Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "ФК «Рантьє» звернулося в суд з позовом до відповідача [PERSON] з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 6174,22 грн. та судового збору в розмірі 1378грн. Позивач - представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ФК «Рантьє» подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, позовні вимоги підтримує. Суд, в силу ч.2 ст.158 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу без участі представника позивача. Відповідач, будучи належно повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки не повідомив, проте суд, враховуючи згоду представника позивача, вважає, що позовну заяву слід розглянути без участі відповідача та постановити заочне рішення. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що 24.04.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Л69.188.29052 від 24.04.2014 року (а.с.18-20), згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 5864 грн. Відповідач скористався кредитом, але станом на відповідач не повернула Банку отриманий кредит в встановлений договором термін та не сплатила нараховані відсотки та комісію, на загальну суму 6170,76 грн. 31 грудня 2015 року між Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» - позивачем та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 31/12-1 (а.с.12-17). Згідно умов якого банк відступив (передав у власність) новому кредитору - позивачу з 31.12.2015 р., а позивач, відповідно до Договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором. Право вимоги Позивач набув з моменту підписання акту прийому-передачі прав вимог (а.с. 25). На виконання вимог ст. 1082 ЦК України відповідача письмово повідомлено про відступлення права вимоги ТзОВ «ФК «РАНТЬЕ» за кредитним договором шляхом направлення відповідного повідомлення на адресу його реєстрації (а.с.11). Сума боргу Відповідача за кредитним договором станом на дату відступлення права вимоги 31.12.2015 р. становила: за тілом кредиту 4991,83 грн. та за нарахованими і несплаченими відсотками та комісіями 1182,39 грн. Заборгованість Відповідача підтверджується випискою по особовому рахунку № [NUMBER] та розрахунком заборгованості станом на 30.03.2016 року (а.с.27). Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Всупереч вищезгаданим нормам Цивільного законодавства та умов Кредитного договору Відповідач своїх зобов'язання щодо повернення кредиту, нарахованих відсотків та штрафних санкцій не дотримується, тим самим порушує істотні умови Кредитного договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі - відшкодування збитків. У відповідності до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. У свою чергу під збитками законодавець у ст. 22 ЦК України розуміє витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Пунктом 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. ст.1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, "право якої він відступає. Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога). Отже, оскільки Відповідач на даний момент у добровільному порядку не сплатив заборгованість за кредитним договором, Позивач змушений звернутись за захистом своїх порушених прав та інтересів до суду. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, враховуючи факт невиконання [PERSON] умов кредитного договору № Л69.188.29052 від 24.04.2014 року станом 30.03.2016 року заборгованість за яким становить 6174,22 грн., тому порушене право позивача підлягає захисту, шляхом стягнення заборгованості з відповідача. Згідно ст.88 ЦПК України із відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати 1378 грн. сплачених витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved