Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

08.07.2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, а 13.09.2019 року з уточненим позовом, до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, в якому просив: усунути перешкоди у праві користування та розпорядження майном, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] мотивував тим, що він є власником цілого житлового будинку з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . У вказаному будинку позивач зареєстрований та проживає з 2001 року і по даний час. Окрім нього в зазначеному будинку був зареєстрований та проживав його рідний син - [PERSON] , який 01.06.2004 року одружився та створив свою сім`ю. Членами його сім`ї стали [PERSON] - дружина, та дочка [PERSON] , які також були зареєстровані та стали проживати в належному [PERSON] будинку. У 2008 році син завершив будівництво свого будинку та разом з дружиною та дочкою переїхав на постійне проживання до свого житла. З 2008 року по 2012 рік відповідачі проживали у власному будинку, однак залишалися бути зареєстрованими в будинку позивача. В подальшому шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, вони стали мешкати окремо, проте, так і залишаються бути зареєстрованими за адресою: [ADDRESS] , що порушує права позивача. Зазначені обставини стали підставою для звернення з цим позовом до суду. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 15.07.2019 року провадження у зазначеній справі відкрито. 06.08.2019 року від відповідача [PERSON] , яка діє в своїх інтересах особисто та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що позовні вимоги вона не визнає у повному обсязі. [PERSON] вказала, що зняття з реєстраційного обліку її дитини-інваліда [PERSON] є порушенням прав останньої і може бути здійснене виключно за рахунок надання дитині іншого місця реєстрації, яке, в тому числі, повинен забезпечити і батько дитини, відповідач у справі - [PERSON] Вона у власності не має житла, тому зареєструватися їй та неповнолітній доньці немає де. Позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] , яка діє в своїх інтересах особисто та в інтересах неповнолітньої [PERSON] , у відзиві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлявся рекомендованими листами, направленими йому на адресу фактичного місця проживання, не повідомив про причини неявки в судове засідання, заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавав. Представник третьої особи: орган опіки та піклування Зміївської районної державної адміністрації Харківської області, в судове засідання не з`явився. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку [ADDRESS] , власником якого на підставі договору дарування, посвідченого 08.12.2001 року державним нотаріусом Зміївської ДНК Калашник Т.В., реєстр/№1-2748, є [PERSON] . (а. с. 7). З довідки Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області від 20.06.2019 вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: син власника - [PERSON] , колишня невістка - [PERSON] та онука - [PERSON] . (а. с. 8). З акту обстеження, складеного 24.06.2019 року депутатом Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області Герман В.Б. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що в будинку [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , але фактично не проживають за місцем реєстрації з 2008 року. (а. с. 11). [PERSON] є дитиною-інвалідом, що підтверджується даними медичного висновку №30 від 03.08.2015 року. (а. с. 52). Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 1 статті 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно з вимогами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом вказаних норм, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас вимогу про позбавлення права користування житловим приміщенням. Відсутність члена сім`ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім`ї права користування житлом. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Позивачем надано докази, якими підтверджується, що у будинку, власником якої він є, за адресою: [ADDRESS] , відповідачі не проживають з 2008 року. Наміру проживати у вказаному житловому приміщенні відповідачі не мають, наявності перешкод у користуванні будинком не встановлено. Відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власниками житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. При цьому, позивачем надано докази наявності у відповідача [PERSON] , батька неповнолітньої дитини-інваліда [PERSON] , на праві власності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . (а. с. 24-25). Відповідачем [PERSON] на підтвердження своїх заперечень проти позову не надано будь-яких доказів, які б вказували на необхідність збереження за нею та неповнолітньою [PERSON] права користування цим житловим приміщенням. Слушним є лише те, що відповідачі за зареєстрованим місцем проживання не проживають, проти чого не заперечувала [PERSON] . За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат належить вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved