Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

До Івано-Франківського міського суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист честі і гідності та ділової репутації. В позові вказано, що на адресу голови ОДА [INFO]. на бланку Івано-Франківського відділення Всеукраїнського об`єднання ветеранів надійшов лист, в якому викладена інформація, яку позивач вважає неправдивою та такою, що шкодить його репутації: - "в нашій області з 2008 р. відсутній "План підготовки громадян до військової служби", який складається за структурою, визначеною в п. 1 ст. 8 Закону України "про військовий обов`язок та військову службу" та затверджується розпорядженням голови відповідної державної адміністрації"; - "починаючи з 2009 року, було багато спроб підготувати проект розпорядження і згаданий план, однак кожного разу зазначені документи блокувалися (не ставилася віза) сектором оборонних питань апарату Івано-Франківської ОДА"; - "згаданий сектор оборонних питань, вніс безпідставну пропозицію "Про відсутність підстав для видання додаткових документів чи проведення управлінських дій для покращення допризовної підготовки"; - " не дивлячись на спротив, 31 сесія Івано-Франківської обласної ради шостого демократичного скликання 12/09/2014 р. одноголосно прийняла рішення про звернення"; - "незважаючи на те, що національно-патріотичні сили Прикарпаття звернулися до керівництва області з листом від 18/02/2012 р. про недоцільність запровадження в нашій області "азарово-табачниківської гри "Зірниця"…, "однак завідувач сектора оборонної роботи постійно виступав активним прихильником зазначеної гри"; - "в рамках роботи Обласної комісії у справах пошуку жертв воєн і репресій тоталітарних режимів, обласною організацією "Меморіал" здійснювалися розкопки з метою виявлення та встановлення, однако в той же час завідувач сектора з питань оборонної роботи апарату ОДА [PERSON] виступав проти визнання двох останків жертв НКВД з колючим дротом на шиї, мотивуючи це тим, що зазначений дріт потрапив до жертв випадково, а ці жертви є наслідком дій УПА"; - "[PERSON], інформуючи Вас про суттєві недоліки в діяльності сектора з питань оборони апарату ОДА, просимо Вас вжити заходів щодо прийняття в області "Плану основних заходів з питань підготовки громадян до військової служби у 2014-2016 роках, який передбачений п. й ст. 8 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу" та дати оцінку діяльності посадовим особам, які працюють в апараті ОДА"; - "нам не зрозуміла позиція сектора …, який за своїми функціональними обов`язками повинен бути в авангарді ініціативних заходів, спрямованих на покращення підготовки громадян до військової служби… "В даній ситуації ми спостерігаємо зовсім протилежне". Вказану інформацію позивач вважає недостовірною та просив суд про визнання відомостей, поширених в листі [INFO]. [NUMBER] до голови облдержадміністрації такими, що не відповідають дійсності, зобов`язання відповідачів звернутися до голови облдержадміністрації з листом щодо спростування поширених відомостей, публічно вибачитись перед позивачем, стягнути з відповідачів на користь позивача компенсацію моральної шкоди. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, вказаних в позові. В судовому засіданні відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] заперечили позов у зв`язку з тим, що звернення в листі стосувалось роботи ОДА, лист не є формою поширення неправдивої інформації, а адресований керівнику ОДА з приводу організації роботи ОДА. Судом встановлено наступні обставини. [INFO]. на бланку Івано-Франківського відділення Всеукраїнського об`єднання ветеранів надійшов лист, в якому викладена інформація, яку позивач вважає неправдивою та такою, що шкодить його репутації. В листі висловлені думки його відправників керівнику ОДА з приводу організації роботи ОДА. Відповідно до ст. 17 ЦК України у випадках, встановлених Конституцією України та законом, особа має право звернутися за захистом цивільного права та інтересу до органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. Орган державної влади, орган влади Автономної Республіки Крим або орган місцевого самоврядування здійснюють захист цивільних прав та інтересів у межах, на підставах та у спосіб, що встановлені Конституцією України та законом. При цьому відповідно до ст. 19 ЦК України особа має право на самозахист свого цивільного права та права іншої особи від порушень і протиправних посягань. Самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Способи самозахисту мають відповідати змісту права, що порушене, характеру дій, якими воно порушене, а також наслідкам, що спричинені цим порушенням. Способи самозахисту можуть обиратися самою особою чи встановлюватися договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про звернення громадян" громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об'єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов'язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Форма звернення відповідачів до керівника позивача з приводу його діяльності і отриманих від нього коментарів, аналіз оскаржуваної позивачем інформації із спірного листа вказує на те, що відповідачі в порядку, передбаченому Законом України "Про інформацію" звернулись з приводу оцінки ними організації роботи ОДА та позивача. Відповідно до ст. 30 Закону України "Про інформацію" ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Отже, право відповідачів на звернення до голови ОДА з приводу її діяльності і діяльності її посадових осіб чи працівників безпосередньо гарантоване в ЦК України і Закону України "Про звернення громадян". В ст. 32 Конституції України передбачено гарантію невтручання в особисте і сімейне життя. В ст. 32 Конституції України передбачено гарантію на судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідачі надіслали звернення з приводу професійної діяльності позивача, з приводу того як вони зрозуміли його професійну позицію. Їх повідомлення жодним чином не стосувалось приватного життя позивача. Так само в ст. 32 Конституції України не передбачено гарантії спростування відомостей і відшкодування шкоди щодо діяльності посадової особи органу державної влади. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про звернення громадян" скарга на дії чи рішення органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, об'єднання громадян, засобів масової інформації, посадової особи подається у порядку підлеглості вищому органу або посадовій особі, що не позбавляє громадянина права звернутися до суду відповідно до чинного законодавства, а в разі відсутності такого органу або незгоди громадянина з прийнятим за скаргою рішенням - безпосередньо до суду. Отже у разі незгоди із рішеннями, висловлюваннями і діяльністю позивача відповідачі мали право на звернення до вищестоящого органу з приводу розгляду їх претензій. Передбачена законом форма звернення відповідачів до керівництва позивача не може бути визнана поширенням інформації, що має місце в цивільних відносинах, коли один учасник цивільних відносин поширює інформації щодо іншого учасника цивільних відносин з приводу його особистого життя. Відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Позивач просить зобов`язати відповідачів спростувати їх відомості про його професійну діяльність публічно. Однак відповідачі не поширювали інформацію щодо позивача публічно, тому і не зобов`язані спростовувати її публічно. Крім цього звернене до суду прохання позивача зобов`язати відповідачів спростувати інформацію публічно є неконкретним, абстрактним проханням. При цьому одним із принципів правосуддя є можливість виконання судового рішення. Однак виконання рішення з невизначеною абстрактною резолюцією є неможливим. Так, відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В свою чергу протягом всього часу розгляду справи позивач не уточнив своє вимогу щодо способу спростування інформації про нього публічно. При цьому спростування інформації, яка становить суб`єктивну думку кожного із відповідачів означало б обмеження свободи відповідачів на власну думку, на свободу совісті, свободу слова, права на звернення за захистом їх прав в адміністративному порядку, оскільки вони беруть участь в діяльності профільних громадських організацій і прав відповідних організацій. Відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. В ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Отже відповідачі повинні бути захищені від необґрунтованих претензій позивача, в тому числі за позовом про стягнення з них грошових коштів без будь-якого обґрунтування підстав такого позову. Так само у справі "Preda and Dardari v. Italy" (1999) ЄСПЛ вказав, що сторони не вправі використовувати принципи, на яких ґрунтується Конвенція, щоб здійснювати будь-яку діяльність, спрямовану на скасування прав і свобод, визнаних цією Конвенцією. Відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України). В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. В даному спорі позивачем не доведено обставини втручання в його особисте життя. Дія відповідачів переслідувала законну мету і була спрямована на реалізацію ними їх право на звернення до органу державної влади та права громадських організацій, в яких вони вказали беруть участь, на звернення до органу державної влади. Дії відповідачів були формою реакції на діяльність Івано-Франківської ОДА, отже вони були адекватною реакцією на суспільну необхідність, що не потребує зволікань. Відповідно до практики ЄСПЛ концепція "приватного" життя належить сфері безпосередньої особистої автономії. Сюди відносяться аспекти фізичної і моральної недоторканності. Концепція виходить за вузькі межі гарантій життя, вільного від небажаної публічності. Вона забезпечує поле, в межах якого кожний може вільно займатися розвитком своєї особистості. Сюди входить право на самоідентифікацію, а також право/можливість розвивати взаємостосунки з іншими особами, у тому числі емоційні і сексуальні. Жодної із вказаних сфер життєдіяльності позивача відповідачі не порушили. Таким чином суд не є засобом для сторін в обмеженні свободи совісті, свободи слова чи стягненні з відповідачів на користь позивача грошових коштів за необґрунтованим позовом, підставою якого є невдоволення позивача висловленням відповідачами своєї суб`єктивної думки щодо діяльності і організації роботи Івано-Франківської ОДА, оскільки відповідно до ст. 9 Закону України "Про звернення громадян" забороняється переслідування громадян і членів їх сімей за подання звернення до органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об'єднань громадян, посадових осіб за критику у зверненні їх діяльності та рішень. Відповідно до зазначеного суд, -

Outcome: approved