Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 04.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис №156. Позовні вимоги мотивує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаємопорозуміння між ними, різні погляди на життя, сімейні відносини та сімейні обов`язки щодо ведення спільного господарства. В січні 2020 року фактичні шлюбні відносини припинили. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які після розірвання шлюбу будуть проживати разом з нею, позивачем по справі. Спору з приводу поділу спільного майна між ними немає. При цьому, відповідач проти розірвання шлюбу заперечує. Сторони в судове засідання не з`явилися. При цьому, позивачем разом з позовною заявою було подано клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача та позивача.Не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позов та будь-яких заяв чи клопотань не подав.Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 04.06.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції в Кіровоградській області, актовий запис №156. (свідоцтво про одруження серія [NUMBER] ). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно позовної заяви спір з приводу поділу майна між сторонами відсутній. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення не потрібен. Спору з приводу поділу майна між сторонами немає. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами ст. 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач на стягненні з відповідача судових витрат не наполягає.

Outcome: approved