Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

У серпні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ «Приватбанк") пред`явило в суді позов до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборогованості. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, 11.09.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ROMWG100000229, відповідно до якого [PERSON] отримала кредит у сумі 14250,00 доларів США з кінцевим терміном повернення 08.09.2022 року. Позичальник зобов`язалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором в цей же день було укладено два окремих договори поруки із [PERSON] , відповідно до якого, поручитель і боржник відповідають перед банком як солідарні боржники. Відповідач 1 - [PERSON] порушила умови сплати кредиту та відсотків по кредитному договору, внаслідок чого, станом на 16.07.2019 року, перед банком виникла заборгованість в сумі 34805,37 доларів США, яка складається з наступного: -7738.02 [Долар США] - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); -9040,00 [Долар США] - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -1488,00 [Долар США] - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; -16539,35 [Долар США] - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Відповідно до договору поруки, поручитель відповідає за повернення заборгованості за кредитним договором в тому ж обсязі, що і позичальник. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 7738,02 доларів США заборгованості по кредиту та судові витрати по справі. 31 жовтня 2019 року відповідачі надіслали суду відзив на позовну заяву в якому просять відмовити повністю у задоволенні позовних вимог, оскільки 30 березня 2015 року Млинівським районним судом винесено рішення про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості по кредитному договору ROMWG100000229 від 11.09.2007 року на загальну суму 12835 доларів США. Посилаючись на додані письмові докази, вказують на відсутність боргу у зв`язку із його примусовим стягненням та закриттям виконавчих проваджень ВП №52531877 та ВП52531554, окрім того припинено чинність арешту на майно боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. (а.с.46-48) 13 грудня 2019 року позивач подав уточнену позовну заяву та просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] 7643,84 доларів США заборгованості по кредиту та судові витрати по справі. 01 січня 2020 року позивач подав відповідь на відзив у якій обґрунтував той факт, що під час виконання відповідачем рішення Млинівського районного суду від 30.03.2015 року договірні правовідносини між сторонами не припинилися, а банк продовжував здійснювати нарахування пені, відсотків, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 7643,84 долари США. (а.с.97-99) Представник позивача в судове засідання не з`явився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю (а.с.174). Відповідачі по справі в судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. (а.с.173) Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав. В підтвердження заявлених позовних вимог позивач надав суду кредитний договір № ROMWG100000229 від 11 вересня 2007 року, додаткову угоду №1 до кредитного договору № ROMWG100000229 від 11 вересня 2007 року, договір поруки від 11.09.2007 року, розрахунок заборгованості станом на 16.07.2019 року (а.с. 5-8; 13-15; 18-19, 22). Як встановлено судом, 11 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] (Відповідач 1) укладено кредитний договір № ROMWG100000229 (а.с.13-15) Для забезпечення виконання кредитного договору № № ROMWG100000229 від 11 вересня 2007 року ПАТ КБ «Приватбанк» уклало з [PERSON] (Відповідач 2) договір поруки від 11.09.2007 року. Згідно з п.2 зазначеного договору останній зобов`язався солідарно відповідати перед ПАТ КБ «Пиватбанк» за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. (а.с.22) Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № ROMWG100000229 від 11 вересня 2007 року укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] в установлений кредитним договором строк, остання своїх договірних зобов`язань не виконала, в наслідок чого, станом 16.07.2019 року утворилася заборгованість - 34805,37 доларів США. (а.с.5-8) Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 30.03.2015 року стягнуто солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № ROMWG100000229 від 11 вересня 2007 року в сумі 12835,11 доларів, що за курсом 15,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 26.01.2015 року складає 202923,01 гривень. (а.с.55-56) Відсутність вказаної заборгованості у зв`язку з її примусовим стягненням доводиться долученими відповідачем письмовими доказами, а саме: постановами про закінчення, випискою з 11.09.2007 року по 15.02.2019 року по рахунку [NUMBER] на ім`я [PERSON] , меморіальним ордером №1 від 05.10.2007 року (а.с.59-71) Таким чином, з урахуванням суми заборгованості, яка стягнута солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] відповідно до рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 30.03.2015 року, сума заборгованості, яка підлягає стягненню в відповідачів на користь позивача становить 7643,84 доларів США, що за курсом 25,74 гривні за 1 долар США відповідно до службового розпорядження НБУ від 16.07.2019 року складає 196752,44 гривень. (а.с.5-9) Як встановлено судом, під час виконання відповідачем рішення Млинівського районного суду від 30.03.2015 року договірні правовідносини між сторонами не припинилися, раніше постановлене рішення не звільнило боржників від відповідальності за невиконання ними грошового зобов`язання та не позбавило кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору, який не припинив свою дію, а тому банк продовжував здійснювати нарахування пені, відсотків, внаслідок чого у відповідачів [PERSON] та [PERSON] виникла заборгованість у розмірі 7643,84 долари США., що підтверджується наданим позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором № ROMWG100000229 від 11 вересня 2007 року станом на 16.07.2019 року. (а.с.79-82) Приймаючи рішення про задоволення позову, суд виходить з наступного: Зобов`язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини третьої статті 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої статті 1046 ЦК України, а також частини першої статті 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Такий правовий висновок зроблений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18). На думку суду, підлягають до задоволення і вимоги позивача щодо стягнення з відповідачів судових витрат по справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення №ZZ422В07SN від 22.07.2019 року позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2987,65 гривень (а.с.1). Враховуючи наведене, на підставі ст.ст.526, 527, 530, 629,1048,1049,1050,1054 ЦК України,

Outcome: approved