Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати неповнолітню [PERSON] такою, що втратила право на користування житлом - квартирою [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог покликаються на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. У спірній квартирі зареєстрована вона, її син [PERSON], її брат [PERSON] та донька останнього [PERSON] Рішення Апеляційного суду Львівської області від 07.02.2014 року її брата [PERSON] визнано таким, що втратив право на користування спірною квартирою. [PERSON] з сім'єю у спірній квартирі не проживають з 2002р., що підтверджується актами складеними комісією ЖБК №140 від 04.03.2014 року та 05.03.2014 року, [PERSON] в квартиру ніколи не вселялась та не проживала, оскільки з народження проживає із своїми батьками у іншій квартирі, а була зареєстрована у спірній квартирі вже під час виникнення спору між нею та братом з метою створення їй перешкод у користуванні та володінні квартирою. Оскільки реєстрація неповнолітньої дитини у спірній квартирі порушує її право власності просить визнати її такою, що втратила право на користування нею. Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить вселити його та неповнолітню доньку [PERSON] у квартиру [ADDRESS] та зобов'язати відповідачку [PERSON] не чинити йому та доньці перешкод у користуванні вказаною квартирою. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що він з донькою зареєстровані та проживали у спірній квартирі, власником якої є його сестра [PERSON] Протягом останніх років відповідачка чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, звернулась до суду з позов про визнання його таким, що втратив право на користування житлом та вказаний позов задоволено рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.02.2014 року. Оскільки в процесі розгляду справи про визнання таким, що втратив право на користування житлом [PERSON] не заявляла вимог про зняття його з реєстрації і він не знятий з реєстрації у вказаній квартирі, що зумовлює наявність у нього права на проживання у ній, як і наявність такого права у його доньки, а тому просить вселити їх у спірну квартиру та зобов»язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні нею. Представник позивача в судовому засіданні позов [PERSON] підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить такий задоволити. Позов [PERSON] не визнав та пояснив, що [PERSON] як повноправний власник спірної квартири дійсно змінила замки на вхідних дверях квартири, однак, перешкод таким чином [PERSON] вона не створила, оскільки він рішенням суду позбавлений права на користування нею, а неповнолітня [PERSON] жодного дня не проживала у спірній квартирі. Представник відповідача [PERSON] та позивача [PERSON] позов [PERSON] підтримав в повному обсязі, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить такий задоволити. Позов [PERSON] не визнав та пояснив, що [PERSON] з донькою не може проживати у спірній квартирі, оскільки [PERSON] чинити їм перешкоди у користуванні житлом. Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської районної адміністрації позов [PERSON] підтримав в повному обсязі та пояснив, що права дитини [PERSON] у даному випадку не порушуються, оскільки дитина проживає з батьками, за місцем їх проживання. Ні батьки неповнолітньої, ні вона сама права власності на спірну квартирі не набули, права користування нею батьки не мають. Спірна квартира, по суті, належить чужій для дитини людині, відтак, вона не може проживати у чужій сім'ї, а повинна проживати з батьками. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задоволити, а позов [PERSON] до задоволення не підлягає з наступних підстав. Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтями 316, 317, 319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право на захист його власності від порушень, не пов»язаних із позбавленням володіння. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] складається із трьох кімнат, кухні, комунальних вигод, загальною площею 64,30 кв.м. та на праві приватної власності належить позивачці [PERSON], на підставі рішення Сихівського районного суду м.Львова від 18.11.2011 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.04.2012 року. В спірній квартирі зареєстровані позивачка, її син [PERSON], [PERSON] та його донька - [PERSON], що стверджується довідкою про склад сім'ї та реєстрацію № 17/128. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.02.2014 року [PERSON] визнаний таким, що втратив право на користування житлом за адресою [ADDRESS], вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вказаним рішенням суду встановлено, що [PERSON] у спірній квартирі не проживає з моменту укладення шлюбу з [PERSON] (з 2002 року), разом із сім'єю проживає за іншою адресою. Право користування чужим майном може бути встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду (ст.ст.401,402 Цивільного кодексу України). В силу ст.156 Житлового кодексу, ст.405 Цивільного кодексу України право користування жилим приміщенням члена сім"ї власника житла пов"язується з правом власності останнього, відтак, припинення права власності власника житла припиняє право членів його сім"ї (в т.ч. і колишніх, при відсутності договірних відносин) на користування цим житлом. Відповідно до ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.4 ст.156, ч.2 ст. 64 Житлового кодексу до членів сім'ї власника житла належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Як встановлено судом, [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі як член сім»ї (син) попереднього власника [PERSON](яка померла у [INFO]), а його неповнолітня донька [PERSON] (2010 р.н.) була зареєстрована у вказаній квартирі 06.11.2012р. у зв»язку із реєстрацією у такій її батька [PERSON] Після смерті попереднього власника [PERSON] право власності на спірну квартиру в порядку спадкування набула позивачка [PERSON] До членів сім»ї [PERSON] ні [PERSON], ні неповнолітня [PERSON] не належить. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 07.02.2014 року встановлено, що батько неповнолітньої [PERSON] з 2002 року разом із сім'єю (до складу якої входить і неповнолітня [PERSON]) не проживає у спірній квартирі. Як стверджується актами від 04.03.2014 р., 05.03.2014р., 21.05.2014 року, складеними комісією Житлово-будівельного кооперативу №140 неповнолітня [PERSON] разом із своїми батьками не проживає в спірній квартирі. З огляду на наведені обставини, суд приходить до висновку, що реєстрація у спірній квартирі [PERSON], яка не є членом сім»ї позивачки та не проживає у спірній квартирі, порушує право власності позивачки, а тому її слід визнати такою, що втратила право на користування нею. Зважаючи на вищенаведені обставини, а саме належність права власності на спірну квартиру [PERSON], відсутність такого права у [PERSON] та неповнолітньої [PERSON], а також втрату права останніх на користування вказаною квартирою, суд вважає безпідставними вимоги позову [PERSON] про усунення перешкод та вселення у спірну квартиру. Також суд вважає, необгрунтованим покликання [PERSON] на те, що наявність реєстрації зумовлює його право на користування спірною квартирою, оскільки згідно ч.2 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Відтак, за наявності рішення суду про позбавлення його права на користування нею, сам лише факт реєстрації [PERSON] у спірній квартирі жодним чином не свідчить про його право на користування нею. Крім того, згідно ст.7 цього ж Закону судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням є самостійною підставою для зняття особи з реєстрації . З огляду на зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст.316, 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України та

Outcome: dismissed