Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона з 19 квітня 2013 р. року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після народження доньки, відповідач перестав цікавитися як позивачкою, так і донькою, не надавав та не надає сім'ї матеріальної допомоги, не приймає участі у вихованні доньки. Зразу ж після народження доньки, відповідач покинув сім'ю і вибув проживати до своєї матері, де мешкає і на даний час. На прохання, відповідач повертався у сім'ю, але після декількох днів знову покидав сім'ю. Враховуючи викладене, позивачка просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 25 % доходів до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання у розмірі 1 000 грн. щомісячно, до досягнення донькою 3-х років. Витрати по судовому збору стягнути на її користь з відповідача. У судовому засіданні, позивачка позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу та стягнення на його користь аліментів на утримання доньки у розмірі 25 %. Стягнення аліментів на утримання позивачки вважає необґрунтованими, та такими, що підлягають відмові. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, вважає позовні ви вимоги задовольнити частково. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 19 квітня 2013 р. та зареєстрований Ковпаківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 265 /а. с. 6/. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] /а. с. 7/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів працює, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 - 185 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання доньки - [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 1/4 частини його заробітку / доходу /, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття бо він є її батьком і по закону зобов'язаний матеріально утримувати дитину. Вказані вище обставини підтверджуються свідоцтвом про шлюб і про народження дитини. При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, яка просить призначити їх у твердій грошовій сумі, суд виходить з положень ст.ст. 84, 182, 184 СК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та при цьому керується своїм внутрішнім переконанням та бере до уваги стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров'я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов'язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Спроможність батька дитини надавати утримання дружині, з якою проживає дитина до досягнення ним трьох років, з урахуванням його матеріального, сімейного становища, стану здоров'я є однією з обов'язкових умов стягнення аліментів на утримання дружини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачкою згідно вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України суду не надано доказів, які б свідчили про обґрунтованість її вимог в повному обсязі. Суд з урахуванням потреб позивачки, всіх обставин по справі у їх сукупності, того, що аліменти, спрямовані на утримання дружини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов'язання, та відсутності даних, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на дружину у більшому розмірі, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно, до досягнення доньки [PERSON], [INFO], 3-річного віку.

Outcome: partial