Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

Своїм позовом до суду [PERSON] просив винести рішення, яким припинити стягнення аліментів визначені за рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області від 09.12.2013 року по цивільній справі № 134/2601/13-ц та стягувати з відповідача на його користьна утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вказав, що відповідно до рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 09.12.2013 року по цивільній справі № 134/2601/13-ц з нього на користь[PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.11.2013 року і до повноліття сина. В даний час син проживає разом з ним та повністю знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою Городківської сільської ради Крижопільського району № 2404 від 03.09.2018 року. Відповідачка [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, матеріально не допомагає, хоча є працездатною та має змогу забезпечувати дитину. Аліменти, які позивач сплачує на дитину, відповідачка витрачає на свої потреби. Позивач в своїй заяві до суду просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутність. Відповідач, отримавши копію позову та матеріали до нього, не представила суду своїх заперечень та відзиву, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суду не повідомила. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач до суду та учасникам справи відзив не надіслав. Розгляд справи проведено в порядку заочного розгляду спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін у відповідності із ст.ст. 223, 279, 280-282 ЦПК України за наявними у справі матеріалами. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню виходячи зі слідуючих підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ст.ст. 179-181 СК України, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сплачуються тому з батьків, з яким мешкає дитина, та який виконує обов'язки із утримування дитини і повинні ви користуватися за цільовим призначенням. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про державний бюджет України на 2018 рік» з 01 липня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років в сумі 1944 грн. Як передбачено п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Аналіз статті 192 Сімейного кодексу України свідчить про те, що за позовом платника аліментів суд може зменшити їх розмір лише за наявності поважних причин, а саме: зміни його матеріального чи сімейного стану; погіршення його здоров'я та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Даний перелік обставин, які можуть слугувати підставою для зменшення розміру аліментів є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Обов'язок доказування наявності наведених обставин покладається на позивача. Крім того, враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно положень статей 141, 180-182 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, не дозволяє йому утримувати дитину, він може зменшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, може звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Судом встановлено, що відповідно до рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 09.12.2013 року по цивільній справі № 134/2601/13-ц з [PERSON] на користь[PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] стягуються аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 20.11.2013 року і до повноліття сина (а.с. 6). В даний час син проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідками Городківської сільської ради Крижопільського району №№ 2403, 2404 від 03.09.2018 року (а.с. 7, 8). Відповідачка [PERSON] участі у вихованні дитини не бере, матеріальної допомоги не надає. Визначаючи розмір аліментів, суд враховує матеріальне становище отримувача аліментів, платника аліментів, яка в даний час не працює, має не регулярний дохід, є працездатною особою, інших неповнолітніх утриманців не має, приходить до висновку, що з відповідача слід стягувати аліменти на дитину в розмірі 50 % від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно. Даючи оцінку встановленим обставинам, зібраним по справі доказам в їх сукупності та враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8ст. 7 СК України при, згідно яких при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved