Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання п.8.3 договору про надання туристичних послуг недійсним, стягнення матеріальної та моральної шкоди. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що позович 20.06.2017 року уклав договір про надання туристичних послуг №725701 з турагентом ФО-П [PERSON] , яка діяла від імені та за дорученням туроператора ТОВ „ДЖОІН АП!". Предметом договору було надання туристичних послуг на 2 особи, а саме: організація та проведення туристичної поїздки на курорт Кемер, Туреччина. Свої зобов`язання [PERSON] виконав сплативши за двох осіб 13 800 грн., куди входило: переліт 2 осіб літаком його та його дружини до Туреччини, їх страхування, трансфер в обидві сторони, проживання в готелі „ Starberry Hotel " 3* та харчування на період з 22.06.2017 року по 30.06.2017 року. Відповідач своїх зобов`язань повністю не виконав. Прилетівши в Туреччину, вільних місця в готелі „ Starberry Hotel " 3* не виявилось, тому їх з дружиною поселили в готелі „Everytime Hotels" 3* на відстані 8-10 км від м. Кемера. В даному готелі проводився ремонт: скрізь було брудно, валялось будівельне сміття, смерділо фарбою, був відсутній інтернет, протікала сантехніка, не було гарячої води, не працювала кухня: їжу привозили в брудних контейнерах з Кемеру , видавали її маленькими недостатніми порціями, супів та десерту не було взагалі, гарячі напої наливали у полістеролові склянки. На кухні було брудно, їжу роздавали люди, які працювали охоронцями та прибиральниками, в брудних майках та шортах. Адміністрація готелю не домовилась з власниками пляжу про користування шезлонгами та парасолями, тому відпочиваючим приходилось засмагати на каменях. Крім того, трансфер з готелю до аеропорту був здійснений за кілька хвилин до відльоту літака, що змусило позивача нервувати. Звернення до відповідача телефоном позитивного результату не дало. Але через 5 днів перебування в Туреччині їх з дружиною було переведено до готелю „Kaftans Hotel" 3*, де умови були значно кращими, тому залишок відпочинку був вдалим. За таких обставин вважає, що п.8.3 договору про надання туристичних послуг, укладеного між ним та ФО-П [PERSON] , необхідно визнати недійсним, оскільки він порушує та обмежує права споживача і створює дисбаланс договірних прав та обов`язків на користь відповідача. Крім того, ФО-П [PERSON] не надала повної інформації позивачу про стан завантаженості готелю „Starberry Hotel" 3*. Якби він мав таку інформацію, то не укладав би такий договір і не платив би кошти. Таким чином, оскільки відповідач не виконав умов укладеного договору, не надав повний пакет туристичних послуг для відпочинку в м. Кемер, тому просить стягнути з нього на користь позивача 13 800 грн. матеріальної шкоди, тобто вартості поїздки позивача до Туреччини. Крім того, просить стягнути з відповідача на користь позивача 50 000 грн. моральної шкоди, пов`язаної з лікуванням останнього від отриманих стресів у Туреччині у зв`язку з жахливими умовама проживання та харчування. Представник відповідача ТОВ „ДЖОІН АП!" Гогітідзе Г.Н. позовні вимоги не визнав, пояснивши, що позивачем був заброньований туристичний продукт заявка №725701 через туристичного агента ТОВ „Загорай". До складу замовленого комплексу туристичних послуг входило: авіа переліт двох осіб рейсами Київ - Анталія (Туреччина) 22.06.2017 року і Анталія (Туреччина ) - Київ 30.06.2017 року, проживання та харчування у трьохзірковому готелі, медичне страхування, наземний трансфер. Вартість вказаного продукту склала 11 854 грн. 55 коп. Позивач не надав доказів, що він мав би проживати в готелі „ Starberry Hotel " 3*, при цьому туроператор вжив всіх заходів по виконанню вказаного договору відповідно до п.4.19. Споживач туристичних послуг, тобто позивач по справі, скористався заміною туристичного продукту, тому він спожив туристичний продукт в повному обсязі. Умовами агенської угоди чітко розмежовано межі відповідальності сторін. Відповідач не несе відповідальності стосовно обслуговування у місці проживання туриста під час перебування в туристичній подорожі. Тому весь договір є сбалансований, обґрунтований і повністю відповідає вимогам діючого законодавства, підстав для визнання його п.8.3 недійсним немає. Крім того, відповідач не вчиняв будь-яких протиправних дій щодо позивача і не повинен сплачувати матеріальну та моральну шкоду. Крім того, сам позивач не заперечує, що отримав від відповідача туристичні послуги у вигляді перельоту туди і в зворотньому напрямку, наземний трансфер в Туреччині, медичну страховку, а просить стягнути матеріальну шкоду за неналежні умови, на його дкмку, проживання та харчування в розмірі всієї сплаченої суми за весь туристичний продукт, тим більше за двох осіб: його та його дружину, тоді як позивач один - [PERSON] . Крім того, позивач посилається на погіршення свого стану здоров`я ще в Туреччині, але за медичною допомогою за страховим полісом, про який він знав, не звертався. 3-ті особи ФО-П [PERSON] та представник 3-ї особи ТОВ „Загорай" в судові засіданні не зявились, про розгляд справи були повідомлені неодноразово судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у їх відсутність не звертались. Заслухавши позивача, представника відповідача, свідків, оглянувши відеоматеріал, наданий позивачем, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову з наступних підстав. Згідно ч.1, 3, ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. Як передбачено ч.1, та 2, ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до ч.1, ст.20 Закону України „Про туризм" за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій (електронній) формі відповідно до закону. Як встановлено у судовому засіданні, позович [PERSON] 20.06.2017 року уклав договір про надання туристичних послуг №725701 з турагентом ФО-П [PERSON] , яка діяла від імені та за дорученням туроператора ТОВ „ДЖОІН АП!" (а.с.9-17). За змістом п.1.1 договору туроператор ТОВ „ДЖОІН АП!" через турагента ФО-П [PERSON] зобов`язався надати позивачу [PERSON] туристичні послуги за рахунок замовника, а замовник зобов`язується прийняти вказані послуги та своєчасно оплатити їх. Умови надання туристичних послуг містяться в розділі №2 цього договору, де п.2.1 наголошує, що перелік послуг, які надаються замовнику по організації туристичної подорожі, складається: маршрут: авіа переліт двох осіб рейсами Київ - Анталія (Туреччина) 22.06.2017 року і Анталія (Туреччина) - Київ 30.06.2017 року; готель - „Starberry Hotel" 3*; термін поїздки: з 22.06.2017 року по 30.06.2017 року; кількість місць - 2; розміщення: „STANDART ROOM"; харчування - AI; з замовником слідує 1 особа; страховик, що здійснює страхування туриста протягом з 22.06.2017 року по 30.06.2017 року страхова компанія „Укрфінстрах" на суму 15 000 доларів США; повна вартість туру - 13 800 грн. (а.с.5). В свою чергу, відповідач ТОВ „ДЖОІН АП!" через свого турагента ФО-П [PERSON] , як виконавець, за п.3.1 договору №725701 зобов`язався надати туристичні послуги у повному обсязі і встановлений строк, у кількості та якості обумовленими даним договором, інформувати замовника про організацію туру, забезпечити його медичне страхування. Вказані сторони судової справи підписали зазначений договір, ФО-П [PERSON] скріпила свій підпис печаткою (а.с.17), тобто вони повністю погодились з його умовами. У відповідності до ст.525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом п.3.3 договору замовник, тобто [PERSON] , зобов`язався виконувати умови та правила, передбачені даним договором, своєчасно сплатити вартість послуг, обумовлених договором. Позивач 20.06.2017 року вніс оплату ФО-П [PERSON] 13 800 грн. на виконання умов даного договору №725701 від 20.06.2017 року, про що свідчить квитанція ФО-П [PERSON] до прибуткового касового ордеру №725701 від 20.06.2017 року (а.с.18). Як зазначає ч.1, ст.631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Пункт 10 даного договору вказує, що строк дії даного договору наступає з моменту повної сплати вартості послуг, зазначених у даному договорі - до закінчення туру (а.с.16). Таким чином, суд вважає, що оскільки позивачем 20.06.2017 року було сплачено повну вартість туру, тому саме з цього часу почав діяти укладений договір. Вказані вище обставини не заперечувались учасниками справи у судовому засіданні, тому вони не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. За приписами ч.11-12, ст.20 Закону України „Про туризм" якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Як наголошує ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно п.6, ст.10 Закону України „Про внесення змін до Закону України „Про захист прав споживачів" від 1.12.2005 року №3161-IV виконавець не несе відповідальності за невиконання, прострочення виконання або інше неналежне виконання зобов`язання та недоліки у виконаних роботах або наданих послугах, якщо доведе, що вони виникли з вини самого споживача чи внаслідок дії непереборної сили. 22.06.2017 року позивач з дружиною здійснили авіа переліт м. Київ до Анталії в Туреччині , наземним трансфером були доставлені до готелю „Starberry Hotel" 3*, але вільних місць там не виявилось, тому їх з дружиною поселили в готелі „Everytime Hotels" 3*, який є аналогічним за своїм стандартом. Позивач [PERSON] стверджував у судовому засіданні, що в даному готелі проводився ремонт: скрізь було брудно, валялось будівельне сміття, смерділо фарбою, був відсутній інтернет, протікала сантехніка, не було гарячої води, не працювала кухня: їжу привозили в брудних контейнерах з Кемеру, видавали її маленькими недостатніми порціями, супів та десерту не було взагалі, гарячі напої наливали у полістеролові склянки, на кухні було брудно, їжу роздавали люди, які працювали охоронцями та прибиральниками, в брудних майках та шортах. За змістом п.8.3 підписаного сторонами договору туроператор/турагент не приймає претензії та не несе відповідальності по претензіям, що не пов`язані з деякими відхиленнями щодо обслуговування, яке надають готелі, мотелі, пансіонати (несмачна їжа, несправності в роботі кондиціонера, висока вартість додаткових послуг, відключення води та електропостачання, прибирання кімнат та території, неналежне підключення до мережі Інтернет, тощо). Туроператор не володіє інформацією про можливі плани адміністрації готелів щодо проведення будівельних та ремонтних робіт в курортній зоні. Пункт 7.12 цього ж договору наголошує, що туроператор не володіє інформацією про плани проведення на території готелю або прилеглої до готелю території в країні перебування будівельних та ремонтних робіт, що здійснюються за рішенням адміністрації готелю або з відома місцевих влад будь-якими державними або приватними особами відповідно та не несе відповідальності за будь-які незручності, що завдані туристу в зв`язку з цим. Згідно ч.2, ст.903 ЦК України у разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов`язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов`язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Крім того, за п.6.8 договору сторони цього договору усвідомлюють та погоджуються, що туроператор діє, як агент від компанії перевізників та надавачів готельних послуг і виступає, як посередник між туристом та вказаними надавачами послуг без набуття для себе зобов`язань виступати як надавач готельних та/або послуг авіаперевезення. До зазначеного пункту не застосовується положення вимог п.2, ст.903 ЦК України. Таким чином, аналізуючи описаний зміст пунктів договору, суд вважає, що сторони розуміли і домовились між собою, що туроператор виступає як посередник між споживачем туристичних послуг і надавачами таких послуг, які знаходяться за межами України, керуються законами своєї держави, в даному випадку Законами Турецької республіки і туроператор не вправі і не змозі впливати на дії та рішення як державних так і приватних осіб іноземної держави. Як регламентує ч.1-2, ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Частина 3, ст.18 цього ж Закону України наголошує, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов`язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов`язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника). Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що оскільки п.8.3 спірного договору не містить в собі істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача [PERSON] і на користь відповідача, так як туроператор своїми діями не може впливати на деякі відхилення щодо обслуговування в готелях, що знаходяться за межами України, приймаючи до уваги прийняті рішення місцевих органів та приватних власників готелів, при цьому такі відхилення можуть бути пов`язані з особистими уподобаннями та очікуваннями самого споживача туристичних послуг, тому підстав для визнання його недійсним у суду немає. Відповідно до ч.9, ст.18 Закону України „Про захист прав споживачів" якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Позивач [PERSON] в судовому засіданні обґрунтував нанесення йому матеріальної шкоди в неналежних умовах проживання та харчування в готелі „ Everytime Hotels " 3* протягом 5 днів, що полягало в проведенні ремонту в його приміщенні: скрізь було брудно, валялось будівельне сміття, смерділо фарбою, був відсутній інтернет, протікала сантехніка, не було гарячої води, не працювала кухня: їжу привозили в брудних контейнерах з Кемеру, видавали її маленькими недостатніми порціями, супів та десерту не було взагалі, гарячі напої наливали у полістеролові склянки, на кухні було брудно, їжу роздавали люди, які працювали охоронцями та прибиральниками, в брудних майках та шортах. Однак суд не може прийняти до уваги такі ствердження як неналежне виконання умов договору відповідачем, оскільки конкретні умови проживання та харчування не були зазначені у договорі, а позивач не заперечує, що вони були надані в готелі „Everytime Hotels" 3*, крім того, споживач туристичних послуг, тобто позивач по справі, скористався заміною туристичного продукту, тому він спожив туристичний продукт в повному обсязі відповідно до п.4.19 спірного договору. Суд не може покласти в основу рішення показання свідків допитаних як в режимі відео конференції, так і їх показання, що містяться на жорсткому диску, наданому позивачем, оскільки всі їх показання свідчать про негативні умови саме їх відпочинку в готелі „ Everytime Hotels " 3* , а не позивача [PERSON] , кожен з них розповів, чому їм не сподобалось в зазначеному готелі, а не позивачу. Крім того, більшість свідків не було ідентифіковано, тобто за анкетними даними та підтвердженням офіційними документами, не надано ваучери про перебування їх в цей час в Туреччині. Таким чином, суд відмовляє позивачу у задоволенні частини позову про стягнення з відповідача на його користь 13 800 грн. матеріальної шкоди, так як відповідач надав всі туристичні послуги згідно умов договору, серед яких проживання в готелі „ Starberry Hotel " 3* було замінено та аналогічний готель, чим скористався позивач повністю, при цьому він просить стягнути вартість всіх оплачених ним туристичних послуг, що включає в себе авіа переліт, наземний трансфер, медичну страховку, проживання та харчування в готелі на двох осіб: його та його дружину, від імені якої він не уповноважений представляти її інтереси в суді, а щодо авіа перельоту, медичного страхування та трансферу в частині не отримання або неналежного їх отримання, у нього заперечень не було. У відповідності до п.1, ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Оскільки у судовому засіданні достеменно встановлено, що відповідач виконав умови укладеного договору з позивачем, а останнім не надано доказів про причинно-наслідковий зв`язок між захворюванням позивача і неналежним виконанням умов договору відповідачем, при цьому [PERSON] , перебуваючи в Туреччині на відпочинку з 22.06.2021 року по 30.06.2021 року, не звертався за наданням медичної допомоги за страховим полісом, про що повідомив в суді, тому суд відмовляє у задоволенні частини позову про стягнення з відповідача на користь позивача 50 000 грн. моральної шкоди, так як вони не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні. Враховуючи положення ст.133; 141 ЦПК України, а також Закон України „Про судовий збір" зі змінами від 19.09.2013 року, суд, відмовляючи у задоволенні позову, відносить сплату судового збору за рахунок держави.

Outcome: dismissed