Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

06.12.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дитини. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що з 28.08.1993 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає допомоги на утримання їх спільного сина, тим самим ухиляється від виконання свого обов'язку щодо його утримання. [PERSON] офіційно працевлаштований, має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Інших зобов'язань аліментного характеру у нього не має. Позивачка вказала, що її доходів не вистачає для належного утримання дитини, оскільки вона працює апаратником в ТОВ "С-Транс", де отримує мінімальну заробітну плату. Належним чином повідомлені сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав заяву про судовий розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про стягування з нього аліментів в розмірі 1/4 частки від заробітку визнав. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою. звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані сторонами докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: З копій свідоцтва про укладення шлюбу та свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28.08.1993 року, мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 6, 7). Сторонами визнаються та, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягають доказуванню ті обставини, що малолітній [PERSON] проживає з матір'ю, батько дитини має постійне місце роботи, між сторонами відсутня домовленість щодо порядку участі батька в утриманні дитини. Відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги і це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, оскільки відповідач визнав позов і є законні підстави для стягування з нього аліментів у розмірі 1/4 частини доходів, позовна заява [PERSON] про стягнення на її користь аліментів на утримання дитини є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави.

Outcome: approved