Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

13 листопада 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом (який пізніше уточнила), про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, щомісяця та до досягнення дитиною повноліття. Обгрунтовуючи позов, зазначила, що з 03.10.2015 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. На даний час шлюбні відносини з відповідачем припинені, разом вони не проживають, їх шлюб знаходиться в процесі розірвання. Від шлюбу у позивача народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає з матір`ю і перебуває повністю на її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, не бере участі у її вихованні. Відповідач взмозі надавати допомогу на утримання дитини, оскільки є здоровою і працездатною особою, працює в ТОВ «Контакт Плюс» та має постійний дохід. 26 грудня 2018 року ухвалою суду прийнято справу до розгляду та відкрито провадження про розгляд справи в спрощеному позовному провадженні без повідомлення осіб, у якій роз`яснено відповідачу, право подати заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали та направлена відповідачу за місцем його реєстрації. Ухвала про відкриття провадження від 26 грудня 2018 року разом із позовною заявою та додатками до неї було надіслано відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання. (а.с.14) Станом на 25 січня 2019 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі, також не надходили. Відповідно до ч. 13 ст. 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 03 жовтня 2015 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Шостка Шосткинського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, актовий запис №333. Позивач змінила прізвище на " [PERSON] " (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). (а.с.6) Із свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Шосткинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Сумській області, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] в. Шостка Сумської області, про що складено відповідний актовий запис №334. Батьками дитини є: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . (а.с.7) З довідки про доходи №74 від 17.08.2018 виданої Товариством з обмеженою відповідальністю «Контакт Плюс», вбачається, що [PERSON] працевлаштований в ТОВ «Контак Плюс», форма працевлаштування основна. (а.с.8) Згідно довідки від 26 листопада 2018 року виданої ТОВ «Жилкомсервіс», [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з нею за даною адресою зареєстрована донька [PERSON] , [INFO] . (а.с.17) Судом встановлено, що між сторонами відсутня домовленість щодо виконання відповідачем обов`язку утримання малолітньої дитини. У відповідності до положень ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частинами 1,2 статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Оскільки до суду будь-яких заперечень, доказів щодо не визнання зазначеного позову відповідачем до суду не надійшло, враховуючи вищенаведені обставини справи, та з метою захисту прав дитини, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення, оскільки відповідач маючи малолітню дитину, не належно виконує свої обов`язки щодо її утримання, тобто аліменти необхідно стягнути з відповідача примусово в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення з дня подачі позову до суду і до виповнення дитиною повноліття. Судові витрати, згідно ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволених позовних вимог. Оскільки на момент звернення позивача до суду з позовом ставки судового збору були меншими ніж на даний час, суд

Outcome: approved