Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

11.01.2016 року Фонд загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Зміївського районного центру зайнятості звернувся до суду із позовом до [PERSON] про повернення незаконно отриманої допомоги по безробіттю, в якому вказано, що 29.09.2014 року [PERSON] звернулась за сприянням у працевлаштуванні до Зміївського районного центру зайнятості, де була зареєстрована як шукаюча роботи з відкриттям персональної картки. Цього ж дня відповідачем подана заява про надання статусу безробітного, згідно якої [PERSON] наказом від 29.09.2014 року № НТ 140929 з 29.09.2014 року наданий статус безробітного. Наказом від 06.10.2014 року № НТ141006 гр. [PERSON] призначена виплата допомоги по безробіттю відповідно до ст. 23 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі, одноразової її виплати для організації\~\~безробітними підприємницької діяльності» з 06.10.2014 року по 30.09.2015 року. В той же час, перебуваючи на обліку в Зміївському районному центрі зайнятості, як безробітна та отримуючи допомогу по безробіттю, [PERSON] надавала послуги ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» за цивільно-правовим договором\~від 16.06.2014 року\~№ 19752583 у період з 16.06.2014 року по 23.01.2015 року. Починаючи з 12.06.2015 року наказом від 12.06.2015 року № НТ150612 [PERSON] припинено виплату допомоги та знято з обліку у звязку з працевлаштуванням безробітного відповідно до пп."1" п. 1 ст. 31 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Відповідач, в порушення вимог ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», своєчасно не подала відомості про обставини, що впливають на умови виплати їй забезпечення, а саме про надання послуг ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» за цивільно-правовим договором від 16.06.2014 року № 19752583. Таким чином, за період з 06.10.2014 року по 11.06.2015 року відповідачем була незаконно отримана допомога по безробіттю в сумі 7995 грн. 32 коп. Відповідно до п. 7 Порядку розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, директором Зміївського районного центру зайнятості винесено наказ від 07.08.2015 року № 95 про повернення коштів, виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] в сумі 7995 грн. 32 коп. за період з 06.10.2014 року по 11.06.2015 року та направлено рекомендованим листом-претензією від 07.08.2015 року № 2006 разом з вимогою перерахування відповідачем незаконно отриманих коштів в добровільному порядку протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з наказом про повернення коштів. Вказаний лист [PERSON] отримала 18.08.2015 року, Наказ від 07.08.2015 року № 95 не оскаржувала, кошти в сумі 7995,32 грн. на користь позивача не перераховувала. 26.08.2015 року Зміївський районний центр зайнятості звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовною заявою про повернення [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 7995,32 грн. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року позов було задоволено. Однак, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року вказана постанова від 19.10.2015 року була скасована, а провадження по справі закрито, оскільки даний спір носить приватно-правовий характер, а не публічний, а, отже, його вирішення відноситься до цивільної юрисдикції. На підставі викладеного Зміївський районний центр зайнятості просив стягнути в примусовому порядку з [PERSON] на користь Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Зміївського районного центру зайнятості незаконно отриману допомогу по безробіттю в сумі 7995 грн. 32 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Крім того, [PERSON] зазначив, що [PERSON] порушила вимоги ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Законодавець передбачає, що внаслідок умисного невиконання застрахованою особою своїх обовязків та зловживання ними сума, виплаченого забезпечення, стягується з цієї особи з моменту виникнення обставин, а не на період дії цих обставин, тобто з моменту виникнення обставин і до останньої виплати. Ця норма закону застосовується і судами. Також в своїх запереченнях відповідач стверджує, що позивачем не надано будь-яких доказів, що їй повідомлялися норми діючого законодавства, якими передбачено заборону укладати цивільно-правові угоди, перебуваючи на обліку в Державній службі зайнятості, та що до її відома було доведено про обовязок повідомляти Службу зайнятості про укладення таких договорів. Дане твердження також не відповідає дійсності, так як в своїй заяві про надання статусу безробітного [PERSON] під особистий підпис зазначила, що вона інформує, що через відсутність роботи не мас заробітку або інших передбачених законом доходів і що вона ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Пунктом 6.2. Порядку надання допомоги по безробіттю № 307, чинного на момент призначення [PERSON] допомоги по безробіттю, визначено вичерпний перелік, документів, які надаються особою для призначення допомоги по безробіттю і витребувати інші документи спеціаліст центру зайнятості не має права, а повідомити спеціаліста про наявність у цивільно-правової угоди - це обовязок [PERSON] Щодо неотримання наказу директора Зміївського центру зайнятості № 95 від 07.08.2015 року [PERSON] зазначив, що це не відповідає дійсності, так як на адресу, де зареєстрована [PERSON], наказ і лист-претензія надіслано поштою рекомендованим листом та отримано поштове повідомлення про вручення листа 18.08.2015 року. Крім того [PERSON] до надсилання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду була на прийомі в Зміївському районному центрі зайнятості, де особисто ознайомилась з матеріалами справи та була згодна з тим, що порушила законодавство. Стосовно обовязку Зміївського районного центру зайнятості на протязі 7 днів з дня подачі відповідачем відповідної заяви зясувати обставини чи має вона право на отримання допомоги та відмовити їй у наданні статусу безробітного та призначенні допомоги по безробіттю, то згідно п. 18 ст. 22 ЗУ «Про зайнятість населення» територіальні органи служби зайнятості проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення шляхом звіряння даних, зазначених у документах страхувальника, з базою даних центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, та Пенсійного фонду України, а у разі потреби - шляхом проведення виїзних планових та позапланових перевірок страхувальників. Відповідно до п. 2 Порядку розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого Наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України від 13.02.2009 року № 60/62, розслідування згідно з цим Порядком здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначенні в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Відповідно до п. 4 цього Порядку, для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебуваючи на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Відповідач [PERSON] завдала збитків Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття на суму 7995,32 гри., а, отже, зобовязана їх відшкодувати. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог Фонду загальнообовязкового державного соціального страхування України на випадок безробіття в особі Зміївського районного центру зайнятості, а саме відповідач зазначала, що їй ніхто не розяснював її обовязок повідомляти про існування будь-яких цивільно-правових угод, зокрема, про угоду, укладену з ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн», в іншому випадку, вона б розірвала вказаний договір. Крім того, [PERSON] надано письмові заперечення проти позову, в яких вказано, що цивільно-правовий договір, укладений між нею та ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» від 16.06.2014 року № 19752583 діяв лише до 23.01.2015 року, а, відповідно, починаючи з 24.01.2015 року по 11.06.2015 року відповідач мала право на отримання допомоги по безробіттю. Позивачем не надано будь-яких доказів того, що [PERSON] повідомлялися норми діючого законодавства, якими передбачено заборону укладати цивільно-правові угоди, а також про обовязок повідомляти Державну службу зайнятості про укладання таких договорів, перебуваючи на обліку в Державній службі зайнятості та маючи статус безробітної. В той же час, саме на Державну службу зайнятості Законом України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» покладено обовязок реалізації такої політики, проведення розяснювальної роботи, надання консультацій непрацюючим особам та ін. Тому, позивач зобовязаний був спочатку розяснити [PERSON] всі її права та обовязки, і лише після цього застосовувати до неї якість покарання. В ч. 3 ст. 36 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» законодавець чітко зазначає, що обовязковою умовою притягнення безробітного до відповідальності за невиконання своїх обовязків можливе лише при наявності вини, а позивачем не доведено вини [PERSON] у тому, що вона не повідомила про наявність правовідносин за цивільно-правовим договором. І крім того, законодавець не передбачає, що сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи за весь період отримання виплати. Отже, [PERSON] взагалі не вважала угоду, укладено із ДП «Ейвон Косметікс Юкрейн» такою, що позбавляє її права бути визнаною безробітною, оскільки позивачем не було розяснено відповідачу її прав та обовязків. Також, [PERSON] зазначала, що вона не отримувала наказ від 07.08.2015 року № 95 про повернення коштів, виплачених їй як допомога по безробіттю та лист-претензію від 07.08.2015 року № 2006 з вимогою перерахування незаконно отриманих коштів в добровільному порядку протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з наказом про повернення коштів, оскільки, вона, в період з 18.06.2015 року по 04.09.2015 року, перебувала за межами України, а, відповідно, і не могла отримувати вказаний лист. Крім того, наказом не передбачено порядку та строків його оскарження, а тому відповідач і не мала змоги його оскаржити. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про зайнятість населення» [PERSON] мала право отримати статус безробітного та отримувала допомогу по безробіттю законно, тим більш, що вона законно отримувала допомогу по безробіттю у період з 24.01.2015 року по 11.06.2015 року (після розірвання цивільно-правової угоди). Крім цього, [PERSON] наголошувала на тому, що враховуючи положень ст. 23 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п.2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі, одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності» Зміївський районний центр зайнятості мав би їй відмовити у наданні статусу безробітного та призначенні допомоги по безробіттю саме на протязі 7 днів з дня подачі нею відповідної заяви. Тобто, центр зайнятості повинен був зясовувати обставини про те чи має відповідач право на отримання допомоги по безробіттю в період з 29.09.2014 року по 06.10.2014 року, а не після закінчення строку, передбаченого Законом на розгляд її заяви. При цьому, відповідач звертала увагу суду на те, що Зміївський районний центр зайнятості направив запит до Державної податкової адміністрації лише 31.03.2015 року, а як вбачається з акту № 150 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», який складено 07.08.2015 року, спеціалістами Зміївського районного центру зайнятості було проведено звірку отримання доходу [PERSON] в 4 кварталі 2014 року на підприємстві ДП «Ейвон косметікс юкрейн» на підставі рішення директора Зміївського РЦЗ від 03.06.2015 року № 18. На підставі викладеного, [PERSON] просила відмовити Зміївському районному центру зайнятості в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, прийшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 29.09.2014 року [PERSON] звернулась до Зміївського районного центру зайнятості із Заявою про надання статусу безробітного /а.с. 14/. На підставі вказаної заяви 29.09.2014 року відповідачу наказом від 29.09.2014 року № НТ 140929 з 29.09.2014 року наданий статус безробітного. Наказом від 06.10.2014 року № НТ141006 [PERSON] призначена виплата допомоги по безробіттю відповідно до ст. 23 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та п. 2.1 «Порядку надання допомоги по безробіттю у тому числі, одноразової її виплати для організації\~\~безробітними підприємницької діяльності» з 06.10.2014 року по 30.09.2015 року /а.с. 5-7, 8-10, 11, 15-16, 17/. З матеріалів справи, а саме з копії Обміну даними з ДПА, копії Результату звірки по ПК, копії листа ДП «Ейвон косметікс юкрейн» від 23.06.2015 року вих. № 2586, вбачається, що [PERSON] в трудових відносинах з ДП «Ейвон косметікс юкрейн» не перебувала, заробітну плату не отримувала, однак, з 16.06.2014 року по 23.01.2015 року надавала послуги за цивільно-правовим Договором від 16.06.2014 року № 19752583. 24.01.2015 року вказану угоду розірвано. За надані послуги відповідач отримала дохід у розмірі 1068 грн. 24 коп. /а.с. 12-13, 19, 20/. Наказом від 12.06.2015 року № НТ150612 виплату [PERSON] допомоги по безробіттю припинено /а.с. 15-16/. Той факт, що 16.06.2014 року між ДП «Ейвон косметікс юкрейн» та [PERSON] було укладено цивільно-правову угоду № 19752583, відповідачем не заперечувався, зокрема, остання підтвердила, що дійсно укладала Договір з вказаним підприємством та надавала відповідні послуги. Однак, [PERSON] вважала, вказаний договір таким, що не позбавляє її права на отримання статусу безробітної, крім того, відповідач стверджувала, що їй не було розяснено її прав та обовязків, зокрема, щодо необхідності повідомлення про наявні цивільно-правові угоди. Однак, дані твердження спростовуються даними, викладеними в Заяві [PERSON] про надання статусу безробітного від 29.09.2014 року, в якій міститься підпис останньої в графі «Ознайомлена з правами та обовязками зареєстрованого безробітного, що визначені Законами України «Про зайнятість населення» та «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття». Крім того, відповідачу було розяснено її обовязок повідомити про отримання будь-якого доходу, тобто, [PERSON] мала можливість дійти висновку про необхідність такого повідомлення та мала реальну змогу довести до відома соціального інспектора про наявність цивільно-правової угоди, укладеної із ДП «Ейвон косметікс юкрейн» /а.с. 14/. 07.08.2015 року Зміївським районним центром зайнятості було складено Акт № 150 розслідування страхових випадків та обгрунтованості виплат матеріального забезпечення відповідно до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» та «Про зайнятість населення», яким встановлено, що у період перебування на обліку в Зміївському районному центрі зайнятості як безробітна з 29.09.2014 року по 11.06.2015 року [PERSON] надавала послуги ДП «Ейвон косметікс юкрейн» за цивільно-правовим договором від 16.06.2014 року № 19752583, що було відображено у звіті 1-ДФ Податковий розрахунок сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку і сум утриманого з них податку за 4 квартал 2014 року. Отже, [PERSON] порушила вимоги ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» /а.с. 21-22/. Позивачем розраховано суму отриманої [PERSON] допомоги, яка становить 7995 грн. 32 коп. /а.с. 23/. На підставі вказаного Акту № 150 Директором Зміївського районного центру зайнятості [PERSON] було видано Наказ від 07.08.2015 року № 95, яким зобовязано вжити заходи по поверненню коштів у розмірі 7995 грн. 32 коп., виплачених як допомога по безробіттю [PERSON] за період з 06.10.2014 року по 11.06.2015 року; повідомити відповідача про необхідність повернути вказану суму заборгованості /а.с. 24/. 07.08.2015 року позивачем направлено на адресу [PERSON] рекомендованим листом лист-претензією від 07.08.2015 року № 2006 про обовязок перерахувати незаконно отримані кошти в добровільному порядку протягом 15 календарних днів з дня ознайомлення з наказом про повернення коштів, який також було додано до даного Листа. Пошту було доставлено 18.08.2015 року /а.с. 25-26, 27/. В той же час з копії закордонного паспорту [PERSON] вбачається, що остання 18.08.2015 року перебувала за межами України /а.с. 51/. З копії поштового повідомлення вбачається, що лист Зміївського районного центру зайнятості, адресований [PERSON], отримав свекор останньої, а, отже, зобовязаний був повідомити відповідача про отриману кореспонденцію. Крім того, [PERSON] навіть після того як дізналася про наявну заборгованість не виконала вимоги позивача в добровільному порядку. 26.08.2015 року Зміївський районний центр зайнятості звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про повернення [PERSON] незаконно отриманої допомоги по безробіттю у сумі 7995,32 грн., який постановою Харківського окружного адміністративного суду від 19.10.2015 року було задоволено. Однак, ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 07.12.2015 року вказана постанова від 19.10.2015 року була скасована, а провадження по справі закрито, оскільки даний спір носить приватно-правовий характер, а не публічний, а, отже, його вирішення відноситься до цивільної юрисдикції /а.с. 28, 29-32, 33-35/. Отже, судом встановлено, що [PERSON] перебувала на обліку в Зміївському районному центрі зайнятості як безробітна особа та отримувала допомогу по безробіттю, однак, на момент звернення до позивача із Заявою про надання статусу безробітного, відповідач перебувала у договірних відносинах із ДП «Ейвон косметікс юкрейн», а саме надавала послуги вказаному підприємству, за що отримала дохід у розмірі 1068 грн. 24 коп. В той же час, [PERSON] не повідомила працівника Зміївського районного центру зайнятості про наявність зазначеної цивільно-правової угоди, в наслідок чого, незаконно отримала допомогу по безробіттю у розмірі 7995 грн. 32 коп. Відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» безробітним визнаються працездатні громадяни працездатного віку, які через відсутність роботи не мають заробітку або інших передбачених законодавством доходів і зареєстровані у державній службі як такі, що шукають роботу, готові та здатні приступити до підходящої роботи. До зайнятого населення належать громадяни, що проживають на території держави на законних підставах: працюючі по найму на умова повного або неповного робочого дня (тижня) на підприємствах, в установах і організація) незалежно від форм власності, у міжнародних та іноземних організаціях в Україні і за кордоном, у фізичних осіб. Згідно з Порядком розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення безробітним, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України, Державної податкової адміністрації України № 60/62 від 13.02.2009 року, Постановою правління Пенсійного Фонду України від 13.02.2009 року № 7-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12.03.2009 року за № 232/16248 розслідування здійснюється шляхом проведення перевірки достовірності даних, які є підставою для надання особі статусу безробітної та виплати їй матеріального забезпечення, що зазначені в документах, поданих особою до державної служби зайнятості під час її реєстрації та протягом періоду її перебування на обліку як безробітної. Перевірка проводиться районними, міськрайонними, міськими та районними у містах центрами зайнятості, на які покладено виконання функцій робочих органів виконавчої дирекції Фонду загальнообов'язкового державного соціального страхування України на випадок безробіття, за місцем реєстрації роботодавця як платника внесків на загальнообовязкове соціальне страхування на випадок безробіття (далі - центри зайнятості) у разі, коли під час перебування особи на обліку як безробітної до центру зайнятості надійшла інформація від державних органів, підприємств, установ, організацій чи громадян про обставини, що впливають на умови виплати матеріального забезпечення та надання соціальних послуг безробітній особі, яка відрізняється від поданих нею відомостей, або така інформація розміщена в засобах масової інформації. Рішення щодо проведення перевірки приймається керівником центру зайнятості. Для проведення перевірки центри зайнятості взаємодіють з Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України шляхом обміну інформацією про отримані особами, які перебувають на обліку в державній службі зайнятості як безробітні, доходи від провадження підприємницької діяльності, виконання робіт за трудовим договором, у тому числі за сумісництвом, під час роботи за кордоном, виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами. Обмін інформацією здійснюється між Державним центром зайнятості, Державною податковою адміністрацією України та Пенсійним фондом України як центральними органами виконавчої влади. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття»\~застраховані особи, зареєстровані в установленому порядку як безробітні, зобовязані своєчасно подавати відомості про обставини, що впливають на умови виплати їм забезпечення та надання соціальних послуг. Сума виплаченого забезпечення та вартості наданих соціальних послуг застрахованій особі внаслідок умисного невиконання нею своїх обовязків та зловживання ними стягується з цієї особи відповідно до законодавства України з моменту виникнення обставин, що впливають на умови виплати їй забезпечення та надання соціальних послуг. Одним із видів матеріального забезпечення на випадок безробіття згідно із ч. 1 ст. 7 ЗУ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» є допомога по безробіттю. Згідно з пунктом 6.14 Порядку надання допомоги по безробіттю, у тому числі одноразової її виплати для організації безробітними підприємницької діяльності, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 20.11.2000 року № 307 (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), якщо під час одержання допомоги по безробіттю безробітний своєчасно не подав відомості про обставини, що впливають на умови її виплати, у тому числі встановлені під час розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, з безробітного стягується сума виплаченої допомоги по безробіттю з моменту виникнення цих обставин. Якщо безробітний відмовився добровільно повернути зазначені кошти, то питання щодо їх повернення вирішується у судовому порядку. Відповідно до підпункту 1 пункту 5.5 розділу 5 даного Порядку виплата допомоги по безробіттю припиняється, зокрема, у разі працевлаштування безробітного, зайняття підприємницькою або іншою діяльністю, повязаною з одержанням доходу безпосередньо від цієї діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами (з дня працевлаштування, державної реєстрації як субєкта підприємницької або іншої діяльності, виконання робіт (послуг) за цивільно-правовими угодами). Підпунктом 1 пункту 37 Порядку реєстрації, перереєстрації безробітних та ведення обліку осіб, які шукають роботу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.03.2013 року № 198, передбачено, що центр зайнятості припиняє реєстрацію безробітних, зокрема, з дня укладення цивільно-правового договору щодо виконання робіт (надання послуг). Таким чином, наведені норми припинення виплати допомоги по безробіттю та зняття безробітних з обліку повязують із укладенням ними цивільно-правового договору, предметом якого є надання послуг за винагороду. Отже, укладення застрахованою особою, яка має статус безробітної, такого договору є обставиною, що впливає на умови виплати їй допомоги по безробіттю, тому неповідомлення цією особою центру зайнятості про виникнення такої обставини свідчить про невиконання нею своїх обовязків та відповідно до частини третьої статті 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування на випадок безробіття», що є підставою для стягнення суми виплаченого забезпечення. Твердження [PERSON] та її представника [PERSON] стосовно того, що відповідач, починаючи з 24.01.2015 року по 11.06.2015 року, мала право на отримання допомоги по безробіттю, у звязку з чим, розрахунок отриманих коштів є невірним, а сума, яка підлягає стягненню, завищеною, а також щодо того позивач повинен був відмовити [PERSON] у наданні статусу безробітного та призначенні допомоги по безробіттю саме на протязі 7 днів з дня подачі нею відповідної заяви, не приймаються судом до уваги, оскільки спростовуються вказаними вище доказами, в той же час, відповідачем, в порушення ст. 60 ЦПК України, не надано жодних доказів на підтвердження обставин, викладених в запереченнях. Враховуючи вищевикладене, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1218 грн.

Outcome: approved