Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

10 червня 2015 року позивач звернувся до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні підстави. З 05 листопада 2011 року між позивачем та відповідачем був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №220. Від шлюбу у позивача з відповідачем є спільний син -[PERSON], [INFO]. Ще задовго до припинення між ними сімейних стосунків, а саме 09.01.2013 року, після одного з конфліктів на побутовому ґрунті відповідач звернулась до суду з позов про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини та на утримання дружини. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року з позивача стягуються на користь відповідача на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини, а також стягуються аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років, тобто до 21.08.2016 року. На даний час відповідач не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, працює, але від аліментів відмовлятися не має наміру. З 12 квітня 2015 року сторони припинили їхнє сумісне життя та ведення спільного господарства. З тої причини, що вони втратили взаєморозуміння між ними результатом чого є постійні сварки та конфлікти між ними на побутовому ґрунті. Примирення та подальше життя із збереженням сім'ї між ними неможливе.\~Суперечки про розподіл майна між сторонами немає. Позивач у судове засідання з'явився та пояснив, що збереження сім'ї не можливе просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове\~\~засідання з'явилась, проти позовних вимог не заперечувала та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Руднєва". Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов на підставі ст.ст.\~110,112 СК України\~підлягає задоволенню. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги обґрунтовані, знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи та підлягають задоволенню, тому як судом встановлено, що позивач та відповідач з 05 листопада 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №220. Від шлюбу у позивача з відповідачем є спільний син - [PERSON], [INFO]. Ще задовго до припинення між ними сімейних стосунків, а саме 09.01.2013 року, після одного з конфліктів на побутовому ґрунті відповідач звернулась до суду з позов про стягнення з позивача аліментів на утримання дитини та на утримання дружини. Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17.01.2013 року з позивача стягуються на користь відповідача на утримання їхнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до повноліття дитини, а також стягуються аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною трьох років, тобто до 21.08.2016 року. На даний час відповідач не перебуває у відпустці по догляду за дитиною, працює, але від аліментів відмовлятися не має наміру. З 12 квітня 2015 року сторони припинили їхнє сумісне життя та ведення спільного господарства. З тої причини, що вони втратили взаєморозуміння між ними результатом чого є постійні сварки та конфлікти між ними на побутовому ґрунті. Примирення та подальше життя із збереженням сім'ї між ними неможливе.\~Суперечки про розподіл майна між сторонами немає. За таких обставин зберегти сім'ю неможливо, тому суд вважає, що шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ч. 3 ст. 109 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~

Outcome: approved