Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-01 00:00:00

03.02.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно до повноліття дітей. В своїх доводах посилається на те, що з 07.08.2008 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу надає вкрай рідко, він здоровий, працездатний чоловік, офіційно не працює, має мінливий заробіток. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дітьми перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила суд стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1200,00 грн. на утримання обох дітей. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 07.08.2008 року, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1149, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.21). Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтв про народження виданими Виконавчим комітетом Зарічанської сільської ради Житомирського району Житомирської області, батьком дітей зазначено відповідача, а матір'ю позивач (а.с. 2, 3). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід - у теперішній час офіційно не праціює, а також враховуючи стан здоров'я дітей, суд вважає, що розмір аліментів на утримання обох дітей в твердій грошовій сумі 1200 (одна тисяча двісті) гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дітей, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов пред'явлено 03.02.2016 року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved