Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

Представник позивачів [PERSON], діючи в інтересах позивачів [PERSON] та [PERSON] звернулася в суд із позовом до відповідача [PERSON], згідно уточненого складу учасників процесу - за участі третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Бережанської державної нотаріальної контору й згідно уточнених позовних вимог просила суд поновити позивачам строк позовної давності; визнати незаконними та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом [NUMBER] від 20 лютого 2001 року та Реєстраційне посвідчення Бережанського міжрайонного бюро технічної інвентаризації від 06 травня 2001 року, яке посвідчує справо приватної власності [PERSON] на житловий будинок із надвірними будівлями по [ADDRESS]; визнати за [PERSON], [INFO], право спільної власності на 1/5 частку житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS]; визнати за [PERSON], [INFO] право спільної власності на 1/5 частку житлового будинку та господарських будівель по [ADDRESS]. В обґрунтування заявлених вимог у позовній заяві та заяві про уточнення й зміну позовних вимог сторона позивача зазначила, що 12 листопада 1988 року вона зареєструвала шлюб із [PERSON] (надалі відповідач), після чого стала проживати разом із відповідачем за його місцем проживання в [ADDRESS]. На той час там також проживали бабуся відповідача [PERSON] та його мати [PERSON]. [INFO] народилась їх з відповідачем донька [PERSON], [INFO] народився їх син [PERSON](далі - позивачі). Після народження позивачі проживали у тому ж будинку по [ADDRESS]. [INFO] померла мати відповідача [PERSON] - [PERSON] 22 вересня 2014 року вона ( представник позивачів) подала заяву до державного нотаріуса про прийняття спадщини після її смерті, однак отримала відмову з тих підстав, що житловий будинок буде успадкований відповідачем [PERSON] як спадкоємцем першої черги, оскільки він подав відповідну заяву, а її (представника позивачів) частки, в тому числі й частки позивачів, у вказаному майні не має. Так, після смерті [PERSON], померлої [INFO], мати відповідача [PERSON], як спадкоємець першої черги дійсно вступила в управління спадковим майном спадкодавиці й фактично прийняла спадщину після неї. В подальшому, на ім»я [PERSON] [PERSON] державною нотаріальною конторою незаконно видане свідоцтво про право спадщину за законом [NUMBER] від 20 лютого 2001 року на цілий житловий будинок по [ADDRESS]; також 06 травня 2001 року Бережанським ОК МБТІ на ім»я [PERSON] видано й реєстраційне посвідчення на право власності на зазначений будинок в цілому. Внаслідок видачі таких правовстановлювальних документів були порушені права малолітніх на той час позивачів [PERSON] та [PERSON] Так, [PERSON] померла до 01 липня 1990 року, а тому її частка у колгоспному дворі не могла бути об'єктом спадкування, а підлягала поділу між членами колгоспного двору, що залишились. Відповідно до виписки з по господарської книги №4 Шибалинської сільської ради за 1986-1990 р. р. головою колгоспного двору була [PERSON]. Позивачі [PERSON] та [PERSON]. у вказану по господарську книгу внесені не було через закінчення її ведення. Однак відповідно до довідки про склад сім'ї від 27 листопада 2014 року виданої Шибалинською сільською радою, станом на 15 квітня 1991 року до складу сім'ї [PERSON] входили її онуки [PERSON] та [PERSON], інших членів сім'ї не вказано. Враховуючи те, що після смерті голови колгоспного двору [PERSON] її донька [PERSON], мати відповідача, продовжувала проживати у вказаному домоволодінні та працювати дояркою у колгоспі ім. Мічуріна, станом на 15 квітня 1991 року домоволодіння за адресою [ADDRESS], зберегло статус колгоспного двору. Таким чином позивачі [PERSON] та [PERSON], які приходились онуками [PERSON], станом на 15 квітня 1991 року були членами вказаного колгоспного двору і як неповнолітні особи мали частки у його майні. В свою чергу [PERSON] та відповідач [PERSON] також мають свою частку в згаданому майні колгоспного двору, оскільки не зважаючи на те, що вони вибули з колгоспного двору, участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору вони не приймали менше ніж три роки підряд ( відповідач [PERSON] з лютого 1990 року до 15 квітня 1991 року, [PERSON] - з 10 травня 1990 року по 15 квітня 1991 року). А тому, станом на 15 квітня 1991 року, право на частки в майні колгоспного двору, що знаходиться за адресою [ADDRESS], мали [PERSON], [PERSON], [PERSON], малолітні позивачі [PERSON]. та [PERSON] і розмір їх часток становить по 1/5 за кожним. З наведених підстав просять скасувати згадані свідоцтво про право на спадщину та реєстраційне посвідчення Бережанського ОКМБТІ. Про такі факти стороні позивача стало відомо у вересні 2014 року під час збору документів для спадкування після смерті [PERSON] Враховуючи те, що позивачі [PERSON] та [PERSON] в силу свого віку під час прийняття спадщини та виготовлення правовстановлюючих документів на ім'я [PERSON] про право власності на цілий будинок із надвірними будівлями по [ADDRESS], не могли самостійно захищати свої інтереси, а про порушення своїх прав дізнались у вересні 2014 року, такі причини пропуску строку позовної давності вони вважають поважними, просять його при необхідності поновити та захистити їх порушене право шляхом постановлення судового рішення про задоволення заявлених вимог. У судове засідання позивачі та їх представники не з»явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового розгляду справи. Представником представника позивачів подано письмову заяву в якій сторона позивача просить розглядати позов за відсутності їх сторони з урахуванням уточнених та змінених позовних вимог, відповідно до поданої заяви; позовні вимоги підтримують й просять позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи; подав в адресу суду письмову заяву в якій просить суд проводити судові засідання без його участі, за участі його представника [PERSON], який буде діяти на підставі довіреності. Представник відповідача [PERSON] також в судове засідання не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Подав до суду письмову заяву в якій змінені та уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розгляді справи за даним позовом присутнім бути не може, просить позов розглядати за його відсутності із врахуванням його правової позиції щодо заявлених позовних вимог. До матеріалів справи також додано фотокопію довіреності від 26 лютого 2015 року, згідно як відповідач [PERSON] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси у всіх судах, в тому числі й з правом визнання позову. У судове засідання представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору Бережанської Державної нотаріальної контори Головного управління юстиції в Тернопільській області не з»явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи. Завідувачем Бережанської державної нотаріальної контори Гетьман І.М. подано суду письмову заяві, згідно якої третя особа не заперечує проти задоволення позову у справі й покладається на думку суду. Відповідно до положень ч.2 ст. 197 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази надані стороною позивачів, прийшов до висновку, що уточнені та змінені позовні вимоги підлягають до повного задоволення, виходячи із таких підстав. Згідно ч.І ст. З Цивільного процесуального кодексу України, - Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до п.6 ППВС України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», N 20 від 22.12.95 року, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. На час виникнення обставин, що дають підстави набуття спільної часткової власності членів колгоспного двору діяли норми ст. 120 та ст. 123 ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Відповідно до ч.2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до статті 61 ЦПК України, підстави звільнення від доказування - обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що учасниками процесу фактично визнано й не заперечено наступні факти та обставини. Станом на 08 січня 1988 року головою колгоспного двору, який складався із 4-х членів, розташованого по [ADDRESS] була [PERSON]; окрім неї членами зазначеного колгоспного двору на той час були [PERSON], [PERSON] та відповідач [PERSON] [PERSON] померла [INFO]. Після її смерті донька померлої [PERSON] (мати відповідача) продовжувала проживати у вказаному домоволодінні та працювати дояркою у колгоспі ім. Мічуріна, а тому станом на 15 квітня 1991 року згадане будинковолодіння зберегло статус колгоспного двору. Після смерті [PERSON], в порушення чинного на той час законодавства та права інших членів зазначеного колгоспного двору, на ім'я [PERSON] ( одного із членів двору), 20 лютого 2001 року завідувачем Бережанської державної нотаріальної контори видане свідоцтво про право на спадщину за (зареєстроване в реєстрі за №-595 спадкова справа) як єдиному спадкоємцю померлої [INFO] [PERSON] на цілий житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS]. На підставі зазначеного свідоцтва про право на спадщину на ім'я [PERSON] також було видане й оскаржуване реєстраційне посвідчення Бережанського ОК МБТІ на цілий житловий будинок з надвірними будівлями у [ADDRESS]. (за реєстровим №-302 від 06 травня 2001 року). Відповідно до вищезгаданих норм закону, після смерті померлої [INFO] [PERSON] її частка в розмірі 1\\4 частини у майні колгоспного двору - житловому будинку із надвірними будівлями спадкуванню не підлягала, а юридично перейшла та розподілилася рівними частками між зазначеними членами згаданого колгоспного двору. Згідно виписки з по господарської книги №4 Шибалинської сільської ради за 1986-1990 р. р. відомості як про членів згаданого колгоспного двору щодо позивачів [PERSON] та [PERSON] 1.3. у неї внесено не було внаслідок закінчення строку її ведення. Поряд з цим. Як вбачається з довідки про склад сім'ї від 27 листопада 2014 року Шибалинської сільської ради, станом на 15 квітня 1991 року до складу сім'ї [PERSON] входили її онуки [PERSON] та [PERSON].( позивачі), інших членів сім'ї не вказано. Таким чином позивачі [PERSON] та [PERSON], станом на 15 квітня 1991 року були членами вказаного колгоспного двору і як неповнолітні особи мали право на відповідну частку у його майні. Решта членів згаданого колгоспного двору - [PERSON] - вибув із згаданого колгоспного двору 10 травня 1990 року, а відповідач [PERSON] вибув з колгоспного двору в лютому 1990 року. Однак і за ними збереглося їх право відповідну частку у майні зазначеного колгоспного двору, оскільки станом на 15 квітня 1991 року після вибуття зазначених осіб, термін протягом якого вони не приймали своєю працею і коштами участі у веденні спільного господарства зазначеного двору був менший від трьохрічного. Отже, станом на 15 квітня 1991 року, право на частки в майні колгоспного двору, що знаходився за адресою [ADDRESS], мали [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] і позивачі [PERSON] та [PERSON]. Розмір часток зазначених осіб у майні колгоспного двору є рівним і становить по 1/5 частки за кожним. Із зазначених підстав суд вважає, що оскаржуване свідоцтво про право на спадщину видане з порушенням норм закону, що призвело до порушення права власності інших осбі, а тому підлягає до скасуванню. Із зазначених підстав, як похідне, також підлягає й скасуванню оскаржуване реєстраційне посвідчення Бережанського ОК МБТІ. Ст. 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не можу бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно положень ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, що не заборонені законом…Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. і Відповідно до норм. ст. 392 ЦК України Власник майна може пред2явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки в судовому засіданні є встановленим факт порушення права позивачів на їх частку в нерухомому майні та встановленим факт правомірності набуття у власність позивачів майна колгоспного двору, а саме - по 1\\5 частці за кожним житлового будинку із надвірними будівлями по [ADDRESS], захист такого права позивачів повинен бути здійсненним шляхом визнання за ними такого права судовим рішенням. На підставі наведеного,

Outcome: approved