Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

04.10.2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], місце проживання дитини визначити з матір'ю, судові витрати покласти на нього. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння під час вирішення сімейних проблем призвело до поступового погіршення стосунків. Вказав, що їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе, а тому змушений звернутися до суду. Сторони у підготовче судове засідання не прибули, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності; у письмовій заяві позивач позовні вимоги підтримав повністю, які просив задовольнити; відповідач у письмовій заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечила проти розірвання шлюбу. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 14 червня 2014 року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новоград-Волинському реєстраційної служби Новоград-Волинського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 143, що стверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON]. Від цього шлюбу у сторін є неповнолітня дитина, син [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження / копія а.с.7/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім'ї, поступово втратили зв'язки між собою, а, отже, сім'я припинила своє існування. За таких обставин суд приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін та їх неповнолітньої дитини, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Ч.3 ст. 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Місце проживання неповнолітнього сина, [PERSON], 2014 року народження, слід визначити за місцем проживання його матері, відповідача у справі, про що у сторін спору не виникло. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Крім того, оскільки позивач у позові просив усі судові витрати покласти на нього, суд не вирішує питання про стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved