Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

ТОВ "ФК "Народна позика" звернулося до суду з позовом до [PERSON] в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 липня 2013 року, в рахунок погашення заборгованості у розмірі 341 349 грн. 50 коп. відповідача перед кредитором за кредитним договором від 03 липня 2013 року, шляхом проведення прилюдних торгів з продажу належного відповідачу предмета іпотеки - гаража автостоянки в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 25,50 кв. м за початковою ціною для його подальшої реалізації, визначеної на підставі звіту про оцінку майна від 14 червня 2017 року, в розмірі 988 476 грн та зобов'язати [PERSON] звільнити вищевказане нерухоме майно. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 03 липня 2013 року між сторонами у справі було укладено кредитний договір, згідно із умовами якого [PERSON] отримав від позивача 120 000 грн., строком до 03 липня 2014 року, на умовах сплати 36 % річних. З метою забезпечення виконання вищевказаного зобов'язання було укладено договір іпотеки, за яким в іпотеку було передано майно: гараж автостоянку в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 25,50 кв. м, що належить на праві власності [PERSON] Оскільки відповідачем було допущено порушенням умов згаданого кредитного договору, ТОВ "ФК "Народна позика" 13 лютого 2017 року на виконання вимог ст. 35 Закону України "Про іпотеку" пред'явило відповідачу вимогу про усунення порушення зобов'язання та попереджено про звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання основного зобов'язання, однак на даний час грошові кошти позивачу не повернені, а борг позичальника перед кредитором становить 341 349 грн. 50 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутність в заочному порядку, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд, згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України, визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 03 липня 2013 року між ТОВ "ФК "Народна позика" та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого відповідачу було надано кредит у формі відзивної поновлювальної кредитної лінії на загальну суму 120 000 грн, строком до 03 липня 2014 року, на умовах сплати 36 % річних. З метою забезпечення вказаного зобов'язання, 03 липня 2013 року між сторонами було укладено договір іпотеки, згідно умов якого відповідач передав ТОВ "ФК "Народна позика" наступне нерухоме майно: гараж автостоянку в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 25,50 кв. м, яке є предметом цього договору, належить іпотекодавцю на праві власності. Як визначено ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе за кредитним договором від 03 липня 2013 року зобов'язання виконав належним чином, передав [PERSON] 120 000 грн, однак останній своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав та ТОВ "ФК "Народна позика" кошти в обумовлені сторонами строки не повернув. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження сплати заборгованості відповідач не надав. За змістом п. 3.1. укладеного між сторонами кредитного договору, з метою забезпечення зобов'язань щодо погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за несвоєчасне внесення відсотків та несвоєчасне повернення кредиту, тощо, позичальник передає в іпотеку фінансовій установі належне йому нерухоме майно. Згідно із п. п. 1.2., 1.3. договору іпотеки від 03 липня 2013 року, у забезпечення виконання зобов'язань за основним договором, іпотекодавець передає в іпотеку гараж автостоянку в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 25,50 кв. м, що належить [PERSON] на праві власності. Як визначено ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку", за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання. За змістом ч. 3 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульоване статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Відповідно до ст. 35 Закону Укрїани "Про іпотеку" вимога про виконання зобов'язань за кредитним договором повинна бути виконана позичальником протягом 30 днів. Так, оскільки в момент настання терміну виконання відповідачем зобов'язання за кредитним договором не було виконано, у зв'язку із чим, згідно із умовами іпотечного договору, 13 лютого 2017 року позивачем [PERSON] було направлено вимогу про усунення порушення та попереджено, що у разі непогашення заборгованості в повному обсязі ТОВ "ФК "Народна позика" буде змушене звернути стягнення на предмети іпотеки. Проте вказана вимога була залишена боржником без виконання, а тому у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів з реалізації іпотечного майна. Згідно звіту про оцінку майна складеного 14 червня 2017 року, ринкова вартість гаража автостоянки в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 25,50 кв. м, що належить [PERSON], становить 988 467 грн. 00 коп. За таких обставин, позовні вимоги ТОВ "ФК "Народна позика" в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 03 липня 2013 року в рахунок погашення заборгованості у розмірі 341 349 грн. 50 коп., з яких 120 000 грн. 00 коп. - тіло кредиту, 42 600 грн. 00 коп. - несплачені проценти, 68 962 грн. 19 коп. - пеня за прострочення сплати заборгованості за кредитом та процентами, а також 109 787 грн. 31 коп. - сума інфляційного збільшення боргу, [PERSON] перед позивачем за кредитним договором від 03 липня 2013 року та встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: гаража автостоянки в підземному паркінгу, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 25,50 кв. м, що належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів підлягають задоволенню. Що стосується вимог ТОВ "ФК "Народна позика" про усунення перешкод у користуванні майном, шляхом зобов'язання відповідача звільнити гараж, то суд в цій частині дійшов наступних висновків. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Зазначений спосіб захисту права власності спрямований на попередження можливого порушення, якого на момент подання позову немає, але при цьому у власника є всі підстави вважати, що дії відповідних осіб неминуче призведуть до порушення його права. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Тобто, з огляду на вищевказані саме власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Таким чином, оскільки позивач є іпотекодержателем та кредитором за основним зобов'язанням і у визначеному ст. ст. 36, 37 Закону України "Про іпотеку" права власності на спірне нерухоме майно не набув, тому ТОВ "ФК "Народна позика" не вправі ставити питання про захист права власності, а лише може задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідача на користь ТОВ "ФК "Народна позика" підлягають стягненню у розмірі 6082 грн. 64 коп. на відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: partial