Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

12 травня 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в обґрунтування своїх вимог за позовом, зазначив, що знаходиться у шлюбі, який був зареєстрований 02 листопада 2002 року виконкомом Курахівської міської ради, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 96. Від шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [INFO], який згідно заяви проживає разом з матірю, позивачем у справі. У своїй позовній заяві позивач вказує, що між ним та відповідачем постійно виникали непорозуміння та сварки з різних причин, шлюбні відносини між ним та відповідачем фактично припинились, сторони проживають окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. Спору, відносно належності спільного майна та місця проживання дітини між позивачем та відповідачем не виникло. У судове засідання сторони не зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона наполягає на розірванні шлюбу. Позивач впевнений, що сім'я розпалась остаточно і відновлена бути не може. Відповідач, повідомлений судом про дату та час розгляду справи, також в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив. При даних обставинах, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними документами. Розглянувши матеріали справи, судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про одруження серії І-НО №194180 виданим виконкомом Курахівської міської ради, з 02 листопада 2002 року сторони у справі знаходяться у зареєстрованому шлюбі, про що в Книзі реєстрації шлюбів було зроблено відповідний актовий запис за № 96. 14 вересня 2004 року в подружжя народився син, який згідно заяви проживає разом з матірю, позивачем у справі Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і …в разі його розірвання. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За змістом позову, шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони мешкають окремо. Спільна дітина проживає з матірю, позивачем у справі та надалі буде проживати з нею. Спір з приводу місця проживання дітини відсутній. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновлена бути не може. Доказів на підтвердження іншого сторонами не надано. Статтею 113 СК України, передбачено право особи, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В заяві позивач виявила бажання залишити шлюбне прізвище та іменуватись "Ніколобай". За відсутності відповідного клопотання, сплачений позивачем судовий збір не відшкодовується. Враховуючи наведене,

Outcome: approved