Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-04 00:00:00

04 грудня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на його користь у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку починаючи з 2014 року до 30.06.2016 року. Мотивуючи свої вимоги тим, що його батьками є [PERSON] та [PERSON] про, що свідчить свідоцтво про народження. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2000 року шлюб між батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано. В добровільному порядку будь-яких коштів батько на утримання позивача та його сестри не надавав. У зв'язку з чим мати звернулася з позовом до суду про стягнення аліментів. Виконавчим листом №2-974 від 16.03.2000 року з [PERSON] на користь [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання [PERSON] та його сестри у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття. 19.09.2014 року позивачу виповнилося 18 років. З 2012 року він навчається в Київському транспортно-технологічному коледжі КДАВТ на денній формі навчання, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивача та є підставою його звернення з даним позовом в судовому порядку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилася про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подала заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ст. 169 ч. 4 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що батьками є позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] про, що свідчить свідоцтво про народження. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 20.03.2000 року шлюб між батьками [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Батько [PERSON] коштів батько на утримання позивача не надає. 19.09.2014 року позивачу виповнилося 18 років. З 2012 року він навчається в Київському транспортно-технологічному коледжі КДАВТ на денній формі навчання, що призвело до виникнення скрутного матеріального становища позивача та є підставою його звернення з даним позовом в судовому порядку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України№3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, за вимог Сімейного законодавства України, стягнення аліментів на повнолітню особу, характеризується такими умовами: по перше досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу, по друге: стягнення аліментів визначається як стягнення з батька/матері грошової суми або частки з доходу (заробітку), щомісячно, протягом визначеного законодавством строку. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] до [PERSON], третя особа: [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення.

Outcome: approved