Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

05.07.2018 року адвокат [PERSON], діючи в інтересах позивачки [PERSON] на підставі довіреності від 14.06.2018 року, звернувся до Городнянського районного суду Чернігівської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років та стягнення аліментів на дитину. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 24 червня 2016 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. [INFO] від шлюбу народилася дитина - [PERSON]. На даний час сторони фактично припинили шлюбні відносини між собою. Дитина проживає з позивачкою у с. Макишин Городнянського району Чернігівської області. Відповідач проживає в Грузії, ухиляється від покладеного на нього у відповідності до ст.180 Сімейного кодексу України обов'язку утримувати свою дитину та матеріально не допомагає своїй дружині. Позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною [PERSON],[INFO], трирічного віку у твердій грошовій сумі у розмірі 1841,00 грн., щомісяця, та на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 26 серпня 2018 р. провадження у зазначеній справі відкрито. Відповідачем до справи додано відзив на позов, за змістом якого відповідач позовні вимоги визнає частково, у частині стягнення аліментів на утримання дитини розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку, в іншій частині позовних вимог відповідач позов не визнає. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Пояснила, що шлюб між сторонами не розірвано. Відповідач епізодично виділяє кошти та утримання сім'ї, не враховує того факту, що дитина народилася з невеликою вагою, вимагає постійного медичного спостерігання, яке є витратним . Відповідач є здоровим чоловіком, не має на утриманні неповнолітніх осіб, працює та проживає в Грузії, має офіційний регулярний дохід. Позивачка вважає, що відповідач здатен утримувати свою малолітню дитину у розмірі, необхідному для покриття її потреб. Позивачка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною та не має змоги працювати. Тому позивачка після припинення її утримання відповідачем залишилася у скрутному стані та змушена стати до роботи до закінчення декретної відпустки. Враховуючи положення ст.74,182,184 СК України позивачка має право на аліменти від чоловіка на утримання дитини та на своє утримання. Наполягала на тому, що розмір аліментів, заявлений в позовних вимогах, дозволить їй забезпечити належний рівень матеріального забезпечення дитини та є співмірним з розміром заробітку відповідача. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, вважав за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/8 частини від заробітку відповідача. Заперечував проти стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки, посилаючись на норми ст.73 СК України, із врахуванням того, що шлюб був нетривалий та шлюбні відносини припинені з ініціативи позивачки. Заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.06.2016 року. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину, сина [PERSON] [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження [NUMBER]( а. с. 7,8 ) Дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю в с.Макишин Городнянського району Чернігівської області. Відповідач проживає в Республіці Грузія та являється її громадянином. (а.с.10-11) Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно зі ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. За змістом статей 150,180,181 Сімейного кодексу України належним виконанням батьківських обов'язків, пов'язаних з матеріальним утриманням дитини, є піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; надання дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; забезпечення умов для здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. В силу ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів на дитину суд враховує: 1 ) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2 ) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 - 1 ) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3 - 2 ) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4 ) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи та доводів сторони відповідача, він не заперечує свого обов'язку, встановленого ст. 180 СК України, якою визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Однак, відповідач вважає заявлені вимоги занадто завищеними. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд приймає до уваги доводи сторони позивача про те, що стан здоров'я відповідача є задовільний, відповідач не має на утриманні інших дітей та непрацездатних осіб. Матеріальне становище платника аліментів є також задовільним. З дослідженої в судовому засіданні довідки про розмір заробітної плати, виданої 15.04.2019 року ТОВ "Аджарісткалі Джорджиа" встановлено, що заробітна плата [PERSON] на посаді фахівця фінансового обліку складає 4375 лари, що за кусром НБУ станом на 01.04.2019 року складало 44228,62 грн. на місяць.(а.с.74-75) Розв'язуючи спір, суд не погоджується з твердженням сторони відповідача про те, що позовні вимоги є завищеними. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного,духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи наведені норми та відомості про матеріальний стан відповідача, суд дійшов висновку про те, що заявлений позивачкою розмір аліментів є достатнім для забезпечення позивачці можливості створити гармонійний та всебічний розвиток дитини, а також належні умови проживання. Відповідно до ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Отже, заявлені позивачкою вимоги про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трьох років відповідають вимогам закону. Посилання сторони відповідача на положення ст.83 СК України, якими обгрунтовуються заперечення, а саме на відсутність у позивачки права на своє утримання від чоловіка внаслідок нетривалості шлюбних відносин та їх припинення з ініціативи відповідачки, судом не приймається до вуваги, оскільки офіційно шлюб між сторонами не припинений, факт та обставини припинення шлюбних відносин між сторонами, повідомлені стороною відповідача, позивачкою не визнані, а стороною відповідача належними та допустимими доказами справи не підтверджені. В силу ст.79, ч.1 ст.191 СК України аліменти на дружину та на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, судові витрати слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved