Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, за уточненою позовною заявою просив визнати за ним право власності на квартиру під [ADDRESS], та складаються з приміщень першого поверху: 1 - кімната площею 17,5 кв.м., 2 - кімната площею 10,5 кв.м., 3 - кімната площею 19,9 кв.м., 4 - кухня площею 10,3 кв.м., 5 - сходи площею 3,0 кв.м., 6 - туалет площею 1,3 кв.м., 8 - коридор площею 8,0 кв.м., 9 - коридор площею 3,0 кв.м., 10 - коридор площею 4,3 кв.м.; з приміщень підвалу: 11 - підсобне площею 34,1 кв.м., 12 - підсобне площею 13,5 кв.м., 13 - підсобне площею 32,1 кв.м., 14 - підсобне площею 8,0 кв.м., 15 - підсобне площею 5,3 кв.м., 16 - санвузол площею 4,2 кв.м. Окремий фасадний вхід влаштований з приміщення коридору площею 4,3 кв.м., посилаючись у обґрунтування своїх вимог на таке. Згідно договору дарування від 04 грудня 2003 року, укладеного між позивачем та [PERSON], [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Також, позивач набув право власності на нежитлове приміщення підвалу [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2010 року, укладеного між позивачем та територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради. Здійснюючи своє право володіння та користування на вказані приміщення позивач провів реконструкцію квартири та вказаного підвального приміщення. Реконструкція не призвела, на думку позивача, до порушення несучої здатності конструкцій будинку, реконструкція проведена у відповідності до чинних будівельних норм, втім відповідач не визнає за позивачем права власності на реконструйоване під житлове приміщення, чим порушує права та інтереси позивача. У обґрунтування своїх вимог позивач посилається на положення ст. ст. 319, 328 ЦК України. Представник Одеської міської ради надала до суду заяву, якою позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на їх протиправність та необґрунтованість, просила розглянути позов за її відсутності. Представник позивача у судове засідання з'явилася, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів. Згідно договору дарування від 04 грудня 2003 року, укладеного між позивачем та [PERSON], [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS]. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON],зареєстрований у реєстрі під № 17357. 22 грудня 2003 року право власності було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН. Також, позивач набув право власності на нежитлове приміщення підвалу [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 21 вересня 2010 року, укладеного між позивачем та територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради. Вказаний договір посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстрований у реєстрі під № 4019. 10 жовтня 2010 року право власності було зареєстровано в КП ОМБТІ та РОН. Таким чином, позивач є власником двох приміщень у будинку [ADDRESS]: житлового та розташованого під ним - нежитлового. Здійснюючи своє право володіння та користування на вказані приміщення, [PERSON], відповідно до відомостей технічного паспорту від 17 квітня 2014 року, реєстровий № 513пр-42-203, провів реконструкцію квартири [ADDRESS] та підвального приміщення, що знаходиться під зазначеною квартирою і в результаті реконструкції були утворені наступні приміщення: приміщення першого поверху: 1 - кімната площею 17,5 кв.м., 2 - кімната площею 10,5 кв.м., 3 - кімната площею 19,9 кв.м., 4 - кухня площею 10,3 кв.м., 5 - сходи площею 3,0 кв.м., 6 - туалет площею 1,3 кв.м., 8 - коридор площею 8,0 кв.м., 9 - коридор площею 3,0 кв.м., 10 - коридор площею 4,3 кв.м.; приміщення підвалу: 11 - підсобне площею 34,1 кв.м., 12 - підсобне площею 13,5 кв.м., 13 - підсобне площею 32,1 кв.м., 14 - підсобне площею 8,0 кв.м., 15 - підсобне площею 5,3 кв.м., 16 - санвузол площею 4,2 кв.м. Окремий фасадний вхід влаштований з приміщення коридору площею 4,3 кв.м., відображеного в технічному паспорті під № 10, шляхом встановлення металевих сходів та пандусу. Отже, позивач своїми силами та за власні кошти створив нове майно - об'єкт нерухомості: дворівневе приміщення квартири [ADDRESS] з підвальним приміщенням. Таким чином, суд вважає виконаними вимоги ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил. При реконструкції квартири дотримано будівельних, санітарних, протипожежних та інших норм та правил, але враховуючи, що реконструкція квартири проведена без належним чином затвердженого проекту, ввести її в експлуатацію є неможливим. При цьому в результаті проведеного будівництва позивачем створено споруду, яка відповідає певним нормам, що висуваються до подібного роду приміщень, та може бути самостійним об'єктом права власності, перебуває в особистому користуванні позивача. Таким чином, враховуючи, що реконструйована квартира є ізольованою, річ, отримана після реконструкції та будівництва - відповідає всім нормам та правилам, беручи до уваги обставини справи, зокрема, неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд вважає за можливе захистити право позивача шляхом визнання за ним права власності на отримане реконструйоване житлове приміщення - квартиру. Суд вважає виконаними вимоги ч. 3 ст. 375 ЦК України, відповідно до якої право на забудову здійснюється за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Суд також враховує, що реконструйоване приміщення зведено на прибудинковій території; згідно абз. 4 п. 19 постанови Пленум Верховного Суду України 16.04.2004 року № 7 „ Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" при приватизації громадянами одно- або багатоквартирного будинку державного житлового фонду порядок користування закріпленою за ним прибудинковою територією згідно з п. 5 ст. 10 Закону від 19 червня 1992 року № 2482-XII "Про приватизацію державного житлового фонду" здійснюється в порядку та на умовах, передбачених ч. 3 ст. 42 ЗК. Вирішуючи питання про дотримання прав землевласника при здійсненні реконструкції, судом враховано, що реконструйоване приміщення зведено на прибудинковій території будинку, в якому розташована реконструйована квартира, позивач тривалий час використовує спірне приміщення під житло, сплачуючи за користування комунальними послугами для побутових потреб. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Правила статті 376 ЦК України підлягають застосуванню до спірних правовідносин за аналогією закону, оскільки відсутня норма, що регулює безпосередньо ці правовідносини, а також це відповідатиме принципу справедливості та добросовісності.

Outcome: approved