Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

05 квітня 2021 року представник заявника [PERSON] звернулася до суду із заявою [PERSON] , заінтересована особа - Об`єднана територіальна громада м. Лиман в особі Лиманської міської ради, про встановлення факту належності документа. В обґрунтування заявлених вимог представник заявника зазначила, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Зазначена квартира належить заявнику на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 грудня 1997 року приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3534. У зазначеному договорі було допущено помилку, а саме прізвище, ім`я та по батькові заявника зазначено як " [PERSON] ", однак відповідно до паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 24 січня 2006 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника - [PERSON] . При зверненні до Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Лиманської міської ради для реєстрації права власності на зазначену квартиру рішенням державного реєстратора № 55618266 від 10 грудня 2020 року представнику заявника відмовлено у реєстрації права власності з підстав розбіжностей у ім`ї та по батькові заявника у правовстановлюючому документі. Внести виправлення у правовстановлюючий документ неможливо. Представник заявника просить встановити факт належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 грудня 1997 року приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3534. Ухвалою судді Краснолиманського міського суду Донецької області від 07 квітня 2021 року провадження у справі відкрито, справу призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження (а.с. 17). Заявник [PERSON] та його представник за довіреністю - [PERSON] (а.с. 13), належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули, 21 квітня 2021 року представник заявника [PERSON] надала суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримала, просила справу розглянути без її участі та без участі заявника (а.с. 23). Представник заінтересованої особи - Лиманської міської ради Донецької області, за довіреністю Шуляченко І.О., належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, рішення ухвалити на розсуд суду (а.с. 20, 21). На підставі ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 грудня 1997 року приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 3534, є власником трикімнатної квартири [ADDRESS] (а.с. 9). У вказаному договорі купівлі продажу квартири прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як [PERSON] (а.с. 9). Однак, відповідно до копії паспорту заявника серії [NUMBER] , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 24 січня 2006 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника - [PERSON] (а.с. 7). При зверненні представника заявника [PERSON] до Відділу державної реєстрації Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області для державної реєстрації права власності на спірну квартиру, рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Біленко Галини Миколаївни № 55616266 від 10 грудня 2020 року представнику заявника відмовлено у державній реєстрації прав власності на квартиру [ADDRESS] , оскільки ім`я та по батькові заявника, зазначені у правовстановлюючому документі не співпадають з ім`ям та по батькові, зазначеними у документі, що посвідчує особу заявника (а.с. 12). Так, правильність написання ім`я та по батькові заявника підтверджується наданими заявником копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Комінтернівським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 24 січня 2006 року (а.с. 7), копією картки фізичної особи-платника податків, виданої 01 березня 2006 року Краснолиманським відділенням Слов`янської ДПІ (а.с. 8), копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно 08 лютого 2018 року Лиманським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с. 10), згідно з якими прізвище, ім`я, по батькові заявника - [PERSON] . Крім того, відповідно до довідки від 15 грудня 2020 року № 3905, виданої Відділом надання адміністративних послуг виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований заявник [PERSON] разом із дружиною - [PERSON] (а.с. 11). З наданих заявником документів вбачається, що на час посвідчення приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І. 29 грудня 1997 року договору купівлі-продажу квартири було здійснено помилку у написанні ім`я та по батькові заявника (а.с. 9). Внести виправлення у правовстановлюючий документ не є можливим. Встановлення факту належності [PERSON] договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 29 грудня 1997 року приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області, зареєстрованого в реєстрі за № 3534, породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник наразі не має іншої можливості одержати чи внести виправлення в документ, який посвідчує факт належності йому нерухомого майна (квартири). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Згідно з правовими позиціями, викладеними в п. 1, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з наступними змінами та доповненнями) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. При прийнятті рішення відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Конституцією України в статті 41 гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Приписами п.1 ст.\~6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6та статті13\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Аналіз наданих заявником доказів беззаперечно свідчить про те, що договір купівлі-продажу житлового будинку, посвідчений 29 грудня 1997 року приватним нотаріусом Краснолиманського нотаріального округу Донецької області Адамовичем В.І. та зареєстрований в реєстрі за № 3534, належить саме заявнику - [PERSON] . Тому, суд вважає вимоги заявника щодо встановлення факту належності\~йому правовстановлюючого\~документу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч. 7 ст. 235 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи окремого провадження заявнику не відшкодовуються.

Outcome: approved