Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-25 00:00:00

ТОВ "ХАРКІВГАЗ ЗБУТ" звернулося до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за період з 01.08.2015 р. по 01.07.2019 р. в сумі 8762,10 грн., пеню в сумі 4,26 грн., 3 % річних 811,15 грн., інфляційні втрати 1669,76 грн. та судові витрати 2270,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідач є споживачем природного газу за адресою [ADDRESS] , однак в наслідок неповної та несвоєчасної сплати за надані послуги газопостачання за період з 01.08.2015 р. по 01.07.2019 року утворилась заборгованість в сумі 8762,10 грн., пеню в сумі 4,26 грн. Також відповідно до ст. 625 ЦК України позивачем нараховано 3% річних в сумі 811,15 грн та інфляційні витрати в сумі 1669,76 грн. Просить суд стягнути вказану заборгованість та судові витрати у розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 12 березня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, з повідомленням (викликом) сторін. 28.09.2021\~від ТОВ\~«ХАРКІВГАЗ ЗБУТ»\~надійшла заява\~про зменшення\~розміру позовних\~виимог,\~згідно якої після звернення ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» із зазначеним позовом до суду, відповідач по справі задовільнив вимоги позивача, сплативши надані йому послугу з газопостачання за спірний період з 01.08.2015 р. по 01.07.2019 р. в сумі 8 762,10 грн., в зв*язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на \~ \~ \~ \~користь ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» пеню в сумі 4,26 грн., 3% річних - 811,15 грн., інфляційні втрати - 1 669,76 грн. та судові витрати у розмірі 2 270,00 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином. 25.10.2021 року від представника позивача за довіреністю Третяк О.О. надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі (Вх № ЕП-5050). Відповідно до ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог та пояснив, що вперше йому стало відомо про розгляд справи у суді, коли він отримав лист поштою але не було надано тексту позову та інформації про позивача. Квитанцій про сплату за газ він не отримував, в 2018 році його відрізали від газопостачання за несплату, про суму боргу мені було відомо, до того як відключили від газу. Основна сума боргу була сплачена за його ініціативою, до першого судового засідання у вересні, сплатив суму боргу добровільно. Також вказав, що він не згоден із застосуванням пені та просив застосувати позовну давність згідно 257 ЦК України та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки позивачем пропущено строк звернення. Також залучив копію квитанції про сплату заборгованості та зазначив, що за останні три роки не було жодного нарахування. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази приходить до наступного висновку. ТОВ «Харківгаззбут» з 01.07.2015 року здійснює господарську діяльність з постачання природного газу на території Харківської області на підставі ліцензії на постачання природного газу, виданої Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг України згідно постанови №1588 від 21.05.2015 року та з 11.05.2017 року - згідно постанови № 633 від 11.05.2017 року. Відповідач є споживачем послуг з постачання природного газу, які надаються ТОВ «Харківгаз збут» за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] . Відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП № 2496 від 30 вересня 2015 року та зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 06 листопада 2015 року за № 1382/27827. Відповідно до розділу III Правил постачання природного газу, постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Договір постачання природного газу побутовим споживачам укладається з урахуванням статей 633, 634, 641 та 642 Цивільного кодексу України шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам було офіційно опубліковано ТОВ «Харківгаз Збут» в газеті «Слобідський край» № 156 від 31 грудня 2015 року та розміщений на офіційному сайті Товариства. Якщо споживач не повернув постачальнику заяву-приєднання, фактом згоди споживача про приєднання до умов договору (акцептування заяви-приєднання) є сплачений споживачем рахунок (квитанція) постачальника за поставлений природний газ, а щодо постачальника із спеціальними обов`язками - і факт фактичного споживання природного газу після офіційного опублікування договору таким постачальником відповідно до вимог цих Правил, що має підтверджуватися документально. У разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. При цьому АТ «Харківгаз» відповідно до Постанов НКРЕКП, зокрема, №789 від 13 березня 2015 року, №2284 від 08 вересня 2015 року, №809 від 19 червня 2017 року в контексті обставин даної справи провадить господарську діяльність з розподілу природного газу на території Харківської області, тобто є Оператором ГРМ. За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Частиною першою статті 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ч. 1 ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичних та інших ресурсів через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За приписами статті 40 Закону України «Про ринок природного газу», розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому Кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, затверджено Кодекс газорозподільних систем, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. ТОВ «Харківгаз Збут» відповідно до ліцензії надає послуги з постачання природного газу на території Харківської області, зокрема в місті Харків. Пунктом 2 глави 1 Розділу 6 Кодексу газорозподільним систем передбачено, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів до газорозподільної мережі для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2498. Відповідно до п. 3 глави 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем, договір розподілу природного газу є публічним та укладається з урахуванням ст. ст. 633, 634, 641, 642 ЦК України за формою типового розподілу природного газу. Згідно п. 7 гл. 3 Розділу 6 Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу є вчинення споживачем будь - яких дій які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви - приєднання, сплата рахунку Оператора ГРМ та /або документально підтверджене споживання природного газу. Отже, між ТОВ «Харківгаз збут» та [PERSON] договір на постачання природного газу є таким, що укладений шляхом заява - приєднання. Таким чином, між сторонами на підставі публічного договору склалися фактичні договірні відносини щодо послуг з приводу постачання природного газу. Станом на 18 лютого 2021 року відповідач мав заборгованість по сплаті послуг з газопостачання в розмірі 8762,10 гривень, що підтверджено даними довідки про заборгованість за природний газ за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , на ім`я відповідача [PERSON] . Згідно квитанції наданої відповідачем [PERSON] від 22.09.2021 № ВС61-02М4-Р7М4-Р7М2-Е12Х відповідач на рахунок ТОВ «Харківгаз збут» сплатив суму 8766,36 грн., призначення платежу оплата за газопостачання вул. Дунайська, 10. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач визнав позовні вимоги та добровільно сплатив створену заборгованість. Щодо нарахування пені, суд зазначає, що починаючи з 17.08.2020 в силу Закону України від від 17\~березня 2020\~року N\~530-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги. Отже, підстави для задоволення вимог щодо стягнення пені відсутні. Щодо вимог позивача про стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат на суму заборгованості нарахованих за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, суд приходить до наступного. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав та обов`язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша\~статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої\~статті 625 ЦК України\~як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, суд частково задовольняє вимоги позивача про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, нарахованих на суму заборгованості за прострочення договірних зобов`язань відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 01.03.2018 по 01.12.2020 у розмірі - 3 % річних 769,25 грн, інфляційні витрати 1465,94 грн, при цьому враховує, що відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що ним вжиті всі залежні заходи щодо належного виконання зобов`язання та не приймає до уваги заперечення відповідача щодо сплати суми боргу в повному обсязі, оскільки вказана обставина не є підставою для звільнення від відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань по оплаті наданих послуг газопостачання та не приймає заперечення відповідача стосовно спливу строку позовної давності нарахованих 3% річних та інфляційних витрат, оскільки зазначене не підтверджене доказами та нараховані в межах строку. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141-142 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У зв*язку з тим, що відповідачем вимоги позивача виконані після звернення заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Харківгаз збут» з позовними вимогами до суду, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270,00 грн.

Outcome: approved