Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-22 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідачів про зобов'язання вчинити дії. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступне. 15.01.1993 року, згідно п.3 Рішення № 43/1 виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів «Про розподіл житлової площі», було затверджено списки громадян підприємств, установ та організацій про надання житлової площі, зокрема, в будинку [ADDRESS]. Відповідно до вищевказаного рішення, начальнику ЖЕУ - 3 (житлово- експлуатаційної організації) було необхідно отримати ордери та провести вселення до квартир, згідно до даного рішення. На виконання вказаного рішення, органом влади був виданий її матері [PERSON] відповідний ордер на вселення № 400 від 09.02.1993 року до житлової квартири [ADDRESS] (склад сім'ї - 4 особи). До складу сім'ї квартиронаймача, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.10.1984 року належала й вона, оскільки народилась [INFO]. Зазначене житло надавалось органом влади її матері й на неї, якій на той час виповнилось 9 років. На підставі ордеру, наданих інших правоустановчих та особистих документів усіх членів сім'ї, було оформлено «Карточку квартиросьемщика» № [NUMBER] (Форма № 38) на ім'я [PERSON] із зазначеним складом сім'ї, зокрема: [PERSON] - 1986 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1982 року народження, [PERSON], 2005 року народження (онук). Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER], станом на 26.12.2006 року у квартирі [ADDRESS] зазначено: відповідальний квартиронаймач [PERSON], склад сім'ї - чотири особи. Таким чином, вона - є особою, яка офіційно була зареєстрована на законних підставах у житловій квартирі [ADDRESS] з моменту вселення до даного приміщення. 06.06.2007 року вона зареєструвала шлюб з гр.[PERSON] та після реєстрації даного шлюбу отримала прізвище «[PERSON]». 26.07.2007 року після укладання шлюбу вона знялась з реєстрації з вище зазначеного місця проживання та зареєструвалась разом із чоловіком за адресою: [ADDRESS]. Сімейні відносини між подружжям не склались, а тому вона повернулась до матері у свою квартиру, де проживала окремо від свого чоловіка. 22.12.2016 року, за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 182/3146/16-ц, вище вказаний шлюб між [PERSON] та нею - розірвано. Судом було встановлено, що з грудня2015 року, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Після розірвання шлюбу їй залишено прізвище «[PERSON]». Двоє неповнолітніх дітей від першого шлюбу: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за умовами відсутності спору між колишнім подружжям та з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей від даного шлюбу, на даний час проживають разом зі своїм батьком [PERSON] за місцем постійної реєстрації по [ADDRESS]. Позивачка не змінювала на той час реєстрацію свого місця проживання, тому що даний юридичний крок потягнув би за собою негативний вплив на інтереси малолітніх дітей, які зареєстровані за місцем реєстрації їх матері, зокрема: автоматичну зміну реєстрації місця проживання спільних дітей від першого шлюбу, а також відповідні наслідки, пов'язані із зміною дітьми дитячого лікарського закладу, дошкільного дитячого садочку та/або шкільного навчального закладу, зміну звичного для дітей укладу повсякденного життя тощо. Таким чином, вона не проживала по [ADDRESS], а мала лише «місце реєстрації» за даною адресою. Одразу після припинення шлюбних стосунків вона повернулась та фактично вселилась до своєї квартири і продовжувала жити, вести спільне господарство разом з мамою та братом за адресою: [ADDRESS]. 04.04.2018 року вона зареєструвала шлюб з гр.[PERSON] та після реєстрації даного шлюбу отримала прізвище «[PERSON]». [INFO] від даного шлюбу народилась її донька [PERSON], яка весь час з моменту народження проживає по [ADDRESS] та відвідує дитячий дошкільний заклад, розташований поруч з місцем постійного проживання неповнолітньої дитини за адресою: вул.Княжа, 56. Згідно довідки (вих.№37 Комунального дошкільного навчального закладу (ясла - садок) № 2 « Капітошка» відділу освіти та науки Нікопольської міської ради Дніпропетровської обласної ради від 28.09.2020 року, [PERSON], [INFO] народження, відвідує даний комунальний заклад станом на теперішній час. 05.06.2018 року вона звернулась до Відділу реєстрації та обліку громадян за реєстрацією місця проживання новонародженої дитини [PERSON], [INFO] народженя, та отримала відмову у реєстрації за місцем фактичного її проживання по [ADDRESS] за умовами начебто відсутності правових підстав, а тому неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] народження, зареєстрували за місцем реєстрації її матері, тобто її, за адресою: [ADDRESS]. Реєстрації іншого місця проживання новонародженої дитини працівниками дозвільного органу не розглядались взагалі. [INFO] помер [PERSON] -її рідний молодший брат, який був зареєстрований на момент смерті за адресою: [ADDRESS]. [INFO] після тривалої хвороби померла [PERSON] - її рідна мати, яка була відповідальним квартиронаймачем житлового приміщення за адресою: [ADDRESS]. На момент смерті її матері - відповідального квартиронаймача, вона разом зі своєю родиною проживали у даній квартирі за згодою усіх членів родини [PERSON] та вели спільне господарство. Її мати та рідний брат тяжко хворіли, потребували її постійної допомоги та догляду. Вони проживали однією сім'єю та не були проти її з дитиною реєстрації у спірному житлі, але через хворобу матері не могли піти з нею до органів державної реєстрації. Вона здійснювала весь час та продовжує виконувати всі обов'язки та оплачувала вci витрати по утриманню житлової квартири [ADDRESS] по сплаті комунальних послуг в повному обсязі. Додатково повідомляє суду, що дана житлова квартира після смерті матері та рідного брата залишилась неприватизованою. Згідно Акту № 16 від 29.11.2019 року фактично встановлено, що вона не мешкає на момент звернення за адресою: [ADDRESS]. Згідно Акту б/н від 10.09.2019 року, наданому правлінням Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Світанок - 110», встановлено факт її та її доньки [PERSON], [INFO] народження, проживання без реєстрації з червня 2018 року та за адресою: [ADDRESS]. З метою позасудового вирішення спірного питання вона неодноразово зверталась до різних органів влади за вирішенням переоформлення договору найму даного житлового приміщення, у якому вона постійно мешкає разом із своєю дитиною, яке знаходиться у комунальній власності Нікопольської міської громади. Вона зверталась до балансоутримувача житлового будинку [ADDRESS] - правління Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку - 110» за переоформленням (зміною) особового рахунку квартири [ADDRESS]. Згідно листа (вих.№57 від 08.09.2019 року) голови правління ОСББ «Світанок - 110» м.Нікополь до Нікопольського міського голови, балансоутримувач просить надати дозвіл на зміну особового рахунку в неприватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] у зв'язку зі смертю [PERSON] на її доньку [PERSON]. У відповідь на дане звернення було отримано лист виконавчого комітету Нікопольської міської ради (вих.№4425/19 від 18.09.2019 року), у якому зазначено, що «…надати дозвіл ОСББ «Світанок - 110» на зміну особового рахунку та на визнання наймачем квартири [ADDRESS] [PERSON] у виконавчих органів Нікопольської міської ради відсутні правові підстави». Згідно листа - відповіді КП «Міська житлова - технічна інспекція» Нікопольської міської ради (вих.№ 995 від 09.09.2019 року), їй також відмовлено, оскільки «на підставі ч.2 ст.61 Житлового Кодексу - договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмові формі на підставі ордера на жиле приміщення... У поданих вами документах, відсутній ордер на вселення у житлове приміщення, та/або рішення Виконавчого комітету Нікопольської міської ради про надання дозволу на зміну особистого рахунку. Саме тому, підприємство не вбачає правових підстав для укладання договору найму житла, що належить до комунальної власності». Вона вважає дані посилання безпідставними та помилковими за наступних обгрунтувань. Відповідно до ч.1 ст.58 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення у житлове приміщення - є ордер, який видається виконавчим органом місцевої ради на підставі рішення про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду. Ордер на жиле приміщення є адміністративним актом, що видається виконавчим органом місцевого самоврядування, до компетенції якого входить вирішення питань, пов'язаних з наданням житлових приміщень. Згідно ч.3 ст.58 ЖК України, ордер на житлове приміщення дійсний протягом 30 днів. Після закінчення цього строку ордер автоматично втрачає свою силу. Згідно статті 122 Житлового кодексу УРСР (чинний на даний момент), ордер є єдиною підставою для вселення у надане жиле приміщення. Згідно п.72 Правил квартирного обліку, при вселенні в надане жиле приміщення громадянин здає ордер у житлово-експлуатаційну організацію, а за її відсутності - відповідному підприємству, установі, організації. Таким чином, усі письмові відповіді з формальною відмовою, які вона отримала під час звернень за вирішенням даного питання з посиланням на, начебто, «відсутність ордеру та правових підстав» - є безпідставними та необгрунтованими належним чином. Вважає, що усі заходи досудового врегулювання даного спору вичерпані. Отже, не вбачає іншого законного шляху вирішення даного спору, окрім звернення до суду за захистом своїх прав, а також прав своєї неповнолітньої дитини. Звертає увагу суду, що вона вселилась до жилої квартири за згодою наймача та членів його родини, постійно проживає у даній квартирі разом з чоловіком та неповнолітньою донькою, сплачує всі комунальні та інші послуги, тобто, сумлінно виконує всі обов'язки наймача житлового приміщення, а тому є відповідні правові підстави визнати за нею право користування даною квартирою та визнати її законним наймачем за договором. За таких обставин звернулась до суду. В судове засідання позивачка [PERSON] не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити (а.с.102). Представник відповідача - виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Мкртчян О.О. в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила винести рішення, відповідно до вимог чинного законодавства (а.с.101). Представник відповідача - комунального підприємства «МЖТІ»Нікопольської міської ради - Романій Є.С. до суду не прибув також, надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позовних вимог та винесення заочного рішення не заперечував (а.с.100). Хоча, раніше надав до суду письмові заперечення проти позову, в яких посилався на те, що вважають позовні вимоги незаконними, необгрунтованими та такими, що не відповідають дійсності з наступних підстав. В 1988 році, на підставі Ордеру № 177, було розподілено квартиру за адресою: [ADDRESS] громадянці [PERSON] та членам її родини: [PERSON] - чоловік; [PERSON] - син; [PERSON] - син. [PERSON] в ордері як член родини зазначена не була. 24.06.2016 року був укладений Договір найму житла між Комунальним підприємством «Міська житлово-технічна інспекція» Нікопольської міської ради та головним квартиронаймачем, згідно Ордеру, громадянкою [PERSON]. Згідно довідки про склад сім'ї від 16.06.016 року, членами родини громадянки [PERSON] є [PERSON] - невістка, [INFO]; [PERSON] - онук. [INFO]; [PERSON] - син, [INFO]; [PERSON] - чоловік, [INFO]. [PERSON] в довідці про склад сім'ї як член родини зазначена не була. 09.09.2019 року до КП «Міська ЖТІ» НМР звернулася гр.[PERSON] із заявою про зміну договору найму жилого приміщення з [PERSON] на себе, [PERSON]. Але КП «Міська ЖТІ» НМР надало відмову на підставі ч.2 ст.61 Житлового Кодексу, оскільки договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер або, згідно п.2 Рішення виконавчого комітету Нікопольської міської ради від 27.03.2013 року № 278, на підставі Рішення виконкому зміну договору найму житла (особових рахунків) на інших осіб в неприватизованих квартирах державного житлового фонду. Відповідно до ст.106 та ст.107 Житлового кодексу Української PCP повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення, замість попереднього наймача. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв'язку зі зняттям з реєстрації місця проживання громадянки [PERSON] у квартирі [ADDRESS], що підтверджується даними паспорта, на підставі вимог ст.107 Житлового кодексу Української PCP, вона втратила право на користування цим житловим приміщенням з дня зняття з реєстрації місця проживання, тобто з 26.06.2007 року (а.с.65). Представник третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Нікопольської міської ради - Городничий О.Л. в судове засідання не прибув. Надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, просив прийняти рішення, згідно чинного законодавства України (а.с.48). Представник третьої особи - ОСББ «Світаок-110» - Донець М.С. до суду не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення позову не заперечувала (а.с.87). Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, суд приходить до наступного. Згідно зі ст.6 Конвенції „Про захист прав людини і основоположних свобод", кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. У статті 129 Конституції України однією із засад судочинства проголошено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Процесуальний порядок провадження у цивільних справах визначається ЦПК України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов'язків суб'єктів цивільно-процесуальних правовідносин та їх гарантій. У частині четвертій статті 10 ЦПК України і статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов'язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов'язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до § 23 рішення ЄСПЛ від 06 вересня 2007 року, заява № 3572/03 у справі «Цихановський проти України» національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також, чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні. Згідно зі ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Згідно ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення. Договір найму укладається в письмовій формі з наймодавцем - житлово експлуатаційною організацією, і наймачем - громадянином. За приписами ст.63 ЖК України предметом договору найму є окрема квартира або інше ізольоване житлове приміщення. Відповідно до ст.64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать чоловік/дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Рішенням Конституційного Суду України (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї") від 03 червня 1999 року, справа № 1-8/99, визначено, що Житловий кодекс Української PCP, визнаючи гарантії права громадян на житло, встановлює права і обов'язки наймача жилого приміщення та членів його сім'ї, які проживають разом з ним, за договором найму, обов'язковим елементом якого є плата за користування житлом та за комунальні послуги. Відповідно до ч.2 ст.З Сімейного Кодексу, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно п.4.4 ст.3 СК України, сім'я створюється на підставі кровного споріднення. Відповідно ст.78 ЖК України, члени сім'ї наймача мають право користуватися вказаною квартирою та реалізовувати своє право на житло, що прямо передбачено ст.47 Конституції України. Згідно до ст.65 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. За приписами ст.61 ЖК УРСР, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму житлового приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду надається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством (установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Згідно з п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України», вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Постановою Верховного Суду України від 11 липня 2012 року у справі 6-60цс12 додатково звернуто увагу на те, що у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права і обов'язки, за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч.2 ст.64 ЖК УРСР). Крім того, особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ст.65 ЖК УРСР). Під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Відповідно до ст.106 ЖК УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні, 15.01.1993 року, згідно п.3 Рішення №43/1 виконавчого комітету Нікопольської міської ради народних депутатів «Про розподіл житлової площі», було затверджено списки громадян підприємств, установ та організацій про надання житлової площі, зокрема, в будинку [ADDRESS] (а.с.10). Відповідно до вищевказаного рішення, начальнику ЖЕУ - 3 (житлово- експлуатаційної організації) було необхідно отримати ордери та провести вселення до квартир, згідно до даного рішення. На виконання вказаного рішення, органом влади був виданий матері позивачки по справі [PERSON] відповідний ордер на вселення № 400 від 09.02.1993 року до житлової квартири [ADDRESS] (склад сім'ї - 4 особи). До складу сім'ї квартиронаймача, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 31.10.1984 року (а.с.15) належала й позивачка, оскільки народилась [INFO]. На підставі ордеру, наданих інших правоустановчих та особистих документів усіх членів сім'ї, було оформлено «Карточку квартиросьемщика» № [NUMBER] (Форма № 38) на ім'я [PERSON] із зазначеним складом сім'ї, зокрема: [PERSON] - 1986 року народження, [PERSON], 1984 року народження, [PERSON], 1982 року народження, [PERSON], 2005 року народження (онук) (а.с.21). Згідно виписки з особового рахунку № [NUMBER], станом на 26.12.2006 року у квартирі [ADDRESS] зазначено: відповідальний квартиронаймач [PERSON], склад сім'ї - чотири особи (а.с.20). Таким чином, позивачка була офіційно зареєстрована на законних підставах у житловій квартирі [ADDRESS] з моменту вселення до даного приміщення. 06.06.2007 року позивачка вийшла заміж за гр.[PERSON] та отримала прізвище «[PERSON]» (а.с.17). 26.07.2007 року після укладання шлюбу позивачка знялась з реєстрації з вище зазначеного місця проживання та зареєструвалась разом із чоловіком за адресою: [ADDRESS]. Сімейні відносини між подружжям не склались і позивачка повернулась до матері у їх спільну квартиру. 22.12.2016 року, за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області по справі № 182/3146/16-ц, вище вказаний шлюб між [PERSON] та позивачкою було розірвано. Однак, позивачка не змінювала на той час реєстрацію свого місця проживання. Таким чином, позивачка не проживала по [ADDRESS], а мала лише «місце реєстрації» за даною адресою. Однак, позивачка жила, вела спільне господарство разом з мамою та братом за адресою: [ADDRESS]. 04.04.2018 року позивачка зареєструвала шлюб з гр.[PERSON] та отримала прізвище «[PERSON]» (а.с.17). [INFO] від даного шлюбу народилась донька [PERSON], яка весь час з моменту народження проживає по [ADDRESS] та відвідує дитячий дошкільний заклад, розташований поруч з місцем постійного проживання неповнолітньої дитини за адресою: вул.Княжа, 56. 05.06.2018 року позивачка звернулась до Відділу реєстрації та обліку громадян за реєстрацією місця проживання новонародженої дитини [PERSON], [INFO] народження, та отримала відмову у реєстрації за місцем фактичного її проживання по [ADDRESS] за умовами відсутності правових підстав (а.с.9), а тому неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] народження, зареєстрували за місцем реєстрації її матері, тобто позивачки по справі, за адресою: [ADDRESS]. [INFO] помер [PERSON] - рідний брат позивачки. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] (а.с.7). На момент смерті матері позивачка мешкала разом з нею. Оскільки мати позивачки тяжко хворіла, вони не змогли піти з нею до органів державної реєстрації. Позивачка здійснювала весь час та продовжує виконувати всі обов'язки по оплаті житлової квартири [ADDRESS] по сплаті комунальних послуг в повному обсязі. Згідно Акту № 16 від 29.11.2019 року фактично встановлено, що вона не мешкає на момент звернення за адресою: [ADDRESS] (а.с.18). Згідно Акту, наданого правлінням Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку «Світанок - 110», встановлено факт її та її доньки [PERSON]., [INFO] народження, проживання без реєстрації з червня 2018 року за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). Позивачка неодноразово зверталась за вирішенням переоформлення договору найму даного житлового приміщення, у якому вона постійно мешкає разом із своєю дитиною, і яке знаходиться у комунальній власності Нікопольської міської громади. Так, позивачка зверталась до балансоутримувача житлового будинку [ADDRESS] - правління Об'єднання співвласників багатоповерхового будинку - 110» з питання переоформлення (зміною) особового рахунку квартири [ADDRESS]. Згідно листа (вих.№ 57 від 08.09.2019 року) голови правління ОСББ «Світанок - 110» м.Нікополь до Нікопольського міського голови, балансоутримувач просив надати дозвіл на зміну особового рахунку в неприватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS] у зв'язку зі смертю [PERSON] на її доньку [PERSON] Однак, було отримано лист виконавчого комітету Нікопольської міської ради (вих.№4425/19 від 18.09.2019 року), у якому зазначено, що «…надати дозвіл ОСББ «Світанок - 110» на зміну особового рахунку та на визнання наймачем квартири [ADDRESS] [PERSON] у виконавчих органів Нікопольської міської ради відсутні правові підстави» (а.с.8). Суд не може погодитись з такими висновками відповідачів, оскільки правових підстав для визнання позивачки наймачем спірної квартири, з огляду на вищезазначені норми Закону, достатньо і достатньо підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі. За таких обставин у суду не виникає сумніву стосовно обґрунтованості позовних вимог та необхідності задоволення позову. Враховуючи викладене та

Outcome: approved