Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. При цьому посилалася на те, що відповідач зареєстрований у вищевказаній квартирі, проте більш як шість місяців в ній не мешкає, постійно проживає в іншому місці, не допомагає позивачу нести витрати з оплати комунальних послуг. Реєстрація відповідача в зазначеній квартирі, як зауважив позивач, обмежує права останнього та не дозволяє йому на свій розсуд розпоряджатись нерухомим майном. Позивач у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи відповідно до частини 9 ст. 74 ЦПК України. Суд вважає за можливе відповідно до ст.224 ЦПК України, та зі згоди позивача провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Позивач є основним квартиронаймачем вказаної квартири, що підтверджується посвідченням на право зайняття службової житлової площі №51 від 04.12.1985 р. Судом встановлено, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрований відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою керівника Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційний сервіс "Порто-Франківський" (виписка із домової книги про склад сім'ї та реєстрацію) від 27.07.2017 року, оригінал якої наявний в матеріалах справи. Згідно із актом про не проживання мешканців будинку [ADDRESS], відповідач з 01.01.2000 року та по теперішній час за вказаною адресою не проживає. Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів зокрема можуть бути припинення дії, яка порушує право, примусове виконання обов'язку, або іншим способом. Відповідно до ч.2 ст. 64 Житлового кодексу Української РСР до членів сім'ї наймача (власника) належать дружина наймача (власника) їх діти та батьки. Членами сім'ї наймача (власника) можуть бути визнані інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем (власником) і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ч.1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. На підставі ст. 71 ЖК Української РСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Поважних причин, які б могли бути підставою для продовження строку, передбаченого ст. 71 ЖК Української РСР, збереження за відповідачем спірного житлового приміщення судом не встановлено. Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. На підставі письмових доказів та пояснень позивача суд дійшов до висновку про те, що має місце факт непроживання [PERSON] більше шести місяців за адресою: [ADDRESS]. Враховуючи викладене суд вважає, що [PERSON] на підставі ч.1 ст. 72 ЖК України втратив право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS], внаслідок відсутності його понад встановлені строки у вказаному жилому приміщенні. Виселення провадиться в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Що стосується позовних вимог про зняття відповідача з реєстрації в [ADDRESS], суд вважає, що [PERSON] не є належним відповідачем за вказаними позовними вимогами, у зв'язку з чим суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved