Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. 14.03.2018 року судом направлено запити щодо доступу до персональних даних, на підставі ст. 187 ЦПК України, з метою отримання інформації про місце проживання (перебування) Відповідача. 20.04.2018 року до суду надійшла відповідь, відповідно до якої Відповідач значиться зареєстрованим за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою судді від 23.04.2018 року у справі відкрито провадження та призначено в судове засідання на 26.06.2018 року. Так, відповідно до позовної заяви сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 25.06.1994 року. Від шлюбу сторони мають трьох спільних дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач просить суд розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що останнім чисам їхне сімейне життя поступово погіршувалось, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, адже кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімейне життя, вони поступово втратили почуття любові, на даний час вони фактично сторонні людт одне одному, спільне господарсво вони не ведуть, втрачені всі фізичні та духовні зв"язки, збереження сім"ї не можливе і суперечить інтересам подружжя. Позивач у судове засідання з'явився, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином, що підтверджується зворотнім повідомлення про отримання ухвали суду про відкриття провадження та позовної заяви з додатками. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників. Статтею 51 Конституції України проголошено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до статті 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з приписами статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ч.2 ст.112 СК України, суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що причини, що спонукали сторони на розірвання шлюбу є обґрунтованими, оскільки судом достовірно встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження сім"ї не можливе, а тому заява підлягає задоволенню, сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладасти на Відповідача.

Outcome: approved