Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення в її користь аліментів на утримання двох малолітніх дітей, народжених у шлюбі з відповідачем у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача щомісячно. Свої вимоги мотивує тим, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Однак на даний час шлюбні стосунки не складаються і сторони припинили спільне проживання та ведення господарства. Відповідач з серпня 2015 року практично не бере участі у матеріальному утриманні дітей, тому виникла потреба у стягненні аліментів за рішенням суду. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Вказали, що відповідач з 2011 року постійно працює на роботі за межами України в Республіці Польща. З серпня 2016 року фактично розірвав стосунки з сім'єю і сім"ю матеріально не підтримує. У зв"язку з цим 22.09.2015 року позивачка також змушена була виїхати на тимчасові зароібтки до Польщі. З серпня 2015 року [PERSON] не піклується дітьми, не дбає про їх матеріальне забезпечення, усі витрати на утримання дітей позивачка несе самостійно. Лише двічі протягом цього часу він передавав незначні суми коштів для дітей. Оскільки відповідач має постійну роботу, офіційно працює за контрактом на підприємстві, то просили визначити розмір аліментів у частці від його заробітку і постановити рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходів. Представник відповідача в судовому засіданні заявлений позов визнав частково. Вказав, що позивач визнає свій обовязок утримувати дітей і готовий нести витрати по сплаті аліментів у розмірі 4 тис. грн. на обох. Однак заявлені позивачкою вимоги про стягнення з нього аліментів у частці від заробітку вважає надмірними. Відповідач працює в Республіці Польща за контрактом і його середньомісячний заробіток складає близько 4000 злотих, що в еквіваленті до національної валюти становить на даний час орієнтовно 28 тис.грн. Таким чином, 1/3 від вказаного заробітку буде складати близько 9 тис.грн. Така сума на його думку є надмірною, не відповідає життєвим потребам в Україні і, на його переконання, не буде використовуватись за цільовим призначенням, тобто на утримання дітей. Крім того, зазначив, що позивачка також має обовязком нести витрати на утримання дітей на рівні з ним. Тому позов просив задовольнити частково, стягнувши аліменти в твердій грошовій сумі у запропонованому ним розмірі. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши письмові докази, які подані у розпорядження суду, з'ясувавши фактичні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач є батьком народженого у шлюбі з позивачкою сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO] Діти з вересня 2015 року перебувають на повному матеріальному утриманні матері. Відповідач за цей період надавав матеріальну допомогу лише епізодично. Згоди з приводу утримання дітей між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу матері або батька і (або) у твердій грошовій сумі. Входячи з того, що документами, які подані до матеріалів справи, підтверджено той факт, що відповідач має постійне місце роботи, працює за контрактом і має стабільний заробіток, який може бути основою для розрахунку розміру його аліментів, то підстави стягнути аліменти з відповідача у частці від його заробітку у розмірі запропонованому позивачкою є. Посилання представника відповідача на те, що законодавчо встановлено значно нижчий прожитковий мінімум, ніж розмір аліментів у запропонованій позивачкою частці від заробітку, і, що такі витарти будуть надмірними, не відповідатимуть життєвим потребам і можуть використовуватись не за цільовим призначенням, суд вважає не обгрунтованими. Законом дійсно встановлено розмір прожиткового мінімуму, однак вказана обставина абсолютно не дає підстави для висновків, що життєвий рівень дітей має визначатись лише прожитковим мімнімумом при тому, що батьки мають достатньо високий заробіток. До фактичного розірвання стосунків з позивачкою відповідач заробляв такі ж кошти, як зараз, котрі витрачались на потреби сім"ї, тому такі витрати можуть забезпечувати звичні для дітей потреби. Сумніви відповідача у цільовому використанні отримуваних коштів можуть бути перевірені у спосіб, визначений ст.186 СК України і не є підставою для обмеження рівня отримуваних аліментів. Відповідач є фізично здоровою особою, інших утриманців немає, а тому утримання з нього 1/3 частки заробітку на утримання його дітей не може буди розцінено судом як недоцільне чи несправедливе. Стягнення аліментів слід розпочати з часу звернення позивачки до суду. Судові витрати по справі відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: approved