Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» 08.09.2014 року звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обгрунтовував тим, що 10.01.2008 року між КБ „ПриватБанк" та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту в розмірі 2600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22, 80 % на рік. Вказував, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконав, має заборгованість в розмірі 6225, 38 грн., яку прохав стягнути. В судовому засіданні представник позивача повністю підтримав позовні вимоги, посилаючись на викладені в заяві обставини. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечув, посилаючись на порушення позивачем строку позовної давності та прохав в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 10.01.2008 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір ( а.с. 102-103 ). Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст.626 ЦК України). Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) - ст.611 ЦК України. Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За умовами кредитного договору укладеного між сторонами по справі позивач надав відповідачу кредит в сумі 2600 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 22, 80% річних та комісії в розмірі 1% від суми заборгованості. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти. Погашення заборгованості за договором має здійснюватися шляхом сплати щомісячних платежів в розмірі 7% від суми заборгованості. Договір складається із заяви кредитора, умов і правил надання банком послуг та правил користування платіжною карткою. Відповідач зобов'язався забезпечити повернення кредиту та сплатити відсотки за користування кредитом. Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено сплату штрафу за порушення строків сплати будь-якого з грошових зобов'язань більш ніж на 30 днів у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. В подальшому позивачем позичальнику [PERSON] змінювався кредитний ліміт по платіжній картці в сторону зменшення до 1140, 00 грн. Як встановлено в судовому засіданні, позивачем зобов'язання перед відповідачем по кредитному договору виконано, але відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав. Станом на 31.07. 2014 року заборгованість відповідача перед позивачем складає 6225, 38 грн. Вказаний позивачем розрахунок здійснений відповідно до умов договору. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачем [PERSON] у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Відповідно до пункту 3.1. Умов та правил надання банківських послуг, позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок, видає держателю платіжну картку, вид та строк дії якої зазначається в заяві клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. В судовому засіданні сторонами не заперечувалось , що строк дії картки " Універсальна" , яка була видана відповідачеві, становить три роки. Відповідно до п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, Кредитний договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично продовжується на такий самий строк. У заяві позичальника від 10.01.2008 року зазначено, що строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти . Відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці (поле MONTH). Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що останній платіж відповідачем здійснено 18 .08. 2009 року ( а.с .7 , 42- зворотна сторона). Згідно інформації про картрахунок дія картки закінчилася в травні 2011 року, нова картка відповідачу не видавалась, з цього часу розпочався перебіг давності. З вимогами до суду позивач звернувся 08.09.2014 року, тобто, з пропуском термінів позовної давності. Згідно ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Частиною 4 ст.367 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Тому суд, враховуючи наявність відповідного клопотання відповідача, приходить до висновку, що хоча [PERSON] має заборгованість за кредитним договором від 10.01.2008 року, яка складається з боргу в загальній сумі 6625, 38 грн., але вимоги пред'явлені з пропуском термінів позовної давності. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності при зверненні до суду. Відповідна правова позиція висловлена в постановах Верховного суду України від 06.11.2013 рок ( справа № 6-116 цс13) , від 19.03.2014 року ( справи № 6-14 цс14, № 6-20цс-14), від 12.11.2014 року( справа № 6-167 цс14)., які є обов'язковими для всіх судів України в силу положень ст. 360-7 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України у зв'язку з відмовою в задоволенні позову не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed