Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

04 січня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] помер її брат [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді земельної частки (паю) у розмірі 5,17 га, яку фактично прийняла позивач, оскільки вступила в управління та користування спадковим майном. Позивач звернулась до нотаріуса з наміром прийняти спадщину, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нерухоме майно померлого - сертифікату на право на земельну частку (пай), який втрачено. Тому просить суд визнати за [PERSON] право на земельну частку (пай) площею 5,17 умовних кадастрових гектара, розташованої на території Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області, що належала померлому [INFO] [PERSON] , на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) СМ № 0055982, виданого на підставі розпорядження голови Глухівської районної державної адміністрації № 226 від 31.05.1996 року, зареєстрованому у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ „Полісся" за № 630 від 18 червня 1996 року, як на спадкове майно після смерті [PERSON] . Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та підтримання позову (а.с. 32), від відповідача - про розгляд справи без участі представника Есманської сільської ради за наявними матеріалами (а.с. 31). У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. У відповідності до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як встановлено приписами ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому суд при розгляді справи керується принципом верховенства права (ч. 1 ст. 10 ЦПК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Як встановлено судом, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 3). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) площею 5,17 умовних кадастрових гектарів на території Кучерівської сільськоїради. Так, згідно довідки Відділу у Глухівському районі Сумської області Головного управління Держгеокадастру у Сумській області № 204/133-20 від 08.12.2020 року [PERSON] на підставі розпорядження голови Глухівської райдержадміністрації № 226 від 31.05.1996 року було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії СМ № 0055982, зареєстрований під № 630 від 18.06.1996 року у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Глухівською районною державною адміністрацією членам САПТЗТ „Полісся". Розмір земельної частки (паю) складав 5,17 га. Державний акт на право приватної власності на землю [PERSON] не отримав (а.с. 10). Таким чином, померлий [PERSON] дійсно мав право на земельну частку (пай) в умовних кадастрових гектарах, про що на його ім`я було видано відповідний сертифікат. Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 21.10.2020 року встановлено факт, що померлий [INFO] [PERSON] був рідним братом [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5). Згідно довідки, виданої Кучерівською сільською радою, № 02-42/435 від 03.12.2020 року разом з померлим [INFO] [PERSON] на час його смерті за адресою: [ADDRESS] ніхто не був зареєстрований. Заповіт від його імені Кучерівською сільською радою не посвідчувався. Спадщину після померлого [PERSON] фактично прийняла його сестра [PERSON] , оскільки протягом шести місяців вступила в управління і стала користуватись його майно - будинком, земельною ділянкою (а.с. 6). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно положень ст. ст. 1216 та 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, після смерті [PERSON] всі належні йому права та обов`язки, у тому числі й право на земельну частку (пай), що належали останньому, перейшли до [PERSON] відповідно до ст. 548 ЦК УРСР 1963 року. Згідно інформаційних довідок зі Спадкового реєстру від 16.02.2021 року заповіти/спадкові договори, спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON] відсутні (а.с. 34,35). Відомості щодо інших спадкоємців про усунення позивача від спадкування та інші обставини, які б перешкоджали захисту спадкових прав позивача, суду не надані. Відповідно до п.п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 3 ч. 1 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно зі ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом; основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є зокрема, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Про втрату сертифікату було подане оголошення в газеті «Кур`єр за 2021 рік № 3 (а.с. 21). Порядок виготовлення дублікатів сертифікатів чинним законодавством не врегульований, тому позивач не може позасудовому порядку реалізувати своє право спадкоємця. Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно п. а ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. За таких умов, враховуючи, що померлий [PERSON] за життя отримав право на земельну частку (паї) на території Кучерівської сільської ради Глухівського району Сумської області, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за нею право на зазначену земельну частку (пай), як на спадкове майно після смерті [PERSON] ..

Outcome: approved