Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, згідно якої просить суд встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року та станом на 13 листопада 1991 року. В обґрунтування заяви зазначив, що він народився [INFO] в м. Дніпропетровську, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що 31 березня 1988 року Індустріальним РВ йому було видано паспорт зразка колишнього СРСР серії [NUMBER] , однак після затримання заявника в рамках кримінальної справи, документ було вилучено. 21 травня 2019 року заявник звернувся до Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області з заявою про видачу паспорта громадянина України, однак йому було відмовлено та запропоновано звернутися до суду для встановлення вказаного факту проживання. Заявник у судовому засіданні підтримав вимоги своєї заяви та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, вислухавши заявника, допитавши свідка, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що заявник народився [INFO] у місті Дніпропетровську. Також судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є рідною сестрою [PERSON] . Зазначила, за адресою реєстрації заявника вони проживали разом зі своїми батьками [PERSON] та [PERSON] з дитинства та мешкають і на сьогоднішній день. Підтвердила, що [PERSON] дійсно постійно проживав на території України, в тому числі і станом на 24 серпня 1991 року та на 13 листопада 1991 року. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Враховуючи наведене,\~оцінивши за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному\~та безпосередньому\~дослідженні наявних\~у справі\~доказів,\~аналізуючи пояснення\~заявника та\~свідка \~по справі,\~суд приходить\~до висновку,\~що у\~судовому засіданні\~знайшов підтвердження\~той факт,\~що заявник\~постійно проживав\~на території\~України \~станом на\~24\~серпня 1991\~року та\~станом на\~13\~листопада 1991\~року,\~а тому\~його заяву\~про встановлення\~факту слід\~задовольнити,\~що надасть\~можливість заявнику\~звернутись до\~відповідних державних\~органів для\~встановлення належності\~його до\~громадянства України та отримання паспорта громадянина України.

Outcome: approved