Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

03.03.2014 року позивачка подала до суду позов про позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням. Вимоги мотивуються тим, що позивачка являється власником квартири під [ADDRESS] Проживаючи однією сім'єю, на прохання відповідача позивачка надала згоду на реєстрацію, після чого 16 травня 2007 року відповідач зареєстрував своє місце проживання за вказаною адресою. Позивачка запевняє, що з червня 2012 року відповідач не проживає за зазначеною адресою, оскільки вони припинили стосунки. Як вказує позивачка між нею та відповідачем була усна домовленість про те, що відповідач добровільно зніметься з реєстрації по згаданій адресі, проте він досі не виконав цієї домовленості, і на даний час знаходиться під вартою. Позивачка зазначає, що вона бажає розпорядитися своєю квартирою на власний розсуд, а реєстрація відповідача порушує її право як власника квартири. Належно повідомлена позивачка у судове засідання не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі. Представник належно повідомленої третьої сторони, що не заявляє самостійних вимог, - Чечельницький РС УДМС України у Вінницькій області - у судове засідання не з'явився, надавши суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Заслухавши відповідача, ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з технічного паспорта, виготовленого КП "Тульчинським міжрайонним бюро технічної інвентаризації" 11.01.2006 року (а.с. 7- 9) в [ADDRESS] З витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.13) вбачається, що власником зазначеної квартири є позивачка. Як вбачається з журналу Чечельницького РС УДМС України у Вінницькій області (а.с.5-6) в квартирі [ADDRESS] зареєстровано місце проживання позивачки та відповідача. З позовної заяви та з показів відповідача вбачається, що він з позивачкою припинили стосунки, і з червня 2012 року відповідач не проживає [ADDRESS]. Стаття 71 Житлового кодексу України передбачає, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Таким чином, через шість місяців, а саме з грудня 2012 року відповідач втратив право користування зазначеним жилим приміщенням. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені зконом угоди. З позовної заяви вбачається, що позивачка бажає розпорядитися зазначеною квартирою на власний розсуд. Відповідно до ст. 72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частина 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду ( про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Outcome: approved