Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] міської ради в особі Довгинцівської районної у місті ради про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті матері [PERSON], що померла 23.10.2015 року. Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Велика Софіївська (раніше Блинова ), 10. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. 24.06.2016 року нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки , за вказаною адресою, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів оформлених належним чином на земельну ділянку на ім»я спадкодавця. Надати запитуваний документ у належному вигляді позивачі не мають змоги так як, земельна ділянка площею 0,0492 кв.м., розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Велика Софіївська (раніше Блинова ), 10 була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та на підставі держаного акту про право приватної власності на землю серії ДП , виданого 22.04.1996 року [PERSON] міською радою Дніпропетровської області та зареєстрований в Книзі записів держаних актів про право приватної власності на землю за № 48, належала батьку позивачів [PERSON]. Батько помер 08.10.2001 року , після його смерті спадщину прийняла мати позивачів [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1|/ 2 частину житлового будинку та всю земельну ділянку. Право власності на домоволодіння матір зареєструвала в КП ДОР БТІ , однак не зареєструвала право власності на земельну ділянку. Отже вона мала намір прийняти спадщину після смерті батька. Але так як за життя спадкодавець не зареєструвала право власності на земельну ділянку то у позивачів немає іншого виходу як тільки звернутися до суду та просити визнати за ними [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 1 / 2 частину земельної ділянки площею 0,0492 кв.м., розташованої за адресою м. Кривий Ріг, вул. Велика Софіївська (раніше Блинова ), 10 в порядку спадкування після смерті [PERSON], що померла 23.10.2015 року та яку вона набула у власність в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 08.10.2001 року та належала останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ДП, виданого 22.04.1996 року [PERSON] міською радою Дніпропетровської області та зареєстрований в Книзі записів держаних актів про право приватної власності на землю за № 48. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягали. Представник відповідача\~до суду надали відгук відповідно до якого просили розглянути справу у відсутність їх представника , заперечень проти позову не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цьогокодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями після смерті матері [PERSON], що померла 23.10.2015 року. (а.с. 8 свідоцтво про смерть, 4-7 паспорти позивачів та свідоцтва про народження). Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді домоволодіння та земельної ділянки за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Велика Софіївська (раніше Блинова ), 10. У встановлений законом шестимісячний строк позивачі подали до нотаріуса заяви про прийняття спадщини. 24.06.2016 року нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельної ділянки , за вказаною адресою, оскільки ними не надано правовстановлюючих документів оформлених належним чином на земельну ділянку на ім»я спадкодавця. (а.с. 11 постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Земельна ділянка площею 0,0492 кв.м., розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Велика Софіївська (раніше Блинова ), 10 була передана для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та на підставі держаного акту про право приватної власності на землю серії ДП , виданого 22.04.1996 року [PERSON] міською радою Дніпропетровської області та зареєстрований в Книзі записів держаних актів про право приватної власності на землю за № 48, належала батьку позивачів [PERSON]. (а.с. 12-15 правовстановлюючі документи). Батько [PERSON] помер 08.10.2001 року (а.с. 18 свідоцтво про смерть). Після його смерті спадщину прийняла мати позивачів [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на 1 / 2 частину житлового будинку та всю земельну ділянку. (а.с. 16 свідоцтво про право власності , 17 свідоцтво про право на спадщину по закону). Відповідно дост. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.15 та ст.16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права. Згідност. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. «а» ч. 3ст. 152 Земельного кодексу Українив редакції 2001року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже право власності на домоволодіння [PERSON] зареєструвала в КП ДОР БТІ , однак не зареєструвала право власності на земельну ділянку. Отже [PERSON] мала намір прийняти спадщину після смерті батька. Але так як за життя спадкодавець не зареєструвала право власності на земельну ділянку то у позивачів немає іншого виходу як тільки звернутися до суду. Позивачі, є спадкоємцям першої черги, від спадщини не відмовлялися, тому, відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України\~є такими, що прийняли спадщину, тому позовні вимоги слід задовольнити. \~\~На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved