Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить: - зобов`язати ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" виконати свої зобов`язання по наданню страхових послуг за договором страхування Поліс АК 10684694 від 24 червня 2017 року та стягнути з ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" 27465,85 гривень збитків, 1500,00 гривень витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження, відшкодування по індексу інфляції 52,97 гривень, 3 % річних - 343,32 гривень, а всього 42 965,85 гривень; - стягнути з ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" 20 000,00 гривень моральної шкоди; - стягнути з ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 грудня 2017 року під час керування [PERSON] автомобілем HUNDAI-TUCSON державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD TRANSIT державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Того ж дня страхувальником повідомлено страхову компанію про настання страхового випадку, а аварійним комісаром була сформована справа за №15216 від 19 грудня 2018 року, яка направлена до страхової компанії ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" для відшкодування матеріальної шкоди. В ході судового розгляду представник позивача уточнив позовні вимоги та просить: - зобов`язати моторно (транспортне) страхове бюро України виконати зобов`язання ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" по наданню страхових послуг за договором страхування Поліс АК 10684694 від 24 червня 2017 року та стягнути з моторного (транспортного) страхового бюро України 27465,85 гривень збитків, 1500,00 гривень витрат за проведення авто-товарознавчого дослідження, відшкодування по індексу інфляції 52,97 гривень, 3 % річних - 343,32 гривень, а всього 42 965,85 гривень; - стягнути з моторного (транспортного) страхового бюро України 20 000,00 гривень моральної шкоди; - стягнути з моторного (транспортного) страхового бюро України витрати на правову допомогу в розмірі 10000,00 гривень. На даний час страхові виплати не проведені, що є порушенням договору страхування та стало підставою для звернення до суду з даним позовом. 15 жовтня 2019 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від моторного (транспортного) страхового бюро України, в якому зазначено, що саме ТДВ «Страхове товариство «Домінанта» взяло на себе відповідальність по відшкодуванню шкоди, завданої позивачу в дорожньо-транспортній пригоді винною особою, яке не оголошено банкрутом, а тому МСБУ не є належним суб`єктом відповідальності за завдану шкоду по даній справі. Окрім того, МТСБУ не може застосувати заходи впливу до ТДВ «СТ «Домінанта», оскільки його членство в МТСБУ припинено, а розпорядженнями від 07.06.2018 року №866 та від 21.03.2019 року №423 Нацкомфінпослуг прийнято рішення «Про анулювання ліцензій на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльності на ринку цінних паперів) ТДВ «СТ «Домінанта», не має правового значення для вирішення даного спору, оскільки відповідно до пункту 52.5 статті 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик, членство якого в МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Одночасно роз`яснено, що відповідно до статті 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховик, членство якого в МТСБУ припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності. На підставі наведеного відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі до МСБУ (а.с.147-150). Представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник відповідача ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" в судове засідання повторно не з`явився, не повідомивши причину неявки. Про час і день розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник відповідача моторного (транспортного) страхового бюро України просив відмовити у задоволенні позову до МТСБУ та розглянути справу без участі представника. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. 28 лютого 2017 року між [PERSON] та ПРАТ Українська акціонерна страхова компанія «АСКА» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс №АК/5773483). Термін дії договору з 28 лютого 2017 року по 27 лютого 2018 року (а.с.4). Згідно пункту 2 вказаного договору, страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. 18 грудня 2017 року під час керування [PERSON] транспортним засобом HYNDAI-TUCSON 2.0 державний номерний знак [NUMBER] сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля FORD TRANSIT державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] (а.с.7). Дана обставина також підтверджена рапортом аварійного комісара (а.с.5-6). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №24 від 02 березня 2018 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу HYNDAI-TUCSON 2.0 державний номерний знак [NUMBER] , пошкодженого при ДТП складає 12676 гривень 35 копійок (а.с.8-12). Суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими, виходячи з наступного. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка с частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з п.1 ст.4, ч.2 ст.5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Як вбачається з матеріалів справи спір між сторонами виник у сфері страхування - стягнення страхової виплати. Відповідно до преамбули Закону України «Про обов`язкове страхування ЦИВІЛЬНО-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV (далі - Закон України № 1961-IV), вказаний нормативно-правовий акт регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із статтею 3 вищевказаного Закону обов`язкове страхування цивільно-право відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону №1961-IV передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-праве - відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування. Отже позивач вважає, що йому не було виплачено страхове відшкодування після страхового випадку, яке мало місце 18 грудня 2017 року. З огляду на означене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача ТДВ "СТ "ДОМІНАНТА" страхового відшкодування у розмірі 27465,85 гривень, 1500 гривень витрат за проведення авто товарознавчого дослідження, 52,97 гривень відшкодування по індексу інфляції та 342,32 грн. 3% річних - не підлягають задоволенню. Згідно із ст.77-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч.5 ст.12 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.16 ЦК України на законодавчому рівні закріплені способи захисту цивільних прав та інтересів. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміються закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст.16 ЦК України. Особа, право якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно із ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Положеннями ст.15 ЦК України визначено, що судовому захисту підлягає лише порушене, оспорюване або невизнане право. Позивач не надав до матеріалів справи жодного письмового доказу, який би підтверджував його правову позицію, а саме: позивачем не було доведено фактів порушення чи не порушення порядку виконання договору страхування, невиплаті страхового відшкодування, а його посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності. Згідно ст.82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст.43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю. Не може суд прийняти до уваги наполягання позивача на позовних вимогах, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed