Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

06 жовтня 2016 року [PERSON], звернулась до суду з позовом до Ворошиловського районного суду м. Донецька про припинення трудових відносин, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 жовтня 2013 року її було прийнято на роботу до Ворошиловського районного суду м. Донецька, на посаду секретаря судового засідання, згідно наказу № 56-к від 23.10.2013 року, де вона працювала до кінця 2015 року. В кінці 2015 року у звязку з проведенням антитерористичної операції на території м. Донецьк вона змушена була виїхати з району проведення антитерористичної операції без припинення трудових відносин, а саме: звільнення з роботи та внесення про це відповідного запису до її трудової книжки. Керівник апарату суду віддав їй наказ про прийняття на роботу без печатки, так як печатка суду знаходиться у голови суду, місце знаходження якого не відоме. Звязку з керівництвом суду вона не має, тому не може припинити (розірвати) трудові відносини, а відповідно не може і працевлаштуватися на законних підставах до іншого роботодавця, або зареєструватися у державній службі зайнятості. Просить суд припинити трудові відносини між позивачем та Ворошиловським районним судом м. Донецька на підставі наказу № 56-К від 23.10.2013 згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, у звязку з переїздом на нове місце проживання. Від позивача [PERSON], надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Просить задовольнити позовні вимоги. У разі неявки відповідача в судове засідання проти винесення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача Ворошиловського районного суду м. Донецька в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Поштове відправлення суду на адресу відповідача було повернуто поштою згідно Правил надання послуг поштового звязку, оскільки поштова кореспонденція адресатам, що знаходяться на тимчасово окупованій території не доставляється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення в судовому засіданні заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Судом встановлено, що 23.10.2013 року [PERSON] було прийнято на роботу до Ворошиловського районного суду м. Донецька, на посаду секретаря судового засідання, згідно наказу № 56-к від 23.10.2013 року, де вона працювала до кінця 2015 року. В кінці 2015 року у звязку з проведенням антитерористичної операції на території м. Донецьк вона змушена була виїхати з району проведення антитерористичної операції без припинення трудових відносин, а саме: звільнення з роботи та внесення про це відповідного запису до її трудової книжки. Керівник апарату суду віддав їй наказ про прийняття на роботу без печатки, так як печатка суду знаходиться у голови суду, місце знаходження якого не відоме. Звязку з керівництвом суду вона не має, тому не може припинити (розірвати) трудові відносини, а відповідно не може і працевлаштуватися на законних підставах до іншого роботодавця, або зареєструватися у державній службі зайнятості. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 221 КЗпП України, незалежно від форми трудового договору, трудові спори, що виникають між працівником і власником або уповноваженим ним органом розглядаються районними, районними у місті, міськими чи міськрайонними судами. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України - підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника ( ст.ст. 38,39). Згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу, крім іншого, також і в звязку з переїздом на нове місце проживання, а також з інших поважних причин, власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до п. 4 ст. 7 Закону України 1706-VII від 20.10.2014 року Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, зареєстрована (взята на облік) внутрішньо переміщена особа, яка не звільнилася з роботи (не припинила інший вид зайнятості), у разі неможливості продовження роботи (іншого виду зайнятості) за попереднім місцем проживання, для набуття статусу безробітного та отримання допомоги по безробіттю та соціальних послуг за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням на випадок безробіття може припинити трудові відносини, надавши нотаріально посвідчену письмову заяву про припинення працівником трудових відносин з підтвердженням того, що ця заява таким громадянином надіслана роботодавцю рекомендованим листом (з описом вкладеної до нього такої заяви). Дослiдивши надані позивачем письмовi докази по справi, а саме: наказ про зарахування до штату суду на посаду секретаря судового засідання № 56-К від 23.10.2016, суд прийшов до висновку, що позовна заява пiдлягає задоволенню повністю та вважає доведеним факт припинення трудових відносин між [PERSON] та Ворошиловським районним судом м. Донецька, за власним бажанням, у звязку з переїздом позивача на нове місце проживання. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, необхідно стягнути з відповідача. На підставі викладеного, ст.ст. 24, 38, 232 КЗпП України,

Outcome: approved