Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

10.04.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачкою. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Вказав, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, подальше збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини, а тому змушений звернутися до суду з даним позовом. 27.04.2020 року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 13.05.2020 року від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги визнала, не заперечила проти розірвання шлюбу. Сторони у судове засідання не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Матеріали справи містять клопотання сторін про розгляд справи без їх участі. У письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі за наступних підстав. Згідно зі ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 14 червня 2008 року зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 115, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.6/. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] /а.с.10/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Місце проживання неповнолітнього сина [PERSON] суд визначає з матір`ю, проти чого не подано заперечень. Крім того, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved