Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до ПАТ «Страхова компанія «АРКС»» (яка є правонаступником ПАТ «Страхова компанія АХА Страхування»), за участю третьої особи - [PERSON] про стягнення на свою користь страхового відшкодування та інфляційних витрат в розмірі 179 600 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 19.07.2013 на дорозі Київ-Чоп (156 км. с.Березівка Житомирського району) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті якої загинув син позивача, [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на дату ДТП забезпечена ПАТ «СК АХА Страхування» відповідно до поліса АВ 3536776 від 14.09.2012. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 16.05.2016 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28.12.2016 вказаний вирок змінено в частині вирішення цивільного позову [PERSON] , в решті цей вирок залишено без змін. Посилаючись на положення Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач просив відшкодувати йому страхове відшкодування, яке станом на 19.07.2013 становило 100 000 грн. на одного потерпілого, з урахуванням індексу інфляції - 79 600 грн., що разом становить 179 600,00 грн. Зазначає, що звертався із відповідною вимогою до страхової компанії, однак, жодної відповіді не отримав, тому вимушений звернутися до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Також просив поновити строк позовної давності, оскільки він пропущений із незалежних від нього причин та обумовлений проведенням слідства по справі, розшуком, проведенням експертиз, судовим розглядом справи тощо. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 26.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами позовного провадження. 06.09.2019 від представника відповідача до суду надійшов відзив на позов, у якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог з тих підстав, що заявлений випадок був визнаний страховим та проведено виплату страхового відшкодування у розмірі 2028,74 грн. витрат на лікування сина та 3 245,00 грн. витрат на його поховання. Також вироком Житомирського районного суду Житомирської області частково задоволено цивільний позов [PERSON] до АТ «СК «АХА Страхування»», стягнуто із страхової компанії на користь потерпілого [PERSON] 10 036,83 грн. страхового відшкодування (недоплачені витрати на лікування сина у розмірі 2 028,75 грн. (50% витрат на лікування), недоплачені витрати на поховання сина у розмірі 3245,00 грн. (50% витрат на поховання), витрати на виготовлення та облаштування надгробного пам`ятника у розмірі 4 763,08 грн (100%), а також по 5000,00 грн. на користь обох потерпілих, батьків померлого - [PERSON] та [PERSON] . Зазначає, що ліміт відповідальності страховика, визначений у п. 9.3 ст.9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не є гарантованим страховим відшкодуванням, а є лімітом, в межах якого страховик має право здійснювати страхове відшкодування, але не більше ліміту. Вважає, що оскільки позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування уже були предметом судового спору, який вирішено по суті та рішення набрало законної сили, у позивача відсутні підстави для звернення до суду з таким позовом. Також представник відповідача 15.06.2020 звертався до суду із заявою про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що ДТП, в якій загинув син позивача, сталася 19.07.2013 (майже п`ять з половиною років тому), а позов подано в квітні 2019 року, тобто, з порушенням строку загальної позовної давності в три роки. Однак, такі доводи відповідача судом до уваги не беруться, оскільки строк позовної давності [PERSON] пропущено з поважних причин, в цей строк тривало слідство по справі та судовий розгляд кримінального провадження, а також оскарження вироку у апеляційній та касаційних інстанціях (останньою є ухвала Верховного Суду від 14.02.2019), а тому суд вирішив поновити пропущений строк позовної давності як такий, що пропущений з об"єктивних причин. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву, в якій позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 217). Попередньо подавав відзив, в якому просив розглянути справу за наявними у ній матеріалами та доказами, оскільки, на його думку, відповідач намагається затягнути розгляд справи, звертаючись із заявами про проведення судових засідань у режимі відеоконференції та про їх відкладення (а.с. 207). Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином в порядку, встановленому ст.128 ЦПК України. Третя особа в судове засідання також не з`явилась, про місце день і час розгляду справи повідомлялась належним чином в порядку, встановленому ст.128 ЦПК України. Справа неодноразово призначалася до розгляду в режимі відеоконференції за клопотанням представника відповідача, однак, жодного разу судові засідання не відбулися. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки представник відповідача належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання, до суду повторно не з`явився, про причини неявки не повідомив, а також з урахуванням згоди позивача на заочний розгляд справи у відсутність сторін, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.07.2013 на дорозі Київ-Чоп (156 км. с.Березівка Житомирського району) сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . В результаті вказаної ДТП [INFO] у відділенні інтенсивної терапії ЖОКЛ помер син позивача, [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Toyota RAV4, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] забезпечена ПАТ «СК АХА Страхування» відповідно до поліса АВ 3536776 від 14.09.2012. Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія АХА Страхування» з 20.06.2019 змінило назву на Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС»», тому останнє є правонаступником відповідача. Вироком Житомирського районного суду Житомирської області від 16.05.2016 [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст. 286 КК України Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 28.12.2016 вказаний вирок змінено в частині вирішення цивільного позову [PERSON] , в решті цей вирок залишено без змін. Відповідно до ст. 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 9.3 вказаного Закону страхове відшкодування станом на 19.07.2013 (дата ДТП) становило 100 000 грн. на одного потерпілого. Згідно п. 9.5 цього ж Закону розмір страхової суми переглядається відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін (ЗУ 5090-VI від 05.07.2012). Саме тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення на свою користь страхового відшкодування 100 000 грн. та 79 600 грн. інфляційних втрат (станом на 30.12.2016), що разом становить 179 600 грн. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статей 9, 22-28, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Зокрема п. 9.3 вказаного Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Положеннями ст. 23.1 цього ж Закону визначено, що шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Також п. 27.5 зазначеного Закону передбачено, що відшкодування шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Як вбачається із відзиву представника відповідача та підтверджено матеріалами справи, страховиком виплачено на користь потерпілого [PERSON] : за зверненням потерпілого про настання страхового випадку - 50% витрат на поховання - 3245,00 грн. (а.с. 58), 50% витрат на лікування - 2028,74 грн. (а.с. 59), за вироком суду від 16.05.2016 - 15 036,83 грн. (недоплачені витрати на поховання сина - 3245,00 грн., недоплачені витрати на лікування сина - 2028,74 грн., витрати на встановлення та виготовлення надгробного пам`ятника - 4763,08 грн., моральна шкода - 5000 грн.) (а.с.72). Статтею 1201 ЦК України передбачено порядок відшкодування витрат на поховання. Зокрема встановлено, що особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов`язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується. На підставі вищевикладеного, а також враховуючи те, що допомога на поховання до суми відшкодування не зараховується, суд приходить до висновку, відповідачем на користь позивача виплачено страхове відшкодування на суму 9057 грн. 48 коп. Оскільки розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково, а саме стягнути з відповідчача на користь [PERSON] 90 942,52 грн. страхового відшкодування. За даними статистики, індекс інфляції становить: 2013 рік - 100,5%, 2014 рік - 124,9%, 2015 рік - 143,3%, 2016 рік - 111,4 %, тому сума інфляційних втрат за вказаний період загалом становить 72 390 грн. 98 коп.. Оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідачем не повністю сплачена сума страхового відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров`ю потерпілих, тому вимога про стягнення страхового відшкодування підлягає до задоволення частково - на суму 90 942 грн. 52 коп. та 72 390 грн. 98 коп. інфляційних втрат. Враховуючи, що позивач в силу закону звільнений від сплати судового збору, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути до Державного бюджету України судовий збір в розмірі 9605,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial