Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

04.08.2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до місцевої територіальної громади в особі Гульської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок № [ADDRESS]. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. При звернені до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, у видачі такого свідоцтва позивачу було відмовлено, оскільки на даний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначений житловий будинок. У судове засідання позивач з'явилась, просила позов задовольнити. Відповідач участь представника у судовому засіданні не забезпечив, однак подав заяву про розгляд справи без їх участі. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних доказів. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 02.12.2009 року. (а.с.5) Спадкоємцем померлої за заповітом є її дочка [PERSON] - позивач у справі, яка прийняла спадщину та з метою оформлення спадкових прав подала заяву про прийняття спадщини. Відповідно до заповіту від 22.01.2001 року, посвідчено секретарем Гульської сільської ради, зареєстрованого в реєстрі № 07, [PERSON] заповіла все своє майно дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 15) Згідно листа державного нотаріуса, крім [PERSON] із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, інші спадкоємці не звертались. Постановою державного нотаріуса від 17.10.2012 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки у позивача відсутній документ, який підтверджує реєстрацію права власності на спадкове майно. Згідно технічного паспорту від 27.04.2016 р., складеного КП «Новоград-Волинське МБТІ» домоволодіння за адресою: [ADDRESS], складається з житлового будинку, двох сараїв, веранди. Відповідно до довідки № 770 від 26.07.2016 року, житловий будинок [ADDRESS], належить [PERSON], яка померла [INFO] року, відповідно до записів у погосподарській книзі № 1 за 2006-2010 р. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Отже, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 6 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004, права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Згідно довідки [NUMBER] від 20.04.2016 року, [PERSON] має 2 групу інвалідності. Згідно п.9 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивача звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з Гульської сільської ради слід стягнути судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved