Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

07.03.2017 року [PERSON] звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом, який в подальшому уточнила, до [PERSON], [PERSON], про усунення перешкод у користуванні власністю (а.с.45-48). На обґрунтування заявлених позовних вимог [PERSON] зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS], на підставі свідоцтва НВА 099952, виданим приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту про проведення електронних торгів, затвердженого начальником Василівського районного ВДВС ГТУЮ Запорізької області [PERSON] 16 серпня 2016 року. Державна реєстрація прав власності на вищевказану квартиру була здійснена 08.09.2016 року, що підтверджено Інформаційною довідкою № 81713778 від 03.03.2017 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Проте на теперішній час вона та її чоловік не можуть користуватися вказаною квартирою, проживати в ній та зареєструватися, оскільки в квартирі зареєстровані відповідачі. При цьому відповідачка [PERSON] фактично у квартирі на проживає з серпня 2016 року, місце фактично проживання, перебування чи роботи [PERSON] їй невідомо. Відповідач [PERSON] фактично проживає у квартирі, проте на її неодноразові вимоги та прохання звільнити квартиру, знятися з реєстрації він не реагує. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: усунути перешкоди їй, [PERSON], у користуванні належної їй на праві приватної власності квартирою № 48, що розташована по вул.Молодіжній буд.4 в смт.Степногірськ Василівського району Запорізької області шляхом визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] такими, що втратили право користування зазначеним житловим приміщенням та виселити [PERSON], [INFO], з вказаної квартири, без надання іншого житлового приміщення. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, наполягає на задоволенні позову за підставами, викладеними у позовній заяві. Проти ухвалення по справі заочного рішення, на підставі наявних у ній доказів, не заперечує.(а.с.54). В судове засідання відповідач [PERSON] повторно не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується розписками в отриманні судових повісток особисто (а.с.37,67,84), однак про причини неявки суду не повідомлено, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. В судове засідання відповідачка [PERSON] повторно не зявилася, про день та час розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ст.ст.74,76 ЦПК України, проте про причини неявки суду не повідомлено, документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, заперечень на позов не подано, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Третя особа на стороні позивача: [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте надав на адресу суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутність, Позовні вимоги [PERSON] підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено (а.с.88). Представник третьої особи на стороні позивача: Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, проте надав суду заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника, заявлені позовні вимоги просять вирішити на розсуд суду, самостійних вимог щодо предмета спорку не заявлено (а.с.90). Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів. Згідно ст.58 ч.1 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст.59 ч.2 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON], позивач по справі, є власником квартири [ADDRESS] на підставі Свідоцтва, виданого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], відповідно до ст.63 Закону України «Про виконавче провадження» та на підставі акту про проведення електронних торгів, затвердженого начальником Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Запорізької області [PERSON] 16 серпня 2016 року, яке зареєстровано в реєстрі за № 1441 та копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.11,76-77). Як вбачається з вищезазначеного Свідоцтва від 08.09.2016 року про придбання нерухомого майна електронних торгів, а також копії технічного паспорту, складеного 30.03.2011 року, житлове приміщення у вигляді квартири [ADDRESS] складається з трьох житлових кімнат загальною площею 67,7 кв.м., у тому числі житлової 42,7 кв.м. та раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого товарною біржею «Інтеграл» 12 червня 2000 року за р№Н551 (а.с.11,13-16,56-57). Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 81713778, сформованого 03.03.2017 року Василівською районною державною адміністрацією Запорізької області, вбачається, що власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів серія та номер 1441, виданого 08.09.2016 року приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Номер запису про право власності № 16347041 від 08.09.2016 року (а.с.12). [PERSON] з 18.09.2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], про що свідчить свідоцтвом про шлюб, видане виконкомом Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області, за актовим записом № 12 (а.с.10). Відповідно до довідки за № 1379 від 26.08.2016 року, виданої Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області [PERSON], [INFO] дійсно мешкає і зареєстрований постійно в [ADDRESS] та разом з ним зареєстрована співмешканка - [PERSON], [INFO] (а.с.17). Згідно акту від 06.03.2017 року, складеного комісією у складі: депутата Степногірської селищної ради [PERSON] та сусідів [PERSON], [PERSON] вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON], [INFO], але з серпня 2016 року не проживає, фактичне місце її проживання невідомо, за місцем реєстрації не мешкає (а.с.18). Згідно довідки Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області № 634/06 від 22.03.2017 року, [PERSON], [INFO], уродженка м.Марганець Дніпропетровської області за адресою: [ADDRESS] зареєстрована з 13.07.2016 року по теперішній час (а.с.27). Відповідно до довідки Степногірської селищної ради Василівського району Запорізької області № 635/06 від 22.03.2017 року, [PERSON], [INFO], уродженець [INFO], за адресою: [ADDRESS] зареєстрований з 16.08.2000 року по теперішній час (а.с.28). Як вбачається з довідки-характеристики № 1031/01 від 29.05.2017 року, виданої Степногірською селищною радою Василівського району Запорізької області, [PERSON] мешкає та зареєстрований за адресою: [INFO] та за час проживання скарг та заяв на [PERSON]В, не надходило (а.с.63). Відповідно до Акту державного виконавця про проведені електронні торги № 10492309 від 16.08.2016 року, складеного державним виконавцем Василівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Запорізькій області, арештоване майно боржника [PERSON] у вигляді квартири [ADDRESS] було реалізовано 27 липня 2016 року в системі електронних торгів арештованого майна. Майно придбано переможцем електронних торгів, учасником № 5: [PERSON], ІПН [NUMBER] за 58037,50 гривень. Даний Акт видано на підставі протоколу проведення електронних торгів з реалізації арештованого майна, що належить [PERSON] від 27.07.2016 року № 186489, лот № 158736, а саме: квартира за адресою: [ADDRESS], яка складається з 3-х житлових кімнат: 1-а кімната 14,6 кв.м., 2-а кімната 17,5 кв.м., 3-я кімната 10,6 кв.м., загальна площа 67,7 кв.м., в тому числі житлова площа 42,7 кв.м., квартира знаходиться на третьому поверсі пятиповерхового будинку. Кухня окрема (загальною) площею 8,1 кв.м., ванна кімната 2,6 кв.м., коридор 10,5 кв.м., балкон 3,00 кв.м., лоджія 3,57 кв.м., туалет 1,3 кв.м. (а.с. 59-60,61), що також підтверджується квитанцією про сплату [PERSON] коштів за придбання на СЕТАМ за протоколом № 186489, лот № 158736 учасником електронних торгів суми в розмірі 55135,62 грн. та комісії в сумі 500,00 грн. (а.с.55). Згідно наданих позивачкою [PERSON] квитанцій, нею здійснюється оплата за утримання будинку за адресою: [ADDRESS] (а.с.89а). Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Виходячи з положень ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України щодо обов'язку доказування, обов'язок довести свої заперечення щодо наявності поважних причин відсутності на спірній житловій площі покладено на відповідача. Стаття 41 Конституції України передбачає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Стаття 47 Конституції України та ст.9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Відповідно до вимог ст.317 ЦК України власнику належать права володіння, користування і розпоряджання своїм майном. Згідно статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Права власника житлового будинку визначені в ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до приписів ч.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням, відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст.ст.71, 72, 116, 156 ЖК України). Таким чином, при розгляді справи щодо визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням члена сім'ї власника житла, мають встановлюватися наступні факти: чи є спірне приміщення житлом, чи є воно власністю позивача, чи відсутній відповідач у спірному приміщені понад встановлені строки, чи є причини відсутності поважними та чи не було між власником та відповідачем будь якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності. Пленум Верховного Суду України в пункті 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Згідно розяснень п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року з подальшими змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України", на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сімї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладання трудового договору на невизначений строк тощо). Статтею 321 ЦК України визначено непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадку і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про е. що право членів сімї власника житлового приміщення може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами якого вони є; із припиненням права власності втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. Таку правову позицію висловив ВСУ у Постанові від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вказана норма визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому немає значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. З порівняльного аналізу ст.ст.383,391,405 ЦК України та стст.64,150,156 ЖК України слід дійти висновку, що положення ст.ст.383,391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок ,квартиру, тощо, від будь-яких осіб, у тому числі, які і не були членами його сімї, а положення ст.405 ЦК України, стст.64,150,156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сімї, у ому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сімї власника без поважних причин понад один рік. Пункт 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07.02.2014 року „Про судову практику про захист прав власності та інших речових прав" передбачено, що власник жила має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення власності на житлове приміщення (п.3 ч.1 ст.346 ЦК України) із зняттям останнього з реєстрації. Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням ,відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, у тому числі відповідно до ст.405 ЦК України. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі та суд вважає необхідним визнати відповідачів [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою № 48 в будинку № 4 по вул. Молодіжній в смт. Степногірськ Василівського району Запорізької області, який належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі Свідоцтва про придбання нерухомого майна з електронних торгів, виданим 08.09.2016 року приватним нотаріусом Василівського нотаріального округу Запорізької області [PERSON] та виселити відповідача [PERSON] з вищевказаного житлового приміщення, без надання іншого житлового приміщення з тих підстав, що відповідачі не є членами сімї позивача, проте втратили право користування нею, оскільки у спірній квартирі тривалий час не проживають, комунальні послуги не сплачують та будучи зареєстрованими у даній квартирі, яка належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності, але не проживаючи у ній, чинять позивачці, як власнику, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні своєю власністю, крім того, позивачка несе необґрунтовані витрати по оплаті комунальних платежів за відповідачів та не може у повному обсязі реалізувати своє право на володіння, користування та розпорядження приватною власністю, добровільно знятися з реєстрації відповідачі не бажають. Тому перешкоди, які чиняться позивачці [PERSON] відповідачами по справі у володінні належною їй на праві власності квартирою, мають бути усунені в судовому порядку шляхом усунення відповідачами перешкод у користуванні квартирою № 48 в будинку № 4 по вул.Молодіжна в смт.Степногірськ Василівського району Запорізької області та виселення [PERSON] з даного житлового приміщення, оскільки останнім у добровільному порядку дане питання не вирішується, без надання іншого житлового приміщення. Правових підстав проживати на теперішній час у квартирі [ADDRESS], належній на праві власності позивачці [PERSON], та бути в ній зареєстрованими, у відповідачів немає. Проведені електронні торги на даний час є чинними, в судовому порядку на теперішній час електронні торги по реалізації вищевказаного житлового приміщення недійсними не визнано, тому заявлені [PERSON] позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі з вищенаведених підстав.

Outcome: approved