Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

14.05.18 року позивачка [PERSON] , звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про виселення. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що нею 26.09.2005 року був отриманий ордер на право зайняття квартири [ADDRESS] , даний орден був виданий позивачці на сім`ю, яка складалася з трьох чоловік: позивачки, її дочки та внука. Онук позивачки в 2014 році виїхав з квартири в інше місто. В дану квартиру дочка позивачки [PERSON] , без дозволу у вказане домоволодіння вселила свого співмешканця [PERSON] , який не зареєстрований в даному домоволодінні, однак проживає тривалий час та не бажає виселитися. Відповідачі створили умови при яких спільне проживання є нестерпним, в наслідок зловживання спиртними напоями у квартирі виникають сварки в ході яких, відповідачі силоміць виганяють позивачку з квартири, після чого перешкоджають вільно користуватися житлом, про що правоохоронними органами неодноразово здійснювався виїзд до даного домоволодіння. Відповідачі жодним чином в утриманні квартири участі не приймають. Позивачка неодноразово зверталася до Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області з проханням здійснити заходи громадського впливу, яка проводила перевірку та виявила неналежний санітарний стан приміщення, через те, що відповідачі постійно курять та зловживають спиртними напоями, через що у них постійно виникають суперечки та сварки. Посилаючись на викладене, позивач просить суд виселити відповідачів з вищевказаного житлового будинку на підставі\~ст. 116 ЖК України. Позивач в судове засідання не з`явилася, але надала до суду зписьмову аяву про розгляд справи у її відсутність. Заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином у встановленому законом порядку. Заяви щодо відкладення чи розгляду справи у їх відсутності до суду не надали. Відзиву на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, які підтверджують їх відзив не подали. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечує. За таких підстав, враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання не з`явився в судове засідання без поважних причин та не повідомив про причини, не подав відзиву, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення. Згідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, дослідивши письмові докази по справі, в межах доводів позовних вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] , доведені, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно талону до ордеру від 26.09.2005 року [PERSON] надано право на зайняття квартири [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат площею 40,38/65,46 кв. м (.с.7). Відповідно довідки Білокоровицької сільської ради №1256 від 24.04.2018 року, [PERSON] зареєстрована та постійно проживає в [ADDRESS] , яка належить Білокоровицькій сільській раді, особовий рахунок відкрито на позивачку [PERSON] . Згідно довідки Білокоровицької сільської ради Олевського району Житомирської області від 26.04.2018 року №270, вбачається, що за усним зверненням громадянки [PERSON] до Білокоровицької сільської ради, виїхала комісія, якою було проведено обстеження матеріально-побутових умов сім`ї за адресою: [ADDRESS] , де було виявлено неналежний санітарний стан приміщення, мешканці квартири постійно курять, між членами сім`ї постійно відбуваються суперечки, сварки, негативні емоції, непорозуміння, конфліктні ситуації, які періодично повторюються. Комісією було надано термін в один місяць для примирення, наведення порядку, але жодна із сторін на поступки не йде, не шукають компромісу для налагодження стосунків. (а.с.9) Також з\~матеріалів справи\~вбачається,\~що позивачка\~не одноразово\~зверталася до\~відділення поліції\~про систематичне порушення правил співжиття зі сторони відповідачів, на що отримувала листи та висновки з Олевського ВП Коростенського ВП ГУНП в Житомирській області про безрезультатне реагування. (а.с.10,11,12,13) Відповідно до положень\~ст. 47 Конституції України, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду. Згідно ч. 3\~ст. 9 ЖК Української РСР\~ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщення інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 109 ЖК Української РСР, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до вимог\~ст. 157 ЖК Української РСР\~членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою\~статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Частинами першою та другою\~статті 116 ЖК Української РСР\~визначено, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення за неможливістю спільного проживання, може бути зобов`язано судом замість виселення провести обмін займаного приміщення на інше жиле приміщення, вказане заінтересованою в обміні стороною. Тобто для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17\~постанови N 2 від 12.04.85 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України", при вирішенні справ про виселення на підставі\~ст. 116 ЖК України\~осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Звертаючись до суду із позовними вимогами про виселення відповідачів на підставі\~ст. 116 ЖК Української РСР, позивач посилається на те, що відповідачі перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння вчиняють сварки з позивачкою, порушують правила співжиття, що робить неможливим для проживання з ним в одній квартирі. Наведені обставини вбачають в діях відповідачів систематичне порушенням правил співжиття, що робить неможливим для проживання позивачки з ними в одній квартирі, а заходи запобігання виявились безрезультатними. За таких обставин суд вважає можливим виселити відповідачів із займаної ним житлової квартири на підставі\~ст. 116 ЖК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved