Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-15 00:00:00

06.05.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житлом, в якій зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області 22 квітня 2019 року, та земельна ділянка, на якій розташований вказаний житловий будинок, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Ізюмською державною нотаріальною конторою Харківської області 22 квітня 2019 року. Спадщину отримав після смерті бабусі [PERSON] . Під час її життя в будинку був зареєстрований [PERSON] . Право власності на даний будинок він не має. З 2011 року відповідач в будинку не мешкає. Він вибув за межі України. Як власник, не може в повній мірі розпорядитись своїм житлом. Просить суд ухвалити рішення про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житлом в будинку [ADDRESS] . Судові витрати залишає за собою. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет позову, зокрема, те що дана справа є малозначною справою і ціна позову не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, яка підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Враховуючи викладене, суд вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не надав. На адресу суду повернулося рекомендоване поштове відправлення з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою суду від 25 травня 2021 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 22 квітня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В., спадкова справа № 326/2018, зареєстровано в реєстрі за № 3-672, та згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.04.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1816144263104, номер запису про право власності: 31284102, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці розміром 0,1 га. (а.с.8,9). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 квітня 2019 року, посвідченого державним нотаріусом Ізюмської державної нотаріальної контори Живолуп І.В., спадкова справа № 326/2018, зареєстровано в реєстрі за № 3-675, та згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.04.2019 року, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 394254663104, номер запису про право власності: 31283713, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , пл. 0,1000 га, кадастровий номер 6310400000:50:004:0023, наданої для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. (а.с.6,7). Згідно довідки Голови квартального комітету № 7 Господар Л.Д. від 20.04.2021 року № 59 [PERSON] , 1971 року народження, прописаний за даною адресою, але проживає в Росії з 2011 року. (а.с.12). Оскільки будинок за адресою: [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності, до правовідносин, що виникли між сторонами у зв`язку з користування цим житлом, зокрема, при розгляді спору щодо визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мають бути застосовані положення Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст.12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідач втратив в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням, так як з 2011 року по день розгляду справи у суді в даному будинку не проживає. Відповідач порушує права позивача тим, що не знявся з реєстрації як такий, що не проживає і не користується жилим приміщенням. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір в сумі 908,00 грн. залишити за позивачем.

Outcome: approved