Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

03 квітня 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування свої вимог вказує, що 06 квітня 2007 року між Акціонерним товариством Комерційний банк "ПриватБанк" та відповідачем було укладено кредитний договір № SAMDN40000012940669 про надання кредиту у розмірі 67539,19 гривень строком до 05.04.2014 року зі сплатою відсотків, комісій та інших витрат згідно з договором. Відповідач не виконував умови кредитного договору своєчасно, у зв`язку з чим, станом на 06.02.2020 року має заборгованість в сумі 773 857,58, яка складається з наступного: 45 116,26 - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 181931,87 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 546 809,45 -пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. При цьому, позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивачем визначено заборгованість за кредитом у розмірі 227048,13 грн. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 04.05.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали подати відзив на позовну заяву. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу за місцем реєстрації. В установлений судом строк відповідач відзив не подав. Ухвалою суду від 09.11.2020 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» розгорнутий розрахунок боргу за кредитним договором SAMDN40000012940669 від 06.04.2007 року та виписку із особового рахунку божника [PERSON] , судовий розгляд справи відкладено на 13.01.2021 року. 03.12.2020 року на адресу суду, на виконання вимог ухвали від 09.11.2020 року, від АТ КБ «Приватбанк» надійшла заява про долучення до матеріалів справи виписку по рахунку кредитного договору SAMDN40000012940669 від 06.04.2007 року. 13.01.2021 року від представника відповідача - адвоката Коваля О.В. надійшла заява про відкладення судового засідання, для надання представнику часу на ознайомлення з матеріалами справи. Дане клопотання судом задоволено, судове засідання відкладено на 02.04.2021 року. 02.04.2021 року від представника відповідача - адвоката Коваля О.В. надійшла заява про відкладення судового засідання, у зв`язку з його неможливістю брати участь у судовому засіданні через хворобу. Судове засідання відкладено на 01.06.2021 року. У зв`язку з неявкою сторін слухання справи перенесено на 30.08.2021 року. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглядати справу у відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за їх відсутності не надходило. За положеннями ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до частини 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Частинами 1,2 ст. 281 ЦПК України встановлено, що про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу. Розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Представник позивача надав письмову згоду на заочний розгляд справи. Враховуючи вищевказані обставини та норми закону, суд дійшов висновку про наявність умов для заочного розгляду даної справи та ухвалив заочне рішення. Суд, дослідивши матеріли справи, оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (ч.1 ст. 3 ЦПК України). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч.2 ст.15 ЦК України). Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли ценеобхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності (ч.ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України). Згідно ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Правовідносини, що виниклиміж сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Так, за ст.11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Договір, в тому числі і договір кредиту, є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Як вбачається з матеріалів справи, 06 квітня 2007 року між Акціонерним товариством «Приват Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № SAMDN40000012940669 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки «АвтоРозтрочка», відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок та видав платіжну карку на умовах: тип картки «АвтоРозтрочка», вид карти особиста, строк дії картки - два роки, валюта картки гривня». На підставі п.1.1. зазначеного договору відповідачу було відкрито карту № [NUMBER] . Крім того, 06 квітня 2007 року між Акціонерним товариством «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] була укладена додаткова угода № 2 до договору № SAMDN40000012940669 про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки «АвтоРозтрочка», відповідно до якої банк надав відповідачу кредитний ліміт «Торговий фіксований» в сумі 54028,57 гривень на строк до 05 квітня 2014 року включно в вигляді невідновлювальної кредитної лінії на наступні цілі: 47910 гривень на придбання автомобіля, винагорода за надання фінансових інструментів - 3832,80 гривень, оплата за реєстрацію в державному реєстрі майна 34 гривні, а також 2251,77 гривень на оплату страхових платежів. Відсоткова ставка за кредитним лімітом встановлена в розмірі 0,75% на місяці на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом, а також щомісячно 0,5% від суми виданого кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.2 додаткової угоди погашення заборгованості здійснюється щомісячно з 01 по 20 число в сумі 1161,61 гривні, яка складається з заборгованості а кредитним лімітом, відсоткам, винагородам, комісії. Пунктом 3 додаткової угоди №2 визначено максимальний розмір вимог, які забезпечуються заставою по цій угоді, складає 47910,00 грн. У пункті 4 даної угоди визначені вимоги, які також забезпечують вимоги Банку щодо відшкодування визначених витрат та збитків. Відповідно до п.6 додаткової угоди №2 в забезпечення виконання клієнтом зобовязань по даній угоді останній надав у заставу автомобіль ВАЗ 21104, рік випуску 2007, тип ТЗ: седан-В, заставною вартістю 47910,00 грн., що належить відповідачу на праві власності. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. У звязку з неналежним виконанням відповідачем своїх зобовязань щодо погашення боргу за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 06.02.2020 року має заборгованість в сумі 773 857,58, яка складається з наступного: 45 116,26 - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 181931,87 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом;546 809,45 - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. При цьому, позивач вказує, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості. А кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом. Таким чином, позивачем визначено заборгованість за кредитом у розмірі 227048,13 грн., з яких: 45116,26 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 181931,87 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Відповідно до п.16.6 Додаткової угоди №2 банк має право стягнути кредитний ліміт до настання дати, передбаченої п.1.1 даної угоди, в т.ч. шляхом стягнення на заставне майно, при настанні умов, передбачених п. 16.3. Пунктами 16.16, 16.17 Додаткової угоди №2 передбачено, що банк з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання строків виконання якого-небудь із зобовязань, передбачених даною угодою, вони не будуть виконані. В разі порушення клієнтом зобовязань по даній угоді (в тому числі зобовязань по продовженню/укладенню нового договору згідно п. 17.7 дійсної додаткової угоди, в т.ч. при незгоді клієнта із запропонованою банком страховою компанією) банк має право вимагати дострокового виконання зобовязань по сплаті кредитного ліміту, відсотків, комісій, винагород, а в разі невиконання звернути стягнення на заставу. Згідно з п. 16.20 Додаткової угоди №2 в разі звернення на предмет застави згідно з п.16.16, 16.17 банк має право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги в повному обсязі, які визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи кредитний ліміт, відсотки; комісії і інші платежі; неустойку за порушення зобовязань по даній угоді; відшкодування збитків; затрати на утримання і зберігання предмету застави; затрати на страхування предмету застави (якщо вони понесені банком); затрати, повязані з реєстрацією предмету застави і внесенням змін у Державний реєстр обтяжень рухомого майна; затрати, повязані зі зняттям предмету застави з обліку в органі державної реєстрації транспортних засобів; витрати, повязані з доставкою предмету застави до місця зберігання (при переході майна в заклад); неустойку (штраф, пеню) за порушення зобовязань клієнта по даній угоді; винагороду за переоформлення предмету застави із закладу в заставу, а також затрати, понесені в звязку з предявленням вимоги по даній угоді і звернення стягнення на предмет застави. Пунктом 16.23 Додаткової угоди №2 передбачено, що у випадках порушення клієнтом умов і строків погашення кредитного ліміту, передбачених угодою, банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредитного ліміту і сплати відсотків за його використання у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання,то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). [PERSON] прийняті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконував в повному обсязі. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором Банк зобов`язується надати кредит позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей абоінших речей, визначених родовими ознаками. Згідноіз ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. За змістом ст.1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки [PERSON] не виконує свої зобов`язання передбачені кредитним договором належним чином, суд вважає за необхідне стягнути з нього на користь позивача суму заборгованості по кредиту SAMDN40000012940669 від 06.04.2007 року у розмірі 227048,13 грн., з яких: 45116,26 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 181931,87 - заборгованість по відсоткам за користування кредитом. Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Оцінюючи аргументи, викладені в позовній заяві суд в тому числі керується прецедентною практикою Європейського суду з прав людини, який зазначав, що хоча п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (рішення у справі «Руїз Торіха проти Іспанії» (Ruiz Toriya v. Spaine), рішення від 09.12.94 р., Серія A, № 303-A, параграф 29). Сплачений судовий збір у розмірі 3405,72 грн. стягнути з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк», відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved