Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання довіреності удаваним правочином і просить визнати односторонній правочин яким є Довіреність від 28 травня 2005 року, що видана [PERSON], який діяв від імені та в інтересах [PERSON] на ім'я [PERSON] щодо володіння, користування і розпорядження (з правом виїзду за кордон) транспортним засобом марки "Кадилак Флидфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], - удаваним правочином, вчиненим з метою приховання іншого правочину, договору купівлі-продажу транспортного засобу "Кадилак Флидфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], та застосувати до нього правила купівлі-продажу транспортного засобу. Визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб марки "Кадилак Флидфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], на підставі правочину купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, який відбувся 28 травня 2005 року. Мотивуючи вимоги тим, що 28.05.2005 року позивач придбав у [PERSON] автомобіль марки "Кадилак Флидфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER]. Так як, [PERSON] були терміново необхідні кошти, а часу для зняття автомобіля в органах ДАІ не було, тому сторонами було прийнято рішення оформити довіреність. В зв'язку з чим 28.05.2005 року [PERSON], який діяв від імені [PERSON], на підставі довіреності, видав в порядку передоручення на ім'я [PERSON] та [PERSON] довіреність щодо володіння, користування і розпорядження транспортним засобом марки "Кадилак Флидфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстрований в МРЕВ м. Чернігова 29.01.1997 року та належний [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ [NUMBER], довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] Одразу після посвідчення довіреності, позивач в присутності нотаріуса передав відповідачу [PERSON] кошти в сумі 15000,00 грн., а він передав позивачу свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та ключі від автомобіля. Також, на підтвердження укладеного правочину та повного розрахунку за транспортний засіб 28.05.2005 року [PERSON] написав розписку щодо отримання ним коштів. Вирішивши переоформити транспортний засіб на своє ім'я позивач звернувся до органу МРЕВ, де дізнався, що даний автомобіль був арештований ДВС і оголошено заборону на його відчуження, в зв'язку з чим він позбавлений можливості розпоряджатися придбаним майном. Зазначає, що фактично цією довіреністю 28.05.2005 року був укладений договір купівлі-продажу автомобіля, оскільки між сторонами були досягнуті всі істотні умови щодо договору купівлі-продажу, договір був оплатним. Тому, викладені обставини дають підстави вважати, що фактично, окрім права користування та розпорядження, позивач набув ще й право володіння автомобілем. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити повністю. Пояснив, що позивач звернувшись до органу МРЕВ щоб переоформити транспортний засіб на своє ім'я дізнався, що автомобіль арештований ДВС і оголошено заборону на його відчуження. В кінці травня 2005 року на позивача була видана довіреність, на підставі якої він набув права володіння, користування і розпорядження транспортним засобом марки "Кадилак Флидфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Між сторонами був укладений удаваний правочин з метою уникнення бюрократичних процедур зняття транспортного засобу з реєстраційного обліку і зменшення витрат по сплаті податків. Заборона накладена на автомобіль не стосується позивача. Раніше переоформити автомобіль не мав можливості, оскільки перебував за кордоном. Просив визнати довіреність удаваним правочином. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про день та час слухання справи повідомлені у встановленому порядку згідно ст. 74 ЦПК України, про що свідчать зворотні поштові повідомлення в матеріалах справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутність і визнання позовних вимог (а.с. 42, 43). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України суд відмовляє у прийнятті визнання відповідачами позову, оскільки визнання порушує права третьої особи ПАТ «Укрсоцбанк». Представник Державної виконавчої служби України в судовому засіданні у вирішенні питання щодо позовних вимог поклався на розсуд суду, додатково пояснив, що арешт був накладений правомірно, бо відповідач [PERSON] є боржником у виконавчому провадженні. Представник ПАТ "Укрсоцбанк" в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на письмові заперечення (а.с. 56-59). Пояснила, що видана безстрокова довіреність ні є правочином щодо переходу права власності. Вислухавши осіб, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно копії довіреності від 16.11.2004 року [PERSON] доручив [PERSON] або [PERSON] вчиняти від його імені дії щодо належного йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого МРЕВ м. Чернігова 29.01.1997 року, автомобіля марки "Кадилак Флитфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], яка була посвідчена приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 1448 (а.с.66). Згідно копії довіреності від 28.05.2005 року [PERSON], діючий по довіреності [PERSON], уповноважив [PERSON] та [PERSON] користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 29.01.19997 року МРЕВ ДАІ УМВС м. Чернігова, автомобілем марки "Кадилак Флитфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], яка була посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 2219 (а.с.65). Відповідно до копії Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER], виданого 29.01.1997 року МРЕВ ДАІ УМВС м. Чернігова, автомобіль марки "Кадилак Флитфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], належить [PERSON] (а.с.67). Згідно копії постанови від 29.08.2013 року (а.с.11) головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України Гречухом О.Я. по ВП № 32545718 накладено арешт на транспортний засіб марки "Кадилак Флитфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], що належить боржнику [PERSON], та заборонено здійснювати відчуження зазначеного майна. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до ч. ч. 1, 3-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України в письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 ЦК України. У тексті договору повинні бути вказані його сторони, предмет і зміст угоди, інші істотні умови договору. Відповідно до п. 4 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок» (яка діяла на час виникнення правовідносин) перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Згідно з п. 44 цих Правил зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням документів, що посвідчує його особу. За вимогами п. 8 вказаних Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами, зокрема: довідкою-рахунком, виданою за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил; договором або іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого звіту і виготовляються в порядку, передбаченому постановою Кабінету Міністрів України від 19 квітня 1993 року № 283. Довіреність серед переліку документів, що підтверджують правомірність придбання транспортного засобу, у п. 8 Правил не вказана. Як зазначено у ч. 1 ст. 244 ЦК України, на підставі довіреності здійснюється представництво. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобов'язується діяти від імені довірителя. Крім того, на підставі доручення повірений не має права укладати угоду від імені особи, яку він представляє, відносно себе особисто. Згідно ст. ст. 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. З матеріалів справи вбачається, що спірний автомобіль не був знятий з обліку в органах ДАІ, залишається зареєстрованим за [PERSON] з 29.01.1997 року (а.с.67). У справах за позовами про визнання права власності на автомобіль із підстав придбання його за договором купівлі - продажу суд може задовольнити такий позов у тому разі, коли встановить, що сторонами були додержані правила ЦК України щодо укладення договору купівлі - продажу такого майна. Зокрема його змісту і наявні умови виникнення права власності за договором. Сама по собі довіреність на право користування та розпорядження майном не свідчить про укладення сторонами договору купівлі - продажу автомобіля. Враховуючи, що [PERSON] діючий в інтересах [PERSON] не вчинив необхідні дії, що свідчать про намір продати транспортний засіб, довіреність від 28.05.2005 року, якою він уповноважив [PERSON] та [PERSON] користуватися та розпоряджатися (продати, обміняти) належним власнику на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER], виданого 29.01.19997 року МРЕВ ДАІ УМВС м. Чернігова, автомобілем марки "Кадилак Флитфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], яка була посвідчена приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за № 2219 (а.с. 65), не містить всіх істотних ознак договору купівлі-продажу транспортного засобу, а саме вартості предмета договору і переходу права власності до [PERSON]. Судом не встановлено під час розгляду справи, що довіреність вчинена з метою приховати інший правочин, а саме договір купівлі-продажу. Надана розписка від 28.05.2005 року про отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 15000,00 грн. за проданий автомобіль (а.с.10) не свідчить про здійснення [PERSON] розрахунку за придбану річ, оскільки розписка відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України може підтвердити укладання лише договору позики. Оскільки суду не надані докази правомірності набуття [PERSON] права власності на транспортний засіб марки "Кадилак Флитфуд", 1992 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], кузов № [NUMBER], тому відсутні підстави визначені ст. 392 ЦК України для визнання права власності [PERSON] на зазначений транспортний засіб. Розглядаючи позов в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання довіреності удаваним правочином та визнання права власності на автомобіль.

Outcome: dismissed