overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 30 квітня 2004 року між ним та відповідачкою Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 08. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати з тих підстав, що вони однією сім"єю не проживають та збереження сім"ї суперечить їхнім інтересам, а також неповнолітніх дітей залишити на виховання матері. Сторони в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду із заявми про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 30 квітня 2004 року між позивачем та відповідачкою Березинською селищною радою Тарутинського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 08, що підтверджується наявним в матеріалах справи відповідним свідоцтвом про одруження. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується відповідними копіями свідоцтв про народження. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-19 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом де зазначає, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі. Від цього шлюбу мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. З квітня 2015 року шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, вони спільно не мешкають, спільне господарство не ведуть. З цього часу відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 гривень. Позивач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала і просила задовольнити у повному обсязі. Також пояснила, що відповідач ніякої допомоги на утримання дитини не надає, але дитина потребує додаткових витрат, оскільки хворіє, потребує додаткового харчування. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що періодично, на вимогу позивача надає їй допомогу на утримання дитини. Позивач же у свою чергу не дає йому бачитися з дитиною. Вважає, що аліменти у розмірі 1500 грн. надвелика для нього сума. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до вимог ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров"я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України: якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує внатурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 184 СК України: розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як встановлено у судовому засіданні сторони перебувають у шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем (а.с.4). У судовому засіданні встановлено, що після припинення між сторонами шлюбних відносин, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надавав. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд, враховує матеріальний стан та стан здоров"я як дитини так і відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітного сина у розмірі 800 гривень. До такого висновку суд приходить виходячи з того, що позивачем, в порушенні вимог ст.60 ЦПК України, не надано суду переконливих доказів стосовно того, що з відповідача на утримання дитини необхідньо стягувати саме 1500 грн. Оскільки при зверненні до суду позивач був звільнений від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., у відповідності зі ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню на користь держави з відповідача. На підставі вищевикладеного, ст.ст.180, 181, 182, 183, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила: стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2004 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, [PERSON], просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.04.2004 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Син проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою КП "ДЄЗ "Океан" № 3036 від 21.07.2015 року. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітнього сина, матеріальної допомоги добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З урахуванням викладеного та всіх обставин справи, суд вважає, що пред'явлений позов має бути задоволений, та стягнуто з відповідача на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1\\4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15.07.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551.20 грн. в зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У липні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказуює, що в м. Ялта Автономної Республіки Крим (анексованої 16.03.2014 року Російською Федерацією) 02.12.2013 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається з приватизованої земельної ділянки площею 3,85 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Кобеляцького району, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вона та неповнолітній син [PERSON] [INFO], є спадкоємцями за законом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки спадкова справа заведена нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу на тимчасово окупованій території АР Крим . Позивачка прохала суд визнати за нею та неповнолітнім сином в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку по 1/2 частині за кожним. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON]позов підтримала. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Кобеляцького району в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України "право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України " право власності припиняється у разі смерті власника» Згідно ч.1 ст.1266 ЦК України « у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив". Відповідно до ст. 3 Закону України від 15.04.2014 року № 1207 VII «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України», територію автономної республіки Крим визначено як тимчасову окуповану. Судом встановлено, що 02.12.2013 року помер [PERSON] (а.с. 6). Позивачі є спадкоємцями за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про одруження (а.с. 7, 29). Згідно Державного акта на право власності на землю Серія II-ПЛ № 051142 за [PERSON] на підставі рішення X сесії 23 скликання [PERSON] сільської ради від 23.03.2001 року, передана у приватну власність земельна ділянка площею 3,85 га, розташована на території [PERSON] сільської ради Кобеляцького району (а.с.8). Відповідно листа Міністерства юстиції № Ш-9865/13 від 17.06.2015 року нотаріуси, які діють на території України позбавленні можливості щодо заведення іншої спадкової справи та видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки спадкова справа після померлого [PERSON] заведена приватним нотаріусом Ялтинського міського нотаріального округу(а.с.11). Оскільки позивачі є спадкоємцями за законом після померлого [PERSON], то за ними необхідно визнати право власності в порядку спадкування за кожним по 1/2 частині земельної ділянки. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 12 серпня 2011 року між нею та відповідачем Дзержинським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 337. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати з тих підстав, що вони однією сім"єю не проживають та збереження сім"ї суперечить їхнім інтересам, а також неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Сторони в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 12 серпня 2011 року між позивачкою та відповідачем Дзержинським Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 337. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У липні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 28.04.2009 року між нею та відповідачем Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить шлюб між нею та відповідачем розірвати з тих підстав, що вони однією сім"єю не проживають та збереження сім"ї суперечить їхнім інтересам, а також неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Сторони в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечує. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 28.04.2009 року між позивачкою та відповідачем Великодолинською селищною радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 13. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. В нинішній час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У липні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 12 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-Z/013191. Враховуючи домовленості, викладені у розділі 1 Договору-1, Банк свої зобов`язання виконав, на ім`я Позичальника було відкрито картковий рахунок [NUMBER] та емітовано вівдповідну платіжну картку [NUMBER], про що отримано відповідну розписку Позивачальника. Однак в порушення умов договору [PERSON] станом на 24.04.2015 року заборгованість по кредиту не погасила. Відповідачка має непогашену заборгованість - 57 809, 03 гривень, яка складається з наступного: -11772,94 грн.- заборгованість прострочена за кредитним договором; -26279,94 грн. - заборгованість по відсоткам; -2897,66 грн. - заборгованість по простроченим нарахованим відсотках; -16858,49 грн. - пеня . Систематичне не внесення платежів, несплата процентів (відсотків) за користування кредитом, а також одностороння відмова від виконання умов договору є істотним порушенням умов договору. Представник позивача у судове засідання не з"явився, надав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позов задовольнити, просить стягнути з відповідачки на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» заборгованість у розмірі 57809,03 грн. за кредитним договором № 005-Z/013191 від 12 квітня 2012 року, та судовий збір у розмірі 578 грн. 09 коп. Відповідач у судове засідання не з"явилася, про час розгляду справи повідомлена належним чином, заперечень проти позову не надала. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 12 квітня 2012 року між публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 005-Z/013191 (а.с.5-6). Відповідно до договору від 12 квітня 2012 року строк погашення по кредитному договору сплинув, але відповідачка [PERSON] заборгованість перед банком не сплатила. У відповідності до умов договору відповідачка [PERSON] прийняла на себе зобов"язання щомісячно здійснювати погашення кредиту, який складається із заборгованості за кредитом, за процентами, а також інші витрати згідно умов. Порядок погашення кредиту встановлений договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Наслідки порушення договору позичальником, передбачені ст. 1050 ЦК України, яка відсилає до ст. ст. 549-552, 625, 1048 ЦК України, та відповідає вимогам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У липні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що Концерн „МТМ" звертався до суду с заявою про видачу судового наказу відносно відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за надання послуг з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води. Ухвалою суду від 22.01.2015 р. у заяві про видачу судового наказу було відмовлено. Позивачем у період з листопада 2011 р. по січень 2015р. відповідачу надавались послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води у приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS]. Однак відповідач не здійснює оплату за надання послуг з центрального опалення, централізованого постачання гарячої води та станом на 01.02.2015р. за отримані послуги має заборгованість у сумі 2977 грн. 04 коп., яка до теперішнього часу відповідачем не сплачена. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 2977 грн. 04 коп. та судові витрати. До судового засідання представник позивача не з"явився, надавши суду заяву, у якій просить розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позов, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-14 00:00:00

У липні 2016 року заявник звернувся до суду з заявою де вказує, що є матір"ю [PERSON], [INFO]. На теперішній час син перебуває у Комаровському дитячому будинку-інтернаті в місті Південний Харківського району Харківської області, оскільки є важкохворим та потребує стороннього догляду. Оскільки син хворіє на психічний розлад і не можу розумити значення своїх дій та керувати ними, просила визнати його недієздатним та призначити її опікуном над ним. Заявник у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи у судове засідання не з"явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи суду не надавав. Тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково з огляду на наступне. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії V-ВЛ №432345, виданого Московським відділом РАЦС м.Харкова 14 грудня 1993 року, [PERSON] народився 24 листопада 1993 року та його матірю записана заявник - [PERSON] (а.с.3). Як вбачається з довідки до акту огляду МСЕК №626941 [PERSON], [INFO], є інвалідом дитинства та йому надана ІІ група інвалідності безстроково (а.с.4) Як вбачається з висновку судово-психіатрічної експертизи №961 від 27.12.2016 року [PERSON] на теперішній час виявляє стійкий хронічний психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості За своїм психічним станом [PERSON] на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.57-58) Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про можливість задоволення позову в цій частині і визнання [PERSON] недієздатним. У відповідності зі ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, позбавленими батьківського піклування, і фізичними особами, визнаними недієздатними. Згідно зі ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою, визнаною недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно із ст.63 ЦК України оіпкуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Опікун (піклувальник) призначається переважно з осіб, які перебувають в сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих взаємин між ними та можливості особи виконувати обов»язки опікуна (піклувальника). Оскільки [PERSON] є рідною матір"ю [PERSON], але нею не було надано доказів того, що саме її рекомендовано для призначення опікуном над недієздатним [PERSON], в частині встановлення опіки заява задоволенню не підлягає. На підставі вищевикладеного, ст.ст.39, 58, 63 ЦК України,

Outcome: partial