Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

05 лютого 2019 року позивачка [PERSON] звернулась до Білоцерківського\~ міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до\~ [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання, посилаючись на наступні обставини. 10 серпня 2017 року між нею, [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 1034. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання стосунків між ними, відповідач ухиляється від утримання дитини, добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання, хоча працює та має дохід, а сама позивачка не має змоги забезпечити сина всім необхідним. [PERSON] знаходиться на її повному утриманні. Позивачка також не працює, так як знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною і потребує матеріальної допомоги. Відповідач на користь інших осіб аліменти не сплачує. А тому вимушена звернутися до суду з позовною заявою про стягнення аліментів та коштів на особисте утримання. Просила суд стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Біла Церква, Київської області на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду і до його повноліття.\~ Стягувати з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Біла Церква, Київської області, аліменти на її особисте утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу) щомісячно і до досягнення сином [PERSON] 3-х річного віку. (а.с. 2-3). Ухвалою судді від 01 березня 2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у зазначеній справі. Розгляд справи у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадженням з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 11-12). Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати\~ у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна.\~ В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, 04.06.2019 року за вх. № 20221 судом було отримано заяву, в якій остання просила справу за її позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання розглядати за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомленням про одержання судової повістки особисто 26.04.2019 року. Відповідно до ч. 5 ст. 125 ЦПК України судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення завчасно. Отже, відповідач [PERSON] про слухання справи, яке було призначено на 04.06.2019 року був повідомлений завчасно, у відповідності до вимог статті 125 ЦПК України. З боку відповідача [PERSON] жодних заяв та клопотань на адресу суду не надходило. Також, не надходив і відзив на позовну заяву [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явились в судове засідання,\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Ухвалою суду від 04 червня 2019 року постановлено провести розгляд справи в заочному порядку. Стаття 280 ЦПК України визначає, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] про стягнення аліментів на дитину та коштів на особисте утримання,\~ підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи,\~ що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин.\~\~\~\~\~\~\~\~ В судовому засіданні\~ встановлено, що 10 серпня 2017 року між позивачем [PERSON] , [INFO] та відповідачем [PERSON] , [INFO] було укладено шлюб, який зареєстрований Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, про що складено відповідний актовий запис № 1034 (а.с. 4). Згідно наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , яке було видано Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області від 07 червня 2017 року, батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] , на даний час [PERSON] , [PERSON] (а.с. 5). З наявної у матеріалах справи довідки про реєстрацію місця проживання особи, яка видана Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради 28.05.2019 року за вих. № 1590 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований малолітній [PERSON] , [INFO] (а.с. 24). Відповідно до довідки, яка видана товариством з обмеженою відповідальністю «Альба Фарм» № 3 від 01 лютого 2019 року вбачається, що Тищенко, на даний час [PERSON] , [PERSON] , яка займає посаду фармацевта, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною з 16 серпня 2017 року по 29 травня 2020 року (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до положення ст. 3 «Конвенції про права дитини» від 20.11.1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплений конституційний обов`язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.\~\~ Згідно\~ ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у\~ частці\~ від\~ доходу її матері, батька або в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, тощо. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням\~ суду від дня\~ пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Згідно ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю того з батьків, на ім`я кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~ суд розглядає\~ цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим\~ відповідно до цього Кодексу, в межах\~ заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Тому, враховуючи вищенаведені обставини, матеріальне становище дитини та матері, матеріальне становище платника аліментів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання сина є цілком обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на утримання сина [PERSON] , [INFO] , починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Стосовно позовних вимог позивачки [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на особисте утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною сином [PERSON] трьох річного віку, тобто до [INFO] включно, суд приходить до наступного. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З наявної у матеріалах справи довідки № 3 від 01 лютого 2019 року, яка видана товариством з обмеженою відповідальністю «Альба Фарм» вбачається, що позивачка дійсно працює на підприємстві ТОВ «Альба Фарм», на посаді фармацевта та знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною з 16.08.2017 року по 29.05.2020 року (а.с. 6). Отже, встановлено, що позивачка [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] , [INFO] до досягнення 3-х річного віку. Оскільки, відповідач, як батько дитини, яка не досягнула трьох років, кошти на утримання позивачки не надає, є фізично здоровим і не має інших утриманців, працює, то суд вважає, що позивачка [PERSON] правомірно вимагає стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трирічного віку.\~ Згідно п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно із ч. 6\~ ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, з відповідача [PERSON] підлягає стягнення на користь держави судовий збір у сумі 1536 гривень 80 копійок (одна тисяча п`ятсот тридцять шість гривень вісімдесят копійок). Згідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved