Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини. 12.10.2007 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Придніпровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Сумісне життя з відповідачем у неї не склалося через несумісність характерів, поглядів на життя, у зв'язку з чим між ними постійно виникали сварки. Тому, з 26.06.2010 року вони припинили спільне проживання і ведення спільного господарства. У 2011 році вона звернулась до Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області із позовними заявами про стягнення з відповідача аліментів та про розірвання шлюбу. Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2011 року по справі № 2-2879/11 з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2011 року та до повноліття дитини. На підставі такого рішення, нею 23.05.2011 року був отриманий виконавчий лист від 17.05.2011 року по справі № 2-2879/.2011 року. Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.06.2011 року по справі № 2-3007/11 її позов було задоволено, шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 12.10.2007 року Придніпровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 23, розірвано. Копія заочного рішення додається до цієї позовної заяви. 05.06.2014 року вона вийшла заміж та після державної реєстрації шлюбу взяла прізвище «[PERSON]». З того часу, як зазначене вище, рішення суду щодо стягнення аліментів набрало законної сили та по сьогоднішній день відповідач сплачує аліменти у твердій грошовій сумі, що складає 500,00 грн. Такий розмір аліментів недостатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Адже матеріальне забезпечення полягає не тільки у придбанні одягу, взуття для дитини, канцелярських товарів, книжок тощо. Її син є різностороннім хлопчиком та всебічно розвиненим, а тому відвідує різноманітні платні гуртки та заняття (репетитор, гурток зі скелелазіння тощо). До того ж, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року частину 2 статті 182 Сімейного кодексу України викладено у новій редакції, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Це означає, що розмір стягнутих аліментів не відповідає положенням ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України в редакції Закону № 2037-УІІІ від 17.05.2017 року та для забезпечення гармонійного розвитку дитини в повному обсязі такий розмір стягнутих аліментів є недостатнім. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що з 1 липня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1 944 грн. Тобто 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини, станом на сьогоднішній день, становить 972 грн. 00 коп. Це, зокрема, слугувало підставою для визначення ціни позову. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Такий обов'язок передбачено і статтею 51 Конституції України. Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року, № 2402-ІН, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Із положень ч.1 ст.З Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991 року № 789-ХІІ, частин 7, 8 ст.7 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.4 ст.273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п.17 вище вказаної Постанови Пленуму ВСУ № 3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Тож у зв'язку з тим, що змінився визначений положеннями СК України мінімальний розмір аліментів, попередньо визначений судом розмір аліментів не відповідає вимогам чинного законодавства, а тому вважає, що такий розмір аліментів підлягає збільшенню. Пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. У зв'язку з цим судовий збір за подачу цієї позовної заяви нею не сплачено. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений про день та час розгляду справи судовою повісткою з поштовим повідомленням, які отримав особисто. Про причину неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Будь-яких заяв про розгляд справи у свою відсутність або про відкладення розгляду справи суду не надав. Згідно зі ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа слухалась в порядку ст.131, 223, 280 ЦПК України у відсутність відповідача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: -стан здоров"я та матеріальне становище дитини; -стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, 12.10.2007 року між сторонами по справі був укладений шлюб, зареєстрований Придніпровською сільською радою Нікопольського району Дніпропетровської області, актовий запис № 23. Від даного шлюбу у сторін по справі народився син [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сумісне життя у сторін не склалося, у зв'язку з чим рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30.06.2011 року шлюб було розірвано (а.с.5). Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.05.2011 року по справі № 2-2879/11 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 21.03.2011 року та до повноліття дитини (а.с.4). На підставі такого рішення, позивачкою 23.05.2011 року був отриманий виконавчий лист від 17.05.2011 року по справі № 2-2879/.2011 року. 05.06.2014 року позивачка вийшла заміж та взяла прізвище «[PERSON]» (а.с.7) З того часу, як рішення суду щодо стягнення аліментів набрало законної сили та по сьогоднішній день відповідач сплачує аліменти у твердій грошовій сумі, що складає 500,00 грн. Такий розмір аліментів недостатній для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 року частину 2 статті 182 Сімейного кодексу України викладено у новій редакції, згідно з якою розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» передбачено, що з 1 липня 2018 року прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить 1 944 грн. Тобто 50% відсотків прожиткового мінімуму для дитини, станом на сьогоднішній день, становить 972 грн. 00 коп. За таких обставин суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Outcome: approved