Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

10.03.2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог вказує, що їй на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS]. В цій квартирі вона проживає з 1992 року, зареєстрована з 29.03.2001 року. В зазначеній квартирі раніше проживали її діти- Коліганов М.В., [PERSON] З січня 2010 року відносини між сторонами по справі погіршились, відповідачі почали проживати окремо за іншою адресою. З того часу з позивачем вони не спілкуються, за місцем реєстрації не проживають, про житло не піклуються, за комунальні послуги не сплачують, їх особисті речі в квартирі відсутні. Тому позивач просить в судовому порядку визнати відповідачів такими, що втратили право користуватися житловим приміщення, для вирішення питання стосовно оплати комунальних послуг. Представник позивача надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачі до суду не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином через засоби масової інформації. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] (а.с.9,10). В зазначеній квартирі зареєстровані її діти- Коліганов М.В., [PERSON] (а.с.11). З січня 2010 року відносини між сторонами по справі погіршились, відповідачі почали проживати окремо за іншою адресою. Відповідачі в квартирі не проживають з січня 2010 року, про житло не піклуються, за комунальні послуги не сплачують, їх особисті речі в квартирі відсутні, що підтверджено актами вуличного комітету від 02.03.2016 року, 21.12.2015 року, 07. 04.2015 року,24.01.2015 року, 02.09.2014 року (а.с.12-16). Згідно ст.ст. 71,72 ЖК, особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Судом встановлено, що реєстрація відповідачів чинить перешкоди позивачам у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує його у здійсненні свого права власності, чим порушуються вимоги ч.1\~ст.321 ЦК України, якою передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Чинне цивільне законодавство не передбачає збереження права користування житлом за громадянами, які відчужили своє житло (за колишнім власником житла у разі його зміни). За таких умов, втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла. Згідно п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла.\~Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої\~статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Враховуючи вищевказане, маються всі підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved