Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-01 00:00:00

Позивач звернулася до Хорольського районного суду з вищевказаним позовом. Позовні вимоги мотивуються тим, що вона є спадкоємцем померлого [INFO] року [PERSON]. У власності, якого перебувала земельна ділянка площею 2, 2980 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, Шишацька сільська рада та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Позивач вказує, що після оформлення спадщини свого чоловіка в березні 2017 року, вона дізналася про існування договору оренди землі укладеного між спадкодавцем та відповідачем від 10 січня 2011 року. Позивач вказує, що даний договір не міг бути підписаний спадкодавцем, оскільки останній на момент його підписання 10 січня 2011 рокупомер, ще [INFO] року. В зв»язку з чим вона вважає такий договір не дійсним і змушена звертатися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав повністю та прохав їх задовольнити. Представник відповідача СВК «Перемога» Матвієнко Н.Г. в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала та прохала відмовити в їх задоволенні з викладених у відзиві на позов підставах. Суд заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач, є дружиною [PERSON], що доводиться копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER]. [INFO] року [PERSON] помер у с. Шишаки Хорольського району Полтавської області, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть серії [NUMBER]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його спадкове майно: 1)земельну ділянку площею 2, 2980 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, Шишацька сільська рада та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Хорольською РДА, Хорольським районним відділом земельних ресурсів 04.01.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010656300034; 2)земельну ділянку площею 2, 3401 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, Шишацька сільська рада та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Хорольською РДА, відділом Держкомзему у Хорольському районі 13.02.2009 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010956300009. Спадкоємцями після смерті [PERSON] у рівних частках по ? (одній другій) частці кожен є його дружина - [PERSON], тобто позивач по справі та мати - [PERSON]. 03 лютого 2017 року між вказаними спадкоємцями [PERSON] було укладено договір про поділ спадкового майна. За умовами цього договору позивач набула у власність земельну ділянку площею 2, 2980 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, Шишацька сільська рада та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Хорольською РДА, Хорольським районним відділом земельних ресурсів 04.01.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010656300034. Державним нотаріусом Хорольської ДНК 03 лютого 2017 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказану земельну ділянку, яке зареєстроване в реєстрі за № 150 (спадкова справа № 260/2011), згідно якого за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 2, 2980 га, кадастровий номер - [NUMBER], цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства, що розташована за адресою: Полтавська область, Хорольський район, Шишацька сільська рада, номер запису про право власності: 18854940, що доводиться копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер: 79586519 від 03.02.2017 року. У березні 2017 року позивачу стало відомо про договір оренди землі, укладений між спадкодавцем та СВК «Перемога» у 2011 році. З довідки СВК «Перемога» від 01 червня 2018 року №77 слідує, що у 2017 році позивачу, тобто після оформлення в нотаріальному порядку спадкових прав на вищевказану земельну ділянку, були виплачені кошти в розмірі 17 572,00 грн., що включали нараховану орендну плату за 2013- 2017 роки. 25.01.2018 року позивачу на її письмову заяву відділому Хорольському районі Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надано завірену копію договору оренди від 10..01.2011 року на земельну ділянку з кадастровим номером: [NUMBER], яка знаходиться на території Клепачівської (колишньої Шишацької) сільської ради, що зареєстрований 08.10.2012 року між [PERSON] та СВК «Перемога». З тексту вищевказаного договору слідує, що він укладений між [PERSON] та СВК «Перемога» 10.01.2011 року, тобто після смерті 26.12.2010 року останнього, з чого слідує, що вказаний договір не міг бути підписаний власником земельної ділянки, оскільки останній на момент його підписання та реєстрації помер. Відповідно до умов даного договору, орендодавцем [PERSON] передано орендарю - СВК «Перемога» в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 2,30 га, яка знаходиться на території Шишаківської сільської ради Хорольського району Полтавської області. Строк дії договору оренди землі складає 10 років (пункт 8 Договору). Відповідно до п.43 Договору передбачено, що він набуває чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. Договір зареєстрований у Хорольському районному відділі Полтавської регіональної філії Центру ДЗК, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №532480004003898 від 08 жовтня 2012 року. Відповідно до положень ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом (статті 203, 215-216 ЦК України). Враховуючи викладене, недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням. Відповідно до роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" недійсним може бути визнано лише укладений договір. З огляду на те, що 08 жовтня 2012 року в установленому законом порядку відбулась державна реєстрація спірного договору оренди землі, він є укладеним, а отже - оспорюваним та за рішенням суду може бути визнаний недійсним. Аналогічна позиція висловлена в постанові Верховного Суду України № 6-99цс13 від 18.09.2013 року. Враховуючи, що на момент укладення та державної реєстрації договору оренди землі власник земельної ділянки [PERSON] помер, його цивільна правоздатність припинилась, у зв'язку зі смертю, тому вчинити даний правочин він не міг. Відтак, вважаю, що даний договір є недійсним, оскільки волевиявлення власника на його укладення не було. Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовано положеннями Цивільного кодексу України, Земельного кодексу України та Закону України «Про оренду землі», в редакціях, що були чинними станом на дату укладення договору оренди. Відповідно до ст.ст. 202, 203, 207, 208 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, вчинена сторонами за їх добровільним волевиявленням, у визначеній законом формі. Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 628, ч. 1 ст. 638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 4 Закону України «Про оренду землі» визначено, що орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи. Згідно з ч. 1 ст. 6 вказаного Закону орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі, договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Згідно з ч. 4 ст. 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Частиною першою ст.14 зазначеного Закону України передбачено, що договір оренди укладається у письмовій формі. Згідно з приписами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Крім того, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 25 ЦК України визначено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження.У випадках, встановлених законом, охороняються інтереси зачатої, але ще не народженої дитини.У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 30 ЦК України цивільною дієздатістю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Статтею 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Як вольова дія, правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення, які повинні бути взаємними та двосторонніми. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети. Підпис є обов'язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підписів підтверджує наміри учасників правочину і є доказом їх волевиявлення. Без волевиявлення сторони неможливе вчинення договору, що узгоджується зі свободою договору, встановленою ст. 627 ЦК України. Своє волевиявлення на укладення договору, учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов відповідного договору, складання та скріплення підписом письмового документу. Отже, наявність цивільної правоздатності та вільного волевиявлення учасників правочину є необхідними умовами його дійсності. У правовій позиції Верховного Суду України, сформульованій у справі № 6-127цс13, постанова від 18.12.2013 року, вказано, що вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене статтею 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Після смерті [PERSON] виключається можливість виникнення у нього цивільних прав та обов'язків за договором оренди землі, який укладений та зареєстрований вже після його смерті, та, як наслідок, - перехід цих прав та обов'язків до позивача, як його спадкоємця (згідно положення ст. 32 Закону України «Про оренду землі»). В судовому засіданні не доведено, щодо отримання спадкодавцем орендної плати на перед в рахунок спірного договору, оскільки відповідачем не надано жодного доказу отримання за життя коштів [PERSON] на виконання саме умов спірного і неіснуючого на той момент договору від 10 січня 2011 року, що підтверджується довідкою відповідача №77 від 01.06.2018 року. В судовому засіданні встановлено, що позивач дізналася про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди, лише отримавши орендну плату у 2017 році, а з текстом договору ознайомилась аж у 2018 році, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України, є моментом початку перебігу строку позовної давності. Дізнатися раніше про існування оспорюваного договору, у позивача не було можливості, оскільки з моменту смерті [PERSON] СВК «Перемога» ніяким чином не здійснювало оплату за користування земельною ділянкою до 2017 року, тобто доти, доки не з'явився власник цієї земельної ділянки. А тому не підлягає задоволенню заява відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що договір оренди землі від 10.01.2011 року є таким, що порушує права позивача, як власника земельної ділянки кадастровий номер: [NUMBER], тому даний позов підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704, 80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved