Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

11.04.2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Армлит - Донбасс», який в подальшому вточнив та просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2585,09грн. та моральну шкоду в сумі 300,00грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з 08 лютого 2008 року вона працювала в ТОВ «Армлит - Донбасс» учнем стерженщика машинної та ручної формовки в ЦКЧ та ЦЛ. 06 травня 2008 року була переведена сушильником формовочних матеріалів 3 розряду ЦКЧ та ЦЛ. 11 лютого 2014 року була звільнена з роботи за власним бажанням. При звільненні їй не була повністю виплачена заробітна плата, заборгованість якої станом на 07 травня 2014р. складає 2585,09грн. Діями відповідача їй заподіяна моральна шкода, яку оцінює в 300,00 грн., бо вона страждала матер1ально, був порушений нормальний спос1б її життя, вона перенесла нервово-емоційні переживання. Просить стягнути з ТОВ «Армлит - Донбасс» на її користь заборгованість по заробітній платі в сумі 2585,09грн та моральну шкоду в сумі 300,00грн. Позивач в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати в його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву з проханням справу розглядати в їх відсутність, в заяві вказав, що позовні вимоги [PERSON] після уточнення позовних вимог визнають в повному обсязі. Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом установлено, що позивач у період з 08.02.2008р. по 11.02.2014 року працювала сушильником формовочних матеріалів 3 розряду ЦКЧ та ЦЛ ( з.08.02.2008р. по 06.05.2008р. була учнем стерженщика машинної та ручної формовки в ЦКЧ та ЦЛ),що підтверджується наказом №26к від 08.02.2008р. про прийом на роботу, наказом №15к від 11.02.2014р. про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗоТ та копією трудової книжки позивача. Згідно довідки ТОВ «Армлит - Донбасс» №242 від 07.05.2014р. заборгованість по заробітній платі позивачу станом на 07.05.2014р. складає суму в розмірі 2585,09грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до частини 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу , що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ч.2 ст. 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Суд встановив, що позивач виконував професійні обов"язкі, але відповідач, в порушення статті 21 КЗпП України, оплату праці не здійснив. Відповідно до ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум. що належать йому від підприємства, установи, організацій, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Згідно Рішення Конституційного Суду України від 15 жовтня 2013 року № 8- рл 2013 положення частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України у системному зв'язку з положеннями статей і, 12 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР зі змінами необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат. Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають для нього додаткових зусиль для організації свого життя. Так, у судовому засіданні встановлення, що затримання виплати заробітної плати при звільнені призвело до моральних та психічних страждань позивача, вона не в змозі планувати свій бюджет, купувати предмети першої необхідності тощо, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 300,00грн. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача судові витрати в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved