Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

13 жовтня 2014 року до Рівненського міського суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк»\~\~ до [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON], [PERSON] спадкоємцями [PERSON], стягнення з [PERSON], [PERSON] заборгованості за рахунок отриманого ними у спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] домоволодіння та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: м. Рівне. Вул. Генерала Червонія, 5, заборгованості за кредитним договором\~\~в розмірі 280141,27 доларів США, що станом на 06.10.2014 р.\~по курсу НБУ становить 3625166,98 грн. В ході судового розгляду справи, представником позивача надано суду уточнення позовних вимог, просить суд: звернути стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» на належні [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) домоволодіння, загальною площею 262,5 (Двісті шістдесят два цілих пять десятих) метрів квадратних; земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 5610100000:01:065:0121, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вул. Генерала Червонія, будинок №5, в рахунок виконання зобовязань [PERSON], яка померла 27.02.2014 року за Договором кредиту №733/037-Д6М від 17.07.2008 року в сумі 280141,27 доларів США (що станом на 06.10.2014 року складає 3625166,98 грн.) та договором іпотеки №733/037-Д6М/1 від 17.07.2008 р. шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 1\~253 160,00 ([PERSON] мільйон двісті пятдесят три тисячі сто шістдесят) гривень 00 коп. Стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати у розмірі 3654,00 грн. В обґрунтування позову покликаються на те, що 17 липня 2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та фізичною особою [PERSON] (надалі по тексту «Позичальник») було укладено Договір кредиту №733/037-Д6М (надалі за текстом „Договір кредиту). Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку та на умовах, визначених Договором кредиту, надавПозичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 200000,00 (Двісті тисяч) доларів США, 00 центів (надалі за текстом „Кредит), зі сплатою 14,0 (Чотирнадцять цілих) процентів річних, з порядком повернення Кредиту рівними частинами, періодично до 05-го числа кожного місяця в сумі 1481,48 дол. США, та з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 16.10.2019 р. В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» житловий будинок та земельну ділянку відповідно до договору іпотеки №733/037-Д6М/1 від 17.07.2008 року. 27 лютого 2014 року громадянка [PERSON] померла.Залишок заборгованості за кредитним договором (сума зобовязання) станом на 27.02 2014 року становила 280141,27 доларів США (що згідно курсу НБУ станом на 06.10.2014 р. складає 3625166,98 гривень), без врахування інших зобовязань, які виникають в силу кредитного договору. 02 квітня 2014 р. чоловік померлої - [PERSON] повідомив ПАТ "Укрсоцбанк", про смерть своєї дружини та заявив клопотання про зупинення нарахування всіх платежів, що стосуються Кредитного договору, а також утриматись від дій, що можуть порушити її права та інтереси. Заява була розглянута, та враховуючи ситуацію задоволена, зокрема було зупинено нарахування відсотків з моменту смерті [PERSON]. 02 квітня 2014 року ПАТ "Укрсоцбанк", звернулося до першої Рівненської міської державної нотаріальної контори з повідомленням (претензія) про наявність у спадщині зобовязань перед ПАТ "Укрсоцбанк". 11.04.2014 р. ПАТ "Укрсоцбанк", отримав відповідь від першої Рівненської міської державної нотаріальної контори, якою було повідомлено про те, що в разі звернень спадкоємців померлої вони будуть ознайомленні зі змістом претензій банку. 01 вересня 2014 року ПАТ "Укрсоцбанк" повторно звернулося до першої Рівненської міської державної нотаріальної контори з клопотанням про надання інформації про рух спадкової справи. 04.09.2014 р. ПАТ "Укрсоцбанк", отримало відповідь від першої Рівненської міської державної нотаріальної контори, якою було повідомлено про те, що в разі звернень спадкоємців померлої вони будуть ознайомленні зі змістом претензій банку. Відповідно до ст. 1216 ЦКУ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).На підставі ст. 1282 Цивільного кодексу України, ПАТ"Укрсоцбанк" отримав право вимоги до спадкоємців померлого, а спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги ПАТ"Укрсоцбанк" повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. На виконання вимог ст. 1281 ЦКУ ПАТ"Укрсоцбанк" у встановлений термін звернувся з відповідною вимогою до відповідної держаної нотаріальної контори (повідомлення від 02.04.2014 року про наявність зобовязань спадкодавця перед ПАТ"Укрсоцбанк"). 02.04.2014 р. Позивачем було повідомлено під розписку [PERSON] про наявність кредиторської заборгованості (як потенційного спадкоємця першої черги чоловіка померлої позичальниці), а сину померлої [PERSON] направлено поштою, Крім того, дані вимоги буди направленні банком повторно потенційним спадкоємцям 01.09.2014 року. Таким чином, ПАТ "Укрсоцбанк" вважає, що має право та усі підстави вимагати дострокового стягнення всієї суми заборгованості за кредитним договором №733/037/-Д6М від 17.07.2008р. зі спадкоємців, які відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» набули статусу іпотекодавців.Відповідно до ч. 2 ст. 118 ЦПК України позивач має право обєднати в одній позовній заяві кілька вимог, які повязані між собою. ПАТ "Укрсоцбанк" вважає, що вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором як зі спадкоємців померлого позичальника, так із поручителів є повязаними та неподільними, оскільки договір поруки та іпотечний договір забезпечують одне зобовязання за кредитним договором№733/037/-Д6М від 17.07.2008р. В судовому засіданні представник позивача позов та заяву про уточнення позовних вимог підтримав-просить звернути стягнення на користь ПАТ «Укрсоцбанк» на належні [PERSON] ([INFO]) та [PERSON] ([INFO]) домоволодіння, загальною площею 262,5 (Двісті шістдесят два цілих пять десятих) метрів квадратних; земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 5610100000:01:065:0121, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вул. Генерала Червонія, будинок №5, в рахунок виконання зобовязань [PERSON], яка померла 27.02.2014 року за Договором кредиту №733/037-Д6М від 17.07.2008 року в сумі 280141,27 доларів США (що станом на 06.10.2014 року складає 3625166,98 грн.) та договором іпотеки №733/037-Д6М/1 від 17.07.2008 р. шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах в межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації 1\~253 160,00 ([PERSON] мільйон двісті пятдесят три тисячі сто шістдесят) гривень 00 коп. Стягнути з відповідачів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» судові витрати . Відповідно до заяви представника позивача про уточнення позовних вимог ухвалою Рівненського міського суду від 18.05.2015 року було залишено без розгляду позовну вимогу про визнання відповідачів спадкоємцями [PERSON] Відповідачі [PERSON] та [PERSON], в судовому засіданні заявлений позов не визнали, з підстав поданих в письмовому запереченні та просять суд відмовити в задоволенні позову. Представник відповідачів в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав поданих в запереченні на позов. Оцінюючи пояснення сторін, долучені надані в справі докази, встановлені обставини, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення за наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що 17.07.2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку "УКРСОЦБАНК" (зміну найменування на Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК) та [PERSON] укладено кредитний договір №733/037-Д6М. Відповідно до п. 1.1. Договору кредиту, ПАТ «Укрсоцбанк» в порядку та на умовах, визначених Договором кредиту, надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 200000,00 (Двісті тисяч) доларів США, 00 центів (надалі за текстом „Кредит), зі сплатою 14,0 (Чотирнадцять цілих) процентів річних, з порядком повернення Кредиту рівними частинами, періодично до 05-го числа кожного місяця в сумі 1481,48 дол. США, та з кінцевим терміном погашення заборгованості не пізніше 16.10.2019 р. В порядку забезпечення виконання зобов'язання\~\~за кредитним договором №733/037-Д6Мвід 17.07.2008 р. між ПАТ «Укрсоцбанк» та громадянкою [PERSON], було укладено іпотечний договір №733/037-Д6М/1 від 17.07.2008 року. Відповідно до п. 1.1. іпотечного договору, [PERSON], передала в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» домоволодіння загальною площею 262,5 кв.м., житловою площею 113,1 кв.м., та земельну ділянку загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 5610100000:01:065:0121, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вулиця Генерала Червонія, 5. Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що чоловік померлої [PERSON] з 20.09.2011 року не перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу серії 1-ГЮ №033630. Судом встановлено, що передані в іпотеку ПАТ «Укрсоцбанк» домоволодіння загальною площею 262,5 кв.м., житловою площею 113,1 кв.м., та земельна ділянка загальною площею 0,0600 га, кадастровий номер 5610100000:01:065:0121, що знаходяться за адресою: м. Рівне, вулиця Генерала Червонія, 5 є спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON], про що свідчить нотаріально посвідчена заява [PERSON] від 16.07.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу [PERSON], номер в реєстрі нотаріуса 1893. Відповідно до частини першої статті 68 Сімейного кодексу, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Стаття 73 Сімейного кодексу України, передбачено, що за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби. Судом встановлено, що частка [PERSON] у праві спільної сумісної власності майна не була виділена, а тому доводи та твердження представника відповідача, відносно того, що останньому належить ? частини домоволодіння та земельної ділянки не можуть бути прийняті судом до уваги. Також встановлено, що син померлої [PERSON] [PERSON], в момент відкриття спадщини постійно проживав із [PERSON], зокрема, це підтверджено довідкою адресного бюро № 21412 від 22.10.2014 року, будинковою книгою. Покази свідка [PERSON], щодо того, що на момент відкриття спадщини [PERSON] постійно проживав за адресою [INFO], на переконання суду не є переконливими та не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ч. 2 статті 59 Цивільного процесуального кодексу України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, крім того, свідок із відповідачем перебуває у родинних відносинах (є тіткою відповідача [PERSON]А.). Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що [PERSON] постійно проживав із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, і вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом строку встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, не заявив про відмову від неї, а тому є спадкоємцем [PERSON]. Доводи та посилання відповідачів на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого в забезпечення кредитів в іноземній валюті», що набув чинності 07.06.2014 року, не заслуговують на увагу, оскільки згаданий закон регулює відносини між позичальниками (або майновими поручителями) та іпотекодержателями, крім того, мораторій на відчуження стосується майна, загальна площа якого не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку, до того ж примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) таке майно може бути лише в рамках процедури виконавчого провадження згідно Закону України «Про виконавче провадження». Твердження відповідачів щодо пропущення Позивачем строків предявлення вимоги до Відповідача-1, відповідно до вимоги встановленої ч.2 ст.1281 ЦК України, а саме протягом шести місяців від дня коли кредитор дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, не заслуговують на увагу, оскільки з 02.04.2014 року дати, коли Позивач дізнався про відкриття спадщини, матеріалами справи підтверджено, що вимога [PERSON] надіслана 02.09.2014 року, а отже, встановлений Цивільним кодексом України, шестимісячний термін предявлення вимоги,Позивачем, не пропущений. При вирішенні даної справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає повному задоволенню, виходячи із наступного. Порядок прийняття спадщини, визначений Главою 87 ЦК України. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав та обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218,1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини, визначені у часинах 3,4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування») та оформлення спадщини (глава 87 ЦК України «Оформлення права на спадщину»). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом із тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Відповідно до частини першої, другої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Частиною третьою статті 23 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі порушення його боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки передбачені у статтях 12, 33 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до зазначених вище норм, підставами є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобовязання. Суд приходить до висновку про те, що хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України, є право спадкоємця, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд України у своїй Постанові Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у пункті 27 якої передбачено, що отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обовязку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої\~сторони\~\~понесені\~\~нею і документально підтверджені судові витрати, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідачів. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 527, 530, 553, 554, 610, 611, 1054, 1268-1282 ЦК України

Outcome: approved