Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-21 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500351993 від 13 березня 2013 року на суму 19944,00 грн. 30 вересня 2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дата [PERSON]» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500351993 від 13 березня 2013 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, у відповідності до умов якого, ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від Відповідача. Оскільки, відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, своєчасно борг не сплатив, тому позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором на загальну суму 47777,34 грн. У судове засідання представник позивача не зявився. Надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, , про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому ч.5 ст.128 ЦПК України порядку. Суд визнав за можливе розглянути справу без участі відповідача, в порядку заочного розгляду, відповідно до ст.ст. 280-281 ЦПК України. Повно і всебічно зясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500351993 від 13 березня 2013 року на суму 19944,00 грн. Відповідно до договору факторингу від 30 вересня 2014 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дата [PERSON]», згідно умов якого до ТОВ «Дата [PERSON]» перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №500351993 від 13 березня 2013 року. Згідно договору факторингу № 2016-1ДМГ/ЄАПБ від 10.10.2016 року, укладеного між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», встановлено, що ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» належне йому право вимоги до відповідача коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за Основними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Дата [PERSON]», а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від Відповідача. Таким чином, [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з певернення боргів" в сумі 47777,34 грн., яка складається з наступного: - 19944,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; - 15083,34 грн. - заборгованість за процентами та комісією; - 12750,00 грн. пеня, штраф, неустойка. Відповідно до ст. ст.\~627-629,\~638 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч. 1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень статей\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно зі\~ст. 1081 ЦК України\~клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що при укладенні договору кредиту сторони досягли згоди щодо його умов у відповідності зі ст. 638 ЦК України, які є обов'язковими до виконання ними. Оскільки, відповідач прострочив повернення боргу за кредитним договором, тому з нього на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості та судовий збір.

Outcome: approved