Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

Заявник в інтересах якого діє адвокат Ігнатов Є.Є. звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що фізична особа, яка звернулася до суду як [PERSON] , [INFO] , згідно посвідчення особи № 6005 виданого 12.07.2016 року КУ «Обласного центрального обліку бездомних громадян» - є фізична особа [PERSON] , [INFO] , місце народження Тернопільська область, Борщівський район, с. Королівка; а також встановити факт, що [PERSON] , [INFO] , уродженець Тернопільської області, Борщівського району, с. Королівка, громадянин колишнього СРСР на момент проголошення незалежності України, постійно проживав на території України до 24 серпня 1991 року. Заявник свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] він народився в Тернопільській області, Борщівського району, с. Королівка. З моменту його народження і по сьогоднішній день він постійно проживає на території України. 22.02.2020 року, він звернувся з заявою до Мелітопольського міського відділу управління Державної міграційної служби в Запорізькій області про отримання паспорту громадянина України замість втраченого. Листом від 12.04.2019 року вих. № 213-1816/2318.1-19 Мелітопольський міський відділ управління Державної міграційної служби в Запорізькій області, його повідомив, що за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України, в результаті здійснення визначених законодавством заходів, не було ідентифіковано його особу та не встановлено належність до громадянства України, тому йому було відмовлено у видачі паспорту громадянина України (у формі ІD картки) замість втраченого (анкета-заява № 2972796). Оскільки у нього не має паспорту, то виникає багато проблем з документами, а також, він не може стати на облік до Головного управління ПФУ України в Запорізькій області та отримати пенсію за віком. Рішення суду про встановлення факту його постійного проживання на території України та встановлення особи, йому необхідне для отримання паспорту громадянина України в Мелітопольському міському відділі управління Державної міграційної служби в Запорізькій області. Отже, єдиним способом захисту свого права є звернення до суду з відповідною заявою про встановлення факту постійного проживання на території України та встановлення особи. Представник заявника в судовому засіданні уточнив заявлені вимоги та просив встановити, що особа, яка звернулася до суду як [PERSON] [INFO] , згідно посвідчення особи № 6005 виданого 12.07.2016 року КУ «Обласного центрального обліку бездомних громадян», є фізичною особою [PERSON] [INFO] , місце народження: Тернопільська область, Борщівський район, с. Королівка, а також встановити факт, що [PERSON] [INFO] , уродженець Тернопільської області, Борщівського району, с. Королівка, громадянин колишнього СРСР, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про громадянство України» від 18 січня 2001 року №0000-ІІІ, на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" 1636-XII, тобто 13.11.1991 року, постійно проживав в Україні. В судовому засіданні заявник та його представник наполягали на задоволенні заявлених уточнених вимог посилаючись на підстави викладені в позовній заяві. Також заявник в судовому засіданні пояснив, що він вчасно не отримав паспорт Громадянина України, оскільки послухав своїх батьків, які вважали, що все ще може змінитися та не потрібно буде змінювати паспорт. Представник заінтересованої особи Мелітопольського міського відділу управління державної міграційної служби України в Запорізькій області - Капканець В.О. в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення заяви, щодо встановлення факту постійного проживання на території України та встановлення особи. Вислухавши пояснення заявника та його представника, представника заінтересованої особи, допитавши свідка [PERSON] , дослідивши представлені докази, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , народився в Тернопільській області, Борщівського району, с. Королівка, що підтверджується записом у його водійському посвідченні серії АВВ № 324208 виданим 27.08.1985 року ДАЇ МВС Крим, на якому є фотокартка заявника, та посвідченням особи № [NUMBER] виданим 12.07.2016 року КУ «Обласного центрального обліку бездомних громадян», що розташована за адресою 65007 м. Одеса, вул. Мечникова, б. 102. Той факт, що [PERSON] народився та постійно проживав на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України" ( 1543-12 ), та входила на момент його народження до Української Соціалістичної Радянської Республіки, підтверджується наступними документами. Атестатом № [NUMBER] виданим 05.09.1977 року Державним комітетом Ради Міністрів Української РСР по професійно-технічній освіті, згідно якого заявник [PERSON] закінчив професійно-технічне училище № 5 м. Джанкоя Кримської області. На підставі вказаного атестату, 05.09.1977 року, [PERSON] професійно-технічним училищем № 5 м. Джанкоя Кримської області, було видано посвідчення тракториста-машиніста третього класу серії [NUMBER] , в якому вклеєна його фотокартка. З 01.09.1984 року по 27.04.1985 року, [PERSON] навчався у Красногвардійському СПТУ № 42, що підтверджується свідоцтвом № [NUMBER] Державного комітету УРСР по професійно-технічної освіти, виданим 27.08.1985 року Державтоінспекцією м. Джанкой МВД УВД Крим. На підставі вказаного свідоцтва, 27.08.1985 року у ДАЇ МВС Крим, [PERSON] було видано водійське посвідчення серії [NUMBER] та талон до водійського посвідчення серії [NUMBER] . Згідно записів у трудовій книжці від 13.05.1976 року, [PERSON] : -проходив строкову службу в 4437 БАМ в лавах Радянської Армії СРСР з 14.05.1972 року по 18.05.1974 рік; -з 23.06.1976 року по 01.12.1976 рік працював на госпрозрахунковому виробництві автотранспортного об`єднання «Кримоблпотребсоюз» м. Сімферополя; -з 05.01.1977 року по 05.09.1977 рік проходив навчання у СПТУ № 5 м. Джанкоя Кримської області; -з 05.09.1977 року по 19.09.1978 року, працював бульдозеристом Управління будівництва «Головводбуд»; -з 22.11.1978 року по 17.09.1980 рік, працював автослюсарем Джанкойського автотранспортного підприємства 11115 Криму; -з 13.10.1980 року по 15.06.1989 рік, працював вантажником на автомонтажнику Красногвардійського харчокомбінату; -з 05.09.1984 року по 17.04.1985 року навчався у Красногвардійському СПТУ № 42 Державного комітету УРСР по професійно-технічній освіті; -з 21.05.1985 року по 03.03.1986 року працював вантажником, кочегаром котельні Госпрахункового об`єднання державного харчування Красногвардійського РАЙПО; -з 02.05.1986 року по 02.06.1988 року працював шофером у колгоспі «8 Березня» Самбірського району Львівської області Української РСР; Згідно записів у вкладиші до трудової книжки серії [NUMBER] від 25.10.1988 року, [PERSON] : - з 25.10.1988 року по 10.04.1989 рік працював кочегаром на Госпрахунковом об`єднанні державного харчування Красногвардійського РАЙПО; - з 17.04.1989 року по 16.04.1990 рік працював вантажником та кочегаром на Госпрахунковом об`єднанні державного харчування Красногвардійського РАЙПО; - з 12.11.1990 року по 15.04.1991 рік працював машиністом котельної; - з 16.09.1991 року по 01.03.1993 року, був членом колгоспу ім. Шевченко Генічеського району Української РСР, де працював чабаном. Той факт, що з 16.09.1991 року по 01.03.1993 рік, заявник [PERSON] працював у колгоспі ім. Шевченко Генічеського району, підтверджується довідкою №18 від 08.04.2015 року, виданою ТОВ «Агрофірма ім. Шевченко», котра згідно довідки № 17 від 08.04.2015 року є правонаступником колгоспу ім. Шевченко Генічеського району. Таким чином, записи у трудовій книжці [PERSON] про навчання у професійно-технічних училищах, та періоди навчання, повністю відповідають записам у його трудовій книжці, що свідчить про достовірність наданих заявником документів та підтверджує факт його проживання на території Української РСР в період з 23.06.1976 року та по 01.03.1993 рік. Паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року, був виданий заявнику в 1972 році у м. Сімферополі АР Крим, в якому була зазначена його прописка за адресою: [ADDRESS] . Вказаний паспорт колишнього СРСР зразка 1974 року, був втрачений у 2001 році, оскільки він був у [PERSON] вилучений слідчими органами внутрішніх справ м. Сімферополя АР Крим в рамках розслідування кримінальної справи. Вироком Апеляційного суду АР Крим від 23.04.2003 року, [PERSON] був засуджений по ст. 115-2 ч.6, 187 ч.7, ст. 70 КК України до 14 років позбавлення волі. 21.10.2004 року, [PERSON] був засуджений Якимівським районним судом Запорізької області за ст. 140 ч. 2 КК України (в редакції 1960 року) до 2-х років позбавлення волі. На підставі вимог ст. 70 ч. 4, ст. 72 КК України в строк відбуття покарання зараховано строк перебування підсудного під вартою і в місцях позбавлення волі з 02.12.2002 року по 21.10.2004 року - 1 рік 8 місяців 19днів, до відбуття призначено 3 місяці 11 днів позбавлення волі. Той факт, що [PERSON] є громадянином України підтверджується також вироком Якимівського районного суду Запорізької області від 21.10.2004 року по кримінальній справі № 1-1-28/04, де зазначено його громадянство. Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 02.12.2004 року, [PERSON] було призначено остаточне покарання 12 років позбавлення волі та він відбував призначене судом покарання у Вільнянській виправній колонії УДПтС в Запорізькій області № 20. 16.02.2015 року ухвалою Вільнянського районного суду Запорізької області від 06.02.2015 згідно ст. 81 КК України, [PERSON] був достроково звільнений на 1 рік 9 місяці 26 днів. Після відбуття покарання у лютому 2015 року [PERSON] була видана довідка про звільнення його з місць позбавлення волі. В наслідок тимчасової окупації частини території України (АР Крим та місто Севастополь), заявник не міг повернутися додому за місцем своєї прописки в м. Сімферополь, оскільки у нього відсутній паспорт громадянина України. Отже після звільнення, [PERSON] поїхав до м. Одеса, де мешкає його сестра, [PERSON] . Наприкінці 2016 року [PERSON] переїхав проживати в м. Мелітополь Запорізької області де став мешкати у [PERSON] , з якою перебуває у фактичних шлюбних відносинах. Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що з моменту свого народження і по сьогоднішній день [PERSON] постійно проживає на території України. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] знає біля 5 років. Останні 3 роки вони проживають разом у її будинку [ADDRESS] . Знає заявника, як [PERSON] , але оскільки у нього немає паспорту громадянина України вони не можуть офіційно зареєструвати шлюб та він не може оформити пенсію, що створює певні труднощі у житті. 22.02.2020 року, [PERSON] звернувся з заявою до Мелітопольського міського відділу управління Державної міграційної служби в Запорізькій області про отримання паспорту громадянина України замість втраченого. Однак, листом від 12.04.2019 року вих. № 213-1816/2318.1-19 Мелітопольський міський відділ управління Державної міграційної служби в Запорізькій області, [PERSON] було повідомлено, що за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності до громадянства України, в результаті здійснення визначених законодавством заходів, не було ідентифіковано його особу та не встановлено належність до громадянства України, тому йому було відмовлено у видачі паспорту громадянина України (у формі ІD картки) замість втраченого (анкета-заява № 2972796). Рішення суду про встановлення факту постійного проживання заявника на території України та встановлення його особи, йому необхідно для набуття громадянства України та отримання паспорту громадянина України в Мелітопольському міському відділі управління Державної міграційної служби в Запорізькій області. Крім того, в зв`язку з відсутністю паспорту, заявник також не може отримати РНОКПП та оформити пенсію, як особа яка втратила працездатність за віком. Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, крім тих, які передбачені ч. 1 ст. 315 ЦПК України, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз`яснено в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. В позасудовому порядку вирішити вказаний спір не можливо, оскільки для отримання громадянства України та паспорту громадянина України, заявнику необхідно встановити його особу та той факт, що він на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" 1636-XII постійно проживав в Україні, тобто 13.11.1991 року. Таким чином, в ході розгляду справи суду надано достатньо доказів, які підтверджують вимоги заявника, а тому вони підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved