Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-04 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що їй на праві власності належить земельна ділянка площею 4,87 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЗП №047538, виданим на підставі розпорядження голови Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 24 квітня 2003 року №103. До 2006 року земельна ділянка перебувала в оренді у ТОВ «Агрофірма Єгорівка - 2006», у 2006 році термін дії орендних відносин закінчився і договір на новий строк не було переукладено. За усною згодою відповідач обробляв земельну ділянку до 2011 року, а з 2012 року позивач вирішила обробляти земельну ділянку самостійно, повідомивши про свій намір директора ТОВ «Агрофірма Єгорівка - 2006». Однак з пояснень директора підприємства стало відомо, що між позивачем та відповідачем існують орендні відносини. На запит позивача їй надано копію договору оренди від 17 січня 2006 року №151, укладеного нібито між позивачем та відповідачем. Позивач стверджує, що жодного договору не підписувала, і нікому на це повноважень не надавала та вважає, що підписи у договорі та додатках до нього є підробленими. На звернення до директора ТОВ «Агрофірма Єгорівка - 2006» [PERSON] про добровільне звільнення земельної ділянки позивач відповіді не отримала. У зв'язку з цим у грудні 2012 року позивач звернулася до Оріхівського РВ ГУМВС України Запорізькій області із заявою про вчинення підробки договору оренди належної їй земельної ділянки. До єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відповідні факти, які об'єднані в одне кримінальне провадження за №12013080310000348. В рамках кримінального провадження 26.07.2013 року слідчим було призначено судово-почеркознавчу експертизу, в результаті якої встановлено, що підпис в графі орендодавець (власник земельної ділянки) в трьох примірниках договору оренди №151 від 17.01.2006 р., укладеного між [PERSON], [INFO], і ТОВ «Агрофірма Єгорівка-2006», в трьох примірниках Акту встановлення меж земельної ділянки, яка передається в оренду ТОВ «Агрофірма Єгорівка-2006» від 17.01.2006 р., та трьох примірниках Акту приймання - передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором №151 від 17.01.2006 року виконаний не [PERSON], [INFO] р.н., не [PERSON], [INFO], не [PERSON], [INFO], а іншою особою. Посилаючись на порушення своїх прав власника фальсифікацією з боку відповідача щодо укладення договорі оренди, позивач просить: 1) визнати недійсним договір оренди землі від 17 січня 2006 року №151, укладений від імені [PERSON] з ТОВ «Єгорівка - 2006» та зареєстрований 17 серпня 2009 року в Оріхівському районному відділі Запорізької регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах», про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №040927500051; 2) скасувати державну реєстрацію вказаного договору оренди землі та зобов'язати відповідача повернути земельну ділянку площею 4,87 га (кадастровий номер 2323985500:01:002:0003), що належить [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП №047538, який зареєстрований Оріхівським районним відділом земельних ресурсів 18.03.2004 року за №60, у стані, придатному для її цільового використання; 3) судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні Представник Позивача на задоволенні позову своєї довірительниці наполягає, прохає його задовольнити. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву про розгляд справи без його участі не надавав, 08 травня 2014 року до суду надавав письмові заперечення проти позову, прохав застосувати строки позовної давності до позовних вимог [PERSON], в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Звертаючи увагу, що Відповідач не з'явився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи Відділу Державного агентства земельних ресурсів України в Пологівському районі Запорізької області у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, 08 травня 2015 року надавав суду лист про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд, заслухавши пояснення Представника Позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну діялнку серії ЗП №047538 має у власності земельну ділянку площею 4,87 га, цільове призначення якої - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Новоселівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області (а.с.6). За усною згодою сторін відповідач обробляв земельну ділянку до 2011 року, а з 2012 року позивач вирішила обробляти земельну ділянку самостійно, повідомивши про свій намір директора ТОВ «Агрофірма Єгорівка - 2006», який в свою чергу надав позивачу копію договору оренди від 17 січня 2006 року №151, укладеного між позивачем та відповідачем (а.с.7-9). Позивач, стверджуючи, що не укладала та не підписувала жодного договору, звернулася до Оріхівського РВ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про вчинення підробки договорів оренди належних їм земельних ділянок, в результаті чого було внесено відповідні факти до єдиного реєстру досудових розслідувань, які постановою прокурора від 01 липня 2013 року об'єднані в одне кримінальне провадження за №12013080310000349 (а.с.12). В рамках кримінального провадження 26.07.2013 року слідчим було призначено судово-почеркознавчу експертизу, відповідно до висновку якого встановлено, що підпис в графі орендодавець (власник земельної ділянки) в трьох примірниках договору оренди №151 від 17.01.2006 р., укладеного між [PERSON], [INFO], і ТОВ «Агрофірма Єгорівка-2006», в трьох примірниках Акту встановлення меж земельної ділянки, яка передається в оренду ТОВ «Агрофірма Єгорівка-2006» від 17.01.2006 р., та трьох примірниках Акту приймання - передачі об'єкта оренди (земельної ділянки) за договором №151 від 17.01.2006 року виконаний не [PERSON], [INFO] р.н., не [PERSON], [INFO], не [PERSON], [INFO], а іншою особою. (а.с.13-19). Крім того, за клопотанням представника відповідача, 10.10.2014 року ухвалою Оріхівського районного суду в цивільній справі у відповідності до ч.1 ст.143 ЦПК України призначено почеркознавчу експертизу з метою з'ясування питання чи виконано підпис у договорі оренди землі від 17.01.2006 року на останній сторінці договору оренди землі та в акті приймання- передачі об"єкта оренди (земельної ділянки) позивачем [PERSON].(а.с.97). Проведення почеркознавчої експертизи було доручено експерту НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області. Як вбачається з висновку експерта Д/№38 від 05 лютого 2015 року почеркознавчої експертизи підписи від імені [PERSON] у договорі №151 оренди землі від 17.01.2006 року та в акті приймання - передачі об"єкта оренди (земельної ділянки) за договором оренди від 17.01.2006 року №151, від 17.01.2006 року виконані не [PERSON], а іншою особою (а.с. 132-134). Таким чином, суд вважає доведеним обставину про те, що договір оренди землі №151 від 17 січня 2006 року позивач не укладала та не підписувала. Висновки експертів від 05 вересня 2013 року за №346 та Д/№38 від 05 лютого 2015 року суд вважає належним та допустимим доказом, який не має підстав ставити під сумнів. Натомість Представник Відповідача жодним доказом не довів зворотнього. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 4 ст. 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем, який укладається в письмовій формі. Частиною 3 ст.203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У відповідності до ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). На підставі ч.1 ст.210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Зі змісту ст. 215 ЦК України вбачається, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 цієї статті передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Статтею 18 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Також судом встановлено, що позивач не пропустила строк позовної давності відповідно до ст. 257 ЦК України, так як в судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] у 2012 році довідалася про договір оренди земельної ділянки, укладеного нібито між нею та відповідачем. Отже представником відповідача не доведені ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.59 ЦПК України). Оцінка доказів проводиться судом відповідно до вимог ст.212 ЦПК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved