Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

11.03.2016р. [PERSON] звернулась з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 500грн. на кожну дитину щомісяця, вказуючи, що вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які проживають з нею та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач офіційно не працює, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча повинен надавати. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказуючи, що він не має змоги сплачувати аліменти в тому розмірі, що просить позивач, оскільки постійної роботи не має. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов слідуючого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу [INFO] року у них народилась донька [PERSON], а [INFO] року - син [PERSON], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" визначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач не працює, регулярного постійного заробітку не має, отже суд знаходить що позов підлягає частковому задоволенню та вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі по 250грн. на кожну дитину. В силу ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп. в доход держави.

Outcome: approved