Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

12.12.2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів Територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради, [PERSON] про визнання права власності на квартиру в [ADDRESS]. Обгрунтовуючи позов, позивач зазначив, що [INFO] померла його мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, що розташована за адресою в [ADDRESS]. Спадкоємцем після її смерті є позивач її син [PERSON] При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право власності на спадщину на квартиру, позивачу було відмовлено в зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу квартири, посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області 07.08.2003 року за р.№1726 не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації. Посилаючись на те, що на сьогоднішній день зареєструвати правовстановлюючий документ на квартиру неможливо у зв'язку зі смертю власника, позивач змушений реалізувати своє право на отримання спадщини в судовому порядку, тому просив позов задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи здійснювати без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, на адресу суду надіслала заяву, в якій просила розгляд справи здійснювати без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник відповідача Територіальної громади міста Вознесенська в особі Вознесенської міської ради Миколаївської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні було встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (серія [NUMBER], виданого 11.08.2014р. відділом ДРАЦС по м.Вознесенську реєстраційної служби Вознесенського міськрайонного управління юстиції у Миколаївській області.) Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з: 8/100 часток житлового будинку в [ADDRESS], яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Вознесенською державною нотаріальною конторою Миколаївської області 22.11.1991р. ; квартири в [ADDRESS], що належала померлій на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області 07.08.2003р. за реєстровим №1726. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст.1261 ЦК України є її син - [PERSON], який прийняв спадщину, так як на протязі шестимісячного строку подав відповідну заяву про прийняття спадщини та приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Прокопчук В.Д. 10.09.2014р. було заведено спадкову справу №13-2014рік. Інші спадкоємці за законом, які б претендували на спадщину та подавали заяву про її прийняття - відсутні. В порядку спадкування після смерті [PERSON], спадщина у вигляді 8/100 часток житлового будинку в [ADDRESS] оформлена та нотаріусом 29.07.2015 року позивачу [PERSON] видане відповідне свідоцтво про право на спадкування за законом. Однак в оформленні спадщини в вигляді квартири в [ADDRESS] позивачу було відмовлено, оскільки договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області 07.08.203р. за реєстровим №1726, за яким [PERSON] придбала квартиру, не зареєстрований в бюро технічної інвентаризації, (довідка-роз'яснення нотаріуса від 29.07.2015 року вих.№77/02-14). В судовому засіданні було також встановлено, що зареєструвати вказаний договір насьогодні неможливо, оскільки покупець, тобто [PERSON] померла, так згідно ст.346 ЦК України в разі смерті власника право власності припиняється, та припиняться право- та дієздатність особи набувати права. З матеріалів справи вбачається, що квартира була придбана за договором купівлі-продажу від 07.08.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу Миколаївської області 07.08.2003р. за реєстровим №1726 - в [PERSON]. Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Фактично всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані. На час укладення договору купівлі продажу квартири діяв Цивільний Кодекс УРСР в редакції 1963р. Згідно вимог ст.227 ЦК УРСР передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міськоготипу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказуДержжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядокреєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухомемайно та їх обтяжень". Та лише за новим ЦК України від 2003 року з 01.01.20024р. момент виникнення права власності та вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією. Та якщо державна реєстрація не проведена, вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. Однак договір купівлі продажу був укладений на час дії ЦК УРСР, виникнення права власності якого не пов'язував з державною реєстрацію договору. Згідно положень ст.128 ЦК УРСР право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів, одним з яких є спадкування. Згідно положень ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла, до інших осіб. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем майна, спадщину прийняв, то суд приходить до висновку, що позивачу, як спадкоємцю за законом першої черги, перейшло право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] після смерті матері [PERSON].

Outcome: approved