Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-12 00:00:00

У лютому 2020 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24.04.2010 року. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - дочку [PERSON] , [INFO] , дочку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачкою, посилаючись на те, що між сторонами припинені шлюбні відносини, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім"ю, на даний момент вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, відновлювати з нею шлюб він не має бажання. 14.02.2020 року, ухвалою судді відкрите провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач та/або позивачка до суду не подавали. Відповідачка відзив на позовну заяву не надала, не просила суд розглядати справу за його відсутності. Оскільки закінчились строки для подання відзиву, а відтак, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами по справі 24.04.2010 року укладено шлюб у Центральному відділі реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім"ї, актовий запис № 667 (а.с.3). Від даного шлюбу у сторін по справі є неповнолітні діти - дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] (а.с.4, 5, 6). Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо, а тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved