Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

09.12.2019 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 10.02.2020 року уточнила та просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; - земельну ділянку площею 0,6396 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:001:0160; - земельну ділянку площею 0,9718 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:001:0180; - земельну ділянку площею 0,7423 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:003:0121. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , померлого [INFO] . Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяви про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належать: - житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності №422 від 30.10.1989 року, наданого Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області; - земельна ділянка площею 0,6396 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:001:0160, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №298894, виданого 03.10.2006 року; - земельна ділянка площею 0,9718 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:001:0180, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №298894, виданого 03.10.2006 року; - земельна ділянка площею 0,7423 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:003:0121, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №298894, виданого 03.10.2006 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.05.2009 року Виконкомом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: житловий будинок з надвірними спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельна ділянка площею 0,6396 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:001:0160; земельна ділянка площею 0,9718 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:001:0180; земельна ділянка площею 0,7423 га, розташовану на території Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер: 5122082000:01:003:0121. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 52366691 від 21.06.2018 року, наданої приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І., інформація про заповіт складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.04.1972 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 15.05.1993 року Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] », свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 28.09.1994 року, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 03.11.2012 року виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Одеської області, згідно якого [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] »; - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 16.10.1962 року Комишівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області. Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18.07.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Інших спадкоємців, які заявили про свої права не має. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою № 98 від 18.01.2019 року, наданою виконавчим комітетом Комишівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Одеської області Веліксар Т.І. №374/02-14 від 22.06.2018 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після померлого [PERSON] , померлого [INFO] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved