Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

у квітні 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] звернулися у суд з позовом до КМР про виконання обов'язку по визнанню спадщини відумерлою. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилаються на те, що [PERSON] належав будинок [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 26 червня 2003 року № 2503, посвідченого приватним нотаріусом КМНО [PERSON] Також вона була власником земельної ділянки за вказаною адресою на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку. 10 березня 2004 року [PERSON] видала на ім'я [PERSON] довіреність № 947, якою уповноважила його розпоряджатися належним їй будинком [ADDRESS]. В цей же день [PERSON] склала заповіт № 946, яким усе належне їй майно заповіла [PERSON] Також позивачі зазначають, що [PERSON] у відповідності до договору від 15 квітня 2004 року № 1833, договору від 03 квітня 2004 року № 1573 та договору від 10 серпня 2004 року № 4656 взяла на себе зобов'язання провести реконструкцію та ввести в експлуатацію будинок [ADDRESS]. Також вона зобов'язувалася укласти договори купівлі-продажу з позивачами після введення житлового будинку в експлуатацію. [INFO] [PERSON] померла. Спадщину після її смерті ніхто не приймав, спадкова справа не заводилась, тому, на думку позивачів, спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановлений законом строк немає. Також позивачі зазначають, що КМР є органом місцевого самоврядування, що наділяється правом представляти інтереси територіальної громади м. Києва, тому позивачі просять зобов'язати відповідача у місячний строк з дня набрання рішенням Голосіївського районного суду м. Києва законної сили звернутися до суду із заявою про визнання спадщини, що залишилася після смерті [PERSON], відумерлою. В судовому засіданні позивачі підтримали свої вимоги та просили суд задовольнити позов, посилаючись на ч. 1 ст. 1277 ЦК України, відповідно до якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Представник відповідача в судовому засіданні не визнала позовні вимоги та заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на безпідставність вимог позивачів. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до Рішення Київської міської ради від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві» з 31 жовтня 2010 року шляхом ліквідації припиненні районні в місті Києві ради, повноваження районних рад щодо розпорядження майном територіальної громади міста Києва на даний час знаходяться в компетенції Київської міської ради. Як убачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON], яка була власником житлового будинку та земельної ділянки на [ADDRESS], померла [INFO]. Після померлої відкрилась спадщина у вигляді вказаного житлового будинку та земельної ділянки. Пунктом 4, 5 Перехідних та Прикінцевих положень ЦК України передбачено, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Статтею 525 ЦК УРСР (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Частиною 1 ст.524 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно з ч.1 ст.549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Звертаючись у суд з даним позовом, позивачі посилаються на положення ч.1 ст.1277 ЦК України, відповідно до якої у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов"язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Проте з такими доводами погодитися не можна. Часом відкриття спадщини є день смерті [PERSON], тобто [INFO]. Заяви про визнання спадщини відумерлою розглядаються в порядку глави 9 розділу 2 ЦПК України. Положення ст. 1277 ЦК України про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності ЦК України - з 1 січня 2004 року (ст. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила ЦК Української РСР . Спадкодавець померла у 2004 році, на той момент зазначена вище норма не передбачала обов'язку органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, звертатись до суду про визнання спадщини відумерлою, а встановлювало лише таке право.Вказана норма у редакції чинній на час розгляду справи внесена на підставі Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг" від 22.09.2011, № 3795-VI. За таких підстав, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed