Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

12 червня 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказав на те, що в даній квартирі зареєстровано місце проживання сина позивача [PERSON], який останній час, а саме з 01.11.2016 року, за зазначеної адресою не проживає. Зазначає, що місце проживання відповідача позивачу не відомо, речей його в квартирі не має. Реєстрація місця проживання відповідача в квартирі створює позивачу перешкоди у користуванні зазначеною квартирою. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, через газету «Вісті Придніпров'я», причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до особистого рахунку на житлове приміщення № 14/71 [PERSON], сім'я якого складається з 3 чоловік, надано право на зайняття квартири [ADDRESS], що підтверджується випискою з особистого рахунку квартиронаймача. Згідно рішення виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області № 35 від 24.01.2001 року особистий рахунок на зазначену квартиру переоформлено на [PERSON]. (а.с. 12). Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї № 11181 від 04.05.2017 року, виданої КП «Мірац» за адресою [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Відповідно до акту ПП «К-П-1» від 04.05.2017 року, складеного комісією у складі: головного інженера ПП «К-П-1», паспортиста ПП «К-П-1», майстра ділянки «К-П-1», [PERSON], [INFO], не проживає з 01.11.2016 року за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтвердили сусіди. ( а.с. 23). Відповідно до ч. 2 ст. 65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно норм ст.ст. 61,65 ЖК України на даний час позивач [PERSON] є наймачем жилого приміщення - квартири [ADDRESS]. Згідно акту приватного підприємства «К-П-1» від 04.05.2017 року [PERSON], [INFO], фактично не проживає за адресою: [ADDRESS], з 01.11.2016 року по теперішній час. Стаття 64 ЖК України визначає, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Відповідно до ст. 163 Житлового кодексу України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків встановлених ст.71 ЖК України. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Згідно зі ст. ст. 71, 72 ЖК визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад шість місяців без поважних причин провадиться в судовому порядку. Відповідно до абз. 1 п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року N 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідачем не заявлено про наявність підстав, передбачених ч.3 ст. 71 ЖК України, для збереження за ним права на користування жилим приміщенням понад встановлений законом строк. Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку, що не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] понад шість місяців підтверджено фактичними даними, що є підставою для задоволення позову. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 640 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved