Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

02.11.2015 року позивач звернулася у суд із зазначеним позовом і свої доводи мотивувала тим, що 28.01.2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок № 7 по вул. Красногвардійській в с.Свободне, Волноваського району Донецької області, загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудаими, на земельну ділянку загальною площею 0,51 га, розташованої на території с.Свобне вул. Красногвардійська 4, [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, в складі ділянки 0,2500 га, кадастровий № 1421587600010000344 призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, і ділянки 0,2600 га, кадастровий № 1421587600010000345, призначеної для ведення особистого селянського господарства. Будинок належав згідно свідотцтва про право власності на колгоспний будинок від 02.07.1990 року виданого Волноваською районною радою на підставі рішеня виконкома від 19.08.1987 року за № 233 [PERSON], матері померлого чоловіка. [PERSON] зареєстувала шлюб з [PERSON] та прийняла прізвище чоловіка "Проскурня". [PERSON] померла 01.12.2004 року. На час смерті [PERSON] позивачка зі своєю родиною: чоловіком та дітьми проживали разом у вищезаначеному будинку. Після її смерті чоловік спадщину прийняв, т.я. проживав з померлою однією родиною, користувався будинком, але отримати право власності на спадщину по закону не отримав, у зв"язкв з відсутністю правовстановлюючих документів. Земельна ділянка 0,51 га, яка розташована на території с.Свободне вул. Красногвардійська 4, [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, належала [PERSON] згідно договіру купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2002 року. Те, що договір купівлі продажу земельної ділянки підлягає державній реєстрації чоловік позивачки не знав в силу своєї юридичної необізнаності, тому договір купівлі-продажу не був зареєстрований, право власності на земельну ділянку не отримав, та помер. Позивач вважає, що фактично прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] спадкового майна у вигляді земельної ділянки, житлового будинку, т.я. на час смерті чоловіка проживала разом з ним, користується спадковим майном, від спадщини не відмовлялася. Крім позивачки спадкоємців після смерті [PERSON], та її чоловіка [PERSON] більш нема. Тому просила суд визнати за нею право власнсоті на земельну ділянку, житловий будинок. Позивач на позові наполягає. Відповідач [PERSON] сільська рада в судове зсідання не з"явились, надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно листа Волноваського бюро інвентарізації від 31.07.2015 року за № 196 житловий будинок розташований по вул.Красногвардійська, 7 в с.Свободне, Волноваського району, Донецької області зареєстрован КП "Волноваським БТІ" 03.09.1996 року в реєстровій книзі №3, реєстраційний номер 739 на праві власності за [PERSON], на підставі свідотцтва про право власності на колгоспний двір, виданого 02.07.1990 року Волноваською районною радою згідно рішення виконкома від 19.08.1987 року, за № 223.(а.с.20). Згідно договіру купівлі-продажу земельної ділянки від 14.08.2002 року [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку 0,51 га розташованої на території с.Свобне вул. Красногвардійська 4, [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області.(а.с.4). Той факт, що що [PERSON] знаходилась в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 21.02.1998 року, підтверджується свідотцвом про укладення шлюбу, серія 1-НО № 011580.(а.с.4). Згідно довідки виданою виконкомом [PERSON] сільської ради від 14.07.2015 року за № 549 [PERSON] на день смерті 28.01.2015 року проживав за адресою : [INFO]. Донецької області з 1998 року та мав склад сім"ї: дружину [PERSON].(а.с.21). З наданої інформації Волноваської державної нотаріальної контори від 06.11.2015 року за № 2090/01-16 вбачається, що спадкоємцем, яка звернулася із заявою прпо прийняття спадщини після смерті [PERSON] є його дружина [PERSON]. 24.10.2015 року їй видано свідотцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку загальною площею 7,0100 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради.(а.с.31-32). З наданої інформації Волноваської державної нотаріальної контори від 06.11.2015 року за № 2092/01-16 вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], що померла 01.12.2004 року не відкривалася.(а.с.33-34). З свідотцтва про смерть серія 1-НО № 841532 вбачається, що [PERSON] померла 01.12.2004 року(а.с.27). З свідотцтва про смерть серія 1-НО № 896994 вбачається, що [PERSON] помер 28.01.2015 року(.а.с.28). Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив відмову від неї. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків від фізичної особи , яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття, право на спадкування за законом, як зазначено у ст.1223 ЦК України, одержують спадкоємці з першої по пяту чергу. Ст.1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. За змістом ст. 1261 ЦК України першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, право на спадкування по закону виникло у позивача, як дружини померлого. Згідно ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" та за нормою ч. 1 ст. 1258 ЦК України, справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України. Як роз'яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування", якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред"явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно ст.18 п.є Постанови ПВСУ від 16.04.2004 року № 7 Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ не може здійснюватися право власності за судовими рішеннями на земельні ділянки, які перебувають у власності громодяндля ведення товарного сільскогосподарського виробництва, а також земельних часток/паїв/, крім передачі їх у спадщину. Відповідно ст.81 ч.1, п.г. ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, на які посилалась позивач, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, шляхом визнання за [PERSON] право власності на житловий будинок № 7 по вул. Красногвардійській в с.Свободне, Волноваського району Донецької області, загальною площею 41,8 кв.м., житловою площею 25,7 кв.м. з надвірними будівлями та спорудаими, земельну ділянку загальною площею 0,51 га, розташованої на території с.Свободне вул. Красногвардійська 4, [PERSON] сільської ради, Волноваського району, Донецької області, в складі ділянки 0,2500 га, кадастровий № 1421587600010000344 призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель, споруд, і ділянки 0,2600 га, кадастровий № 1421587600010000345, призначеної для ведення особистого селянського господарства. На стягнення судових витрат позивач не наполягає. На підставі ст. 328, 392, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved