Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

10.06.2020 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт того, що [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] , померлої [INFO] ; встановити факт того, що [PERSON] , померла [INFO] , являється рідною сестрою [PERSON] , померлої [INFO] ; встановити факт того, що [PERSON] , померла [INFO] , являється тіткою [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. №172/02-14 від 03.06.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтвом про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та документи, що підтверджують родинний зв`язок. Позивач та представник позивача в судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та наполягали на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 21.05.1992 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори Веліковою М.Д. в реєстрі за №4/2859, що підтверджено довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №723 від 22.06.2020 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 19.02.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 19.10.1998 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за № 2/6222, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті - [PERSON] та [PERSON] , в рівних частках кожному. Крім того, відповідно до заповіту, посвідченого 13.03.2009 року приватним нотаріусом Ізмаїльського районного нотаріального округу Апреленко Р.І., зареєстрованого в реєстрі за № 890, [PERSON] заповіла все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що буде їй належати на день смерті - [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №60633540 від 20.06.2020 року, наданої приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., заповіт [PERSON] від 13.03.2009 року, зареєстрований за № 890 скасований заявою від [PERSON] від 02.07.2009 року. Відповідно до ч. 2,3 ст. 1254 ЦК України - заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно до ст. 1262 ЦК України - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємцем за законом другої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] являється рідна сестра [PERSON] , померла [INFO] . Вказаний факт підтверджено показами допитаних в судовому засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 27.04.1976 року (а.с.70), [PERSON] , померла [INFO] . Згідно ч. 3 ст. 1266 ЦК України - племінники спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (сестрі, братові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 01.07.19961 року (а.с. 67), матір`ю [PERSON] значиться [PERSON] . В судовому засіданні встановлено факт того, що [PERSON] , [INFO] , являється сином [PERSON] , померлої [INFO] , що підтверджено показами допитаних в судовому засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні встановлено факт того, що [PERSON] , померла [INFO] , являється тіткою [PERSON] , [INFO] , що підтверджено показами допитаних в судовому засідання в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Також вказане підтверджено рішенням виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради депутатів трудящих №600 від 23.09.1976 року, згідно якого, [PERSON] призначено опікуном над неповнолітнім племінником [PERSON] . Таким чином, з досліджених доказів вбачається, що [PERSON] є спадкоємцем другої черги за правом представлення після смерті смерті тітки [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У встановлений законом строк [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною заявою, яка міститься в матеріалах спадкової справи, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимової Т.І. №172/02-14 від 03.06.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтвом про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно та документи, що підтверджують родинний зв`язок. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved