Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернулась в суд з позовом в інтересах [PERSON] до Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельний пай. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, обгрунтовуючи їх доводами викладеними у заяві та просить задовольнити. Крім того, додала, що вона з 1954 року працювала різноробочою в колгоспі, а коли пішла на пенсію не пам'ятає. Вже на протязі 20 років, або й більше вона звертається до Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області із питанням надання їй земельної частки (пай), однак їй в цьому постійно відмовляють. Вважає, що стільки років як вона тяжко працювала в колгоспі, дає їй право на земельну частку (пай). ЇЇ називали [PERSON], а по документах вона [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить їх задовольнити. Крім того, вказала, що брак освіти позивачки не дали їй можливість своєчасно звернутись до суду за захистом свого порушеного права, а тому просить поновити строк звернення до суду із даним позовом. Вважає, що строки звернення до суду із вказаним позовом не пройшли, оскільки вони мають вираховуватись з часу відмови позивачці у наданні земельної частки (пай) Підгаєцькою РДА, тобто з жовтня 2016 року. Той факт, що позивачка працювала в селянській спілці "Завалівська" до 1995 року можуть підтвердити також свідки [PERSON] та [PERSON] Поряд з цим, нею не заявлялось клопотання про виклик в судове засідання вищезазначених свідків. Представник відповідача - Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Причин своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Крім того, ним подано до суду письмове заперечення на позов у якому просить в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити з підстав викладених у ньому, а також клопотання про розгляд справи у його відсутності, що не суперечить вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи із наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням сесії Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області від 27 липня 1995 року №1, селянській спілці "Завалівська" передано у колективну власність землі, які перебували у користуванні даного підприємства та надано дозвіл на виготовлення державного акта на право колективної власності на землю. На підставі вказаного рішення сесії Завалівської сільської ради Підгаєцького району, селянській спілці "Завалівська" 29 листопада 1995 року було видано державний акт на право колективної власності на землю серії [NUMBER], який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №13. У списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства (селянської спілки "Завалівська", які мали право на земельну частку (пай), що є додатком до державного акта на право колективної власності на землю, у зв'язку з тим, що на час видачі вказаного державного акта, позивач не була членом селянської спілки, її прізвище внесено не було, що підтверджується інформацією Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області від 20 листопада 2017 року викладеною у запереченні на позов та відповіддю Підгаєцької РДА від 11 жовтня 2016 року на ім'я позивачки. Із доданих представником позивача в судовому засіданні копій трудової книжки колгоспника №183 на ім'я [PERSON], 1931 року народження, вбачається, що у ній містяться записи щодо того ким працювала вказана особа, нарахованих трудоднів за рік, кількості відроблених трудоднів за рік, встановленого мінімуму трудоднів за рік, коштів нарахованих за рік та підписи з печатками голови і головного бухгалтера колгоспу, за період з 1954 року по 1980 рік, при цьому копія вказаного документа зроблена так, що читається частково, зокрема, не читаються дані, що містяться на печатці. Як встановлено, в судовому засіданні позивач [PERSON], 1931 року народження, а не 1933 року народження, як це зазначено у вказаній копії трудової книжки колгоспника, і не [PERSON], як це вказано у довідці про трудовий стаж і заробіток та в довідці за вих.№1050 від 28 жовтня 2016 року, виданих Завалівською сільською радою Підгаєцького району Тернопільської області. Із інформацій Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області та архівного відділу Підгаєцької РДА відповідно від 19 травня та від 04 липня 2017 року, видно, що у вказаних установах документи, що підтверджують реорганізацію колгоспу "Іскра" в селянську спілку "Завалівська" - відсутні, а також, що в протоколах загальних зборів селянської спілки "Завалівська", які надійшли на зберігання в архівний відділ Підгаєцької РДА, рішення про прийняття в члени КСП "Завалівське" [PERSON], немає. Позивачем та її представником не подано будь-яких документів, чи рішень судів, які б підтверджували факт належності правовстановлюючих документів [PERSON], 1931 року народження, а саме вищезазначених довідок, виданих на ім'я [PERSON], 1933 року народження. Відповідно до п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року №720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям", право на земельну частку (пай)мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі і пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами вказаного підприємства, кооперативу, товариства, згідно зі списком, який прикладається до державного акта на право колективної власності на землю. Як роз'яснено у п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, право на земельну частку (пай) виникає в осіб, які на час видачі колективному сільськогосподарському підприємству державного акта на право колективної власності на землю були членами цього підприємтсва. Позивачем та її представником не подано, а судом не здобуто будь-яких належних доказів того, що [PERSON] на час видачі державного акта на право колективної власності на землю с/с "Завалівська" була її членом. Твердження представника позивача про те, що [PERSON] на час видачі державного акта на право колективної власності на землю с/с "Завалівська" була її членом і працювала у вказаному підприємстві до 1995 року, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та спростовуються письмовим запереченням представника відповідача - Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, а також відповіддю Підгаєцької РДА від 11 жовтня 2016 року на ім'я [PERSON] В силу ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Крім того, на час звернення до суду за захистом своїх прав, позивачем пропущено строк позовної давності, передбачений ст.71 ЦК УРСР (в редакції 1963 року). Положенням ст.71 ЦК УРСР, що була чинна на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Статтею 80 ЦК УРСР та ст.267 ЦК України передбачено, що закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. У відповідності із п.6 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановленим законодавством, що діяло раніше, не сплив до набрання чинності цим Кодексом. Клопотання представника позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду із даним позовом з причин юридичної необізнаності [PERSON], не підлягає до задоволення, оскільки така причина пропуску строку звернення до суду за захистом свого порушеного права, не може вважатись поважною, а тим паче, що в судовому засіданні сама позивач підтвердила той факт, що про порушення її права на отримання земельної частки (пай) їй стало відомо давно і вона вже приблизно на протязі 20 років неодноразово зверталась із даним питанням до Завалівської сільської ради Підгаєцького району, проте їй постійно в цьому відмовляли. Інших доказів про поважність причин пропуску позовної давності ані позивачем, ані її представником суду не подано. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] в інтересах [PERSON] до Завалівської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області про визнання права на земельний пай, необхідно відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed