Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

10 липня 2014 року Комунальний заклад охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3", звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], в якій вказали, що [PERSON] хворіє на туберкульоз легень з 2007 року. У 2010 році у хворого відмічено рецидив туберкульозного процесу, на ЦЛКК від 09.12.2010 року йому встановлено діагноз туберкульоз верхньої долі лівої легені (інфільтративний). Під час стаціонарного лікування в протитуберкульозному диспансері № 7 04.03.2011 року у [PERSON] встановлено бактеріовиділення в зв'язку з чим його було направлено до стаціонарного відділення до ОПТД № 3. Рішенням Обласної ЛКК №1183 від 30.06.2011 року хворому встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз верхньої долі лівої легені (інфільтративний). З 22.08.2011 року по 14.10.2011 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ОПТД № 1. 20.09.2011 року рішенням МСЕК хворому встановлено 2 групу інвалідності. З 15.10.2011 року по 21.10.2011 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в ОПТД № 3, але був виписаний із диспансеру за відмову від лікування ще до закінчення курсу протитуберкульозної терапії. З 25.10.2011 року по 08.08.2012 року хворий повторно був госпіталізований до ОПТД № 3 для продовження лікування, але під час перебування в стаціонарному відділенні Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 [PERSON] постійно порушував режим медичного закладу, зловживав спиртними напоями, вимоги медиків не виконував. З 11.08.2012 року по 15.01.2013 року знаходився на лікуванні в туберкульозному санаторії «Ріпки». З 18.07.2013 року по 17.01.2014 року на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області [PERSON] знаходився на примусовому лікуванні туберкульозу та хронічного алкоголізму в Обласній психіатричній лікарні № 1. 24.01.2014 року [PERSON] госпіталізований до Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3, де він перебуває і по теперішній час, але знову порушує режим медичного закладу, зловживає спиртними напоями, вимоги медиків не виконує. 05.02.2014 року хворий консультований лікарем - наркологом. Під час обстеження, лікарем - наркологом було встановлено, що хворий систематично зловживає спиртними напоями, від спеціального лікування відмовляється. Отже, у хворого встановлено також і діагноз синдром алкогольної залежності. Тобто, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути вкрай небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON] не дотримуються. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язанні: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно - курортного лікування; 3) проходити у встановленні строки обов'язкові медичні огляди та обстеження на туберкульоз, визначенні відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. Відповідно до ч.3 статті 20 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз» протиепідемічний режим - спеціальні протиепідемічні заходи (правила поведінки особи, хворої на заразну форму туберкульозу), встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров'я, спрямовані на захист населення, у тому числі медичних та інших працівників, від зараження збудником туберкульозу; 1) госпіталізація - поміщення особи, хворої на туберкульоз, або особи, стосовно якої існує підозра захворювання на туберкульоз, до стаціонарного відділення протитуберкульозного закладу з метою діагностики, лікування чи ізоляції. В результаті недбалого лікування, що відбувається з вини хворого, туберкульоз прогресує і перейшов у хронічну форму, що становить загрозу розповсюдження хвороби. В період коли хворий не лікується в стаціонарному відділенні, він створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хворий не розуміє своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 18.06.2014 року за № 41 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень (інфільтративний). Супроводжуючий діагноз - синдром алкогольної залежності, дисметаболічна, токсична кардіопатія. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці . Представник заявника Сергієнко С.М. у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на задоволенні позовних вимог наполягала. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку: Відповідно до висновку ВКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 за № 41 від 18 червня 2014 року, [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень (інфільтративний), супроводжуючий діагноз - синдром алкогольної залежності, дисметаболічна, токсична кардіопатія, в зв'язку з чим потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці . /а.с. 4/ Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується витягом з його історії хвороби, амбулаторною картою хворого. /а.с. 5, 6, 7, 8/ Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від проходження лікування у протитуберкульозному закладі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу №3 і постановлення рішення про обов'язкову госпіталізаці [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня №1 для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу строком на три місяці.

Outcome: approved