Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. В подальшому спільне життя у сторін не склалось і на даний час вони проживають окремо. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2017 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісяця до його повноліття. Однак на даний час сума присуджених аліментів є занадто недостатньою для матеріального утримання їх спільної дитини. За таких обставин просить змінити спосіб стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісяця на 2500 грн. щомісяця. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений судом належним чином, а у направленому відзиві до суду просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, обґрунтовуючи тим, що він має на своєму утримання двох непрацездатних батьків пенсійного віку і сам часто хворіє, тому потребує санаторно-курортного лікування. За таких обставин він може сплачувати на місяць 1200 грн. аліментів, які з нього стягуються державною виконавчою службою. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати до досягнення нею повноліття. Як наголошує ч.2, ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено в судовому засіданні, 24.05.1997 року сторони уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного центру розвитку сім'ї. Від зареєстрованого шлюбу вони мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO]. В подальшому спільне життя у сторін не склалось і на даний час вони проживають окремо. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 20.04.2017 року з відповідача на користь позивачки були стягнуті аліменти на утримання їх спільного сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісяця до його повноліття. Вказані обставини не були спростовані будь-якими доказами у судовому засіданні. За змістом ч.4, ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Таким чином, вказаним судовим рішенням було встановлено обов'язок батька, відповідача по справі, утримувати свою малолітню дитину, сина [PERSON] з визначенням розміру аліментів. Як зазначає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2019 рік" - установити у 2019 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2019 року - 1853 гривні, з 1 липня - 1936 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2019 року - 1626 гривень, з 1 липня - 1699 гривень, з 1 грудня - 1779 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Як вбачається із зазначених норм права розмір присуджених аліментів та прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 20.04.2017 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1200 грн. до 2027 грн. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є повне забезпечення інтересів своєї дитини. За правилами ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, тому суд був позбавлений можливості встановити його місце роботи або отримання щомісячного доходу, крім того у своєму відзиві на позов він також не вказав свого місця працевлаштування. Аналізуючи описані вище докази, зібрані у судовому засіданні, а також диспозицію п.2, ч.3, ст.181 СК України, суд вважає, що позивач має право на зміну способу стягнення аліментів, а також оскільки розмір призначених аліментів та прожитковий мінімум на одну дитину відповідного віку з дня винесення судового рішення Дарницьким районним судом м. Києва 20.04.2017 року і на день винесення даного рішення збільшився з 1200 грн. до 2027 грн., тому необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання малолітнього сина [PERSON] з 1/4 частини від всіх доходів щомісяця на 2300 грн. щомісяця, який забезпечить необхідний рівень для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, в решті розміру необхідно відмовити, при цьому суд враховує стан здоров'я відповідача, а також утримання ним своїх непрацездатних батьків пенсійного віку. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з відповідача [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 768 грн. 40 коп. судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial