Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

07.04.2021 року позивач звернулася з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на припинення фактичних шлюбних стосунків протягом останнього часу, внаслідок відсутності порозуміння, довіри та поваги один до одного, які повинні бути притаманні сімї. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спірного майна не мають. Вважає, що причини, які спонукають її наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, оскільки спільне подальше життя з відповідачем не можливе, що буде суперечити її інтересам, тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце його проведення не зявилася, у позовній заяві вказала про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище " [PERSON] ". Відповідач, який в установленому законом порядку повідомлений про час та місце проведення підготовчого судового засідання,не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. На підставі ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалося у зв`язку з неявкою всіх учасників процесу. З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони 21.03.2017 року зареєстрували шлюб, Волноваським відділом реєстрації актів громадського стану і зроблено запис за № 36. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 1 ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя. На теперішній час сторони фактично припинили шлюбні відносини, не мають наміру їх поновити, між ними склалися такі стосунки, при яких подальше спільне життя неможливе. Надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним, оскільки вважає, що примирення між ними неможливе. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що між подружжям втрачено порозуміння, довіра та повага, що повинні бути притаманні сімї. Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнав, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 104, 105, 107, 109, 110-112 СК України,

Outcome: approved