Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла прабаба позивачки - [PERSON]. За життя [PERSON] склала заповіт, яким належну їй на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5239 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області. Право власності посвідчувалось державним актом серії [NUMBER], виданим на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 25.05.2004 року № 298 та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 435 від 26.08.2004 року. До дня своєї смерті [PERSON] постійно проживала разом з позивачкою. Позивачка спадщину прийняла у встановленому законом порядку, шляхом постійного проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, інші спадкоємці зазначеного вище спадкового майна відсутні. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку у зв"язку із відсутністю доказів постійного проживання із спадкодавцем, а також ненаданням оригіналу державного акту. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить суд визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судові витрати. В підготовче судове засідання учасники справи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Костенко О.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідач Войтівська сільська рада в особі голови сільської ради Семенець І.І. позовні вимоги визнав повністю. Третя особа Згурівська районна державна адміністрація проти задоволення позову не заперечувала. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачами. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачами позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 25.05.2004 року № 298 передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5239 га, яка розташована на території Войтівської сільської ради Згурівського району Київської області. Земельній ділянці визначений кадастровий номер [NUMBER]. На підставі зазначеного вище Розпорядженняна ім'я [PERSON] видано Державний акт серії [NUMBER], що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 435 від 26.08.2004 року, що встановлено з копії Державного акту (а.с.14-15), копії розпорядження 25.05.2004 року № 298 про затвердження технічної документації із землеустрою з додатком (а.с.21-24). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Відповідно до положення ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки шляхом виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Оригінал державного акту було втрачено (копія оголошення в газеті «Панорама» № 8 (6422) від 22 лютого 2019 року (а.с.25). Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Після смерті [PERSON], яка померла [INFO], позивачці відкрилась спадщина за заповітом, посвідченим секретарем Войтівської сільської ради Вовк Т.В. 18 січня 2010 року та зареєстрованим в реєстрі за № 3, на спірну земельну ділянку (копія свідоцтв про смерть - а.с.7, копії заповітів - а.с.10,10а, копія свідоцтва про шлюб, яким підтверджено зміну прізвища відповідачки - а.с.12, інформаційна довідка із Спадкового реєстру - а.с.37-38). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла, оскільки постійно проживала з [PERSON] на день її смерті. Інші спадкоємці спірної земельної ділянки відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилась (інформаційна довідка із Спадкового реєстру - а.с.39). 7 квітня 2003 року [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем Войтівської сільської ради Бут Г. та зареєстрований в реєстрі за № 28, яким [PERSON] все своє майно заповіла [PERSON]. Враховуючи те, що заповіт на ім'я позивачки [PERSON], складений пізніше, то саме позивачка є спадкоємцем майна у вигляді спірної земельної ділянки. В даному випадку спадкові права іншого спадкоємця [PERSON] жодним чином не порушені, а тому суд не вбачає за необхідне залучати його до участі у справі. Відповідно до ч. 2 ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, у зв"язку із відсутністю доказів постійного проживання із спадкодавцем, а також ненаданням оригіналу державного акту (нотаріальна відмова - а.с.20). Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення; Відповідно до положення ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,5239 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Войтівської сільської ради. [PERSON] померла [INFO]. Зазначена земельна ділянка є спадщиною, яку [PERSON] заповіла позивачці [PERSON] Позивача спадщину прийняла шляхом постійного проживання разом із померлою на час відкриття спадщини. Спадкові права позивачки ніким не оспорюються. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування право власності на спірну земельну ділянку. Не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved