Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

08.09.2021 [PERSON] подав до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Військової частини [NUMBER] , третя особа Квартирно-експлуатаційний відділ міста Львова, в якій просить визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом №56 від 09.07.2021 щодо його зняття з квартирного обліку, а також накаж командира військової частини від 09.07.2021 за №188ад "Про затвердження рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 №56". Також просить зобов`язати військову частину [NUMBER] поновити його на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та стягнути з відповідача судові витрати. В обгрунтування своїх вимог вказує на те, що рішенням житлової комісії військової частини [NUMBER] , яке оформлене протоколом від 09.07.2021 за №56, його було знято з квартирного обліку у військовій частині у зв`язку із звільненням його з лав ЗСУ в запас по закінченню контракту. Однак він із зазначеним рішенням, а також наказом командира військової частини про його затвердження не погоджується та вважає їх незаконними та такими, що суперечить вимогам нормативно-правових актів та правовим висновкам щодо застосування відповідних норм права. Ухвалою суду від 13.09.2021 відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.11.2021 підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилис, через канцелярію суду представник позивача надіслав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав та просив такі задовольнити. Представник відповідача військової частини [NUMBER] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи Квартирно-експлуатаційного відділу міста Львова також в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце судового засідання, причин неявки суду не повідомив. Водночас, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що позивач перебував на квартирному обліку у військовій частині [NUMBER] з 13.03.1998 року зі складом сім`ї 1 особа. (а.с.26) З витягу з послужного списку вбачається, що [PERSON] з 10.04.2009 проходив військову службу у військовій частині [NUMBER] (а.с.23). Відповідно до витягів з протоколу №41, №54, №19 та №81 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 20.05.2009, позивача зараховано на квартирний облік при вказаній військовій частині з 13.03.1998 із складом сім`ї - 1 особа та включено до списку осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень, про що і видано відповідний наказ командира військової частини [NUMBER] №28ад від 19.03.2019 (а.с.31-35). Відповідно до витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій частині) від 18.01.2018 № 14 [PERSON] виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Загальна вислуга років позивача у Збройних силах України становить: календарна - 26 років 05 місяців, з урахуванням пільгової - немає.(а.с.21). Згідно із зазначеного вище Витягу із наказу від 18.01.2018 № 14 постійним або службовим житлом [PERSON] не забезпечувався. Згідно витягу з протоколу № 56 засідання житлової комісії військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 вирішено виключити майора [PERSON] в складі 1 (однієї ) особи із загальної черги 13.03.1998 з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умову зв`язку із звільненням з лав ЗСУ в запас по закінченню контракту (а.с.36). При цьому, житлова комісія виходила з того, що п.9 ст. 12 ЗУ «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.3 ст.40 ЖК України СРСР та під. 3 п.26 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов та згідно наказу МОУ №380 від 31.07.2018 передбачають, що право залишатися на квартирному обліку в разі звільнення з лав Збройних Сил України мають військовослужбовці, які звільнені з військової служби за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, а військовослужбовці які звільненні в запас по закінченню контракту не можуть перебувати на обліку осіб які потребують поліпшення житлових умов. Рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] зазначене в протоколі засідання житлової комісії № 56 від 09.07.2021, а саме про зняття позивача в складі 1 (однієї ) особи із загальної черги з обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, було затверджено наказом командира військової частини [NUMBER] № 188 ад від 09.07.2021 (а.с.37). Звертаючись з позовними вимогами позивач [PERSON] , як військовослужбовець у запасі зазначав, що рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] зазначене в протоколі засідання житлової комісії № 56 від 09.07.2021 про виключення його з квартирного обліку у зв`язку із звільненням з військової служби, та наказ командира військової частини [NUMBER] № 188 ад від 09.07.2021 про затвердження рішення житлової комісії є незаконним і такими що порушують його конституційні права. Згідно із статтями 34 та 37 ЖК Української РСР, потребуючими поліпшення умов визнаються громадяни, забезпечені житловою площею нижчою за рівень, визначений чинним законодавством, а облік таких осіб здійснюється за їх місцем роботи або за їх місцем проживання. Положеннями ст. 43 ЖК УPCP встановлено, що громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про соціальний захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. На виконання приписів статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» постановою Кабінет Міністрів України від 03 серпня 2006 року № 1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями (далі - Порядок). Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей (пункт 1 Порядку). Згідно з пунктом 3 даного Порядку військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Відповідно до пункту 24 Порядку військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини. У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства. Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік. Пунктом 29 Порядку передбачено, що військовослужбовці, які перебувають на обліку при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і квартирно-експлуатаційному органі та користуються правом позачергового одержання житла. Порядок передбачає також і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (пункт 30 Порядку). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку. Аналогічні правові позиції викладені постановах Верховного Суду від 17 березня 2020 року у справі № 487/5835/17, від 01 квітня 2020 року у справі № 638/5769/18, від 08 квітня 2020 року у справі № 683/2197/18 та від 19 травня 2020 року у справі № 683/2198/18. Як встановлено судом, [PERSON] , маючи вислугу на військовій службі понад 20 років, а саме календарна - 26 років 05 місяців, з урахуванням пільгової - немає та не будучи забезпеченим службовим чи постійним житлом за рахунок Міністерства оборони України, після звільнення з військової служби у запас, має право перебувати на квартирному обліку до одержання житла чи відповідної грошової компенсації. Таким чином, враховуючи вимоги Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, суд приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] , оформлене протоколом № 56 від 09.07.2021, а також наказ командира військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 р. № 188ад «Про затвердження рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] від 09.07.2021 року №56 в частині зняття з квартирного обліку у військовій частині [NUMBER] позивача зі складом 1 особа», як такого, що втратив право перебування на квартирному обліку військової частини у зв`язку із звільненням з лав ЗСУ є незаконними та підлягає скасуванню із одночасним зобов`язанням відповідача поновити позивача на квартирному обліку. З огляду на викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат у справі суд виходив з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на надання правової допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивача задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 908,00 грн. за подання позовної заяви. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача витрат на професійну правову допомогу, суд керується ст. 137 ЦПК України, у відповідності до якої, витрати пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивач просив стягнути з відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5800 грн. Вирішуючи таку вимогу позивача, суд з урахуванням вимог ст. 137 ЦПК України, дійшов висновку, що такі підтверджені належними доказами, зокрема, договором про надання правової допомоги № 162-21 від 09.08.2021 укладеним між [PERSON] та адвокатом Хлопецьким О.О, предметом якого є надання клієнту правової допомоги у справі пов`язаній із поновленням його на квартирному обліку, актом виконаних робіт (наданих послуг) від 08.09.2021 року, згідно якого вартість послуг, наданих адвокатом становить 5800 грн., та довідкою про проведення готівкової оплати від 08.09.2021 згідно якої адвокат Хлопецький О.О. отримав кошти від [PERSON] за надані адвокатом юридичні послуги правничу (правову) допомогу. Суд вважає, що визначена адвокатом сума гонорару є обґрунтованою, такою, що відповідає складності справи та часу, який затрачено на фактичне надання правової допомоги, обсягом, наданих послуг, у зв`язку з чим вказана сума підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а відтак з відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу на користь позивача, що становить 5 800,00 гривень.

Outcome: approved