Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

10.08.2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом з таким обгрунтуванням.05.02.2005 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований виконкомом Нижньо-Студенівської сільської ради за актовим записом № 1. У сторін від шлюбу народилась одна дитина - дочка [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки. Відповідач зловживає алкоголем та не бажає виправити своєї поведніки. Перебуваючи в алкогольному сп`янінні відповідач застосовує до позивачки фізичну силу в присутності їх неповнолітньої дочки. Сторони не підтримують шлюбних стосунків, шлюб існує формально. Дитина сторін перебуває на утриманні позивачки. За цих підстав позивачка покликається на вимоги ст.ст.110-113, 180, 181, 182, 183, 184 СК України, та просить шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати і вирішити питання про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.08.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу надано строк для подання відзиву на позов протягом 15 днів з дня отримання ухвали суду про прийняття позовної заяви до розгляду. Роз`яснено порядок подання заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін від позивачки та відповідача до суду не надходили. Відповідач [PERSON] подав суду заяву про визнання позову в повному обсязі. Додаткова в поданій до суду заяві вказав, що обставини зазначені в позові [PERSON] відповідають дійсності. Він з позивачкою фактично не проживає, як одна сім`я більше шести місяців, тому просить суд не вживати заходів для примирення у шлюбі. Згідний сплачувати аліменти на утримання доньки та не оспорює розмір аліментів, який просить визначити позивачка. Позивачка [PERSON] подала суду письмову заяву в якій вказує, що наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем та просить заявлений нею позов задовольнити в повному обсязі. Просить суд не вживати заходів для примирення у шлюбі, оскільки вона з відповідачем не підтримує шлюбних стосунків з ознаками сім`ї більше шести місяців. Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст позовних вимог, суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов [PERSON] задовольнити повністю виходячи з такого. Позивачкою заявлено вимогу про розірвання шлюбу. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , [PERSON] [INFO] , та [PERSON] [INFO] , зареєстрували шлюб 05 лютого 2005 року у Н.Студенівській сільській раді Міжгірського району Закарпатської області, про що зроблений відповідний актовий запис 05.02.2005 за № 1. Прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] ; дружини - [PERSON] . Сторони наполягають на розірванні шлюбу. Жодна із сторін не заявила клопотання про вжиття судом заходів для примирення у шлюбі. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. За наведених обставин, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не бажає примирення у шлюбі. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Відповідач не заперечує щодо місця проживання його неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з позивачкою. Позивачка заявила вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини дочки і ця вимога визнана відповідачем. З свідоцтва про народження неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , вбачається, що її батьками є сторони. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов`язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст. 182 ч.1, ч.3 СК України суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дітей, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є молодий віком та працездатною особою, інших утриманців не має, про важкість майнового стану суду не повідомив. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимога позивачки про стягнення аліментів з відповідача на утримання їх малолітньої дитини - доньки [PERSON] , в розмірі одного прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років є обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 191 СК України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Відповідач позов визнав до початку розгляду спарави по суті, визнання позову відповідачем прийнято судом. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, на підставі ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ "Про судовий збір" позивачці слід повернути з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову до суду за позовні вимоги про розірвання шлюбу, в сумі 420,40 грн.. Іншу половину суми судового збору сплаченого позивачкою, в розмірі 420,40 грн, слід стягнути з відповідача у користь позивачки на підставі ч.2 п.1 ст. 141 ЦПК України. Окрім цього, з відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 50 %, що становить грошову суму 420,40 грн звідповідно до вимог ч.2 п.1, ч.6 ст. 141, ч.1 ст. 142 ЦПК України.

Outcome: approved