Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

Представник позивача за довіреністю Кіріченко Р.А. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором № б/н від 25.01.2012 року в розмірі 68 431 грн 39 коп. та сплачений судовий збір в розмірі 1921 грн, мотивуючи свої вимоги тим, що [PERSON] відповідно до умов договору отримав кредит в розмірі 8 000 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом. Станом на 13 березня 2019 року відповідач не виконує належним чином зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 68 431 грн 39 коп., з яких 24699,88 грн заборгованість за тілом кредиту, 14\~419,37 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 25477,31 грн пеня за прострочене зобов`язання, 100 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штраф (фіксована частина), 3234,83 грн штраф (процентна складова). Оскільки відповідачем кредитні зобов`язання не виконані, сума боргу підлягає примусовому стягненню. Ухвалою судді від 03 квітня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито спрощене позовне провадження та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи з викликом сторін. Ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 08.05.2019 року клопотання відповідача задоволено, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та судове засідання призначено на 29 травня 2019 року на 10 годину. У відзиві відповідач зазначає, що представником [PERSON] не доведено право представляти інтереси позивача, позивачем не надано належних доказів на підтвердження своїх вимог, факт укладення кредитного договору між сторонами не доведений, розрахунок заборгованості не є доказом заборгованості, оскільки складений без погодження з відповідачем. Крім того, зазначено, що позивач незаконно одноособово змінив процентну ставку. Пеня нараховна поряд зі штрафами безпідставно. Також, просить застосувати строк позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Від представника позивача надійшла відповідь на відзив із доводами проти зазначених у відзиві обставин. Представник відповідача надіслав заперечення на відповідь на відзив. 20 травня 2019 року до Чернігівського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання представника відповідача Потапова К.О. про участь його у судовому засіданні, призначеному на 29 травня 2019 року на 10 годину в режимі відеоконференції, яке ухвалою Чернігівського районного суду Чернігівської області від 20.05.2019 року було задоволено та вирішено судовий розгляд проводити в режимі відеоконференції. Представник позивача та відповідач у судове засідання не з"явилися. У судовому засіданні представник відповідача позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи відзиву. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що відповідно до анкети-заяви позичальника від 25 січня 2012 року про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПАТ «ПриватБанк» [PERSON] виявив бажання оформити на своє ім`я платіжну кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 4000 грн. Із тексту вказаної заяви вбачається, що [PERSON] погодився із тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Зазначено, що позичальник ознайомився та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, що будуть надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Зобов`язався виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись із їхніми змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. За таких обставин, є безпідставними доводи сторони відповідача про недоведеність укладення між сторонами кредитного договору. Відповідно до п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, клієнт погодився з тим, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, а також надала Банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором(а.с. 19 зворотня сторона). Згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг, власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Відповідно до п. 1.1.7.11 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується (продовжується) на той самий строк. За довідкою Банку вбачається, що клієнт [PERSON] згідно підписаного ним кредитного договору № б/н отримав чотири кредитні картки, остання з яких № [NUMBER] з терміном дії до 04.2022 року. З виписки ПАТ КБ «ПриватБанк» по особовому рахунку [PERSON] (основна карта № [NUMBER] ) вбачається, що 18.10.2013 на кредитну картку було встановлено кредитний ліміт у сумі 2000 грн та відповідач користувався кредитними коштами. 18.12.2015 року встановлено кредитний ліміт 8 000 грн. Відповідач продовжив використовувати кредитні кошти до жовтня 2016 року. Відповідач неодноразово погашав заборгованість за кредитом, останнє погашення відбулося 27.06.2017 року. Відповідно до статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно із ст. 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).. Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, відповідач зобов`язаний виконувати кредитний договір відповідно до його умов та законодавства. Доводи відповідача у відзиві та його представника, що відповідач не був ознайомлений належним чином зі зміною процентних ставок, суд вважає необгрунтованими. Так, згідно п. 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору. Відповідно до ч.1 статті 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентної ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9. Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до пункту 1.1.2.1.5. Умов та Правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунків та про здійснені операції по картрахункам. Згідно пункту 1.1.2.1.6. Умов та Правил надання банківських послуг до обов`язків позичальника при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів Банку належить його звернення до банку для розірвання договору та погашення перед банком заборгованості, у тому числі, і заборгованості, яка утворилась протягом 30 днів з моменту повернення карток, виданих держателю та його довіреним особам. По справі встановлено, що на час отримання відповідачем кредитної картки діяла процентна ставка по кредиту в розмірі 2,3 % в місяць або 27,6 % на рік. В подальшому відсоткова ставка була збільшена відповідно до наказів банку № СП-2014-6915682 від 18.08.2014 року та № СП-2015-6552838 від 18.02.2015 року. Про зміни в Тарифах банк повідомляв відповідача у спосіб, передбачений умовами укладеного між сторонами даного спору договору, а саме, у виписці про рух грошових коштів по картковому рахунку та шляхом надсилання СМС-повідомлень на мобільний телефон відповідача 15 серпня 2014 року (ставка 2,7 % на місяць) та 15 березня 2015 року (ставка 3,5 % на місяць). При цьому заяв про дострокове розірвання укладеного договору відповідач не подавав і продовжував користуватися кредитними коштами. Згідно ч.2 ст.1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість [PERSON] за\~договором від\~25\~січня 2012\~року станом\~на 13\~березня 2019\~року складає68 431 грн 39 коп., з яких 24699,88 грн заборгованість за тілом кредиту, 14\~419,37 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту, 25477,31 грн пеня за прострочене зобов`язання, 100 грн пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн, 500 грн штраф (фіксована частина), 3234,83 грн штраф (процентна складова). Наданий банком розрахунок заборгованості відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами. Наведене дає підстави вважати вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» правомірними, а відповідача таким, що на виконання умов договору № б/н від 25 січня 2012 року повинен відповідати за цивільними зобов`язаннями, сплативши на користь банку відповідну суму боргу. Проте, вирішуючи питання про можливість застосування цивільної відповідальності до відповідача за порушення зобов`язання суд враховує наступне. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до статті 549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15. У зв`язку із чим, в даних правовідносинах поряд із застосуванням штрафу з відповідача не підлягає стягненню пеня в розмірі 25 577 грн 31 коп., як один із видів цивільно-правової відповідальності. Відповідно до довідки щодо умов кредитування, при порушенні позичальником строків платежів позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми заборгованості. Враховуючи, що відповідачем було порушено умови кредитного договору щодо сплати коштів у визначені договором строки, з нього на користь позивача підлягають стягненню штрафи - 500 грн - фіксована частина і в процентному відношенні, виходячи з суми задоволених позовних вимог, у сумі 1955 грн 96 коп. (39\~119,25 грн х 5%). Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково. Є безпідставними доводи відзиву щодо пропущення позивачем строку позовної давності, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 256, 257, 258, 267 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюються тривалістю у три роки. До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, має обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач систематично знімав кошти і систематично поповнював рахунок, термін дії картки закінчується в квітні 2022 року, а тому твердження відповідача про звернення до суду з порушенням строку позовної давності є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи. Також не заслуговують на увагу доводи відзиву щодо відсутності підтверджень повноважень представника позивача на представництво позивача, оскільки представник позивача діяв на підставі довіреності № 8501-К-Н-О від 11 вересня 2017 року, якою ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" в особі в.о. голови правління ПАТ Пахачук Г.Д. уповноважив [PERSON] представляти інтереси банку в усіх органах державної влади, у тому числі у судах. За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, згідно платіжного доручення від 25 березня 2019 року позивачем було сплачено 1 921 грн судового збору. По справі позивачем заявлено вимогу з ціною позову в розмірі 68 431 грн 39 коп., що становить 100%, з яких було задоволено вимог на загальну суму 41 575 грн 21 коп., що становить 60,75 %. За таких обставин, у зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 1 167 грн (1921 х 60,75/100) судового збору.

Outcome: partial