Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

02.02.2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 09.04.2002 року помер її батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну ділянку ( пай), площею 4,82 га, в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району. Батько за життя з 1982 року по березень 1998 року перебував у трудових відносинах та являвся членом КСП імені Кірова. На момент розпаювання землі господарства та отримання державного акту на право колективної власності на землю, батько був членом КСП, а отже отримав право на земельну частку ( пай). На випадок своє смерті [PERSON] заповіту не залишив. Вона є спадкоємцем за законом першої черги, відповідно до ч.1 ст. 529 ЦК України, фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, так як проживала з спадкодавцем на момент смерті. На даний час вирішила оформити своє право на земельну частку ( пай), звернувшись до нотаріальної контори, отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв"язку з тим, що спадкодавець при житті, отримавши право на земельну частку ( пай), не встиг в зв»язку зі смертю отримати у відповідному органі сертифікат на право на земельну частку ( пай) та здійснити державну реєстрацію такого права. Тому просить суд визнати за нею право на земельну частку ( пай) в порядку спадкування після смерті батька. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Представники відповідачів в судове засідання не з"явилися, від них надішли заяви про розгляд справи за їх відсутності, не заперечили проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини. З архівних довідок трудового архіву Маловисківської РДА від 26.07.2016 року та 11.02.1998 року встановлено, що з 1982 року по березень місяць 1998 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з КСП імені Кірова, працював на різних посадах. 11.02.1998 року КСП імені Кірова отримало державний акт на право колективної власності на землю, серія КР МВ 22. Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай одержали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із законодавством, членами КСП були, зокрема, такі особи: постійні працівники члени КСП, пенсіонери, які раніше працювали в КСП і залишилися його членами.\~ Отже, на момент розпаювання землі та отримання державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON], відповідно до Указу Президента України « Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року, отримав право на земельну частку ( пай). 09.04.2002 року помер [PERSON], відповідно до свідоцтва про смерть серія І-ОЛ № 125238. Після його смерті відкрилася спадщина на право на земельну частку ( пай), площею 4,82 га. в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі ( на місцевості) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП імені Кірова, розташовану на території Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. За життя на випадок смерті [PERSON] заповіту не залишив. Відповідно до ст. 529 ЦК України, ( від 18.07.1963 року, що діяв на час виникнення правовідносин), єдиним спадкоємцем за законом першої черги померлого є його донька [PERSON]. Яка в силу ст. 549 ЦК України ( 1963 року), фактично вступила у володіння та управління спадковим майном, адже разом із спадкодавцем проживала за однією адресою, що підтверджується довідкою Новогригорівської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області. Відповідно до п.113 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» затвердженої Наказом Міністерства Юстиції України від 18 червня 1994 року №18/5 (що діяла на час виникнення правовідносин), - доказом вступу у володіння чи управління спадковим майном може бути довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. Відповідно до ч.2 ст..548 ЦК України (від 18.07.63 року, що діяв на час виникнення правовідносин) - прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, право на земельну частку (пай) яке належало [PERSON], належить спадкоємцю фактично з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті, незалежно від отримання ним правовстановлюючого документа на спадкове майно. З матеріалів справи, вбачається, що позивач звернулася до Маловисківської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) 19.12. 2016 року. Однак, отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Свою відмову державний нотаріус Маловисківської районної державної нотаріальної контори обґрунтувала тим, щоспадкодавець при житі, отримавши право на земельну частку ( пай), не встиг в зв»язку зі смертю отримати у відповідному органі сертифікат на право на земельну частку ( пай) та здійснити державну реєстрацію такого права. Враховуючи, що позивач є єдиним спадкоємцем [PERSON], фактично вступила в спадщину, так як на момент смерті спадкодавця проживала з ним, однак, спадкодавець за життя не встиг отримати сертифікат на право на земельну частку ( пай), тому суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved