Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

11 травня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначила, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 11 серпня 2009 року ВДРАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецькій області, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 309. Від шлюбу подружжя має неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю, позивачем по справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що шлюбні відносини між нею та відповідачем фактично припинились, сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна між позивачем та відповідачем не виникло. Позивач також зазначила про своє бажання залишити прізвище «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивач впевнена, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву про визнання позову, якою також просив про розгляд справи у його відсутність. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження, яке було видане 11 серпня 2009 року ВДРАЦС Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьк Донецькій області, актовий запис № 309, серії [NUMBER], сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі. У відповідності ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обовязки у шлюбі та сімї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. В порядку ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом позовної заяви, протягом тривалого часу шлюбні відносини між сторонами не підтримуються, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Спільна дитина проживає з матір'ю, позивачем по справі та надалі буде проживати з нею. Викладене не заперечувалося відповідачем. На підставі вказаного, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Таким чином, встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має вагоме значення для вирішення спору в даній справі. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач виявила бажання залишити прізвище "[PERSON]". Враховуючи наведене,

Outcome: approved