Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не проявляє ніякої турботи про дочку, на протязі п'яти років, повністю ухилився від виховання та матеріального забезпечення дитини, не цікавиться станом здоров'я дитини. Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. За наявності умов, передбачених частиною першою ст. 224 ЦПК України, та оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає за можливе допустити заочний розгляд справи. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради - підтримала позовні вимоги [PERSON] про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Прокурор, що вступив у участь у справі на підставі ст. 45 ЦПК України, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували з 01 березня 2008 року в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 17 листопада 2009 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER] про народження 10 вересня 2008 року [PERSON], виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, про що в книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1555, батьком дитини записаний [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Відповідач самоусунувся від виховання та утримання своєї дочки, не надає грошей чи іншого утримання, взагалі не цікавиться її життям та розвитком, з моменту народження батько бачив свою дитину лише один раз, не піклується про її фізичний, духовий і моральний розвиток, взагалі не спілкується з дитиною, не дбає про її нормальне самоусвідомлення. Згідно зі ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 155 СК України встановлено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 164 СК України, підставами для позбавлення батьківських прав є, зокрема, ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно з ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради надав до суду висновок від 07 липня 2014 року за № 1186/01-11 про доцільність позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої дочки [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 164 СК України, підставою для позбавлення батьківських прав батьків є ухилення від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст. 7 СК України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 50 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Закон України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 року у ст. 111 передбачає, що кожна дитина має право на піклування батьків. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved