Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-07 00:00:00

04 березня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому уточнив та згідно редакції від 05 червня 2019 року просив: визнати протиправним та скасувати рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни від 06.12.2018 №44463396 про внесення змін до запису Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якого були внесені зміни до записів про право власності №20586490 та 20586432 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101, а право власності на частки у розмірі 1/8 та 1/2 на нежитлову будівлю офісного центру, розташованого за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» (код ЄДРПОУ 42664775). В обґрунтування свого позову посилається на те, що письмової згоди на передачу майна у власність ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» як внесок до статутного капіталу [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не надавало. Також зазначає, що наявність зареєстрованих обтяжень на об`єкт нерухомого майна мала унеможливити перехід права власності й на частки у праві власності на таке майно до третіх осіб, в тому числі й до ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Отже, незважаючи відсутність письмової згоди всіх співвласників та наявність зареєстрованих обтяжень, що є безумовними підставами для відмови в державній реєстрації прав, державним реєстратором з порушенням вимог п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівнибуло зареєстровано право власності на 1/8, 1/8, 1/2 (всього 6/8) частки у праві власності на будівлю офісного центру [ADDRESS] за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 13.03.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче засідання. Одночасно з подачею позову, представник позивача звернувся до суду з заявою, в якій просив витребувати від юридичного департаменту Одеської міської ради засвідчені копії документів, які знаходяться в реєстраційній справі на об`єкт нерухомого майна: нежитлову будівлю офісного центру, розташованого за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 902030851101, а також з клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову. Ухвалами суду від 13.03.2019 року вказані вище клопотання представника позивача були задоволені в повному обсязі. В ході судового засідання, яке відбулось 20 травня 2019 року, представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» - Тарановський Дмитро Сергійович звернувся до суду заявою, в якій просив витребувати від ТОВ «ЛЕ-ТО» належним чином завірені копії документів, які стали підставою для розміщення оголошення на сайті «OLX» про продаж об`єкту нерухомості - нежитлового приміщення офісного центру за адресою [ADDRESS] , стверджуючи, що таке оголошення ними не подавалось. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року вказане клопотання представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» - Тарановського Дмитра Сергійовича було задоволено. 20 травня 2019 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» - Тарановський Дмитро Сергійович звернувся до суду заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: 1/8 частину нежитлової будівлі, загальної площі 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена [PERSON] в статутний капітал Товариства згідно Акту приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства від 05.12.2018 p.; 1/2 частину нежитлової будівлі, загальної площі 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена [PERSON] в статутний капітал Товариства згідно Акту приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства від 05.12.2018 p.; 1/8 частину нежитлової будівлі, загальної площі 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена [PERSON] в статутний капітал Товариства згідно Акту приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства від 05.12.2018 р. Скасувати заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна стосовно: 1/8 частини нежитлової будівлі, загальної площі 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена [PERSON] в статутний капітал Товариства згідно Акту приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства від 05.12.2018 p.; 1/2 частини нежитлової будівлі, загальної площі 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена [PERSON] в статутний капітал Товариства згідно Акту приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства від 05.12.2018 p.; 1/8 частини нежитлової будівлі, загальної площі 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка була внесена [PERSON] в статутний капітал Товариства згідно Акту приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства від 05.12.2018 р. Ухвалою суду від 20 травня 2019 року у задоволенні даної заяви було відмовлено. 03.06.2019 року представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» - Тарановський Дмитро Сергійович знову звернувся до суду заявою, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13.03.2019 року по справі № 520/4478/19, а саме заборона суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам та нотаріусам вчиняти реєстраційні дії щодо відчуження нерухомого майна: - 1/8 частки у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 20586490, (яка раніше належала [PERSON] ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 902030851101; - 1/2 частки у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 20586432, (яка раніше належала [PERSON] ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 902030851101; - 1/8 частки у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: [ADDRESS] , номер запису про право власності 20259010, (яка раніше належала [PERSON] ), реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 902030851101. Ухвалою суду від 06 червня 2019 року у задоволенні даної заяви було відмовлено. 05 червня 2019 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла заява, в якій просила об`єднати в одне провадження дану цивільну справу № 520/4478/19 з цивільною справою № 520/12642/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області третя особа - державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Ухвалою суду від 30 липня 2019 року заяву позивача [PERSON] про об`єднання справ в одне провадження було задоволено. Об`єднано в одне провадження цивільну справу № 520/4478/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області, третя особа Державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав, та цивільну справу № 520/12642/19 за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області третя особа - державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни про скасування рішення про державну реєстрацію прав. Об`єднаній цивільній справі присвоєно єдиний номер № 520/4478/19, а також закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовну заяву підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладенні в позовній заяві. Відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», Виконавчий комітет Южненської міської ради Одеської області та третя особа державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від директора ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» - [PERSON] . до суду надійшла заява, в якій останній просив не затягувати розгляд справи, провести судове засідання без представника товариства, та у задоволенні позову відмовити. Інші сторони про причин неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07 червня 2013 року, справа № 1512/2-1074/11, визнано недійсним договір дарування, укладений 28 січня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар нежитлову будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хімченко Р.О. Скасувано державну реєстрацію права власності [PERSON] на двоповерхову нежитлову будівлю, офісний центр, розташований за адресою: [ADDRESS] .1. Визнано за [PERSON] право власності на Ѕ частину нежитлової будівлі, загальною площею 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] як на майно спільно набуте під час передування у шлюбі з [PERSON] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину нежитлової будівлі, загальною площею 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Визнано за [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , право власності на 1/8 частину нежитлової будівлі, загальною площею 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Визнано за [PERSON] 1/8 частку у праві власності на будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] 1/8 частку у праві власності на будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення за [PERSON] 26.04.2017 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за №20259010 було зареєстровано право власності на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру, за адресою: [ADDRESS] . Право власності на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру за [PERSON] було зареєстровано 24.05.2017, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 20659206. Право власності на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру за [PERSON] було зареєстровано 24.05.2017, номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 20659264. 23.05.2017 право власності на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру було зареєстровано за [PERSON] , номер запису про право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - 20586490, право власності на 1/2 частку зареєстровано за [PERSON] 23.05.2017, номер запису - 20586432. Таким чином, нежитлова будівля офісного центру, за адресою: [ADDRESS] , належала [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної часткової власності. Як вбачається з матеріалів реєстраційної справи, рішенням державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Голубенко Аліни Вікторівни №44463396 від 06.12.2018 за заявою [PERSON] було внесено зміни до записів про право власності за номерами 20586490 та 20586432 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101/спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. В матеріалах реєстраційної справи містяться витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148441466 від 06.12.2018 та №148441710 від 06.12.2018, з яких вбачається, що власником 1/2 та 1/8 відповідно часток у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру є ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Також рішенням державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Голубенко Аліни Вікторівни №44464122 від 06.12.2018 за заявою [PERSON] було внесено зміни до запису про право власності за номером 20259010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101/спеціального розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №148445099 від 06.12.2018 власником 1/8 частки у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру є ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Однак, суд вважає, що дані рішення є незаконними з огляду на наступне. Відповідно до вимог п. 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) подаються: 1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна. Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України «Про нотаріат»; 3) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом (у разі, коли передача майна здійснюється іншою юридичною особою); 4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли передача здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності). З матеріалів реєстраційної справи вбачається, що письмової згоди на передачу майна у власність ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» як внесок до статутного капіталу [PERSON] та [PERSON] [PERSON] та [PERSON] не надавали Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» розгляд заяви про державну реєстрацію прав може бути зупинено державним реєстратором у випадку подання документів для державної реєстрації прав не в повному обсязі, передбаченому законодавством. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 24 Закону у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. За відсутності письмової згоди всіх співвласників державний реєстратор зобов`язаний був зупинити розгляд заяви про державну реєстрацію прав за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» з підстави ненадання повного обсягу необхідних для реєстрації документів, а потім на підставі п. 8 ч.1 ст. 24 вказаного Закону (не усунення обставин, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав) відмовити у державній реєстрації прав. Також з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що на нежитлову будівлю офісного центру судовими рішеннями, органом досудового розслідування в кримінальному провадженні, державним виконавцем у виконавчому провадженні були накладені наступні обтяження (арешти): 08.11.2006 на підставі ухвали Київського районного суду м. Одеси від 06.11.2006, винесеної у справі №2-6524/06 ( номер запису про обтяження 14163594); 25.07.2006 на підставі постанови державного виконавця Другої ДВС у Малиновському районі м. Одеси від 17.07.2006 серія АН №334694 (номер запису про обтяження 14163557; 11.04.2005 на підставі постанови СУ ОМУ УМВС України в Одеській області від 08.04.2005 (номер запису про обтяження 14163460); 11.04.2005 на підставі постанови СВ ОМУ УМВС України в Одеській області від 11.04.2005 (номер запису про обтяження 14163432); 03.10.2017 на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2017 у справі №522/14514/17 (номер запису про обтяження 22636935). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №148442323 від 06.12.2018, на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.09.2019 у справі №522/14514/17 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.10.2017 було зареєстровано обтяження (арешт) 5/8 частки (1/8 та 1/2 частки) у праві власності на нежитлову будівлю офісного центру за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Особа, в інтересах якої встановлено обтяження: [PERSON] . Номер запису про обтяження 22636935. Вказане обтяження за № 22636935 було припинено рішенням державного реєстратора Голубенко А.В. №44554907 від 12.12.2018 відповідно до заяви [PERSON] №31669151, поданої 11.12.2018. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; а також, якщо після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав. За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав. Наявність зареєстрованих обтяжень на об`єкт нерухомого майна мала унеможливити перехід права власності й на частки у праві власності на таке майно до третіх осіб, в тому числі й до ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Проте, незважаючи відсутність письмової згоди всіх співвласників та наявність зареєстрованих обтяжень, що є безумовними підставами для відмови в державній реєстрації прав, державним реєстратором з порушенням вимог п. п. 6, 8 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було зареєстровано право власності на 1/8, 1/8, 1/2 (всього 6/8) частки у праві власності на будівлю офісного центру [ADDRESS] за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Крім того, державна реєстрація права власності за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» була здійснена державним реєстратором за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав - відомостей про право власності. Однак, частиною 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого право набувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Частиною 5 вказаної статті визначено, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Жодних підстав для внесення змін до записів Державного реєстру прав не було. При цьому жодна з перелічених в ч. 1 ст. 26 Закону підстав не давали державному реєстратору право здійснювати дії щодо державної реєстрації права власності за новим власником, тим більше шляхом внесення змін до відомостей про право власності. За таких обставин рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни від 06.12.2018 №44464122 про внесення змін до запису Державного реєстру прав на нерухоме майно, згідно якого були внесені зміни до запису про право власності №20259010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101, а право власності на 1/8 частку на нежитлову будівлю офісного центру, розташованого за адресою: м. Одеса, [ADDRESS] , було зареєстровано за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» (код ЄДРПОУ 42664775), та рішення державного реєстратора відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліни Вікторівни від 06.12.2018 №44463396, згідно якого право власності на частки у розмірі 1/8, 1/8 та 1/2, що в сукупності складає 6/8 частки у праві власності на будівлю офісного центру, було зареєстровано за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний», суперечать вимогам ч. 1 ст. 23, п.п. 6, 8 ч. 1 ст. 24, ч.1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», вимог п. 48 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127, є протиправними та підлягають скасуванню. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках. Відповідно до ст. 13 ч. 3 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Реалізуючи передбачене ст. 64 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа вказує в позові власне суб`єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), відповідно до ст. 355 ЦК України, належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю (ч. 1 ст. 356 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Проте, згідно з вимогами, встановленими ч. 1 ст.362 ЦК України, у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності відповідно до ч. 2 вказаної статті зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі. Тобто у разі продажу частки у праві спільної часткової власності продавець зобов`язаний письмово запропонувати в першу чергу іншим співвласникам придбати відчужувану частку. Частиною 1 ст. 115 ЦК України визначено, що є власністю господарського товариства. Так, товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства відповідно до ч. 2 вказаної статті можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці. Аналогічні положення щодо власності господарського товариства містить ст. 85 Господарського кодексу України, відповідно до якої господарське товариство є власником: майна, переданого йому у власність засновниками і учасниками як внески; продукції, виробленої в результаті господарської діяльності товариства; доходів, одержаних від господарської діяльності товариства; іншого майна, набутого товариством на підставах, не заборонених законом. Статтею 12 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю» №2275-VIII від 06.02.2018 (далі - Закон №2275-VIII) визначено, що розмір статутного капіталу товариства складається з номінальної вартості часток його учасників, виражених у національній валюті України. Розмір частки учасника товариства у статутному капіталі товариства може додатково визначатися у відсотках. Розмір частки учасника товариства у відсотках повинен відповідати співвідношенню номінальної вартості його частки та статутного капіталу товариства. Вкладом учасника товариства відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 13 Закону №2275-VIII можуть бути гроші, цінні папери, інше майно, якщо інше не встановлено законом. З аналізу ст. 115 ЦК України, ст.85 ГК України, ст. 13 Закону №2275-VIII вбачається, що товариство набуває право власності на вклад, внесений засновником. Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох і більше сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч. 3 ст. 626 ЦК України). До договорів, що укладаються більш як двома сторонами (багатосторонні договори), застосовуються загальні положення про договір, якщо це не суперечить багатосторонньому характеру цих договорів (ч. 4 ст. 626 ЦК України). Відповідно до ч. 5 вказаної статті договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору. Частиною 3 ст. 13 Закону №2275-VIII встановлено, що вклад у не грошовій формі повинен мати грошову оцінку, що затверджується одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. При створенні товариства така оцінка визначається рішенням засновників про створення товариства. Статтею 14 Закону №2275-VIII передбачено, що кожен учасник товариства повинен повністю внести свій вклад протягом шести місяців з дати державної реєстрації товариства, якщо інше не передбачено статутом. Відповідні положення можуть бути внесені до статуту, змінені або виключені з нього одностайним рішенням загальних зборів учасників, у яких взяли участь всі учасники товариства. Вартість вкладу кожного учасника товариства повинна бути не менше номінальної вартості його частки. Під корпоративними правами відповідно до положень ч. 1 ст. 167 ГК України розуміються права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами. Тобто, для того, щоб визначити вартісну величину корпоративних прав учасників, їхній внесок оцінюється в грошовому вимірі в установчих документах і в такий спосіб він відображає відповідну частину засновника в статутному капіталі. Тому внесення учасником вкладу до статутного капіталу товариства за своєю суттю є відплатним договором. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 546 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Внаслідок передання майна (частки у праві власності на майно) в якості вкладу до статутного капіталу товариства, право власності попереднього власника (учасника товариства) на це майно припиняється, його власником стає товариство. В обмін на внесений учасником (засновником) вклад він набуває права власності на частку у статутному капіталі товариства (корпоративні права). Це слідує з того, що після внесення вкладу до статутного капіталу товариства, учасник товариства в подальшому може розпорядитися лише своєю часткою (її частиною). Тобто фактично внесення учасником вкладу до статутного капіталу товариства, внаслідок якого він набуває корпоративних прав, є правочином (договором) міни. Оскільки в такому випадку власник майна, яке вноситься до статутного капіталу юридичної особи, отримує замість нього корпоративні права такої юридичної особи. Статтею 715 ЦК України передбачено, що за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов`язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який він одержує взамін. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Договором може бути встановлений обмін майна на роботи (послуги). До договору міни відповідно до вимог ст. 716 ЦК України застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Враховуючи наведене, до правовідносин, які виникли між сторонами, застосовуються також положення ст. 362 ЦК України, яка регулює переважне право купівлі частки у праві спільної часткової власності. Частиною 1 ст. 362 ЦК України передбачено, що у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів. Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає. Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі (ч. 2 ст. 362 ЦК України). Те, що до відчуження одним із співвласників майна, що перебуває у спільній частковій власності, шляхом внесення його до статутного капіталу товариства, застосовуються положення договору купівлі-продажу, й таке внесення потребує отримання згоди інших співвласників, вбачається також з положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127. Як вже зазначалось, п. 48 Порядку встановлено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), державному реєстратору серед іншого подається письмова згода всіх співвласників (у разі, коли передача здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності). Враховуючи, що внесення учасником вкладу до статутного капіталу товариства, при якому власником майна, переданого учасником товариству стає товариство, а учасник взамін набуває корпоративних прав, є договором міни, до якого застосовуються положення договору купівлі-продажу, [PERSON] та [PERSON] не надавали [PERSON] та [PERSON] згоди на відчуження спільного майна, а відтак було порушено право позивача, як співвласника нерухомого майна на придбання відчужуваної частки за ціною, за якою майно було відчужене [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Згідно ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст.. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Розглядаючи справу по суті суд бере до уваги, що відповідачі будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи до суду не з`явились, доводів позивача не спростували, у зв`язку з чим, враховуючи диспозитивність процесу, справа розглядається за наявними у ній документами. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов`язковість рішень суду до виконання. У зв`язку з вищевикладеним, на підставі повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів, з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовів [PERSON] - в повному обсязі, оскільки обставини викладені в позові знайшли своє підтвердження в ході розгляду даної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved