Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивачі Територіальна громада села Ошхліби в особі Ошихлібської сільської ради, Ошихлібський дошкільний навчальний заклад «Колосок» звернулися до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним рішення 1 сесії VI скликання Ошихлібської сільської ради №17-1/10 від 11.11.2010 року про затвердження технічної документації землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку гр. [PERSON] загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) та передачу гр. [PERSON] вказаної земельної ділянки безоплатно у власність; визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) серія [NUMBER] від 24.04.2011 року, виданий на ім'я [PERSON] та скасування його державної реєстрації в Державному земельному кадастрі; визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]) серія [NUMBER] від 22.06.2011 року, виданий на ім'я [PERSON] та скасування його державної реєстрації в Державному земельному кадастрі; скасування реєстрації в автоматизованій системі держаного земельного кадастру даних про право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за ащресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]); скасування кадастрового номеру [NUMBER] на земельну ділянку загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; скасування запису у поземельній книзі на земельну ділянку загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер [NUMBER]); витребування земельної ділянки загальною площею 0,0476 га згідно Висновку № 706 експертного земельно-технічного дослідження, складеного Спільним підприємством «Західно-Український Експертно-консультативний центр» 22-29 вересня 2017 року, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], у відповідача [PERSON] на користь Територіальної громади с. Ошихліби Кіцманського району Чернівецької області та усунення перешкод в користуванні Ошихлібським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) "КОЛОСОК" вказаною земельною ділянкою. Посилалися на те, що згідно виписки з земельно-шнурової книги Ошихлібської сільської ради для будівництва та обслуговування дитячого ясла-садка, що по [ADDRESS] виділена земельна ділянка площею 0,60га. За адресою [ADDRESS] згідно виписки з земельно-шнурової книги числиться земельна ділянка площею 0,12га для будівництва та обслуговування житлового будинку. Вказані земельні ділянки є суміжними. На підставі рішення Ошихлібської сільської ради №2/1 від 21.01.2004 року територіальна громада села Ошихліби в особі Ошихлібської сільської ради отримала свідоцтво про право власності на нерухоме майно - будівлю ДНЗ «Колосок». Рішенням Ошихлібської сільської ради №17-1/10 від 11.11.2010 року затверджено технічну документацію землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS] та передано останній вказану земельну ділянку безоплатно у власність. На підставі вказаного рішення [PERSON] був виданий державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS]. 16.06.2011 року [PERSON] уклала із [PERSON] договори купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та земельної ділянки загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS]. 22.06.2011 року [PERSON] було видано державний акт серії [NUMBER] на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS]. Маючи на меті приватизувати земельну ділянку для будівництва та обслуговування дитячого ясла-садка «Колосок», що по [ADDRESS] площею 0,60га, Ошихлібська сільська рада замовила технічну документацію із землеустрою та звернулась до відділу у Кіцманському районі ГУ Держгеокадастру у Чернівецькій області із заявою про погодження технічної документації із землеустрою. При внесенні відомостей до Державного земельного кадастру державний кадастровий реєстратор прийняв рішення про відмову у внесенні відомостей в зв'язку з помилкою геометрії - самоперетину земельної ділянки дошкільного навчального закладу по [ADDRESS] з сусідньою земельною ділянкою загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] Кіцманського району Чернівецької області, що на праві власності належить [PERSON] Вважають, що накладення меж земельних ділянок одна на одну мало місце в зв'язку з помилками виконавців при проведенні польових вимірів та їх обробці при складанні технічної документації, оскільки з даних «Журналу вимірювання кутів і ліній теодолітних ходів та тахеометричної зйомки» площа земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], становить 0,1223 га, а в «Каталозі координат зовнішньої межі зем. діл. 001» вказана площа 0,1722 га. Позивачі вважають, що рішення сільської ради №17-1/10 від 11.11.2010 року, яким затверджено технічну документацію землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] є недійсним, відповідно є недійсними видані на ім'я [PERSON] та [PERSON] державні акти на право власності на вказану земельну ділянку, просили визнати їх недійсними та скасувати державну реєстрацію державних актів, скасувати запис у поземельній книзі, витребувати у [PERSON] земельну ділянку площею 0,0476га на користь територіальної громади с.Ошихліби та усунути перешкоди в користуванні Ошихлібського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Колосок» земельною ділянкою загальною площею 0,0476га, що знаходиться по [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача Територіальної громади села Ошхліби в особі Ошихлібської сільської ради Канюк Т.О. підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити з підстав наведених у позові. Зазначав, що відповідно до рішення Ошихлібської сільської ради від 21.01.2004 року №2/1 територіальна громада с. Ошихліби зареєструвала право власності на єдиний майновий комплекс ясла-садок. Межі вказаного майнового комплексу по периметру визначені наявною огорожею-сіткою, що є незмінною з 1980 року і по теперішній час. Представник позивача Ошихлібського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «Колосок» Зінчук П.Ф. повністю підтримав заявлені позовні вимоги. Стверджував, що межі земельної ділянки, володільцем якої є Ошихлібський дошкільний навчальний заклад, проходять по металевій решітці і закріплені межовими знаками. Разом з тим, спірна земельна ділянка площею 0,0476 га, яка відповідно до державного акту про право власності на земельну ділянку належить [PERSON], фактично розміщена за металевою огорожею, тобто на території Ошихлібського ДНЗ. В Акті встановлення (відновлення) і погодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі на місцевості від 11.05.2016 року власниками суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено. Тому вважає, що предметом договору купівлі-продажу від 16.06.2011 року була фактична земельна ділянка в межах існуючої огорожі, а не запис на паперах. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні категорично заперечили проти задоволення позову. Стверджували, що право власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,1722 га, що знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] виникло з моменту державної реєстрації земельної ділянки та прав на неї, тобто 22.06.2011 року, що стверджується виданим 23.06.2011 року на ім'я [PERSON] Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Зазначали, що рішенням Кіцманського районного суду від 13.07.2017 року Ошихлібській сільській раді відмовлено в задоволенні позову Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області до [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної земельної ділянки та державного акту на землю на ім'я [PERSON], а тому відсутні правові підстави для задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, відзиву на позовну заяву не подала, клопотань та заяв від неї не надходило. Вся кореспонденція, що надсилалася [PERSON] поверталася на адресу суду з відміткою «за відмову адресата від одержання». Позовна заява з додатками, що надсилалась останній знаходиться в матеріалах справи (том ІІ). Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], засвідчили факт, що спірна межа між земельною ділянкою ДНЗ «Колосок» та [PERSON] не зазнавала змін з 1980 року. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили факт незмінності огорожі з 1980 року між ДНЗ «Колосок» та теперішнім власником земельної ділянки. Свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], підтвердили факт розміщення огорожі дитячого садка на тому ж місці, що й у 1980 році. Суд, заслухавши учасників судового процесу, допитавши свідків, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням І сесії VI скликання Ошихлібської сільської ради № 17-1/10 від 11.11.2010 року затверджено технічну документацію землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON], загальною площею 0,1722 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та передано вказану земельну діляку безоплатно у власність [PERSON] На підставі вказаного рішення [PERSON] виданий державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1722 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарським будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] серії [NUMBER]. У даному позові заявлено вимогу про визнання недійсним рішення Ошихлібської сільської ради №17-1/10 від 11.11.2010 року, яким затверджено технічну документацію землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] загальною площею 0,1722га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою [ADDRESS]. Конституційний Суд України у рішенні від 16.04.2009 року №7-рп/2009 дійшов висновку, що органи місцевого самоврядування, вирішуючи питання місцевого значення, представляючи спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст, приймають нормативні та ненормативні акти. Ненормативні акти - це акти, які передбачають конкретні приписи, звернені до окремого суб'єкта, застосовуються одноразово і після реалізації вичерпують свою дію. Правові акти індивідуальної дії на момент їх оскарження зазвичай вже виконані та відповідні правові наслідки прийняття таких рішень вже настали. Суттєвою характеристикою таких актів є те, що їхнє юридичне значення фактично вичерпується їх виконанням. Відповідно застосовувати до таких актів процедуру скасування або визнання нечинними є некоректно. В даному випадку оскаржуване сільською радою рішення від 11.11.2010 року, виконано першим власником [PERSON] та відповідні правові наслідки за цим рішенням вже настали. Постановою у справі № 6-472цс15 від 24.06.2015 року Верховний Суд України висловив правову позицію щодо визнання рішення селищної ради і державного акта на право власності на землю недійсними, в якій зазначається, що відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Позивачу сільській раді с. Ошихліби було відомо про прийняте рішення, яким затверджено технічну документацію землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] загальною площею 0,1722га, та надано дозвіл на розробку технічної документації для виготовлення державного акту, відтак затверджено цю документацію і передано земельну ділянку у власність. Таким чином суд приходить до висновку, що підстави для задоволення вимоги про визнання недійсним рішення Ошихлібської сільської ради №17-1/10 - відсутні. 16.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці площею 0,1722га, кадастровий номер земельної ділянки - [NUMBER]. Того ж дня між тими ж сторонами було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0,1722 га, що знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки: для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER]. Згідно договору купівлі-продажу земельна ділянка, що продається належить продавцю на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 24.04.2011 року на підставі рішення виконкому Ошихлібської сільської ради №17-1/10 від 11.11.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №732250001000599. Право власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,1722 га, що знаходиться в [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер [NUMBER] виникло з моменту державної реєстрації земельної ділянки та прав на неї, тобто 22.06.2011 року, що стверджується виданим 23.06.2011 року на ім'я [PERSON] Державним актом на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Як вбачається з положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст. 9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України" є частиною національного законодавства, та ст. 41 Конституції України та ст.ст. 321, 328, 334, 338 ЦК України, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, право власності набувається із підстав не заборонених законом, зокрема правочинів. Добросовісний набувач набуває право власності на майно, навіть в тих випадках, коли воно відчужене особою, яка немала на це право. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні крім у випадках і в порядку, встановлених законом. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої під час розгляду справи №6-472цс15 про визнання рішення селищної ради і державного акта на право власності на землю недійсними до 02.05.2009 року право власності на землю виникало після одержання її власником документа, що посвідчує право власності земельної ділянки та його державної реєстрації. Державну реєстрацію правовстановлюючих документів проводили територіальні органи Держкомзему. В зв'язку з прийняттям Закону України від 05.03.2009 року №1066-УІ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» відбулося спрощення процедури переходу права власності на земельну ділянку, із земель приватної форми власності та розпочався другий етап державної реєстрації прав на землю. Зазначеним Законом України було внесено зміни до ст.126 ЗК України щодо визначення документів, якими може посвідчуватися право власності на землю. Згідно з п. «а» ч.2 ст.126 ЗК України документом, який підтверджує набуття права власності на земельну ділянку, що на момент відчуження перебувала у приватній власності, може виступати будь-який договір, за яким набувається у власність земельна ділянка (купівля-продаж, дарування, міна тощо). Відповідний договір разом з державним актом є належним правовстановлюючим документом, на підставі якого може бути проведено державну реєстрацію права власності на земельну ділянку. У разі набуття права власності на земельну ділянку на підставі цивільно-правової угоди державний акт на право власності на земельну ділянку долучається до договору, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку. Таким чином, під час переходу права власності на землю за цивільно-правовою угодою до іншої особи, документ, який посвідчує таке право є цивільно-правова угода, а не державний акт. Отже скасування державного акта не породжує будь-яких правових наслідків щодо цивільно-правової угоди та власника земельної ділянки і у такому разі не може бути підставою для припинення такого права. Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 13.07.2017 року у справі за позовом Ошихлібської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області до [PERSON], третьої особи [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 24.07.2017 року. Судом встановлено, що позивачем не наведено жодного допустимого і обґрунтованого доказу недійсності договору купівлі-продажу земельної ділянки та державного акту на землю, а тому оскільки земельна ділянка отримана в порядку, передбаченому чинним законодавством, з врахуванням інтересів [PERSON] щодо захисту її майнових прав, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову. Аналогічно відсутні підстави для визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 24.04.2011 року на ім'я [PERSON] на підставі рішення виконкому Ошихлібської сільської ради №17-1/10 від 11.11.2010 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №732250001000599, оскільки на підставі цього державного акту на землю відбувся перехід права власності від [PERSON] до нового власника [PERSON], якій видано новий державний акт на право власності на земельну ділянку, а отже названий державний акт фактично втратив чинність. Позовні вимоги про скасування державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку, даних про право власності на земельну ділянку, кадастрового номера земельної ділянки, запису в поземельній книзі є похідними від позовних вимог про визнання недійсними державних актів на право власності на землю, а отже також не підлягають задоволенню. Водночас слід зазначити, що ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. У разі скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується державним реєстратором. Отже, саме на підставі рішення суду про скасування речового права (свідоцтва про право власності, державного акту на землю, правочину тощо) адміністратором Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. В порядку інформаційної взаємодії державному кадастровому реєстратору відділу Держгеокадастру надходить інформація про скасування речового права власності на земельну ділянку. Тобто скасування запису в Поземельній книзі є похідним від скасування речового права, а саме державного акту на право власності на земельну ділянку та є неможливим без скасування речового права на земельну ділянку. Щодо заявленої вимоги про витребування земельної ділянки площею 0,0476 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] у відповідача [PERSON] на користь територіальної громади с. Ошихліби, Кіцманськго району Чернівецької області, та усунення перешкод в користуванні Ошихлібським дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) «Колосок» вказаною земельною ділянкою, то слід зазначити, що відповідно до статей 317, 319 ЦК України власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Відповідно до закріпленого в статті 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору, застосовується витребування майна шляхом віндикації. У цьому разі майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача, з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 ЦК України пов'язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. За змістом статті 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі, зокрема, за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює його витребування від добросовісного набувача. Як зазначається у постанові ВСУ від 2 листопада 2016 року, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власника в силу обставин, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України, зокрема, чи з волі власника вибуло це майно з його володіння. Спріна земельна ділянка вибула з розпорядження Ошихлібської сільської ради з його волі, а саме на підставі рішення Ошихлбіської сільської ради №17-1/10 від 11.11.2010 року, тому до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 388 ЦК України. Право на вимогу вчинити дії щодо усунення перешкод в користуванні особа має тоді, коли існують об'єктивні перешкоди, пов'язані з певним використанням ділянки. Без вчинення таких дій відповідачем право особи не може бути відновлене у зв'язку з відсутністю обґрунтувань. Всі допитані в справі свідки підтвердили те, що земельна ділянка, що перебуває в користуванні дошкільної установи з 1980-х років огороджена металевою сіткою та межі як були встановлені огорожею, так і залишилися незмінними по даний час. Дошкільна установа використовує вказану земельну ділянку, розміром 0,0476 га. Отже факту вчинення перешкод в користуванні земельною ділянкою відповідачем [PERSON], перенесення межі чи інших активних дій судом не встановлено, а тому відсутні підстави для задоволення таких позовних вимог. З огляду на вищевикладене, суд дійшов до обґрунтованого висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. Представником відповідача [PERSON], [PERSON], відповідно до п.2 ч.8 ст. 141 ЦПК України, до закінчення судових дебатів заявлено клопотання про стягнення з позивачів солідарно на користь [PERSON] судових витрат за надання правової допомоги в розмірі 7040 гривень, та на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу, надано суду договір про надання юридичної допомоги та акт виконаних робіт до договору з розрахунокм вартості за надані юридичні послуги. Відповідно до п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. На підставі ст.ст. 317, 319, 321, 328, 330, 334 ЦК України, ст.ст.12, 116, 122, 126 ЗК України,

Outcome: dismissed