Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

Представник позивача МТСБУ [PERSON] 06.09.2018року звернулася до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що 20.11.2016року на автодорозі «Львів - Шегині», з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем марки «ЗАЗ», реєстр. номер 549-71ТС, була скоєна дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль марки «Ауді», реєстр. номер [NUMBER], що на момент ДТП належав [PERSON] Вказує, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Ауді», реєстр. номер [NUMBER], становить 67669,14гривень. Однак, зазначена шкода особисто винуватцем ДТП не була відшкодована потерпілому. Зазначає, що на момент вчинення ДТП відповідач не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Потерпілий з метою отримання відшкодування звернувся з відповідною заявою до МТСБУ, яке у звязку із настанням події, передбаченої п.п. «а» п.41.1 ст.41 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 42013,41 гривень, з яких 40713,41гривень виплата страхового відшкодування; 1300гривень оплата послуг аварійного комісара. Стверджує, що 22.05.2017року МТСБУ звернулося до відповідача з листом про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку із проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат понесених МТСБУ для встановлення розміру збитків та збору документів. Однак, на даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано вказані витрати МТСБУ. З огляду на наведене, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача МТСБУ кошти в розмірі понесених витрат в розмірі 42013,41гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору на суму 1762гривні. Ухвалою судді від 26.10.2018 року провадження у справі відкрито, визначено подальший розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників. Відповідач відзив на позовну заяву у строк, встановлений судом, не надав. В судове засідання представник позивача [PERSON], не зявилася, проте у позовній заяві заявила клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача, зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує щодо винесення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON], був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, яка не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що 20.11.2016року на автодорозі «Львів - Шегині» відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ЗАЗ-1102», реєстр.номер 549-71 ТС, під керуванням відповідача [PERSON], та автомобіля марки «Ауді», реєстр. номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Так, відповідно до постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2017 року (а.с.4) у справі №448/1738/16-п, яка набрала законної сили, встановлено, що 20.11.2016 року біля 17 год. 35 хв. на 48 км + 500 м автодороги «Львів-Шегині» [PERSON], керуючи автомобілем марки "ЗАЗ-1102", р.н.з. 549-71ТС, не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки "Audi",\~р.н.з.\~ВС1977ВХ\~(під\~керуванням [PERSON]І.),\~завдавши механічних\~пошкоджень та\~матеріальних збитків,\~після чого\~покинув місце\~пригоди.\~Такими своїми\~діями [PERSON]\~порушив вимоги\~п.п.2.3\~"б",\~2.10,\~12.1\~Правил дорожнього\~руху. Даною постановою відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП, та призначено йому адміністративне стягнення у виді громадських робіт на строк 40 год. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обовязковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. У відповідності до зазначених положень ЦПК України, вищевказані обставини дорожньо-транспортної пригоди, а також винність відповідача у вчиненні цієї ДТП, що визначені у постанові судді Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2017 року, не підлягають доказуванню в ході розгляду даної цивільної справи. Із матеріалів справи відомо, що на момент вищевказаної ДТП транспортний засіб відповідача, а саме: автомобіль марки «ЗАЗ-1102», реєстр. номер [NUMBER], не був застрахований на підставі договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В свою чергу, автомобіль марки «Ауді», реєстр. номер [NUMBER], на момент ДТП був застрахований у [PERSON] «АСК «Скарбниця» згідно [PERSON] обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4841515 (а.с.6). Завдана шкода особисто винуватцем ДТП - відповідачем [PERSON] не була відшкодована. 07.02.2017року потерпілий у вищевказаній ДТП [PERSON] відповідно до ст. 35 та п.41.1 ст. 41 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» звернувся із заявою до МТСБУ про настання страхового випадку та виплату йому страхового відшкодування (а.с.5). Відповідно до Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням КТЗ №PZU/2784/16 від 26.12.2016року (а.с.7-10), вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових автомобіля AUDI 80, реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок пошкодження автомобіля під час ДТП приймається рівним ринковій вартості автомобіля на момент дослідження без врахування аварійних пошкоджень і становить 67669,14 гривень. На підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач МТСБУ виплатило на користь потерпілого [PERSON] 40713,41 гривень страхового відшкодування, а також 1300 гривень - послуги аварійного комісара, згідно з платіжним дорученням №37823рв від 23.05.2017року та платіжним дорученням №4388рв від 24.05.2017року. У зв'язку з тим, що відповідач на час настання ДТП не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу). Відповідно до листа вимоги №31.1-05/12144 від 22.05.2017року (а.с.13) позивач МТСБУ звернулося до відповідача [PERSON] з проханням про компенсацію в добровільному порядку витрат, понесених у звязку із проведенням регламентної виплати потерпілому, а також витрат понесених МТСБУ для встановлення розміру збитків та збору документів. Однак, на даний час в добровільному порядку відповідачем не компенсовано вказані витрати МТСБУ, у звязку із чим позивач звернувся до суду із даним позовом. Вищевказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами: копією постанови судді Мостиського районного суду Львівської області від 13.01.2017 року (а.с.4); копією заяви [PERSON] до МТСБУ про настання страхового випадку та виплату йому страхового відшкодування від 07.02.2017року (а.с.5); копією [PERSON] «АСК «Скарбниця» обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4841515 (а.с.6); копією Звіту про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням КТЗ №PZU/2784/16 від 26.12.2016року (а.с.7-10); копією протоколу технічного огляду автомобіля марки «Ауді», реєстр.номер ВС1977ВХ, від 13.12.2016року (а.с.11); копією платіжного доручення №37823рв від 23.05.2017року на суму 1300грн.(а.с.12); копією платіжного доручення №4388рв від 24.05.2017року на суму 40713,41 грн.(а.с.12); копією листа МТСБУ №31.1-05/12144 до відповідача [PERSON] (а.с.13). Між сторонами виникли правовідносини, що підпадають під правове регулювання Цивільного кодексу України та Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Так, відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені в ч. 1 ст. 1166 ЦК України, де вказано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до положень ст.1188 ЦК України шкода,\~завдана внаслідок\~взаємодії кількох\~джерел підвищеної\~небезпеки,\~відшкодовується на\~загальних підставах,\~а саме: 1)\~шкода,\~завдана одній\~особі з\~вини іншої\~особи,\~відшкодовується винною\~особою; 2)\~за наявності\~вини лише\~особи,\~якій завдано\~шкоди,\~вона їй\~не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 979 Цивільного кодексу України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.\~\~ Відповідно до\~ст.39 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ є єдиним об'єднанням страховиків, які здійснюють обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодування на умовах, передбачених Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Згідно з п.22.1\~ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень пункту «а» ч.41.1\~ст.41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7\~статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Таким чином, МТСБУ виконало покладені на нього Законом обов'язок з відшкодування шкоди з вини власника транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Також п.38.2.1\~ст.38\~Закону України\~«Про обов'язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» передбачено, що МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. А відтак, відповідно до\~вищевказаних положень ст.1191 ЦК України\~та п.38.2.1\~ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~після проведення виплати у позивача МТСБУ виникло право зворотної вимоги до відповідача. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «[PERSON] проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обвязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, враховуючи наведені положення закону та встановлені судом обставини справи про те, що позивачем здійснено регламентну виплату потерпілій стороні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, така сталася з вини відповідача, як водія транспортного засобу, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, і такий в добровільному порядку понесені витрати позивачу не компенсував, станом на час розгляду справи відповідачем відшкодування шкоди не відбулося, будь-яких заперечень з приводу суми страхового відшкодування та її виплати суду не надано,\~тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити та стягнути із відповідача в користь позивача понесені ним витрати на виплату страхового відшкодування в порядку регресу. Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені (а.с.2) судові витрати по сплаті судового збору на суму 1762 гривень.

Outcome: approved