Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті його баби [PERSON], відкрилась спадщина до якої входить, серед іншого, земельні ділянки та Сертифікати на право на земельну частку (пай), виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі йому відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку тим що є неточності у правовстановлюючих документах та деякі з них взагалі відсутні, 16.04.2002 року [PERSON], склала заповіт в якому заповіла все своє майно онуку [PERSON], іншим чином ніж шляхом звернення до суду його спадкові права не набути, просить суд визнати за ним право на земельні частки (паї) та земельні ділянки. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що баба позивача [PERSON], яка померла 23.02.2012 року у віці 90 років в с. Веприн, Радомишльського району, Житомирської області згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП №184374, була власником права на майновий пай члена КСП «Веприн» с. Веприн, Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області, де частка визначена у розмірі 3153,00 гривень, що належав покійному [PERSON] згідно Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ЖИ-6 № 227294, виданого на його імя головою Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області 16 грудня 2004 року, яке [PERSON] фактично успадкувала, однак за життя своїх спадкових прав так і не оформила та земельної ділянки площею 2,1233 га (кадастровий номер 1825081100:02:000:0006,) земельної ділянки площею 0,5550 га (кадастровий номер 1825081100:02:000:0281) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Вепринська сільська рада, що належали [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 015565 від 18.11.2004 року, що був виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 16.11.2004 року № 224, а також права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Веприн» с. Веприн, Вепринської сільської ради Радомишльського району Житомирської області розміром 2,78 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 3 261,00 гривень, що належало покійному [PERSON], який помер 02.07.1998 року, згідно Сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЖТ № 010763 від 26.01.1998 року, виданий на його імя головою Радомишльської райдержадміністрації на підставі рішення Радомишльської РДА № 121 від 09.04.1997 року, яке [PERSON] фактично успадкувала, однак за життя своїх спадкових прав так і не оформила. Крім того, судом встановлено, що 16.04.2002 року [PERSON], склала заповіт в якому заповіла все своє майно онуку [PERSON] У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє його позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд його позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved