Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

\~ Позивачка [PERSON] звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 24 жовтня 1998 року вона з відповідачем уклала шлюб, від якого у них народилося двоє дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя у них не склалося, а за останні три роки поступово стало ще більше погіршуватися, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. У них з відповідачем зовсім протилежні поляди на сімейне життя, вони не розуміють один одного. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними виникають сварки. Також відповідач зловживає спиртними напоями, внаслідок чого не контролює свої дії та вчинки, вдається до застосування фізичного насилля до неї. Вони тривалий час не проживають разом та не підтримують шлюбних відносин. Також відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Тому просить позов задовольнити. У судовому засіданні позивачка та її представник [PERSON] просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, а саме не заперечує щодо розірвання шлюбу, позов в частині стягнення аліментів на дітей та визначення місця проживання дітей з їх матір»ю заперечує, оскільки він надає допомогу на утримання дітей, бажає, щоб діти проживали з ним. На даний час діти проживають з матір»ю позивачки. Представник органу органу опіки та піклування Свалявськї РДА [PERSON] у судовому засіданні залишила розгляд питання про визначення місця проживання дітей на розсуд суду. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що є батьком відповідача. Сторони проживають окремо, позивачка втекла від чоловіка, останній оплачує всі потреби дітей. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач повністю утримує дітей, він це знає, бо є кумом сторін. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідач є його двоюрідний брат. Діти проживають з відповідачем, такий їх утримує. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є матір»ю позивачки. Діти проживають разом з нею у її будинку, вона їм готує, пре одяг. Позивачка проживає у її будинку, однак виїжджає на заробітки. Свідкок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що є донькою сторін. Батько частково утримує її та сестру, доглядає їх бабка, у батька є інша жінка. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. У судовому засіданні встановлено, що 24 жовтня 1998 року у виконкомі Неліпинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (дівоче [PERSON]) Н.Ф., [INFO], актовий запис № 21. Від даного шлюбу у подружжя народилися двоє доньок, а саме [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, так як вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, подружжя проживає окремо одне від одного, а отже шлюб між ними існує лише формально. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та їхнім дітям, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Також встановлено, що відповідач належним чином не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи те, що обов"язок утримувати дітей є рівною мірою обов"язком як матері, так і батька, суд вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей. При визначенні розміру аліментів суд з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України, а саме у відповідача відсутні інші діти, стан здоров»я платника аліментів та дітей є задовільне, вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Так, згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. У судовому засіданні не встановлені і належними доказами не підтверджені виняткові обставини, які можуть вплинути на розлучення дитини з матір'ю, а тому суд доньку [PERSON], [INFO] залишає проживати разом з матір»ю. Відповідно до ст. 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Оскільки донька сторін [PERSON], [INFO] на час розгляду справи досягла 16 років, в зв'язку з чим виходячи з приписів наведеної норми, сама вільно обирає собі місце проживання. Що стосується судових витрат на правову допомогу: Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року № 7 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати на правову допомогу, мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки судові витрати по оплаті правової допомоги позивачкою документально не підтверджені, а тому стягненню з відповідача (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог) не підлягають.

Outcome: partial