 року о 11 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «УАЗ 3163-337», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись проїзною частиною по вулиці Вокзальній у місті Яготин Київської області поблизу будинку 68, у напрямку виїзду з міста Яготин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, допустив виїзд на зустрічну смуху руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21154», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічній смузі руху в напрямку центра міста Яготин. Внаслідок зіткнення автомобілів автомобіль «ВАЗ 21154», реєстраційний номер [NUMBER] , зніс належний позивачці паркан по [ADDRESS], а водій та його пасажирка загинули на місці події. З огляду на дану дорожньо-транспорту пригоду їй було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 10 283,40 грн. Дані кошти були витрачені нею для відновлення паркану. Згідно з вироком Яготинського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року [PERSON] визнано винним за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за цією статтею 6 (шість) років 6 (місяців) позбавлення волі. Добровільно відшкодовувати спричинену їй шкоду [PERSON] відмовляється. Просила стягнути із [PERSON] на її користь матеріальну шкоду в розмірі 10 283,40 грн. 40 копійок. Ухвалою Яготинського районного суду від 24 листопада 2020 р. відкрито провадження у справі. В судове засідання позивачка не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою, в котрій просила розглянути справу у її відсутності позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, ураховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Статтею 188 ЦК України передбачено, якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). В силу вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдані збитки у наслідок порушення його цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками являються: витрати які особа зазнала у наслідок знищення або пошкодження речі, а також витрати, які особа понесла або повинна понести для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо )володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВССУ від 01.03.2013 р. за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно із ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. В судовому засіданні установлено, що 1 жовтня 2019 року о 11 годині 50 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «УАЗ 3163-337», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись проїзною частиною по вулиці Вокзальній у місті Яготин Київської області поблизу будинку 68, у напрямку виїзду з міста Яготин, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, допустив виїзд на зустрічну смуху руху, де здійснив зіткнення з автомобілем «ВАЗ 21154», реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався у зустрічній смузі руху в напрямку центра міста Яготин. Внаслідок зіткнення автомобілів автомобіль «ВАЗ 21154», реєстраційний номер [NUMBER] , зніс належний позивачці паркан по [ADDRESS] , а водій та його пасажирка загинули на місці події, (фото з місця події, а.с. 28-29, 47, схематичний план земельної ділянки, копія свідоцтва про право власності на нерухоме майно, Витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Інформаційна довідка, а.с.17-24, довідка-характеристика, а.с. 30). Згідно з вироком Яготинського районного суду Київської області від 12 серпня 2020 року [PERSON] визнано винним за ч. 3 ст. 286 КК України та призначено йому покарання за цією статтею 6 (шість) років 6 (місяців) позбавлення волі, (обвинувальний акт, а.с. 10-13, копія вироку, а.с. 5-6). В результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачці заподіяна матеріальна шкода у розмірі 10 283,40 грн. З акту обстеження об"єкту від 11 листопада 2020 р. № 359 ФОП [PERSON] (а.с. 44) вбачається, що за результатами обстеження нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] встановлено знесення частини паркану з цегляним фундаментом (1988 року побудови). Для відновлення паркану необхідно: цегла -400 шт., профнастил - 4 шт., сітка цементна -1 шт, труби профільні-2 шт по 6 м, пісок -1 тонна, цемент -5 мішків. З товарних чеків, (а.с. 25-27) вбачається, що позивачкою було придбано: кирпич червоний вартістю 1600 грн., грунтівка, квадрат, круг, дві профільні труби на суму 5 944, 40 грн., цемент - 5 шт., сітка, цемент-5 шт, круг, пісок, а/у, профнастил, планка, саморізи на суму 2739,2 грн., а всього на загальну суму 10 283,40 грн. Ураховуючи, що доведена вина відповідача у скоєнні ДТП, позивачкою наведено обгрунтовані докази в підтвердження спричинених їй внаслідок ДТП збитків, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення. Згідно із ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved