Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

05.05.2016 позивач ПАТ Банк «ТРАСТ» звернулося до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом в якому просить: стягнути з [PERSON] заборгованість за Кредитним договором № R011.BR.0044978 від 30.05.2014 в розмірі 123065 гривень 31 копійка та понесені судові витрати (а.с.2-4). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.05.2014 року ПАТ Банк «ТРАСТ» отримав від [PERSON] пропозицію (оферту) про укладення договору № R011.BR.0044978, в якій відповідач пропонував позивачу надати йому спожитий кредит. Позивачем було акцептовано подану заяву і надано позивачу кредит у розмірі 65000,00 гривень, а відповідач зобов'язався повернути кредит в повному обсязі до 30.05.20195 року згідно з Графіком погашення кредиту та сплатити за користування кредитом проценти в розмірі 16,49% річних та 1,79% щомісячної комісії за обслуговування кредиту, строком на 60 місяців з щомісячною сплатою кредиту, відсотків та комісії за користування кредитом. Позивач зазначає, що кредит було отримано відповідачем 30.05.2014, що підтверджується меморіальним ордером № Loan-54562 від 30.05.2014 року про перерахування коштів. Відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною кредитного договору, відповідач, який є позичальником зобов'язався своєчасно та у повному обсязі сплачувати позивачу відсотки за користування кредитом та комісії, повертати кредит частинами у сумах визначених у графіку платежів. Відповідно до п.4.3 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною Кредитного договору за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. Позивач стверджує, що останні платіж було здійснено 04.02.2015 року в сумі 400 гривень, надалі щомісячні платежі в термінах та розмірах, встановлених Графіком не здійснюються, внаслідок чого станом на 15.04.2016 року загальна заборгованість становить 113065 гривень 31 копійка, в тому числі: 60315 гривень 39 копійок - заборгованість за кредитом, 12102 гривні 27 копійок - заборгованість за простроченими відсотками за фактичне користування кредитом, 19670 гривень 42 копійки - прострочена комісія за обслуговування кредиту, 30977 гривень 23 копійки - пеня. У судове засідання сторони не з'явились. Від представника позивача Буцан О.В. (довіреність від 14.03.2016 року, термін дії до 14.03.2019 року) надійшла заява з проханням слухати справу без участі представника ПАТ Банку «ТРАСТ», позовні вимоги повністю підтримала та просила задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в судове засідання повторно не з'явився, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову, а також заяви про розгляд справи за його відсутності, не надав. Відповідно до вимог ст. ст. 169, 224 Цивільного процесуального кодексу України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, проти такого вирішення справи представник позивача не заперечує. Дослідивши подану заяву та додані до неї документи, матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 30.05.2014 між позивачем та відповідачем було укладено Кредитний договір про надання кредиту на споживчі цілі № R011.BR.0044978, що підтверджується заявою від 30.05.2014 (а. с. 16), а також підписаними сторонами додатками №1,2 та 3 до Кредитного договору (а.с.17-19). Вказана заява та Додатки підписані обома сторонами та скріплені печаткою позивача. Згідно п. п. 2.1., 2.2., 2.3., 2.4., 2.5, 2.6., 2.7., 2.8 пункту Заяви (договір № R011.BR.0044978 від 30.05.2014) сума кредиту - 65000 гривень, строк користування кредитом - 60 місяців, процентна ставка за кредитом - 16,49 %, щомісячна комісія за супроводження кредиту - 1,79%, дата платежів за кредитом - 17, номер поточного рахунку клієнта, який відкритий у ПАТ Банк «ТРАСТ» - 26203034182001 (а.с. 16). Так, за змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 вказаної статті до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1054 ЦК України особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до вимог ч. 1-3 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За змістом ч.1 -2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Відповідно до змісту Заяви від 30.05.2015 відповідач [PERSON] ознайомився та зобов'язався неухильно дотримуватись умов, що зазначені в таких документах, які розуміє та з якими повністю погоджується: в цій заяві про надання кредиту на споживчі цілі, в Умовах надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, в пам'ятці клієнта про основні параметри споживчого кредитування ПАТ Банк «ТРАСТ», в Тарифах ПАТ Банк «ТРАСТ» на розрахунково-касове обслуговування поточних рахунків фізичних осіб, які відкриті при отриманні споживчого кредиту (а.с.16). За змістом п.1.2 Заяви, заявник погоджується, що Тарифи РКО, Умови, Пам'ятка, Розпис сукупної вартості кредиту з зазначенням в ньому реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту і Графік платежів є невід'ємною частиною цієї заяви і Договору (а.с. 16). Кредитні кошти в розмірі 65000 гривень відповідач [PERSON] отримав, що підтверджується меморіальним ордером № Loan-54562 від 30 травня 2014 року (а.с.20). Відповідно до п. 2.2. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємною частиною кредитного договору, з моменту виконання Кредитором умов заяви клієнта - по відкриттю рахунка клієнта та акцепту заяви клієнта, Договір вважається укладеним, і у клієнта виникає обов'язок сплачувати відповідні проценти по кредиту та інші комісії, пені та плати, які передбачені Тарифами РКО. Розрахунок процентів на залишок заборгованості по кредиту здійснюється щомісячно за фактичний строк користування Кредитом, виходячи з фактичної кількості днів у місяці і в році. Нарахування процентів починається з першого дня одержання Кредиту до передостаннього дня строку дії Кредиту (а.с.12-15). Згідно п. 3.1.1. Умов, планове погашення заборгованості по кредиту здійснюється сумами платежів, згідно з графіком платежів. При цьому кожний такий Платіж вказується кредитором у Графіку платежів та складається з частини основного боргу, процентів, а також щомісячної комісії, яка передбачена договором і пам'яткою. Пунктом 3.1.2 Умов, визначено, що для здійснення планового погашення заборгованості по кредиту клієнт не пізніше дати сплати чергового платежу, який вказаний у графіку платежів, забезпечує наявність на рахунку суми коштів у розмірі такого платежу, який включає в себе: 3.1.2.1. суму прострочених процентів ( за наявністю таких), 3.1.2.2. суму простроченої щомісячної комісії ( за наявністю такої), 3.1.2.3. прострочену частину суми основного боргу по кредиту ( за наявності такої), 3.1.2.4. суму пені та інших неустойок, згідно з договором ( за наявністю таких), 3.1.2.5. суму планових процентів за користування кредитом, 3.1.2.6. суму планової щомісячної комісії, 3.1.2.7. планову частину суми основного боргу по кредиту, суму часткового дострокового/повного дострокового погашення заборгованості по кредиту. Згідно п. 5.16 Пам'ятки клієнта про основні параметри споживчого кредитування (а.с.10), а також 4.3 Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, які є невід'ємно частиною кредитного договору, за несвоєчасне виконання зобов'язань з погашення заборгованості по кредиту, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочених зобов'язань за кожний день прострочення. Відповідно до п. 8.6., 8.6.1. Умов надання та обслуговування кредитів на споживчі цілі, кредитор має право вимагати від клієнта достроково виконання зобов'язань по договору шляхом виставлення вимоги, у випадку : порушення клієнтом своїх зобов'язань до договору (а.с.12-15). З наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 21) встановлено, що станом на 15.04.2016 року за відповідачем [PERSON] рахується заборгованість, яка складається з: заборгованість за кредитом - 60315 гривень 39 копійок, відсотки -12102 гривні 27 копійок, комісія -19670 гривень 42 копійки, пеня - 30977 гривень 23 копійки. Правильність розрахунку не викликає у суду сумнівів. Будь-яких заперечень щодо правильності нарахованої заборгованості, а також доказів, які це підтверджують, відповідачем не надано та не зазначено джерел їх здобуття. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, на підставі викладеного суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом, нарахованими процентами та комісією підлягають задоволенню, а саме відповідач має сплатити позивачу заборгованість за кредитом - 60315 гривень 39 копійок, відсотками -12102 гривні 27 копійок, комісією -19670 гривень 42 копійки. В частині нарахованої неустойки вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Так, суд враховує положення ч.3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Системний аналіз ст.ст.22,611,623,625 ЦК України дає підстави стверджувати, що збитки і сума боргу за грошовим зобов'язанням не є тотожними поняттями. При цьому суд звертає увагу, що збитками в розумінні ч.2 ст.22 ЦК України є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Даючи оцінку встановленим в судовому засіданні обставинам справи та дослідженим доказам суд звертає уваги, що докази щодо реальних понесених позивачем доказів відсутні, а упущеною вигодою в даному випадку, яку зазнав позивач внаслідок позбавлення його можливості користування кредитними коштами, які йому не бути вчасно повернуті та сплачені, могли бути неотримані ним проценти за період прострочення за користування цими коштами, у разі їх надання в кредит іншому позичальнику. Визначаючи розмір пені, який підлягає стягненню, та який відповідав би засадам справедливості, добросовісності та розумності, суд, враховуючи викладене, виходить з наступного. Пунктом 5 ч.1 3 ст.18 Закону України «Про захист справ споживачів» визначено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми ком пенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором. Відповідно до п.3.2 рішення Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 у справі №1-12/2013 у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» зазначено, що положеннями частин першої, другої статті 18 Закону про захист прав споживачів встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. В частинах третій, четвертій статті 18 Закону про захист прав споживачів наведено окремі несправедливі умови договору, перелік яких не є вичерпним. При цьому пунктом 4 частини першої статті 21 Закону про захист прав споживачів встановлено, що для цілей застосування цього закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач. Конституційний Суд України виходить з того, що вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині третій статті 509 та частинах першій, другій статті 627 Кодексу засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із споживача надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України вважає, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабкої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту щодо сплати споживачем пені за прострочення у поверненні кредиту. Цей висновок узгоджується з положеннями Резолюції Генеральної Асамблеї ООН „Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 9 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Як зауважував Конституційний Суд України, межі дії принципу свободи договору визначаються законодавством з урахуванням критеріїв справедливості, добросовісності, пропорційності і розумності. При цьому держава має підтримувати на засадах пропорційності розумний баланс між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків щодо отримання справедливого прибутку від кредитування і правами та охоронюваними законом інтересами споживачів їх кредитних послуг (абзац третій підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 у справі про захист прав споживачів кредитних послуг). У наведених „Керівних принципах для захисту інтересів споживачів" визначено, що споживачі мають бути захищені від таких зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав у контрактах та незаконні умови кредитування продавцями. Захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема частини третьої статті 551 Кодексу, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За практикою судів загальної юрисдикції України істотними обставинами в розумінні вказаних положень Кодексу вважаються, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, а й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Згідно з долученими до матеріалів справи свідоцтвами про народження (а.с.34-36), на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей, 2005, 2010 та 2015 років народження Враховуючи викладене, суд, порівнюючи суму нарахованої пені - 39977,23 гривень, з сумою заборгованості за кредитом - 60315,39 гривень, нарахованими і несплаченими відсотками - 12102,27 гривень, простроченою комісією - 19670,42 гривень та враховуючи, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує збитки позивача: в декілька разів перевищує розмір нарахованих та не сплачених відсотків, а також, враховуючи сімейний стан відповідача, дотримуючись засад розумності, добросовісності і справедливості, та з урахуванням вищенаведених положень ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», вважає необхідним і можливим зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню на користь позивача, та в цій частині задовольнити позовні вимоги частково на суму 20977 гривень 23 копійки. Таким чином, заявлені позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 113065 гривень 31 копійка, в тому числі: 60315 гривень 39 копійок - заборгованість за кредитом, 12102 гривні 27 копійок - заборгованість за простроченими відсотками за фактичне користування кредитом, 19670 гривень 42 копійки - прострочена комісія за обслуговування кредиту, 20977 гривень 23 копійки - пеня. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати в сумі 1378 гривень, понесені позивачем по оплаті судового збору (а.с. 1), підлягають стягненню на його користь з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог, але не менше як у визначеній ст.4 Закону України «Про судовий збір» сумі мінімальної ставки судового збору за позовними вимогами майнового характеру, яка складає 1378 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved