Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

05 травня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Посилався на те, що 23.11.2011 року рішенням Волноваського районного суду з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утриманні їхньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття. 15.04.2015 року рішенням Волноваського районного суду з нього стягнуті також аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на користь [PERSON] на утриманні їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття та в розмірі 1/6 частини заробітку на користь [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною 3-х років, у зв'язку з чим його матеріальне становище змінилось, тому просив суд зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] з ? частини до 1/6 частини всіх видів заробітку. В судовому засідання позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві, проти винесення заочного ріщення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки судові не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без її участі не заявила, заперечень не надала, тому суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до змісту статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень Судом встановлено, що позивач згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 23.11.2011 року виплачує на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с.3). Після прийняття рішення у позивача суттєво змінився матеріальний стан. Так, згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 15.04.2015 року позивач виплачує на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною трьох років (а.с.4). Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у пункті 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині 2 статті 182 СК України. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням вищезазначеного суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, виплачуваних позивачем на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з ? частини на 1/6 частину всіх видів заробітку й інших доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі статті 182, 192 СК України,

Outcome: approved