Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

03 травня 2017 року заявник звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті [PERSON], [INFO], померлої 10 квітня 2015 року у місті Донецьку, Україна. В обґрунтування вимог заяви позивач зазначила, що він був чоловіком та є спадкоємцем [PERSON]. 10 квітня 2015 року у місті Донецьку його дружина померла, про що видане свідоцтво про смерть. Для реєстрації факту смерті він звернувся до Новомосковського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Водночас, отримав відмову у вчиненні реєстраційної дії, оскільки по наданим документам про смерть не можна вчинити зазначені дії, оскільки документи, видані на тимчасово непідконтрольній території, не мають юридичної сили на території України. До судового засідання від заявника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та у відповідності до якої останній підтримав заяву та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, підстав неявки не повідомив. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку з тим, що сторони в судове засідання не з'явились фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно з ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 256 Цивільно-процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення фактів смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У відповідності до п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованою територією, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Матеріали справи свідчать, що заявник з 17 січня 2004 року перебував у шлюбі з [PERSON], [INFO], уродженкою [INFO], Грузія, громадянкою України. 29 березня 2016 року заявнику [PERSON] міським відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР видано повторне свідоцтво про смерть, у відповідності до якого вказано про смерть 10 квітня 2015 року [PERSON], [INFO], уродженки [INFO] в Будьоннівському районі міста Донецька, Україна, про що вчинено запис акту смерті за № 416 14 квітня 2015 року. У відповідності до довідки від 20 січня 2017 року № [NUMBER] про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] фактично перебуває за адресою: [ADDRESS] Судом встановлено, що заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки ним надано свідоцтво про смерть [PERSON], яке видане [PERSON] міським відділом записів актів цивільного стану державної реєстраційної палати міністерства юстиції ДНР, а згідно ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті є недійсними і не створює правових наслідків, а тому рекомендовано звернутись до суду для встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України. Відповідно дост.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Стаття 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1, до яких входить м. Луганськ. Статтею 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою. За приписами п. 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 18 жовтня 2000 № 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 за № 1150/13024. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено: «1. Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 2. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. 3. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків». Пунктом 3 Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства Юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 передбачено: «У звязку з неможливістю виконувати повноваження відділами державної реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим та міста Севастополя на тимчасово окупованих територіях проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України, здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану за межами цієї території». Проведення державної реєстрації смерті [PERSON] не видається за можливе навіть в будь-якому органі РАЦС на території, підконтрольній українській владі, оскільки відсутній документ, який, відповідно до законодавства, підтверджує факт смерті [PERSON] Пунктом 2 частини 1 статті 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті фізичної особи проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Законом України «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» від 4 лютого 2016 року № 990-VIII Цивільний процесуальний кодекс України доповнено ст. 257-1, якою встановлено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Враховуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, в звязку з чим, вимога про встановлення факту смерті [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved