Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

04 вересня 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить звільнити з-під арешту квартиру [ADDRESS], загальною площею 81,25 кв.м., що належить їй на праві власності. В обґрунтування позову зазначила, що на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 21 травня 2007 року було накладено арешт на все майно [PERSON], який ніколи не був власником квартири [ADDRESS], а власником квартири являється позивачка по справі. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна зазначена квартира перебуває під арештом. Наявність арешту перешкоджає позивачу у здійсненні права власності, відтак просить суд зняти накладений арешт. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином, подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не представив. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна на все нерухоме майно позивача Обухівською районною державною нотаріальною конторою за № 5023792 від 25.05.2007 року накладений арешт, в тому числі на квартиру [ADDRESS]. Підставою обтяження нерухомого майна стала постанова державного виконавця б/н від 22.05.2007 року. Як вбачається з догову купівлі-продажу від 13 липня 1995 року зареєстрованого в Обухівському бюро технічної інвентаризації [PERSON] придбала спірну квартиру. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно ч. 2ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Згідно із ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження", у незавершеному виконавчому провадженні арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Як вбачається із довідки Обухівського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції у Київській області від 30.08.2017 року, виконавче провадження, в межах якого накладений арешт на майно боржника [PERSON] знищено відповідно до п. 9.8 порядку роботи з документами в органах Державної виконавчої служби від 25.12.2008 року № 2274/5. Виходячи з викладеного вище, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право приватної власності позивача, внаслідок чого вона позбавлена змоги в повному об'ємі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. За наведених обставин, суд дійшов висновку, що позов є законним і обґрунтованим, в зв'язку з чим підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved