Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

11.04.2017 року [PERSON] звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті двоюрідного брата - [PERSON]. Заявник в судовому засіданні заяву підтримав повністю, просив її задовольнити та суду показав, що рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.04.2017 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO], яких визнано між собою двоюрідними сестрою та братом. [PERSON] був інвалідом 1 групи по зору і потребував постійного стороннього догляду, який за ним здійснювала тільки його двоюрідна сестра. [INFO] року [PERSON], перебуваючи в реанімаційному відділенні лікарні № 1 в м.Макіївка помер. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 152 форми № 106/у від 08.02.2017 року, виданого міським патологоанатомічним бюро м.Макіївки органів влади на тимчасово окупованій території України причиною смерті став внутрішній крововилив. Поховання [PERSON] проведено 09.02.2017 року на кладовищі Совхозу Криничанський в м. Макіївка Донецької області. [PERSON] проживає в с.Щурове Лиманського району Донецької області, де перебуває на обліку, як внутрішньо переміщена особа. За місцем проживання заявник звернувся до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про реєстрацію смерті брата, проте отримав відмову у такій реєстрації з причини відсутності необхідних документів. Враховуючи те, що встановлення вказаного факту необхідно для захисту спадкових прав вимушена звернутися до суду задля встановлення факту смерті [PERSON] В судовому засіданні заявник позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було своєчасно повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі, рішення просив ухвалити на розсуд суду(а.с.27). Суд, вислухавши пояснення заявника та свідка, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини. Відповідно до наданих заявником письмових доказів встановлено, що [PERSON], народився [INFO] року в м. Макіївка Донецької області, Україна, громадянин України, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого 16.10.1997 року Центрально - Міським РВ Макіївського МУ УМВС України в Донецькій області (а.с.11-12), є двоюрідним братом [PERSON], що підтверджується рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 19.04.2017 року (а.с.34-35). [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований по [ADDRESS] [INFO] року [PERSON], перебуваючи в реанімаційному відділенні лікарні № 1 в м.Макіївка помер. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 152 форми № 106/у від 08.02.2017 року, виданого міським патологоанатомічним бюро м.Макіївки органів влади на тимчасово окупованій території України причиною смерті став внутрішній крововилив. Заявник [PERSON] зареєстрована в домі Відпочинку, с.Щурове Лиманського району Донецької області, тому звернулася до Лиманського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області із заявою про реєстрацію смерті [PERSON], однак реєстраційний орган своїм рішенням № 653/15.37-94 від 10.04.2017 року відмовив у здійсненні реєстрації смерті через відсутність документів встановлених законодавством(а.с.20). Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 04 лютого 2016 року № 990-VIII Цивільний процесуальний кодекс України доповнений ст. 257-1, якою визначені особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Цей Закон набув чинності 21 лютого 2016 року (з дня, наступного за днем його опублікування, а опублікований у газеті «Урядовий кур'єр» 20 лютого 2016 року № 34). Так відповідно, до ч. 1,4 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] народження та [PERSON], [INFO], є між собою двоюрідними сестрою та братом. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 152 форми № 106/у від 08.02.2017 року, виданого міським патологоанатомічним бюро м.Макіївки органів влади на тимчасово окупованій території України причиною смерті [PERSON] [INFO] року став внутрішній крововилив (а.с.10). Окрім перелічених доказів цей же факт в судовому засіданні підтверджено поясненнями свідка [PERSON], яка була присутня під час поховання [PERSON] 09 лютого 2017 року на кладовищі Совхозу Криничанський в м.Макіївка Донецької області, а також фотокартками місця поховання померлого з відображенням даних про особу, які повністю співпадають з даними померлого, вказаними заявником та підтвердженими документами, що посвідчують його особу (а.с.14,15). Тобто відомості про смерть [PERSON] в м. Макіївка Донецької області, викладені у лікарському свідоцтві про смерть № 152 форми № 106/у від 08.02.2017 року, виданого органами на тимчасово окупованій території України знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. На звернення [PERSON] до Лиманського МВ ДРАЦС ГТУЮ у Донецькій області у реєстрації смерті [PERSON] було відмовлено, у зв'язку з тим, що надане свідоцтво про смерть [NUMBER] від 10.02.2017 року видане органами на тимчасово окупованій території України, не породжує правових наслідків (а.с.18). Згідно Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року будь-які органи,їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків. Наказом Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», проведення державної реєстрації актів цивільного стану відділами державної реєстрації актів цивільного стану в м. Донецьк Донецької області тимчасово призупинено. Тобто орган реєстрації обґрунтовано прийшов до висновку про те, що вказане свідоцтво про смерть [PERSON], який помер [INFO] року в м. Макіївка Донецької області - на тимчасово окупованій території України, не створює правових наслідків. Проте факт смерті [PERSON] саме [INFO] року в м. Макіївка Донецької області, та поховання на кладовищі в м. Макіївка Донецької області, в судовому засіданні знайшов підтвердження наданими доказами. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Згідно зі ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Відповідно до постанов Верховної Ради України «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування» від 17.03.2015 року № 252-УШ, «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року № 254-УШ, м. Донецьк Донецької області віднесено до переліку населених пунктів, які перебувають на тимчасово окупованій території України. Але, Європейський суд з прав людини у справі «Кіпр проти Туреччини» зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Грунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), висновок ЄСПЛ слід розуміти у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Відповідно до ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За наведених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для отримання соціальних пільг. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту смерті [PERSON]. Тому, суд приходить до висновку про те, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню і на підставі п.8 ст.367 ЦПК України допускає негайне виконання рішення у справі про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved