Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

03 жовтня 2013 року позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом до Маріупольської міської ради, треті особи: Четверта Маріупольська державна нотаріальна контора, [PERSON], про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначила, що є рідною сестрою [PERSON], [INFO], який помер [INFO] та після смерті якого, залишився спадок: земельна ділянка площею 0,0049 га (надалі - ділянка №1) та земельна ділянка площею 0,0409 га (надалі - ділянка №2), які розташовані по [ADDRESS]. Так як, у [PERSON] своєї родини не було, позивачка [PERSON], вважала себе єдиною спадкоємицею другої черги спадкування за законом. Вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але свідоцтво на спадщину отримати не змогла, так як не змогла надати нотаріусу оригінали правоустановчих документів на ділянку №1 та ділянку №2, як того вимагає законодавство. Де знаходяться оригінали документів на вказані земельні ділянки, після смерті [PERSON], вона не знає, можливо вони втрачені. Посилаючись, зокрема на ст.ст.392, 1222, 1258, 1262 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), просила суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом, після смерті її брата [PERSON], який помер [INFO], на земельні ділянки: державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.11.2009 р. №01.09.198.00083, кадастровий номер 1412300000:01:021:0127, площею 0,0409 га, що розташована по [ADDRESS]; державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.11.2009 р. №01.09.198.00084, кадастровий номер 1412300000:01:021:0128, площею 0,0049 га, що розташована по [ADDRESS]. Під час судового засідання, представник позивачки [PERSON] адвокат [PERSON], що діє на підставі довіреності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради Харитонова І.І., що діє на підставі довіреності, письмових заперечень проти позову до суду не подала. Під час судового засідання не заперечувала проти задоволення позовних вимог, так як державні акти на підставі яких спадкодавцю належали земельні ділянки під сумнів не ставляться. Третя особа - Четверта Маріупольська державна нотаріальна контора, свого представника до суду не направила, письмових пояснень по справі не подала. До суду надійшов лист з проханням про розгляд справи без представника нотаріальної контори. Третя особа - [PERSON], під час судового засідання, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Представник третьої особи [PERSON] - [PERSON], що діє на підставі довіреності, під час судового засідання, проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що визнання права власності на спірні земельні ділянки за позивачкою, порушать права [PERSON], як власника будинку, який розташований на цієї ділянці. За захистом свого права, щодо вирішення питання про визнання права власності на земельну ділянку на якій розташований будинок належній їй на підставі спадкового договору вона до суду не зверталася. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, третю особу та його представника, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.10, ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно з ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а ч.4 цієї статті передбачає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, [PERSON] на праві власності належали земельні ділянки площею 0,0409 га (державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.11.2009 р. №01.09.198.00083, кадастровий номер 1412300000:01:021:0127) та площею 0,0049 га (державний акт на право власності на земельну ділянку від 13.11.2009 р. №01.09.198.00084, кадастровий номер 1412300000:01:021:0128), що розташовані по [ADDRESS] (а.с.46,47). [INFO] [PERSON] помер, про що Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області [INFO] складено відповідний актовий запис №824 та видано свідоцтв про смерть (а.с.15). Відповідно до ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Стаття 1262 ЦК України передбачає, що у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є рідною сестрою, померлого [PERSON] (а.с.5,8,11,13-14). Суду не надано доказів про існування спадкоємців першої черги та інших спадкоємців другої черги щодо майна [PERSON] Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачка [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до відповіді Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 05.12.2013 року, позивачка [PERSON] зверталася до них із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] 30.08.2013 року (а.с.43). Частина 1 ст.1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Постановою державного нотаріуса Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 16.09.2013 року №1878/02-31 позивачці [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії за законом з причини відсутності у спадкоємиці правовстановлюваного документа на спадкове майно (а.с.20). Відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема визнання права. Згідно зі ст.396 ЦК України, особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу. Частина 5 ст.1268 ЦК України передбачає, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Стаття 1225 ЦК України встановлює, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах. Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Пунктом 10 Пленуму Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є обгрунтованими, а її право на спадкування підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, розташовану по [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому [INFO], на підставі державного акту на право власності від 13.11.2009 р. №01.09.198.00083, кадастровий номер 1412300000:01:021:0127, площею 0,0409 га. та земельну ділянку в порядку спадкування за законом, розташовану по [ADDRESS], яка належала [PERSON], померлому [INFO], на підставі державного акту на право власності від 13.11.2009 р. №01.09.198.00084, кадастровий номер 1412300000:01:021:0128, площею 0,0049 га. На підставі викладеного,

Outcome: approved