Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

11 грудня 2020 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на свою користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частки його заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову позивач вказувала, що в 2008 році вона уклала шлюб з відповідачем, від сумісного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні. На даний час вони з відповідачем не проживають разом. Добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання сина відповідач відмовляється, а позивач позбавлена можливості самостійно матеріально утримувати дитину, в зв`язку з чим вона змушена звернутися до суду з позовом та просить його задовольнити. Позивач в судове засідання не з`явилася надіслала заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглянути без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про народження, сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.4). Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мати і батько, відповідно до приписів частини 1 статті 141 СК України мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями частини 1 статті 182 цього ж Кодексу при визначенні розміру аліментів суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Як убачається з пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зі змісту частини 1 статті 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі викладеного, враховуючи обов`язок батька утримувати свою дитину до її повноліття, передбачений ст.180 СК України та вимоги ст.182 СК України щодо врахування матеріального становища дитини, стану здоров`я і матеріального становища відповідача, суд дійшов висновку, що відповідач як особа працездатного віку спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При ухваленні рішення судом враховано повне визнання позову відповідачем, яке прийнято судом, оскільки таке визнання не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі частини 6 статті 141 ЦПК України, частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн.

Outcome: approved