Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до фізичної особи-підприємця [PERSON] про повернення коштів, відшкодування збитків та моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 27 листопада 2015 року вона придбала в ТРЦ «CITY MALL», магазин «A.Biaggi Line» у ФОП [PERSON] взуття - чоботи жіночі (артикул 50733), вартістю 3220,50 грн. зі знижкою. При купівлі зазначеного товару продавець запевнила її, що чоботи з натуральних матеріалів. 26 грудня 2015 року вона звернулася до представника ФОП [PERSON] у зв'язку з розшаруванням підошви придбаних чоботів. Представником відповідача чоботи були прийняті для здійснення ремонту, погоджуючись з тим, що недолік якості взуття є виробничим та здійснивши гарантійний ремонт 29.12.2015 рок чоботи були повернуті їй. Надалі, у січні 2016 року вона не носила чоботи, оскільки від'їжджала на відпочинок та їх не носила, а у лютому 2016 року після першого використання чоботів після їх ремонту трапилася та сама помилка - розшарування підошви. На її неодноразові звернення ФОП [PERSON] листами № 18/02-2016 від 18.02.2016р. та № 19/02-2016 від 19.02.2016р. повідомило її, що гарантійний термін сплинув та жодних дій щодо повернення коштів, ремонту чи проведення експертизи для встановлення причини поломки підошви вчинятися не буде. Не погоджуючись з діями відповідача та з метою встановлення та доведення неналежної якості придбаного товару вона звернулася до ТОВ «Науково-дослідний центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ», яким складено висновок спеціаліста № 006/26.02.2016 від 29.02.2016р. Висновком спеціаліста № 006/26.02.2016 від 29.02.2016р. встановлено скриті виробничі дефекти взуття, а саме: розшарування підошви (виробничий брак, що утворюється в результаті порушення технології з'єднання окремих деталей низу) та деформація жорстких задників з нависанням заготовки верху над гранню підошви (виробничий брак, що утворюється в результаті порушення технологічних операцій обробки задника). За проведення експертного дослідження нею було витрачено 250,00 грн. Для вирішення питання щодо заміни чоботів вона чотири рази приїжджала до магазину, при тому що мешкає у Ленінському районі м. Запоріжжя, зверталась до ТОВ «Науково-дослідний центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ», куди три рази їздила з місця свого проживання, у зв'язку з чим була вимушена витрачати кошти на пальне в сумі 807,60 грн., проїхавши 341,67 км. Вважає, що відповідач повинен також відшкодувати їй понесені витрати на пальне, оскільки з його вини вона витрачала кошти на пальне. Крім того, вважає, що діями відповідача по відношенню до неї, членів її сім'ї та близьких родичів їй завдано моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., яка полягає у душевних хвилюваннях, погіршення стосунків з оточуючими родичами, і як наслідок, погіршення стану здоров'я. Переживання щодо неможливості скористатися зимовим взуттям, доведення наявності саме виробничого дефекту, а також сімейний розлад з цього приводу призвели до безсоння та погіршення її загального стану здоров'я, оскільки залившись без зимового взуття вона застудилась та витрачала кошти на лікування в сумі 420,80 грн., які також просить стягнути з відповідача. На підставі викладеного, просить суд стягнути з ФОП [PERSON] на її користь сплачені за взуття кошти у розмірі 3220 гривень 50 копійок, витрати на проведення експертного дослідження в сумі 250,00 грн., витрати на пальне з метою збирання доказів в сумі 807,60 грн., витрати на ліки в сумі 420,80 грн., та завдану їй моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. У судове засідання позивач не з'явилася, але надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду заперечувала. У судовому засіданні відповідач не з'явилася, хоча про час та місце розгляду була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву позивача, приходить до наступного. Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. Судом встановлено, що 27 листопада 2015 року [PERSON] придбала в ТРЦ «CITY MALL», магазин «A.Biaggi Line» у ФОП [PERSON] взуття - чоботи жіночі (артикул 50733), вартістю 3220,50 грн. зі знижкою, про що свідчить чек № 11Ав-00004749 від 27.11.2015р. (а.с. 13) При купівлі зазначеного товару продавець запевнила [PERSON], що чоботи з натуральних матеріалів. 26 грудня 2015 року [PERSON] звернулася до представника ФОП [PERSON] у зв"язку з розшаруванням підошви придбаних чоботів. Представником відповідача чоботи були прийняті для здійснення ремонту, погоджуючись з тим, що недолік якості взуття є виробничим та здійснивши гарантійний ремонт 29.12.2015 рок чоботи були повернуті їй. Надалі, у січні 2016 року [PERSON] не носила чоботи, оскільки від'їжджала на відпочинок та їх не носила, а у лютому 2016 року після першого використання чоботів після їх ремонту трапилася та сама помилка - розшарування підошви. На неодноразові звернення позивача ФОП [PERSON] листами № 18/02-2016 від 18.02.2016р. та № 19/02-2016 від 19.02.2016р. повідомило її, що гарантійний термін сплинув та жодних дій щодо повернення коштів, ремонту чи проведення експертизи для встановлення причини поломки підошви вчинятися не буде. (а.с. 14-16) Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 8 Закону України „Про захист прав споживачів споживач має право вимагати розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми в розумний строк лише у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідністю висновком експертизи. Статтею 1 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що істотним є недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника( продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з наведених ознак: він взагалі не може бути усунутий, його усунення потребує понад 14 календарних днів, він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором. Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; \Пункт 5 частини першої статті 4 в редакції Закону № 3390-VI від 19.05.2011\ 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; \Пункт 6 частини першої статті 4 із змінами, внесеними згідно із Законом № 5463-VI від 16.10.2012\ 7) об'єднання в громадські організації споживачів (об'єднання споживачів). Таким чином, при купівлі взуття позивача [PERSON] було повідомлено недостовірною інформацією про належну якість продукції, що в свою чергу з урахуванням ціни товару вплинути на її рішення щодо купівлі чоботів. Відповідно до п. 1 ч. 7 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли надання недоступної, недостовірної, неповної або несвоєчасної інформації про продукцію та про виробника (виконавця, продавця) спричинило придбання продукції, яка не має потрібних споживачеві властивостей, - споживач має право розірвати договір і вимагати відшкодування завданих йому збитків. Згідно ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. Не погоджуючись з діями відповідача та з метою встановлення та доведення неналежної якості придбаного товару [PERSON] звернулася до ТОВ «Науково-дослідний центр незалежних споживчих експертиз «УКРТЕСТ», яким складено висновок спеціаліста № 006/26.02.2016 від 29.02.2016р. Висновком спеціаліста № 006/26.02.2016 від 29.02.2016р. встановлено скриті виробничі дефекти взуття, а саме: розшарування підошви (виробничий брак, що утворюється в результаті порушення технології з'єднання окремих деталей низу) та деформація жорстких задників з нависанням заготовки верху над гранню підошви (виробничий брак, що утворюється в результаті порушення технологічних операцій обробки задника). (а.с. 18) Крім того, зазначеним висновком встановлено, що матеріал верхньої частини чобіт містить штучну шкіру під хутром, а також матеріал подкладки зі штучного хутра. За проведення експертного дослідження [PERSON] було витрачено 250,00 грн. (а.с. 17) Відповідно до ч. 10 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право пред'явити виробнику (продавцю) вимогу про безоплатне усунення недоліків товару після закінчення гарантійного строку. Ця вимога може бути пред'явлена протягом установленого строку служби, а якщо такий не встановлено - протягом десяти років, якщо в товарі було виявлено недоліки (істотні недоліки), допущені з вини виробника. Якщо цю вимогу не задоволено у строки, передбачені частиною дев'ятою цієї статті, споживач має право на свій вибір пред'явити виробникові (продавцеві) інші вимоги, відповідно до частини першої цієї статті. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ФОП [PERSON] про повернення коштів, сплачених за товар неналежної якості, в розмірі 3220,50 грн., а також стягнення витрат на проведення експертного дослідження в розмірі 250,00 грн., є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на її користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 20000,00 грн., вважаю необхідним зазначити наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються судами, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції України та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, остання посилається на те, що діями відповідача по відношенню до неї, членів її сім'ї та близьких родичів їй завдано моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн., яка полягає у душевних хвилюваннях, погіршення стосунків з оточуючими родичами, і як наслідок, погіршення стану здоров'я. За подібних обставин та,

Outcome: partial