Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

08 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , малолітнього [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Виконкому Покровської районної в місті ради про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач [PERSON] зазначив, що є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору міни від 24.12.1994 року № 1-2743. Згідно з довідкою, виданою відділом реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Покровської районної в місті ради від 19.08.2021р. за вих.№12975, в реєстрі територіальної громади міста Кривого Рогу містяться відомості, що за вказаною адресою зареєстровано місце проживання наступних осіб: [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації: 02.12.2011 р); [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації 27.12.1994 р.); [PERSON] , [INFO] (дата реєстрації 24.05.2012 р.). Позивач зазначає, що відповідачі не проживають у його квартирі з грудня 2011 року, тобто фактично з моменту їх реєстрації, вони не є членами сім`ї Позивача, не беруть участь у сплаті комунальних послуг, їх особисті речі у квартирі відсутні. Отже, [PERSON] та [PERSON] фактично вже протягом тривалого часу, майже 10 років, не проживають у житловому приміщенні, не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не беруть, особистих речей в квартирі не мають і взагалі квартирою не цікавляться. Перешкод в користуванні жилим приміщенням Позивач їм не чинив. Позивачу не відоме теперішнє місце фактичного проживання Відповідачів, оскільки вони взагалі не підтримують спілкування, тож добровільне зняття з реєстрації не представляється можливим. Факт реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі, що належить [PERSON] , порушує право його на вільне розпорядження і користування майном, він вимушений сплачувати комунальні платежі з розрахунку на трьох осіб, позбавлений можливості оформити субсидію. Ухвалою від 22.09.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 19.10.2021 року. Через неявку Відповідачів розгляд справи було відкладено на 18.11.2021 року. Представник Позивача до суду з`явився, позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення у разі неявки до суду Відповідачів не заперечував. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, однак до суду не з`явились, у запропонований судом строк відзиву на позовну заяву не надали. Заяв про відкладення розгляду справи та/або про розгляд справи за їх відсутності на адресу суду не надходило, про причини неявки суду не повідомили. Третя особа - Служба у справах дітей Виконкому Покровської районної в місті ради до суду не з`явилась, про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, будь яких заперечень стосовно позовних вимог надано не було. Суд, дослідивши та вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання Відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Наявних у справі матеріалів достатньо для її розгляду за відсутності Відповідачів. Відповідно дост. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору міни від 24.12.1994 року № 1-2743 належить квартира [ADDRESS] . Відповідно довідки № 12975 від 19.08.2021 року, виданої відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної у місті ради у квартирі зареєстровані 3 особи: Позивач [PERSON] , Відповідачка [PERSON] , її син [PERSON] . Відповідно до актів, складених сусідами-мешканцями будинку [ADDRESS] , підписи яких засвідчені головою правління ОСББ «КР-5 мкр Зарічний 78» від лютого 2020 року та від 14 серпня 2021 р., вбачається що Відповідачі дійсно з грудня 2011 року по теперішній час не мешкають за місцем своєї реєстрації в квартирі [ADDRESS] . Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 ЦК України). Відповідно до частин 1 та 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено в статті 41 Конституції України, в якій гарантовано право кожному володіти, користуватись та розпоряджатись своєю приватною власністю, набутою у порядку, визначеному законом. Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право користування полягає в тому, що власник має юридично закріплену можливість використовувати корисні якості речі (майна) для себе, здобувати з цього користь, вигоду. Право розпорядження означає юридично забезпечену можливість встановлювати, змінювати, припиняти юридичну долю речі (майна). Право розпорядження закріплює абсолютну владу власника над річчю (майном), яка може виражатися навіть у відчуженні або знищенні речі (майна). Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Статтею 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них (ст. 380 ЦК України). Відповідно до ст. 383 ЦК України, квартира використовується власником для власного проживання та проживання членів його сім`ї. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ЦК України). Згідно п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 "Про судову практику в справах про захист власності та інших речових прав", застосовуючи положення ст. 391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо Позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями Відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли Позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони Відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Згідно ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідачі не є співвласниками спірного житлового приміщення, не є членами сім`ї власника, не проживають у квартирі з грудня 2011 року, тому втратили право користування спірною квартирою. Відповідачі залишаються зареєстрованими у належній Позивачу квартирі, створюючи Позивачу певні перешкоди у реалізації його прав, оскільки розрахунок платежів за комунальні послуги здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою осіб, у зв`язку з чим Позивач вимушений сплачувати комунальні послуги за Відповідачів, що погіршує матеріальний стан власника, також Позивач не може оформити субсидію. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved