Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-22 00:00:00

05.10.2015 року позивач в особі ПАТ КБ ПриватБанк звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № DN81AR02000379 від 12.03.2008 року в розмірі 130 485,94 грн. та судовий збір в розмірі 1957,29 грн. Електронною системою автоматизованого розподілу справ, згідно даних протоколу від 06.10.2015 року, позовну заяву розподілено судді Федосенку В.В. У зв'язку з прийняттям Верховною Радою України постанови від 22.09.2016 року про відставку судді Федосенка В.В., цивільну справу передано для повторного розподілу. Згідно даних протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.11.2016 року судову справу розподілено судді Грищенко І.О. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.03.2008 року між ним та відповідачем укладено договір № DN81AR02000379, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 76 647, 94 грн. на термін до 11.03.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач не виконував зобов'язання за договором, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 17.09.2015 року становить 130 485,94 грн., яка складається з: 48 146, 36 грн. - заборгованість за кредитом; 75 887, 86 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 6201, 71 грн. штраф (процентна складова). На неодноразові письмові вимоги позивача погасити заборгованість, відповідач не відреагував, у звязку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. Уповноважений представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, на судове засідання не з'явилася, подала письмову заяву, в якій ПАТ КБ "ПриватБанк" підтримує позовні вимоги, просить позов задовольнити, справу розглядати у відсутність представника. В разі неявки на судове засідання відповідача, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді. Відповідач [PERSON] в судове засідання 03.03.2017 року та 23.05.2017 року не зявився, що вказує на повторну поспіль неявку без поважних причин, оскільки про причину неявки не повідомив, про день та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не представив. Представника, який би діяв від його імені, до суду не направив. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутністю, не надав. Повторною є друга поспіль неявка позивача, якщо він обидва рази був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 12.03.2008 року між ним та відповідачем укладено договір № DN81AR02000379, відповідно до умов якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 76 647, 94 грн. на термін до 11.03.2015 року, а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором, відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредитні кошти. Відповідач не виконував зобов'язання за договором, внаслідок чого за ним утворилася заборгованість перед позивачем, яка станом на 17.09.2015 року становить 130 485,94 грн., яка складається з: 48 146, 36 грн. - заборгованість за кредитом; 75 887, 86 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до договору: 250,00 грн. штраф (фіксована частина); 6201, 71 грн. штраф (процентна складова). На неодноразові письмові вимоги позивача погасити заборгованість, відповідач не відреагував, у звязку з чим позивач вимушений звернутися з даним позовом до суду. На неодноразові письмові вимоги позивача погасити заборгованість, відповідач не відреагував. Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з вимог ч. 1 ст. 527 ЦК України, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до вимог ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з положеннями ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З вимог ч.2 ст. 625 ЦК України вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність підстав звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення умов договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд вважає, що відповідач не виконав зобовязання і не сплатив своєчасно суму заборгованості за кредитним договором, тому вбачаються підстави для стягнення з нього на користь позивача вищезазначеної суми заборгованості. Судовий збір, сплачений позивачем при зверненні з позовом до суду та підтверджений документально, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, в порядку ч.1 ст. 88 ЦПК України На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved