Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] відповідно до Договору дарування квартири від 09.04.2011 року. У 2011 році позивач надала згоду на реєстрацію [PERSON] за адресою [ADDRESS]; 11 жовтня 2011 року [PERSON] була зареєстрована у даній квартирі, таким чином позивач надала відповідачу право користування даним жилим приміщенням, відповідач повинна була сплачувати квартплату та комунальні платежі. Однак вона одержала повідомлення з БЖБК "Дружба" про несплату квартирної плати. Крім того відповідач чинить перешкоди позивачеві у доступі до приміщення, не відчиняє двері та не надає ключі. У серпні 2014 року позивач письмово зверталась до [PERSON] з вимогою про звільнення житлового приміщення, яке знаходиться за адресою Київська область, [ADDRESS], але остання не відреагувала на дану вимогу, продовжуючи проживати у вказаному приміщення. Вказує, що погрози з боку [PERSON], небажання вирішити дане питання мирним шляхом призвело до того, що позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав та інтересів. Позивач просила виселити [PERSON] з квартири [ADDRESS], стягнути з відповідача судові витрати. В подальшому під час розгляду справи позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач, посилаючись на зазначені вище обставини також зазначила, що 03.11.2014 року рішенням Апеляційного суду Київської області по справі № 367/4020/14-ц було розірвано шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], який є сином [PERSON], таким чином [PERSON] не є членом сім'ї позивача. Вказує, що протягом часу з червня 2014 року по день подання позовної заяви вона особисто та через свого представника намагається зв'язатися з [PERSON], проти відповідач уникає будь-яких контактів з власником квартири, не відповідає на телефонні дзвінки, не відчиняє двері квартири, за таких обставин у неї наявні об'єктивні перешкоди у користуванні квартирою. Вказує, що під час розгляду справи про розірвання шлюбу між відповідачем та [PERSON] представником відповідача було визнано факт отримання вимоги про виселення, незважаючи на це, відповідачем не здійснюється жодних дій, направлених на усунення перешкод у користуванні квартирою власником. Небажання відповідача вирішити дане питання мирним шляхом призвело до того, що позивач змушена звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. В зв'язку із викладеними обставинами позивач просила усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності на квартиру № [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] з вказаної квартири без надання іншого жилого приміщення. [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання права на проживання та користування квартирою, посилаючись на те, що [PERSON] - її свекруха; 16 вересня 2000 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON], рідним сином відповідачки. 12 червня 2010 року вона та її чоловік за сумісні кошти купили квартиру [ADDRESS], договір купівлі-продажу був посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Запісочним О.В., реєстровий номер 944. Договір купівлі-продажу був оформлений на її чоловіка [PERSON], в квартиру заселилися та стали там проживати. В кінці 2010 року її чоловік потрапив в ДТП, винуватцем якої був він. Потерпілий звернувся до Оболонського районного суду м. Києва з позовом про стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди, сума шкоди - 200 000,0 гривень, а тому її чоловік поставив її перед фактом, що терміново треба квартиру подарувати матері, щоб на неї не було накладено стягнення. При цьому чоловік та відповідачка їй сказали, що це тимчасово і що її інтереси не будуть ні в якому разі порушені. Вказує, що 09 квітня 2011 року її чоловік подарував спірну квартиру, яка була куплена за їх спільні кошти, своїй матері - позивачці по справі, що підтверджується договором дарування, посвідченого 09.04.2011 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Матвієць Н.П. В квартирі вони з чоловіком продовжували проживати, 11 жовтня 2011 року вона зареєструвалася в квартирі, відповідачка, як новий власник, щодо її реєстрації не заперечувала. Через деякий час чоловік без поважних причин зібрав свої речі та з'їхав з квартири; вона в спірній квартирі залишилась сама проживати; з 2011 року по сьогоднішній день вона постійно проживає в квартирі, за цей час сама, за свої особисті кошти зробила ремонт в квартирі, за комунальні послуги вона сплачує сама, про що свідчать квитанції. Починаючи з 2011 року позивач став звертатися до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про розірвання шлюбу, в позовній заяві вказував безпідставні причини розпаду сім'ї, перший раз в позові [PERSON] було відмовлено, вдруге апеляційний суд Київської області задовольнив скаргу [PERSON], рішення Ірпінського міського суду Київської області скасував та постановив нове рішення, яким їх шлюб було розірвано. Вказує, що в період розгляду справи в суді про розірвання шлюбу, її чоловік та відповідачка стали наполягати, щоб вона звільнила квартиру, на її телефон постійно йдуть погрози з боку відповідачки та її сина, відповідачка в своїй позовній заяві вказує, що вона нібито не сплачує квартплату та комунальні платежі, однак вона з цим категорично не згодна, квартплату та комунальні платежу вона постійно сплачує. Оскільки вона в спірній квартирі проживала з 2010 року, з жовтня 2011 року була офіційно зареєстрована в ній зі згоди вже нового власника, як член сім'ї, тривалий час у ній проживає, приймає участь у витратах по її утриманню, але її право на проживання оспорюється відповідачкою, тому вона змушена звернутися до суду із зустрічною позовною заявою за захистом своїх прав. В зв'язку із викладеними обставинами позивач [PERSON] просила постановити рішення суду та визнати за нею право на проживання та користування квартирою [ADDRESS], всі судові витрати покласти на відповідачку [PERSON] В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] - [PERSON] позов підтримав, підтвердив обставини, викладені у позовній заяві, просив позов [PERSON] задовольнити. Зустрічний позов [PERSON] не визнав, просив у задоволенні зустрічного позову відмовити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] не визнала, просила відмовити у його задоволенні, зустрічний позов [PERSON] підтримала, підтвердила обставини, викладені у зустрічній позовній заяві, просила позов [PERSON] задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідка [PERSON], вивчивши письмові докази по справі, суд вважає позов [PERSON] таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. В судовому засіданні встановлено, що 09 квітня 2011 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Матвієць Н.П., зареєстрований в реєстрі за № 765, відповідно до якого [PERSON] подарував своєї матері [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Згідно п. 1.1 даного договору квартира, що дарується, належить дарувальнику на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 12.06.2010 року Запісочним О.В., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 944. У пункті 2.1 даного договору зазначено, що дарувальник стверджує, що дарує цю квартиру за згодою дружини [PERSON], [INFO], яка викладена у заяві, підпис на якій засвідчений 09.04.2011 року Матвієць Н.П., приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу за реєстровим № 764 на бланку ВРК № 085948, яка зберігається у справах цього ж нотаріуса. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування р. № 765 від 09.04.2011 року, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством "Бучанське бюро технічної інвентаризації" 19.04.2011 року. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є колишньою дружиною сина власника квартири [ADDRESS] [PERSON], з яким вони з 16.09.2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі і проживали разом до листопада 2013 року, від даного шлюбу дітей вони не мали. Дані обставини встановлені рішенням Апеляційного суду Київської області від 03 листопада 2014 року, яке набрало законної сили та яким шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний. Встановлено, що відповідач [PERSON] з 11 жовтня 2011 року зареєстрована у квартирі [ADDRESS], дана реєстрація відповідача проведена зі згоди власника даної квартири [PERSON], що визнається сторонами і відповідно до ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає. Відповідач [PERSON] у спірній квартирі проживала разом із колишнім чоловіком з 2010 року, а також проживає і в даний час, що також визнається сторонами. [PERSON] за проживання у квартирі сплачує комунальні послуги, що підтверджується відповідними квитанціями. Встановлено, що позивач 12 серпня 2014 року через свого представника [PERSON] направляла відповідачу [PERSON] вимогу про виселення із спірної квартири, в якій вимагала у строк до 17.08.2014 року виселитися з квартири [ADDRESS], звільнити квартиру від особистих речей та передати їй ключі від квартири під розписку [PERSON] або її уповноваженому представнику, дана вимога була отримана відповідачем. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] у належній їй на праві власності квартирі [ADDRESS] не проживала та не проживає, оскільки відповідачем вона не допускається до квартири. Наведені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача [PERSON], представника відповідача [PERSON], свідка [PERSON], матеріалами справи. Так свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що позивачка по справі є його матір'ю. Він перебував у шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2000 року по 2014 року, в даний час вони розлучилися. Вони з відповідачкою проживали в спірній квартирі, яка була придбана в 2010 року за гроші його матері, а оформлена була на нього. У 2010 році у нього з'явилися можливість працювати за кордоном і вони з дружиною за спільним рішенням вирішили подарувати квартиру його матері. В процесі розлучення вони з матір'ю намагалися найти компроміс та намагалися вирішити з його колишньою дружиною питання її виселення, але вона не пускала їх в квартиру. Вважав, що мати має право захистити свої права. Також вони намагалися повідомити відповідачку, вони листувалися по електронній пошті до 2014 року, по телефону, восени 2014 року вони направили відповідачці претензію, в судовому процесі представник відповідача [PERSON] повідомила про те, що колишня дружина отримала претензію про виселення і цією претензією мотивувала небажання відповідача відкривати двері і йти на контакт. Пояснив, що не відповідає дійсності те, що рішення про дарування квартири було прийнято у зв'язку з його боргом по ДТП, рішення подарувати квартиру матері було їх спільним рішенням, так як матеріально ця квартира була придбана за гроші його матері, вона продала дві квартири в м. Миколаєві щоб придбати спірну квартиру. Його борг по ДТП був визначений рішенням Оболонського райсуду м. Києва, остаточне рішення було прийнято на початку 2014 року Апеляційним судом; він виплачує борг по цьому рішенню, борг значно менший ніж вартість спірної квартири. Також пояснив, що після придбання спірної квартири вони з відповідачкою робили в ній ремонт власними силами, будматеріали він купував за власні кошти, відповідачка з моменту одруження не працювала. Він виселився з квартири в кінці 2013 року, так як вони не могли проживати з відповідачкою разом, чи робився ремонт після розлучення йому невідомо. Крім того пояснив, що відповідачка проживає у спірній квартирі одна, він проживав у цій квартирі, але був зареєстрований у м. Миколаєві. Відповідачка заселилась в квартиру зі згоди його матері, коли була його дружиною, в 2011 році його мати давала довіреність його колишній дружині на представництво її інтересів у комунальних службах та Укртелекомі. Квартира належала йому з червня 2010 року, а 09.04.2011 року була подарована ним його матері зі згоди його дружини. Пояснив, що основна причина виселення це те, що відповідачка на йде на контакт, перешкоджає його матері користуватися квартирою, чи замінювалися замки в квартирі він не знає, свої ключі від квартири він залишив своїй дружині, чи сплачує відповідачка за комунальні послуги йому не відомо. У відповідності до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. У відповідності до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. У відповідності до ст. 169 ЖК України у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні позивач [PERSON] являється власником квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування квартири, посвідченого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Матвієць Н.П., зареєстрованого в реєстрі за № 765 та витягу про державну реєстрацію прав, виданого Комунальним підприємством "Бучанське бюро технічної інвентаризації" 19.04.2011 року. В судовому засіданні також встановлено, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною сина власника квартири [PERSON], зареєстрована у спірній квартирі зі згоди власника [PERSON] 11 жовтня 2011 року. Також встановлено, що позивач [PERSON] в спірній квартирі не проживала та не проживає, відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника квартири, однак з 2010 року вона проживає у зазначеній квартирі, сплачує комунальні послуги. За таких обставин суд вважає, що оскільки відповідачка [PERSON] не була та не є членом сім'ї власника квартири [ADDRESS] [PERSON], перешкоджає власнику квартири у користуванні даною квартирою, власник квартири заперечує проти проживання відповідача у належній їй на праві власності квартирі, тому, виходячи із положень ст. 391 ЦК України та ст. 169 ЖК України слід усунути перешкоди у здійсненні [PERSON] права власності на квартиру № [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із квартири № [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення, задовольнивши позов [PERSON] Разом із цим, зустрічний позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки в судовому засіданні не знайшли свого беззаперечного підтвердження доводи [PERSON] про те, що вона зареєстрована у спірній квартирі зі згоди нового власника [PERSON] як член сім'ї та у зв'язку із цим має право на проживання та користування цією квартирою. Доводи позивача [PERSON] про те, що її право на проживання та користування цією квартирою підтверджується тим, що вона, проживаючи в спірній квартирі, оплачує комунальні послуги є безпідставними, оскільки в судовому засіданні суду не було надано доказів того, що між нею та власником квартири [PERSON] є угода про безоплатне користування даним житлом. На підставі ст. ст. 9, 64, 65, 156, 168, 169 ЖК України, ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved