Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

06. 02. 2015 публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 2314, 28 дол. США (що було еквівалентно на час звернення до суду 36496, 20 грн.), а також понесених позивачем витрат по сплаті судового збору у розмірі у розмірі 19335,45 грн., а також відшкодування понесеного судового збору у розмірі 350, 33 грн. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що відповідач порушує умови кредитного договору, укладеного 25. 04. 2008 між закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та [PERSON], та не виконує свої зобов'язання щодо своєчасного та повного погашення кредитної заборгованості, в добровільному порядку боржник суму заборгованості не сплачує, що і стало підставою для звернення позивача до суду. До судового засідання представник позивача не з'явився, суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги підтримав, обставини, викладені в позові підтвердив, просив суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно, причин неявки суду не повідомив, відповідно до ст. 224 ЦПК України справа розглядалась за його відсутності, суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступного. Судом встановлено, 25. 04. 2008 між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (після реорганізації - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», далі за текстом - ПАТ «ПриватБанк») та [PERSON] було укладено договір про надання кредиту. Договір склали заява позичальника про відкриття рахунку від 25. 04. 2008, разом з Умовами надання банківських послуг та Правилами користування платіжною карткою (далі за текстом - кредитний договір від 25. 04. 2008). Відповідно до вказаного договору боржник [PERSON] отримав строковий кредит у розмірі 1700, 00 доларів США у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19, 20 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Позивачем зазначене зобов'язання виконано в повному обсязі, однак відповідач кредитне зобов'язання не виконав, що привело до виникнення заборгованості. Відповідно до п. 1. ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, в результаті настають правові наслідки, передбачені ст. 611 ЦК України. Згідно з п. 2 ст. 1050 ЦК України, в разі прострочення повернення частини кредиту за графіком кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася поверненню по графіку та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК до повного погашення кредиту, оскільки він наданий на умовах платності за його користування. Відповідач не виконує своє кредитне зобов'язання. Відповідно до п. 1 ст. 625 боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Крім того, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися сторонами належним чином відповідно до умов договору. Згідно п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов'язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. В абз. 3 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», роз'яснено, що суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК, частина третя статті 533 ЦК; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю"). В абз. 2 п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. У зв'язку з наведеним вище слід дійти висновку, що не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором чи договором банківського вкладу в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Виходячи з того, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором чи проценти на банківський вклад (статті 1054, 1061 ЦК України) в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима. Станом на 31. 12. 2014 розмір заборгованості відповідача перед банком, з урахуванням стягнутої рішенням Заводського районного суду від 01. 03. 2012 суми у розмірі 3548, 03 дол. США становила 2314, 28 дол. США, що складається з заборгованості за відсотками - 1649, 28 дол. США, комісії - 665, 00 дол. США. Доказів погашення кредитної заборгованості відповідачем не надано. На теперішній час кредитна заборгованість не ліквідована, невиконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором по своєчасній і належній сплаті заборгованості по кредитам, процентів за користування кредитами є порушенням умов договору та норм ЦК України. У зв'язку з чим слід позовні вимоги задовольнити, стягнувши з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість на загальну суму у розмірі 2314, 28 дол. США, що еквівалентно на день ухвалення рішення у справі за курсом НБУ 2254, 22 грн. за 100 доларів США, 52168, 96 грн. Отже, позовні вимоги суд визнає обґрунтованими та законними. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» понесений позивачем судовий збір у розмірі 350, 33 грн., а також в дохід держави судовий збір у розмірі 171, 35 грн.

Outcome: approved