Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], позбавивши права власності [PERSON] та усунути порушення в здійсненні нею права користування, розпорядження та володіння квартирою [ADDRESS] шляхом зняття з реєстрації відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та позбавити їх права користування вищевказаною квартирою, посилаючись на те, що 02 вересня 1978 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], від вказаного шлюбу в них народились два сини - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В 1979 році [PERSON] вступив до житлово-будівельного кооперативу « Жовтень-6» в м. Кривому Розі та став його членом , згідно рішення РВК № 8/77 від 21 лютого 1979 року. 21.12.1993 року після повної та остаточної виплати ЖБК «Жовтень - 6» вартості спірної квартири , згідно рішення виконкому Жовтневої районної у місті ради народних депутатів і Закону « Про власність» [PERSON] отримав свідоцтво про право приватної власності на квартиру [ADDRESS], право власності було зареєстровано в криворізькому бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 3, запис № 52. 13.12.2001 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу, на початку 2002 року , відповідач [PERSON] разом із синами - [PERSON] та [PERSON] виїхали до Росії на постійне місце проживання, де проживають до теперішнього часу, виїхавши з України до Росії , отримали паспорта громадян Росії, але з реєстраційного обліку не знялись. Таким чином, вона більше десяти років безперервно, відкрито володіє та користується квартирою, несе витрати по її утриманню, а тому вважає, що право власності на ? частку квартири повинно перейти до неї . Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, про день слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, а тому суд вважає можливим слухати справу у їх відсутність згідно ст. 224 ЦПК України. Представник 3-ї особи -в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, просили винести рішення згідно норм чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, квартира [ADDRESS] була отримана відповідачем [PERSON] згідно свідоцтва про право особистої власності від 21.12.1993 року ( а.с.8) . [PERSON] також зареєстрована в спірній квартирі, що підтверджується довідкою ЖБК «Жовтень -6» ( а.с. 33). На час розгляду справи в спірній квартирі зареєстровані сторони по справі. Як видно з довідки ЖБК «Жовтень -6» від 25.02.2014р. № 101 , вартість квартири становить 6909,65 руб, перший внесок 3500 руб. Сплачено в березні 1979 р., останній внесок 632, 80 руб. Було сплачено в лютому 1993 р. [PERSON].( а.с.31-32). 21.12.1993р. на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право власності на трикімнатну квартиру [ADDRESS], яке зареєстровано в Криворізькому міському БТІ ( а.с.8). Згідно ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. За змістом вказаної статті набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без титульного (незаконного) володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного титулу, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування набувальної давності. Оскільки позивачка набула права користування спірною квартирою в якості члена сім'ї власника житла відповідно до ст. ст. 150, 156 ЖК України, а не добросовісно заволоділа чужим майном, законних підстав для визнання за нею права власності за набувальною давністю немає. До того ж, позивачка вказує, що квартиру було придбано в шлюбі і спірна квартира є спільною сумісною власністю, таким чином позивач фактично заявляє про інші підстави титульного володіння спірним майном. Відповідно до листа Верховного Суду України "Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ" від 01.07.2013 "трапляються випадки, коли з позовом про набуття права власності за набувальною давністю звертаються самі власники майна. Як правило, суди правильно відмовляють у задоволенні таких позовних вимог на підставі ст. 344 ЦК. Посилання позивачки на те, що відповідачі в спірній квартирі з 2002р. не проживають, не цікавляться нею, витрат по її утриманню не несуть суд не приймає до уваги, оскільки відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. До того ж, між сторонами існували і договірні відносини, наявність яких підтверджується довіреностями виданими відповідачами на розпорядження спірним майном (а.с.34-36), що виключає можливість застосування ст.344 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed