Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом щодо визнання недійсним договору іпотеки від 04 серпня 2014 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою Валентиною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №676, та заборони на відчуження, зареєстрованою в реєстрі №677, а також щодо зняття заборони на нерухоме майно - [ADDRESS] та вилучення з Єдиного державного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна запису про обтяження №6555693, внесеного на підставі вказаного договору іпотеки; припинити обтяження іпотекою нерухомого майна - [ADDRESS] а вилучення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку №6555972, внесеного на підставі вказаного договору іпотеки. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що вказаний договір іпотеки від 04 серпня 2014 року, був укладений між [PERSON] (іпотекодавцем) та [PERSON] (який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою Валентиною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №676, із забороною на відчуження, зареєстрованою в реєстрі №677), при цьому, [PERSON] не мав належного права власності на [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу вказаної квартири [ADDRESS] від 28 серпня 2013 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] було визнано недійсним згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року (щодо цього залишеного без змін згідно з судовими рішеннями апеляційної та касаційної інстанцій), а тому [PERSON] не мав права власності на вказану квартиру, зокрема і в день укладання договору іпотеки. У письмовій заяві позивач підтримала позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Спірний договір іпотеки від 04 серпня 2014 року, був укладений між [PERSON] (іпотекодавцем) та [PERSON] (який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою Валентиною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №676, із забороною на відчуження, зареєстрованою в реєстрі №677), при цьому, [PERSON] не мав належного права власності на [ADDRESS], оскільки договір купівлі-продажу вказаної квартири [ADDRESS] від 28 серпня 2013 року між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] було визнано недійсним згідно з рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року (щодо цього залишеного без змін згідно з судовими рішеннями апеляційної та касаційної інстанцій а.с.17, 18), а тому [PERSON] не мав права власності на вказану квартиру. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України "Про іпотеку" - предметом іпотеки можуть бути один або декілька об'єктів нерухомого майна за таких умов: нерухоме майно належить іпотекодавцю на праві власності або на праві господарського відання, якщо іпотекодавцем є державне або комунальне підприємство, установа чи організація; нерухоме майно може бути відчужене іпотекодавцем і на нього відповідно до законодавства може бути звернене стягнення; нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об'єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Отже, оскільки [PERSON] не мав права власності на вказану квартиру - вказаний договір купівлі-продажу був визнаний недійсним, то оспорюваний договір іпотеки має також бути визнаний недійсним. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає чатковому задоволенню, а саме належить: визнати недійсним договір іпотеки від 04 серпня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою Валентиною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №676, з забороною на відчуження, зареєстрованою в реєстрі №677. В задоволенні решти позовних вимог відмовити як у безпідставних, оскільки визнання недійсним договору іпотеки від 04 серпня 2014 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевельовою Валентиною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі №676, з забороною на відчуження, зареєстрованою в реєстрі №677, є необхідним та достатнім способом захисту прав позивача, як співвласника вказаної квартири (а.с.9-14), при цьому, стороною позивача не обгрунтовано та не доведено обставин щодо наявності спору з приводу решти позовних вимог. Судом також враховано перевагу норм міжнародного права, а саме, що в силу вимог п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Обов»язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції (параграф 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). Всі ці обставини слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Вказаний розумний строк для справи даної категорії визначено згідно з національним законодавством, а саме у ч.1 ст.157 ЦПК України, згідно з імперативними вимогами якої - суд розглядає цивільні справи вказаної категорії протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження по справі (яке було відкрито згідно з ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Парамонова М.Л. 19 квітня 2017 року - а.с.42, при цьому, справу було передано в провадження судді Вовка Є.І. 11.08.2017 року а.с.4 №1274). Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України належить: стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] та [PERSON] 640 грн. - судового збору, а саме по 320 грн. з кожної особи; решту судового збору зарахувати в доход держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved