Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

12.05.2020 року [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що він є власником житлового будинку розташованого в [ADDRESS] на підставі двох договорів дарування укладених між [PERSON] та ним 01 жовтня 2015 року та 02 жовтня 2015 року. Після оформлення договорів дарування відповідачка забрала всі свої речі та залишила будинок, але не знялася з реєстраційного обліку. Теперішнє місце її проживання йому не відоме. Реєстрація відповідачки створює для нього певні незручності в користуванні власністю, порушує його право власності на майно. Просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком розташованим в [ADDRESS] . При судовому розгляді справи позивач [PERSON] позов підтримав, просив його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася. Про день та час судового розгляду справи повідомлена за місцем реєстрації. Також відповідач [PERSON] інформувалася про наявність в провадженні Миргородського міськрайонного суду цивільної справи за позовом [PERSON] до неї шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача [PERSON] , показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі договорів дарування від 01.10.2015 року та від 02.10.2015 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку (а.с 8-11). Відповідно домової книги та довідки про реєстрацію місця проживання особи відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою в [ADDRESS] (а.с. 12, 21). З акта голови вуличного комітету вбачається, що [PERSON] значиться зареєстрованою в житловому будинку [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою більше 3-х років (а.с.13). Відповідно до ст. 346 ч.1, п.1 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Попередній власник майна [PERSON] на підставі договорів дарування подарувала належний їй житловий будинок розташований в [ADDRESS] позивачеві. З припиненням права власності на житло, у власника [PERSON] припинилося і право користування житловим приміщенням. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що знають як позивача так і відповідачку. Їм достовірно відомо, що позивачка декілька років тому подарувала належний їй житловий будинок позивачеві та забравши всі свої речі виїхала з свого помешкання. З того часу її місце перебування їм не відоме. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Отже, відповідачка [PERSON] втратила право на користування житловим будинком [ADDRESS] , в зв`язку з припиненням права власності на житло , а отже є правові підстави для усунення перешкод у користуванні належним позивачеві на праві власності житловим будинком [ADDRESS] , шляхом визнання відповідачки такою, що втратила право на користування житлом.

Outcome: approved