Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У поданій до суду позовній заяві [PERSON] просить позбавити відповідача [PERSON], 1973 року народження, батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON], 1973 року народження, на її користь аліменти на малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі , по 727 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття; судові витрати покласти на відповідача. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 03 листопада 2006 року з відповідачем зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Здолбунівського РУЮ у Рівненській області. 29 квітня 2010 року шлюб між ними розірвано. Стверджує, що від шлюбу у них [INFO] народився син [PERSON]. Вказує, що відповідач [PERSON] ухиляється від своєї участі у вихованні дитини, не виконує своїх зобов'язань щодо виховання та розвитку сина [PERSON], передбачених ст.150 Сімейного кодексу України. Пояснює, що відповідач не проявляє до сина батьківского піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню. Не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Не допомагає матеріально. Не знає, чого син потребує. Не знає , де і як навчається син. Син відповідачу є байдужим. Він його зовсім не цікавить. Стверджує, що фактично сина утримує повністю сама. Зазначає, що відповідач постійно пиячить, є хронічним алкоголіком. Цим самим є негативним прикладом для дитини. Крім цього, вказує, що відповідач [PERSON] є працездатним, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину, його дохід є нерегулярним, мінливим. Заробляє на життя тимчасовими заробітками, йому допомагає мама. А тому аліменти пропонує визначити в твердій грошовій сумі в розмірі половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а саме 727 гривень щомісячно згідно ст.184 Сімейного кодексу України до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримала повністю, просила їх задоволити. Представник органу опіки та піклування Здолбунівської райдержадміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього [PERSON]. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча про час, місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України,у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд заслухавши пояснення позивача, представника служби у справах дітей, врахувавши думку прокурора, який вважав за доцільне позбавляти відповідача батьківських прав, дослідивши інші обставини справи, приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що на утриманні позивача [PERSON] перебуває неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Вони проживають разом за адресою: [ADDRESS]. Як вбачається з пояснень позивачки та матеріалів справи, відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню сина [PERSON]. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57?60 ЦПК України. Позивач в судовому засіданні зазначала, що відповідач не проявляє до сина батьківського піклування; ухиляється від виконання своїх обов'язків по його вихованню, не піклується про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, не надає жодної матеріальної допомоги. Відповідно до висновку про позбавлення батьківських прав Здолбунівської райдержадміністрації від 24.09.2015 р. комісія з питань захисту прав дитини вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд погоджується із такими висновком та вважає його законним і обгрунтованим. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття освіти, готувати її до самостійного життя. Ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, згідно п.2 ст.164 Сімейного кодексу України є підставою позбавлення батьківських прав. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 16 своєї постанови №3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавленні та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що відповідач не піклується про сина, його фізичний та духовний розвиток, не займається його вихованням, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків і вважає за необхідне позбавити відповідача батьківських прав стосовно сина [PERSON]. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину (ч. 2 ст. 166 СК України). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 184 цього ж Кодексу, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи вік та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника аліментів, який є працездатним, однак не має постійної роботи та заробітків, суд вважає, що достатнім і виправданим буде визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 727 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164 , 166, 180, 184 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 року №3,

Outcome: approved