Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

Позивач у жовтні 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідно кредитного договору № TEAWAW58630011 від 15.12.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 68721,60 грн., зі сплатою за користування ним 10,08% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.12.2014р., проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем договору застави рухомого майна від 19.12.2007р. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені і шляхом укладання з відповідачем ПАТ "А-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим він є солідарним відповідачем за пред'явленим до стягнення боргом. З урахуванням викладеного просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № TEAWAW58630011 від 15.12.2007 року у розмірі 91225 грн. 97 коп., - витребувати у відповідача [PERSON] ( 47621, Тернопільська обл., Козівський р-н., с. Мала Плавуча, ІПН [NUMBER]), та передати у заклад (володіння) шляхом опису Публічному Акціонерному Товариству Комерційний Банк "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570), предмет застави: автомобіль Geely, модель: MR7151A, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіль Geely, модель: MR7151A, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Geely, модель: MR7151A, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк"(49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просив стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 10000,00 грн. та стягнути з [PERSON] судовий збір за подання позовної заяви. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення була задоволена частково: в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором № TEAWAW58630011 від 15.12.2007 року у розмірі 91225 грн. 97 коп. звернуто стягнення на предмет застави на автомобіля: Geely, модель: MR7151A, рік випуску 2007, тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] (47621, Тернопільська область, Козівський район, с. Мала Плавуча, ІПН: [NUMBER]) шляхом опису та передачі зазначеного автомобіля позивачу з правом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний Банк "ПриватБанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнуто з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 10000, 00 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" 912,26грн. судовий збір.; в інший частині позову відмовлено. Ухвалою суду від 06 листопада 2013 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.11.2012 року за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК», [PERSON] про звернення стягнення скасовано. При новому розгляді справи відповідач [PERSON] заперечуючи проти позову подав зустрічну позовну заяву до ПАТ КБ « ПриватБанк», третя особа ПАТ «Акцент-Банк» про захист прав споживача банківських послуг, визнання незаконними дій щодо збільшення процентної ставки за кредитним договором, зобов'язання здійснити перерахунок заборгованості за кредитним договором . В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що між позивачем та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № TEAWAW58630011 від 15.12.2007 року про надання кредитних коштів у розмірі 68721,60 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,84% на місяць ( 10,08% річних ) на суму залишку заборгованості за кредитом на строк до 18 грудня 2014 року. У 2011 році, після звернення ПАТ КБ «Приватбанк» до Козівського районного суду Тернопільської області із позовом до [PERSON] про звернення стягнення йому стало відомо про проведене Банком підвищення процентної ставки в односторонньому порядку. Вказав, що 26 грудня 2011 року Козівським районним судом Тернопільської області було ухвалено рішення у цивільній справі № 2-491/2011 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення, що не оскаржувалося та набрало законної сили 08 січня 2012 року. Пари ухвалені рішення встановлено, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором № TEAWAW58630011 від 19 грудня 2007 року вбачається, що починаючи з 20 грудня 2007 року відсоткова ставка почала нараховуватися у розмірі 10,08 відсотків річних, а з 01 лютого 2009 року відсоткова ставка складає 21,36 відсотків річних. Хоча позивачем не додано до позовної заяви матеріалів, які обґрунтовують причину підвищення відсоткової ставки по кредитному договору. В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення за умовами кредитного договору від 15 грудня 2007 року було відмовлено. Звернув увагу, що зазначені дії Банком були вчинені з порушенням вимог ст. 1056-1 ЦК України, ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», та п. 2.3.1 договору, зокрема, в односторонньому порядку, без жодного попередження та консультацій з позивачем, хоча на момент збільшення Банком відсоткової ставки, вже діяла норма Закону (ЦК України), яка забороняла вчинення таких дій. При підвищенні процентної ставки ПАТ КБ «Приватбанк» не була дотримана визначена договором процедура її підвищення, що також встановлено Козівським районним судом Тернопільської області у судовому рішенні. Оскільки відсоткова ставка підвищилася ПАТ КБ «Приватбанк» з 01.02.2009 року в односторонньому порядку, тобто фактично банк підвищив проценти вже після внесення змін у законодавство щодо заборони одностороннього їх збільшення, банком не доведено відповідними доказами, що таке рішення було прийняте до 10 січня 2009 року, ПАТ КБ «Приватбанк» не повідомляв письмово його про збільшення відсоткової ставки, а він, як сторона договору, письмового повідомлення від Банку не отримував, згоди на підвищення розміру відсоткової ставки не давав, що виразилось, зокрема, в тому,що він сплачував проценти за первинною ставкою 10,08 % річних до червня 2013 рокувключно, тобто, належно виконував свої обов'язки за договором кредиту, таким чином не прийняв нові умови договору стосовно відсоткової ставки, тому відсоткові ставки за вказаним договором повинні залишатися без зміни до повного виконання всіх умов обома сторонами. Таким чином, якщо боржник сплачує проценти у встановлений договором строк за первинною ставкою та не вчиняє інших дій щодо прийняття пропозиції, то це свідчить про відсутність домовленості, тому слід виходити із умов кредитного договору. Просив суд: визнати дії Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» стосовно збільшення із 01 лютого 2009 року процентної ставки за кредитним договором № TEAWAW58630011 від 15.12.2007 року укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» з 10,08 річних до 21,36 річних - незаконними впродовж всього періоду їх застосування та нарахування платежів за договором № TEAWAW58630011від 15.12.2007 року; зобов'язати ПАТ КБ « ПриватБанк» відновити відсоткову ставку, яка існувала на момент укладання кредитного договору, здійснити перерахунок із 01 лютого 2009 року, за кредитним договором № TEAWAW58630011 від 15.12.2007 року виходячи із процентної ставки, що встановлена в укладеному між сторонами договорі; стягнути із ПАТ КБ «ПриватБанк» судові витрати по справі. В судове засідання представник позивача не з'явився. Відповідно до заяви просив суд розглядати справу в його відсутності та задовольнити позовні вимоги за основним позовом. Відповідач [PERSON] та його представник в судове засідання не з'явилися. Відповідно до заяв просили суд розглядати справу в їх відсутності та задовольнити позовні вимоги за зустрічним позовом, в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» просили суд просили відмовити. Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «АКЦЕНТ-БАНК» в судове засідання не з'явився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги за основним позовом такими що не підлягають задоволенню, позовні вимоги за зустрічним позовом такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 грудня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», було укладено кредитний договір № TEAWAW58630011, згідно до якого [PERSON] отримав кредит у сумі 68721,60 грн. зі сплатою за користування ним 10,08 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18.12.2014р. ( а.с. 10-11). Відповідно до п.2.3.1 кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара до гривні встановленого НБУ на момент укладення Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по ставці НБУ). При цьому надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність змін процентної ставки. Збільшення процентної ставки банком у даному порядку можливо лише в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США. Відповідно до п.4.1. кредитного договору у випадку порушення позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п.2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного договору, Банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Встановлено, що Банком у зв'язку із значним подорожчанням грошових ресурсів на світовому та українському фінансових ринках та підвищенням рівня облікової ставки Національного Банку України збільшено розмір процентної ставки за користування кредитом 10,08 до 21,36 відсотків річних. Позивач за зустрічним позовом вказує на те, що він не погодився з підвищенням відсоткової ставки, тому збільшення відсоткової ставки є незаконним. Рішенням Козівського районного суду Тернопільської області від 26 грудня 2011 року по цивільній справі №2-491/2011 за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний Банк « ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення за умовами кредитного договору від 19 грудня 2007 року в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Рішення набрало законної сили 08 січня 2012 року. Рішенням встановлено, що з розрахунку заборгованості за кредитним договором №TEAWAW58630011 від 19 грудня 2007 року вбачається, що починаючи з 20 грудня 2007 року відсоткова ставка почала нараховуватися у розмірі 10,08 відсотків річних, а з 01 лютого 2009 року відсоткова ставка складає 21,36 відсотків річних. Хоча позивачем не додано до позовної заяви матеріалів, які обґрунтовують причину підвищення відсоткової ставки по кредитному договору. Оскільки позивачем до суду не надано повідомлення, яким відповідача протягом семи календарних днів було повідомлено про зміну відсоткової ставки, а також в матеріалах справи відсутні докази, які обґрунтовують причину підвищення відсоткової ставки по кредитному договору, а тому зміну відсоткової ставки до 21,36 відсотків річних на суму залишку заборгованості, можна вважати недійсною, що вказує на те, що позивачем (банком) з 01 лютого 2009 року розмір відсотків за користування кредитом відповідачу (позичальнику) нараховувався за недійсною ставкою( а.с. 77-78). Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Виходячи із вищевикладеного та оцінюючи докази в їх сукупності, та беручи до уваги той факт, що при підвищенні ПАТ КБ « ПриватБанк» процентної ставки за кредитним договором, не була дотримана визначена договором процедура її підвищення, що також встановлено у судовому рішенні Козівського районного суду Тернопільської області, та те, що [PERSON] продовжував сплачувати проценти за первинною ставкою 10,08 річних до червня 2013 року включно, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача за зустрічним позовом [PERSON] знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, законні та підлягають задоволенню. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, 19.12.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір застави рухомого майна - автомобіля Geely, модель: MR7151A, рік випуску 2007,тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно з п.34.4 Договору застави рухомого майна, позичальник надав в заставу майно, а саме: автомобіль Geely, модель: MR7151A, рік випуску 2007,тип ТЗ: Легковий седан-В, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до договору застави Заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів виконавця будь якого із зобов'язань, передбачених Кредитним договором, вони не будуть виконані. Крім того зобов'язання за вказаним договором № TEAWAW58630011від 15.12.2007 року забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного з поручителем ПАТ « А-Банк». Предметом вказаного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником [PERSON] всіх своїх обов'язків за кредитним договором (а.с.7,8). Як вказав в своїй позовній заяві позивач,відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договорам не виконував належним чином, у зв'язку з чим станом на 17.10.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором № TEAWAW58630011 від 15.12.2007 року у розмірі 91225 грн. 97 коп., яка складається із наступного: 33513,24 грн. - заборгованість за кредитом; 22008,54 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8583,26 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 27120,93 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст.572 ЦК України кредитор ( заставодержатель) має право у разі невиконання боржником ( заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави). Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Частинами 1 та 7 ст.20 Закону України « Про заставу», передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо на момент настання терміну виконання зобов'язання забезпеченого заставою, воно не було виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або застосування однієї із процедур, передбачених ст.26 цього закону, положення якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладання договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до ч.3 ст.24 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження. Виходячи із вищевикладеного, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, оскільки позивач за основним позовом не довів тих обставин, на які посилається, як на підставу своїх вимог, та не надав доказів про невиконанням відповідачем умов кредитного договору, та беручи до уваги що судом задоволено позовні вимоги за зустрічним позовом, та встановлено незаконне підвищення відсоткової стави за кредитним договором, що спричинило і виникнення заборгованість за кредитним договором, тому в суду не має підстав для звернення стягнення на предмет застави, позовні вимоги первісного позову є передчасними та не можуть бути задоволені, оскільки лише при перерахунку відсотків буде визначено наявність чи відсутність заборгованості за кредитом, її розмір, тобто, наявність і підстав для звернення стягнення на предмет застави чи їх відсутність, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про звернення стягнення за умовами кредитного договору від 15 грудня 2007 року є безпідставними Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, враховуючи положення ст.ст. 58, 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів. Відповідно до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.88 ЦПК України із ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн.20 коп.

Outcome: approved