Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

Позивач ТОВ «Фінансова компанія є гроші» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в позові вказує, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] 21 травня 2018 року було укладено договір № 2086817405-005154 від 21.05.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Даний договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання певних дій, які свідчать про укладення договору. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором, а саме 21.05.2018 року позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача [NUMBER] позику у розмірі 3000,00грн. строком на 31 день. Дата повернення позики - не пізніше 23:00 год. 20.06.2018 року включно. Відповідач умови договору не виконала, прострочила строки повернення позики встановлені п.5.4. договору, тому станом на 23.10.2018 року, виникла заборгованість в розмірі 22791,10 грн., тому позивач звернувся до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики №2086817405-005154 від 21.05.2018 року, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в сумі 22791,10 грн., судовий збір в сумі 1762,00грн. та витрати за юридичні послуги в сумі 1500,00грн. Ухвалою суду від 20.11.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду на 17.12.2018 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.60). Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує у повному обсязі, просить суд позов задовольнити, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідно до вимог п. 2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу, які відповідач отримав 24.11.2018 року про що свідчить поштове повідомлення з його підписом. Станом на 17.12.2018 року відповідач відзив до суду не подала, з клопотанням про відкладення розгляду справи для надання додаткового часу для подачі відзиву, до суду не зверталася. Відповідно положень ч. 2 ст. 191 та ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем 21.05.2018 року було укладено договір позики №2086817405-005154 в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача [PERSON] на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконанням певних дій, що свідчать про укладення договору і відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія є гроші» надала позичальнику кошти в сумі 3000 грн. строком на 31 день зі сплатою відсотків за користування позикою - 2,0% за кожен день користування позикою до фактичного повернення позики включно, до 20.06.2018 року, а відповідач [PERSON] зобов`язалася вчасно повернути суму позики, а також інші суми згідно з укладеним договором та графіку розрахунків (14-20, 21). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентуєтьсяЗаконом України «Про споживче кредитування»таЗаконом України «Про електронну комерцію». Зокрема, вст. 13 Закону України «Про споживче кредитування»зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно дост. 11 Закону України «Про електронну комерцію»електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченомустаттею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко розяснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього законурегламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. З Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися субєктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом звязку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 648310, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно п.4.1 Договору позика вважається наданою в момент отримання позичальником коштів в касі позиклдавця, що підтверджується відповідним касовим ордером або зарахуванням коштів на поточний (картковий) рахунок Позичальника. Позивачем було перераховано на картковий рахунок відповідача [NUMBER] позику у розмірі 3000.00 грн., що підтверджується повідомленням (а.с. 28). Операція щодо перерахунку коштів на картковий рахонук проводиться на підставі договору співробітництва №92.15.000104/2 від 19.02.2018 року укладеного між АТ "АКБ"Конкорд" та ТОВ «ФК Є ГРОШІ» (а.с. 29-31). Відповідно до п.2.1 договору Позикодавець (Товариство) на умовах цього договору надає Позичальнику (Клієнту) кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а Позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Згідно п.3.2.1 Договору проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування позикою, що становить (730 річних). Відповідальність сторін за порушення умов договору передбачена розділом 7 договору. Відповідно п. 7.1, передбачено, що у випадку порушення позичальником строку повернення позики, або оплати суми процентів за користування позикою за кожен день прострочення , стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК Українистроком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України, вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. Так, як вбачається з матеріалів справи, розрахунк (а.с. 22-26), позичальник дійсно порушила умови договору в частині вчасного повернення кредиту, до 23.00 год. 06.07.2018 року. Умовами договору, зокрема п. 7.1, передбачено, що у випадку порушення позичальником строку повернення позики, або оплати суми процентів за користування позикою за кожен день прострочення , стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. З матеріалів справи слідує, що відповідач повинна була погашати позику, сплачувати відсотки за користування позикою, а також пеню, проте свої зобовязання не виконала. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умовдоговорута вимог цього Кодексу, іншихактів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно дозвичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, іншихактів цивільного законодавства, звичаївділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.. Відповідно до ч.3 ст.1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У зв'язку з порушенням [PERSON] умов договору станом на 23.10.2018 року утворилася заборгованість, тобто, маємо заборгованість заборгованості за кредитом- 3000,00грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом- 8591,10 грн.; заборгованість за пенею - 11200,00 грн. Загальна сума заборгованості за договором складає 22791,10 грн. На час розгляду справи в суді відповідач не подала доказів повного виконання нею договірного зобов'язання. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушила умови договору та не виконала його умови, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу є обгрунтованими та позов підлягає задоволенню. Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Пунктом 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Крім того, відповідно до ч.2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи, разом із іншими судовими витратами підлягають розподілу між сторонами також і витрати понесені на правничу допомогу адвоката. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Відповідно ч.3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У п. п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а саме договір про надання юридичних послуг №01/08-2 від 01.08.2018 року, акт приймання-передачі наданих послуг №158 від 01.10.2018 року та платіжне доручення №1490 від 12.10.2018 року про оплату юридичних послуг на суму 1500.00 грн. (а.с. 48,55). Суд вважає, що у цій справі наявний передбачений ч.3 ст.137 ЦПК детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом. Крім того, відсутнє передбачене ч.5 ст.137 ЦПК України клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Отже, враховуючи наведене, наявність документів, що підтверджують сплату відповідачем 1500.00 грн на професійну правничу допомогу, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, обсяг наданих ним послуг та ціну позову, суд вважає, що є всі підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1500.00 грн. та приходить до висновку, що з позивача необхідно стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1500.00 грн. Кім того у відповідності п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, з відповідача стягненню підлягає на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1762.00 грн., що підтверджується (а.с. 2).

Outcome: approved