Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-23 00:00:00

06.11.2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], третіх осіб Шевченківського РВ ГУДМС України у Львівській області, [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON], [INFO], втратившою право на користування житловим приміщенням, а саме кв.[ADDRESS] у зв'язку з не проживанням в ній понад один рік без поважних причин. В обґрунтування своїх позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] є колишньою дружиною його сина [PERSON], проте стосунки між ними не склались і з 2009 року така не проживає у спірній квартирі, речей її немає, вона не оплачує житлово-комунальні послуги, не здійснює ремонтні роботи, не отримує кореспонденцію. Крім цього, його син [PERSON] на даний час не перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Факт непроживання відповідача підтверджується актами ЛКП «Рясне-402». У судовому засіданні позивач вимоги підтримав, покликаючись на мотиви викладені в позові та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без її участі, позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечили та ствердили обставини наведені в позовній заяві. Представник Шевченківського РВ ГУДМС України у Львівській області в судове засідання не прибув, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що стверджується відміткою в журналі вихідної кореспонденції, причини неявки в судове засідання суду повідомлено не було. Заслухавши пояснення позивача, третіх осіб, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що позивач - [PERSON] та треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Дана квартира приватизована 30.09.1996 року згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду". З наданої позивачем довідки ЛКП «Рясне-402» від 24.07.2013 року №1738 вбачається, що кв.[ADDRESS] складається з 3-х житлових кімнат площею 40,20 кв.м. з комунальними вигодами і у ній як член сім'ї зареєстрована [PERSON], [INFO], - невістка з 18.08.2008 року (а.с.5). Згідно актів ЛКП «Рясне-402» від 29.07.2013 р., 04.09.2013 р. та 10.10.2013 р. вбачається, що [PERSON] у квартирі [ADDRESS] зареєстрована але не проживає (6,7,8). На підставі рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 06.12.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, при цьому під час розгляду справи [PERSON] до суду не прибула, подавши письмову заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. (а.с.9). Згідно ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 321 ч.1 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 9 ч.4 ЖК України передбачено, що ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 7 ч.1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Стаття 391 ЦК України зазначає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні доведено, що відповідач [PERSON] без поважних причин більше одного року не проживає у квартирі [ADDRESS], не цікавиться нею та не надає коштів на утримання даної квартири.

Outcome: approved