Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що був укладений 11.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Товарній біржі "Українська" за № 63425, та зареєстрований Марганецьким бюро технічної інвентаризації 14.10.1999 року за реєстровим номером № 60. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , (який складається з 1-2 житлової кімнати - 19,7 кв.м, 1- 3 кухні - 8,4 кв.м, 1-4 санвузол - 2,3 кв.м., 1-5 сходи 3,8 кв.м, 1-6 вітальня 2,9 кв.м.,1-7 кладова - 3,5 кв.м., 1-8 сходи 5,6 кв.м., 1-9 житлова кімната 18,9 кв.м, 1-10 житлова кімната 11,6 кв.м., сіни, сарай, гараж, забор, ворота, замощення житловою площю 50,2 кв.м), відповідно до біржової угоди, зареєстрованої на товарній біржі "Українська" 11 жовтня 1999 року за № 63425, згідно вимог діючого на той час законодавства, договір купівлі-продажу нерухомого майна, як правовстановлюючий документ, був зареєстрований Марганецьким бюро технічної інвентаризації і відомості про [PERSON] , як про власника будинку, внесені за реєстровим номером № 60 від 14.10.1999 року. За умовами договору купівлі-продажу від 26.07.1993 року, зазначений будинок Ѕ частини належав продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Єрьоменко Р.П. Марганецького державної нотаріальної контори. Будинок був проданий [PERSON] продавцем за 21635,00 грн., які були передані продавцеві під час підписання договору. Після укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна, Ѕ частини будинку був прийнятий позивачем у власність і з того часу він став володіти та користуватися ним на свій розсуд. Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] укладений між ним, [PERSON] та відповідачем [PERSON] і зареєстрований Товарною біржею «Українська» 11.10.1999 року. Відповідач повідомлений про час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Треті особи Марганецька міська\~рада та\~товарна біржа\~«Українська» пояснень щодо позову, а також заяв і клопотань до суду не надали. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню таких підстав. Відповідно до\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.10.1999 року між [PERSON] та [PERSON] , був укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна Ѕ частину житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , (який складається з 1-2 житлової кімнати - 19,7 кв.м, 1- 3 кухні - 8,4 кв.м, 1-4 санвузол - 2,3 кв.м., 1-5 сходи 3,8 кв.м, 1-6 вітальня 2,9 кв.м.,1-7 кладова - 3,5 кв.м., 1-8 сходи 5,6 кв.м., 1-9 житлова кімната 18,9 кв.м, 1-10 житлова кімната 11,6 кв.м., сіни, сарай, гараж, забор, ворота, замощення житловою площю 50,2 кв.м), відповідно до біржової угоди, зареєстрованої на товарній біржі "Українська" 11 жовтня 1999 року за № 63425, згідно вимог діючого на той час законодавства, договір купівлі-продажу нерухомого майна, як правовстановлюючий документ, був зареєстрований Марганецьким бюро технічної інвентаризації і відомості про [PERSON] , як про власника будинку, внесені за реєстровим номером № 60 від 14.10.1999 року. За умовами договору купівлі-продажу від 26.07.1993 року, зазначений будинок Ѕ частини належав продавцю на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.1993 року, посвідченого державним нотаріусом Єрьоменко Р.П. Марганецького державної нотаріальної контори. Згідно до інформації довідки МБТІ від 21.07.2021 року № 385 власником Ѕ частину будинку [ADDRESS] значиться [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть від [INFO] [PERSON] померла актовий запис 82. В подальшому право власності Ѕ частини на зазначений будинок було зареєстровано за [PERSON] у Марганецькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі за реєстровим № 60 від 14.10.1999 року. При укладанні угоди купівлі-продажу нерухомості сторони керувались ч. 2\~ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ, відповідно до якої, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Саме тому позивач [PERSON] вважав, що угоди купівлі-продажу нерухомості укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. Проте, у відповідності зі\~статтею 227 ЦК Української РСР\~(в редакції 1963 року), який діяв на момент виникнення зазначених правовідносин, зазначений вид угоди повинен був бути оформлений в нотаріальному порядку. Згідно\~ст. 47 ЦК Української РСР\~(в редакції 1963 року) недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. В укладеній угоді купівлі-продажу нерухомості сторони повністю оговорили усі істотні умови, всі зобов`язання за угоди купівлі-продажу нерухомості сторонами виконані в повному обсязі. Також факт купівлі-продажу будинку і виконання умов укладеної угоди ніким не оскаржено і ніким не оспорюється. На сьогоднішній момент позивач не має можливості визнати на даний час правочин дійсним через відсутність нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу та відсутність будь-яких відомостей про продавця та його місцезнаходження. Відповідно до ч.2\~ст. 220 ЦК України, якщо сторони у письмовій формі погодили усі істотні умови договору купівлі-продажу та відбулося його повне або часткове виконання сторонами, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Факт здійснення сторонами своїх обов`язків за договором (виконання договору) підтверджується самою письмовою угодою та відповідною реєстрацією. У відповідності до\~постанови №9 Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Враховуючи те, що угода купівлі-продажу нерухомості від 11.10.1999 року фактично відбулася, сторони всі свої зобов`язання за договором купівлі-продажу виконали, нерухоме майно належним чином зареєстровано на час укладання угоди, але в наступному нотаріальне посвідчення угоди не відбулося, суд вважає за можливе визнати вищезазначену угоду дійсною. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 908,00 гривень судового збору.

Outcome: approved