Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-16 00:00:00

07 серпня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до об'єднаної територіальної громади в м. Лиман в особі Лиманської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначено, що в червні місяці 2003 року померла свекруха позивачки [PERSON]. За життя їй належала на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 24.04.2003 року Кіровською селищною радою Лиманського району (колишній Краснолиманський район) Донецької області, земельна ділянка площею 3,2898 га, розташована на території Лиманської міської ради ( колишньої Кіровської селищної ради Краснолиманського району) Донецької області, призначена для ведення особистого селянського господарства. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, в тому числі на вказану ділянку. Спадкоємцем після смерті [PERSON] був її син [PERSON], який прийняв спадщину, але належним чином не оформив своїх спадкових прав. [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] спадкоємицею першою черги є його дружина [PERSON] В червні місяці 2017 року позивач звернулась до Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області для оформлення своїх спадкових прав на нерухоме майно, однак постановою державного нотаріуса від 10.06.2017 у вчиненні відповідних нотаріальних дій їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на земельну ділянку, виданих на ім'я [PERSON], цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, площею 3,2898 га, що знаходиться на території Лиманської міської ради Донецької області(колишня Кіровська селищна рада Краснолиманського району Донецької області) та належить [PERSON], яка померла [INFO] та після смерті якої спадкоємцем на спадкове майно залишився її син- [PERSON]. Зазначені обставини позбавляють [PERSON] можливості оформити належним чином спадщину, залишену після смерті її чоловіка [PERSON], з огляду на це, вона просить суд визнати за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позивач [PERSON], в судове засідання не прибула, будучи належним чином повідомленою про дату час та місце розгляду справи, надала суду заяву, в якій на заявлених вимогах наполягає, просить їх задовольнити(а.с.9). Відповідача - об'єднану територіальну громаду в м. Лиман в особі Лиманської міської ради, було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цієї цивільної справи, однак представник відповідача в судове засідання не прибув, заперечень проти заяви [PERSON] не висловив, просив розглядати справу без його участі(а.с.36-37) . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS], що підтверджується копією паспорту заявника [NUMBER], виданого 29.01.2001 Краснолиманським МВУМВС України в Донецькій області (а.с.10-11). Згідно копії державного акта про право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданого 24.04.2003 на ім'я [PERSON], яка проживала за адресою [ADDRESS], на підставі рішення 05 сесії ІV скликання Кіровської селищної ради від 30.01.2003 року № 4/5-31 є власником земельної ділянки площею 3,2898, яка розташована на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, цільове призначення якої ведення особистого селянського господарства, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 630, кадастровий номер [NUMBER] (а.с.14). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 02.06.2003 Виконкомом Кіровської селищної ради м. Красний Лиман Донецької області (а.с. 15). Після смерті [PERSON] спадкоємцем був її син [PERSON] (померлий чоловік заявника [PERSON].), факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджено копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження за № 00018255266 від 23.06.2017, виданого Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, в якому зазначено, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилась дитина син - [PERSON].(а.с.24-25). [PERSON] прийняв спадщину, в порядку п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, але належним чином не оформив своїх спадкових прав, факт прийняття спадщини, підтверджується актом місцевої самоорганізації від 03.07.2017, складеним за місцем розташування спадкового майна (а.с.26). [INFO] помер [PERSON], що підтверджено фотокопією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого 30.12.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 15). Після смерті [PERSON] єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину належним чином є його дружина [PERSON], що підтверджується наданою інформацією Державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Донецької області Семеновою І.М., в якій зазначається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO], заведена спадкова справа № 390/2004 на підставі заяви про прийняття спадщини від [PERSON] та заяв про неприйняття спадщини від дітей померлого [PERSON], [PERSON].(а.с.38). [PERSON] була свекрухою заявнику, факт родинних відносин підтверджено копією свідоцтва про одруження [NUMBER], виданого 01.01.1967 Кіровською селищною радою Донецької області, в якому зазначено, що 01.01.1967 [PERSON] та [PERSON].(дошлюбне прізвище заявника) зареєстрували шлюб, після одруження заявник стала іменуватися прізвищем "[PERSON]" (а.с.13). [PERSON] померла [INFO] року в сел. Торське Краснолиманського району Донецької області, що підтверджено копією свідоцтва про смерть(а.с.15). Після її смерті залишилось спадкове майно, зокрема, земельна ділянка площею 3,2898 га, розташована на території Кіровської селищної ради Краснолиманського району Донецької області, призначена для ведення особистого селянського господарства. Право власності [PERSON] на цю земельну ділянку підтверджено державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER], виданим 24.04.2003 року Кіровською селищною радою Краснолиманського району Донецької області (а.с. 14). На випадок своєї смерті [PERSON] заповіту не залишила. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй за життя майно, в тому числі на зазначену земельну ділянку. [PERSON], як фізична особа та син померлої був спадкоємцем першої черги за законом на вказане нерухоме майно після смерті [PERSON], який прийняв спадщину, але належним чином не оформив своїх спадкових прав. [INFO] в м. Лиман ( колишнє м. Красний Лиман) помер [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про смерть. Відповідно до рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 21.07.2017 року встановлено факт належності громадянці [PERSON], яка померла [INFO] року в сел. Торське Лиманського району (колишній Краснолиманський район) Донецької області, правовстановлюючого документа - державного акта [NUMBER], виданого 24.04.2003 року Кіровською селищною радою Лиманського району (колишній Краснолиманський район) Донецької області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 630, на право власності на земельну ділянку площею 3,2898 га, розташовану за адресою Донецька область, Лиманський район (колишній Краснолиманський район), смт. Зарічне ( колишнє смт. Кіровськ), призначену для ведення особистого селянського господарства, кадастрові номери [NUMBER].(а.с.27-28). Після смерті [PERSON] заявниця звернулась до органів нотаріату із заявою про прийняття спадщини. Однак під час прийняття необхідних документів з'ясувалося, що відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 3,2898 га, що знаходиться на території Лиманської міської ради(колишня Кіровська селищна рада) Лиманського району Донецької області на ім'я померлого(а.с.16). З огляду на це, державним нотаріусом 10.06.2017 року було відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальних дій. Відмова у вчиненні нотаріальних дій заявницею в судовому або адміністративному порядку оскаржена не була. Статтею 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Відповідно до ст.16 ЦК України встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Тобто, за змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, з позовом про визнання права. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. ст. 1217 та 1218 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 41 Конституції України проголошує «кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю...; право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом». Тобто на сьогоднішній день позивач позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] ґрунтується на законі і її вимоги щодо визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved