Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-23 00:00:00

у листопаді 2020 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] зазначає, що 01 лютого 2018 року між ним та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 3 000,23 Євро, що на день підписання договору еквівалентно 104 047,97 грн. Відповідач зобов"язувався сплатити відсоткову ставку по сумі позики у розмірі 7% річних, починаючи з 01.01.2019 р. та повернути борг до 31 січня 2020 року, проте не виконав взяті на себе зобов"язання, внаслідок чого виникла заборгованість. За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] суму в розмірі 3000 Євро 23 Євроценти, що в еквіваленті становить 104 047,97 грн. за курсом НБУ на день отримання позики, та 7 % річних в розмірі 12 745,91 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 30 листопада 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 13) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України). Згідно з частиною першою статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. За змістом статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 01 лютого 2018 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, згідно пункту 1 якого позичальник отримав у борг грошові кошти в сумі, еквівалентній 3 000,23 Євро 23 євроценти, для особистих цілей та зобов"язувався повернути таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених цим Договором. Згідно п. 2 відсоткова ставка по сумі позики встановлюється у розмірі 7% річних, починаючи з 01 січня 2019 року. Термін позики складає 24 місяці з дня отримання коштів. (п. 3 договору) За умовами пункту 4 договору позики днем повернення суми позики є 31 січня 2020 року. При цьому, згідно п. 6 договору проценти на вклад нараховуються за фактичну кількість днів користування позичальником сумою позики, починається з 01 січня 2019 року, а припиняється в день остаточного розрахунку за позикою, визначеному в п. 4 договору чи день дострокового розірвання. Виплата процентів здійснюється позикодавцю в кінці строку. (а.с. 5) Встановлено, що 01 лютого 2018 року [PERSON] отримав від [PERSON] кошти в борг в сумі, еквівалентній 3000 (три тисячі) Євро 23 євроценти. (а.с. 6). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 1 статті 1047 ЦК України передбачає, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. Згідно із частиною 2 статті 1047 ЦК України на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або іншій документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 статті 1049 ЦК України за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суми позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики від 01 лютого 2018 року [PERSON] має повернути [PERSON] [PERSON] 3000 (три тисячі) Євро 23 євроценти. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 3000 (три тисячі) Євро 23 євроценти. [PERSON] також просить стягнути з відповідача відповідно до умов п. 2 договору 7% річних від суми позики, починаючи з 01 січня 2019 року в розмірі 12 745,91 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Згідно пункту 2 Договору позики від 01 лютого 2018 року відсоткова ставка по сумі позики встановлюється у розмірі 7 % річних, починаючи з 01 січня 2019 року. Таким чином, стягненню з відповідача підлягають 7 % річних від суми позики, починаючи з 01 січня 2019 року, у сумі 12 745,91 грн. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 1 167,94 грн.

Outcome: approved