Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду з позовною заявою до [PERSON] третя особа: Яготинський РВ ДВС ЦМУ МЮ (м. Київ) про скасування арешту накладеного в межах виконавчих проваджень, в котрому зазначено, що згідно з Договором про надання споживчого кредиту № 1 1388452000 від 28 серпня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк та [PERSON] було надано кредит. В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником було укладено Договір іпотеки від 28.08.2008, посвідчений державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори Сушко Л.М., за реєстровим номером 3360, яким передано в іпотеку квартиру, житловою площею - 45,80 кв.м., загальною площею 77 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі за текстом - «Предмет іпотеки»). Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Овчаренко І.Ж. 31 липня 2003 року, номер запису 814. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 5 12 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути змінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 5 14 та ч. 1 статті 516 Цивільного кодексу України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено законом чи договором. 08.12.2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, за умовами якого ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту № 11388452000 від 28.08.2008. Відповідно до Договору № 2260/К про відступлення прав вимоги від 17.06.2020, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», який є правонаступником Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал», до Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» (Іпотекодержатель) перейшло право вимоги іпотекодержателя за договором іпотеки, разом з правом звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення вимог за Кредитним договором. Таким чином, позивач на підставі вказаного Договору про відступлення прав вимоги та відповідно до ст.ст. 512, 514 Цивільного Кодексу України став кредитором у зобов`язанні за Кредитним договором; до нього перейшло, зокрема, право вимагати від Боржника належного виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором та Іпотечним договором. З огляду на викладене, до державного реєстру речових прав на нерухоме майно було внесено відомості про зміну Іпотекодержателя на ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал». Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання мас виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проте боржник своєчасно заборгованість за договором кредиту не сплачував, у зв`язку з чим у ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал» з`явилось право на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Договором іпотеки та чинним законодавством України. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 222551735 від 03.09.2020 (Інформаційна довідка) Іпотекодержателю стало відомо про наступні арешти; № 13558015, зареєстрований 04.03.2016, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови Головного державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ. Онопрійчук А.В., серія та номер; ВП № 49788199. виданий 03.03.2016; № 10121108, зареєстрований 09.08.2010, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ, Ковальчук В.І., серія та номер; ВП № 20699271, виданий 04.08.2010; № 12618903, зареєстрований 14.06.2012, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови ВДВС Яготинського РУЮ, серія та номер: ВП № 25007252, виданий 14.06.2012; № 13040772, зареєстрований 26.09.2012, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ Диченко О.М., серія та номер; ВП № 34413373, виданий 26.09.2012. Накладені в рамках зазначених вище виконавчих проваджень арешти № 13558015 від 04.03.2016, №10121108 від 09.08.2010, №12618903 від 14.06.2012 та № 13040772 від 26.09.2012 перешкоджають реалізації ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» своїх прав як Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань Іпотекодавця за іпотечним та кредитним договорами та підлягають скасуванню, оскільки виникли після зареєстрованої в установленому законом порядку іпотеки. Просив скасувати арешт, №13558015, зареєстрований 04.03.2016, накладений в межах виконавчого провадження № 49788199, від 03.03.2016, Головним державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби в частині арешту нерухомого майна - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 13558015 від 04.03.2016 щодо - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати арешт, №10121108, зареєстрований 09.08.2010, накладений в межах виконавчого провадження № 20699271, від 04.08.2010, державним виконавцем Яготинського районного відділу державної виконавчої служби Ковальчук В.І. в частині арешту нерухомого майна - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 10121108, від 09.08.2010 щодо - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , скасувати арешт, №12618903, зареєстрований 14.06.2012, накладений в межах виконавчого провадження № 25007252, від 14.06.2012, Яготинського районного відділу державної виконавчої служби, в частині арешту нерухомого майна - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 12618903, від 14.06.2012 щодо - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; скасувати арешт, №13040772, зареєстрований 26.09.2012, накладений в межах виконавчого провадження №34413373, від 26.09.2012, Яютинською районного відділу державної виконавчої служби, в частині арешту нерухомого майна - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис № 13040772, від 26.09.2012 щодо - квартири загальною площею 77 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; судові витрати по сплаті судового збору за подання цієї позовної заяви та витрати на правову допомогу - стягнути з відповідача на користь ТОВ «Факторингова Компанія «Стандарт Кепітал». Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 12.11.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка відзив на позов не подала, у судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи по суті повідомлена завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачці надсилалася за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам статті 280 ЦПК України. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Під час розгляду справи встановлено наступне. Згідно з Договором про надання споживчого кредиту № 1 1388452000 від 28 серпня 2008 року, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк та [PERSON] було надано кредит (а.с. 10-13). В забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором між Банком та Позичальником було укладено Договір іпотеки від 28.08.2008, посвідчений державним нотаріусом Яготинської державної нотаріальної контори Сушко Л.М., за реєстровим номером 3360, яким передано в іпотеку квартиру, житловою площею - 45,80 кв.м., загальною площею 77 кв.м. та знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі за текстом - «Предмет іпотеки») (а.с.8-9). Предмет іпотеки належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Овчаренко І.Ж. 31 липня 2003 року, номер запису 814. Відповідачка своєчасно заборгованість за договором кредиту не сплачувала, у зв`язку з чим у позивача з`явилось право на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому Договором іпотеки та чинним законодавством України. Згідно з інформаційною довідкою (а.с.5-6) з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 222551735 від 03.09.2020 (Інформаційна довідка) арешти: № 13558015, зареєстрований 04.03.2016, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови Головного державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ. Онопрійчук А.В., серія та номер; ВП № 49788199. виданий 03.03.2016; № 10121108, зареєстрований 09.08.2010, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ, Ковальчук В.І., серія та номер; ВП № 20699271, виданий 04.08.2010; № 12618903, зареєстрований 14.06.2012, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови ВДВС Яготинського РУЮ, серія та номер: ВП № 25007252, виданий 14.06.2012; № 13040772, зареєстрований 26.09.2012, накладений на все нерухоме майно, яке належить на праві власності [PERSON] , на підставі постанови державного виконавця ВДВС Яготинського РУЮ Диченко О.М., серія та номер; ВП № 34413373, виданий 26.09.2012. Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» пріоритет - це переважне право однієї особи відносно права іншої особи на теж саме нерухоме майно. Виший пріоритет - це пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного і того ж нерухомого майна. Нижчий пріоритет - це пріоритет, встановлений пізніше пріоритету будь-якого іншого пріоритету стосовно одного і того ж нерухомого майна. У ст. 3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Згідно з ч. 7 вказаної статті пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання (ст. 7 Закону України «Про іпотеку»). Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки виникає у Іпотекоджерателя з моменту державної реєстрації іпотеки. Іпотека за вказаним вище Договором іпотеки зареєстрована у 2008 році; арешти, про скасування котрих звертається Позивач зареєстровані відповідно у 2010, 2012 та 2016 роках. У разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від Іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/4772/17, від 31.10.2018 у справі № 923/1105/17. Так, у постанові Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 910/4772/17 суд зазначив, що оскільки накладення арешту на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України «Про іпотеку» випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арешту для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно. При цьому відсутні підстави для відмови у звільненні з-під арешту зазначеного майна у зв`язку з відсутністю реального порушення боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання на момент пред`явлення відповідної вимоги; факт порушення основного зобов`язання, яке забезпечене іпотекою, виступає лише умовою реалізації гарантованих іпотекою прав іпотекодержателя і не пов`язується з його існуванням, а, отже, и порушенням шляхом арешту та заборони відчуження предмета іпотеки. Враховуючи, що накладені в рамках зазначених виконавчих проваджень арешти № 13558015 від 04.03.2016, №10121108 від 09.08.2010, №12618903 від 14.06.2012 та № 13040772 від 26.09.2012 перешкоджають реалізації ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» своїх прав як Іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок виконання зобов`язань Іпотекодавця за іпотечним та кредитним договорами, то підлягають скасуванню, оскільки виникли після зареєстрованої в установленому законом порядку іпотеки. Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1 та 2 ст.141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до ч. 1 статті 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При розгляді справи «Гуриненко проти України» (рішення Європейського суду з прав людини від 18 лютого 2010 року, №37246/04) ЄСПЛ зазначив, що при розгляді питань компенсації витрат, понесених сторонами на отримання ними юридичної допомоги (в тому числі й під час розгляду їх справ в національних судах) задоволенню судом підлягають лише ті вимоги, по яким доведено, що витрати заявника були фактичними, неминучими, необхідними, а їх розмір розумним та обґрунтованим. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Верховний Суд у своїй постанові від 03 травня 2018 року в справі №372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. В обґрунтування розміру понесених позивачем ТОВ "Факторингова Компанія "Стандарт Кепітал" витрат на правничу допомогу у розмірі 9100 грн. до матеріалів справи доказів не надано. В порушення приписів ч. 3 ст. 137 ЦПК України до матеріалів справи не додано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; попередній орієнтовний розрахунок суми витрат на правову допомогу складений позивачем в позовній заяві, не може бути прийнятий судом до уваги, оскільки не містить відомостей про адвоката, який надавав правову допомогу. Квитанція про оплату послуг адвоката також відсутня. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, підстави для покладення на відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, наданою позивачеві, відсутні та до стягнення не підлягають. Разом з тим, в силу вимог ст. 141 ЦПК України, із відповідачки на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 8408,00 грн.

Outcome: approved