Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

Позивач звернулась в суд з позовом, в якому просила поновити її на роботі на посаді директора Кіровоградського регіонального відділення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу. Змінивши предмет позову та збільшивши позовні вимоги просила визнати протиправним та скасувати наказ уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.08.2016 року № 1426-к; поновити її на роботі на посаді директора Кіровоградського регіонального відділення публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик»; стягнути з банку на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу на час постановлення судового рішення; 20 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди і 3 000 грн. в рахунок відшкодування витрат на правову допомогу адвоката. Позов мотивує тим, що з 16.08.2007 року працювала на посаді директора Кіровоградської філії Кіровоградського регіонального відділення банку, тобто між нею та відповідачем був укладений трудовий договір на невизначений строк без укладення відповідного контракту. Наказом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 11.08.2016 року № 1426-к 30 серпня 2016 року вона була звільнена з роботи за скороченням штату на підставі ст. 40 п.1 КЗпП України, про що зроблено відповідний запис до трудової книжки. Відповідно до рішення правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку [PERSON] на два роки з 06.06.2016 року до 05.06.2018 року включно». Листом від 10.06.2016 року № 12-29/4180 уповноважена особа Фонду повідомила її про те, що в зв»язку з повною ліквідацією банку вона попереджена про майбутнє звільнення із займаної посади 30 серпня 2018 року. Розірвання Фондом трудового договору з нею, укладеного на невизначений строк, відбулось з грубим порушенням КЗпП: якщо вона звільнена в зв»язу із скороченням чисельності або штату працівників, то не була персонально попереджена за два місяці про наступне звільнення і без згоди профспілкового комітету, а також їй не запропоновано іншу роботу в банку, а якщо звільнена в зв»язку з повною ліквідацією банку, то її звільнили раніше терміну, встановленому у листі-попередженні. Посилаючись на вказані обставини, норми діючого законодавства, зазначає, що поновлення її на роботі можливе, оскільки банк не ліквідовано, запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців не внесено, просить задовольнити позов. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позові та заяві про зміну предмету позову і збільшення розміру позовних вимог. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про час та місце слухання справи повідомлений, надав заперечення проти позову та заяви про зміну предмету позову і збільшення розміру позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову та розглядати справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 16.08.2007 року працювала на посаді директора Кіровоградської філії Кіровоградського регіонального відділення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик». Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 року № 234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 05.04.2016 № 463 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку». Згідно з даним рішенням розпочато процедуру виведення Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора ПАТ "КБ "Хрещатик", визначені статтями 37-39 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», провідному професіоналу з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] строком на один місяць з 05 квітня 2016 року до 04 травня 2016 року включно. Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 21.04.2016 року № 560, продовжено строки тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» [PERSON], з 05 травня 2016 року до 04 червня 2016 року включно. Відповідно до рішення Правління Національного банку України від 02.06.2016 року № 46-рш «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення від 03.06.2016 року № 913 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку». Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» з 06.06.2016 року по 05.06.2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «КБ «Хрещатик», визначені статтями 37, 38, 47-52, 521, 53 Закон «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» [PERSON] Зазначена інформація міститься на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб всесвітньої мережі Інтернет (http://www.fg.gov.ua). Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку здійснення тимчасової адміністрації і ліквідації банків врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який відповідно є спеціальним законом у даних правовідносинах. Статтею 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, які саме правовідносини він регулює, так у ній зазначається, що ним визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків, а також цим законом регулюються відносини, що виникають у звязку із створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків. У п.8 Розділу X прикінцевих та перехідних положень ЗУ «Про систему гарантування вкладів» зазначено, що, законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому закону. Пунктом 6, 16 ч.1 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що тимчасова адміністрація процедура виведення банку з ринку, що затверджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом, а ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту) Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. На період тимчасової адміністрації усі структурні підрозділи, органи та посадові особи банку підпорядковуються у своїй діяльності Фонду та уповноваженій особі Фонду в межах повноважень, встановлених цим Законом та делегованих Фондом, і діють у визначених Фондом/уповноваженою особою Фонду межах та порядку. Відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право приймати на роботу, звільняти з роботи чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їх службові обовязки, змінювати розмір оплати їх праці з додержанням вимог законодавства України про працю, призначати на посаду, звільняти з посади чи переводити на іншу посаду будь-кого з керівників чи працівників банку, переглядати їхні службові обовязки, змінювати розмір оплати праці з додержанням вимог законодавства про працю. 11.08.2016 року Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» [PERSON] за № 1426-к позивач [PERSON] була звільнена з посади директора Кіровоградського регіонального відділення ПАТ «КБ «Хрещатик» за скороченням штату на підставі статті 40 п. 1 КЗпП України. 10.06.2016 року її було повідомлено про майбутнє звільнення під особистий підпис, що не оспорюється і самою позивачкою з 30.08.2018 року. В даному повідомленні зазначена підстава такого звільнення - п.1 ст. 40 КЗпП (Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а так строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зокрема змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установ, організації, скорочення чисельності або штату працівників). Судом приймається до уваги пояснення представника відповідача, що в повідомленні було допущено описку, замість вірної дати 30.08.2016 року зазначено невірну - 30.08.2018 рік, адже рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб строк ліквідації зазначено по 05.06.2018 рік включно, тобто строк ліквідації є меншим за строк повідомлення про майбутнє скорочення (30.08.2016 рік), що є неможливим. Суд приходить до висновку, що відповідачем було в повному обсязі додержано вимог КЗпП в частині обовязкового повідомлення про майбутнє вивільнення не пізніше ніж за два місяці із зазначенням підстави, в даному випадку п. 1 ст. 40 КЗпП, а тому у суду відсутні підстави для визнання протиправним та скасування наказу уповноваженої особи Фонду від 11.08.2016 року № 1426-к. Відповідно до наказу № 1426-к від 11.08.2016 року «Про звільнення» передбачена виплата грошової компенсації за 49 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки а ненормований робочий час згідно відпрацьованого часу за період з 16.08.2008 року по 15.08.2015 рік відповідно до «Колективного договору банку» та ст.24 Закону України «Про відпустки». Позивачем не наводиться доказів не отримання нею відповідної грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку та не наводиться відповідний розрахунок. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-як: фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст.60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. 23.08.2016 року позивач звернулась до банку із заявою про виплату їй компенсації за 7 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки, яку отримала, що підтверджується нею в судовому засіданні. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині нездійснення відповідачем розрахунку за невикористану додаткову відпустку, яка встановлена колективним договором не підлягають задоволенню. Часатиною 2 ст.49-2 КЗпП встановлено, що при вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Статтею 42 КЗпП передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: 1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців; 2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; 3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; 4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; 5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; 6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; 7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; 8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; 9) працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, військової служби за призовом осіб офіцерського складу та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Позивач не мала жодних переваг щодо залишення на роботі по відношенню до інших працівників, відповідні докази щодо наявності переваг не надає. Наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «КБ «Хрещатик» № 124 від 12.05.2016 року та наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» № 211 від 08.06.2016 року затверджено нову структуру Кіровоградського регіонального відділення, в якій посаду директора, яку обіймала позивач, передбачено не було. Згідно ст. 49-2 КЗпП одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на і роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Банк не мав правових підстав для залишення на посаді позивача у звязку із скороченням чисельності та штату, так й не мав посад, які б могла обіймати позивач виходячи з її кваліфікації. Судом встановлено, що наказом Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Хрещатик» № 10411 від 04.11.2016 року Кіровоградське регіональне відділення закрито з 25.11.2016 року. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням її права. Моральна шкода полягає також у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до вищезазначеного позивачкою та її представником не обґрунтовано у відповідності до вимог закону наявність завданої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні, а тому в цій частині позовні вимоги також задоволенню не підлягають. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня початку здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов»язань, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов»язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов»язаних із здійсненням ліквідаційної процедури. Щодо витрат на правову допомогу позивачкою надано договір № 23-09/16 про надання юридичної допомоги адвоката від 23.09.2016 року, пункт 3 якого передбачає, що замовник зобов»язаний виплатити адвокату винагороду в розмірі 3 000 грн., доказів виплати винагороди позивачем також не надано. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд відносить судові витрати по даній справі за рахунок позивачки. На підставі викладеного і ст. 23 ЦК України, Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ст. ст. 40, 42, 49-2, 237-1 КЗпП,

Outcome: dismissed