Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить суд: -зобов`язати [PERSON] повернути йому, [PERSON] , грошові кошти в сумі 47 000 грн., які він отримав як плату за транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № [NUMBER] ; -стягнути з [PERSON] на його, [PERSON] , користь моральну шкоду у розмірі 50 000 гривень; Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] , будучи власником транспортного засобу «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], уповноважила довіреністю від 15.10.2015 року [PERSON] від її імені розпоряджатись (продати, обміняти, здавати в оренду) вказаний транспортний засіб, а також надала право представляти її інтереси в усіх органах з усіх бех винятку питань пов"язаних з експлуатацією танспортного засобу та його відчудженням, тощо. Він, [PERSON] , за усною домовленістю із [PERSON] дійшли згоди щодо купівлі - продажу належного [PERSON] транспортного засобу «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], а також визначили його вартість у розмірі 47 000 гривень, які він, [PERSON] , передав [PERSON] в листопаді 2017 року. З метою офіційного продажу вказаного транспортного засобу у березні 2018 року [PERSON] , на підставі довіреності від [PERSON] ,. звернувся до ПП «ВІНКАР-МС» та 21.03.2018 між останніми було укладено договір комісії №201/03, відповідно до якого ПП «ВІНКАР-МС» зобов`язався за комісійну плату за рахунок комітента здійснити продаж вищевказаного транспортного засобу належного [PERSON] . На виконання умов вищевказаного договору, 21.03.2018 між ПП «ВІНКАР-МС» та [PERSON] було укладено договір купівлі - продажу №201/03, відповідно до якого продавець зобов`язався передати покупцеві транспортний засіб «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] 17.03.2001. Утім у порушення умов договору транспортний засіб позивачеві не було передано, оскільки при його перевірці експертом криміналістом було встановлено відсутність номера на двигуні, у зв`язку із чим автомобіль було вилучено та поставлено на штраф майданчик. Зважаючи на викладене, [PERSON] , вважає вищевказаний договір купівлі - продажу недійсним, оскыльки транспортний засыб йому не було передано, у зв`язку із чим [PERSON] повинен нести обов`язок по поверненню йому грошових коштів сплачених в рахунок купівлі-продажу вказаного транспортного засобу, утім у добровільному порядку останній відмовляється їх повернути, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом, в якому він також вказує, що йому, [PERSON] , було заподіяно протиправними діями відповідача моральної шкоди, яка виразилась у переживаннях, втраті душевного спокою, матеріальних збитках для його сім`ї, в якій він являється єдиним годувальником, яку він оцінює в розмірі 50 000 гривень. Ухвалою суду від 15.10.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву. Відповідач надав до суду відзив відповідно до якого зазначив, що позовні вимоги не визнає та просив в задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою позицію тим, що 21.03.2018 між ПП «Вінкарс-МС» та ним, [PERSON] , який діяв в інтересах [PERSON] згідно довіреності від 15.10.2015 (зареєстрована в реєстрі №746), було укладено Договір комісії № 201/03, за умовами якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені один або кілька правочинів щодо продажу транспортного засобу ВАЗ-21083 д/н [NUMBER] (Хетчбек-В; 1988 року випуску; червоного кольору; № шасі [NUMBER] ). На підставі договору комісії, 21.03.2018 між ПП «Вінкар-МС» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу № 201/03 транспортного засобу ВАЗ-21083 д/н 71120ВІ. Між сторонами договору купівлі-продажу виникли зобов`язальні відносини, при цьому, він, [PERSON] , не є стороною цього правочину, а тому відсутні правові підстави для зобов`язання його повертати кошти за Договором від 21.03.2018 року № 201/03. Крім цього, договір купівлі-продажу є дійсним і в установленому законом порядку не розірваний, і недійсним не визнаний, тому відсутні правові підстави для стягнення моральної шкоди, відповідно до приписів ст. 1167 ЦК України. 21.01.2020 відповідачем було подано доповнення до відзиву, відповідно до якого він зазначив, що позивач вимагає повернення від нього грошових коштів відповідно до п.7.1. Договору купівлі - продажу від 21.03.2018, утім вказує на шахрайські дії з його сторони, відповідальність за що передбачена ст.190 КК України. У той же час постановою слідчого, у провадженні якого перебувало кримінальне провадження за повідомленням [PERSON] , було провадження закрито за ч.1 ст.190 КК України, за відсутності в діях особи складу злочину. Вказане рішення набуло законної сили та не було оскаржено позивачем. Крім цього, транспортний засіб «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , був переданий [PERSON] у володіння та користування задовго до укладення договору купівлі - продажу, тобто до 21.03.2018, оскільки вони із позивачем є двоюрідними братами, в якості завдатку позивач передав йому лише 200 доларів США, а повний розрахунок за автомобіль обіцяв провести після реалізації ним продукції, за домовленістю у сумі 1500 доларів США. Позивач користувався автомобілем для власних потреб та жодних зауважень з приводу технічного стану не заявляв. В березні 2018 року при оформленні Договору купівлі - продажу під час проведення експертизи з`ясувалось, що на двигуні відсутній номер. При зовнішньому огляді було встановлено, що двигун був замінений, зі слів позивача він замінив його, оскільки попередній був фактично зношений. Як наслідок транспортний засіб було поставлено на штраф майданчик. Інших коштів позивач йому не передавав, в підтвердження чому відсутні в матеріалах справи належні та допустимі докази. Позивачем в межах визначеного судом строку було надано відповідь на відзив, відповідно до якого він зазначив, що відповідач пропонуючи йому, [PERSON] , прийняти від нього автомобіль по довіреності, а грошові кошти передати йому за купівлю автомобіля знав, що продати його в законний спосіб буде не можливо, у той час як він наполягав на офіційному оформленні права власності за ним. Ураховуючи те, що правочин має бути спрямований на настання реальних правових наслідків, що обумовлені ним, у даному випадку транспортний засіб мав бути йому переданий, чого не відбулось, позивач вважає, що такий договір є недійсним, отож він має право вимагати від відповідача повернення переданих йому грошових коштів за незаконні дії та моральну шкоду за душевні та психологічні страждання. Відповідачем не було надано до суду заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, також не надано зустрічного позову в межах визначеного судом строку, тому суд здійснює розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у порядку письмового провадження. Ухвалою суду від 15.10.2019 було витребувано з Липовецького відділення поліції Немирівського ВП ГУ НП у Вінницькій області кримінальне провадження № 12018020240000338 від 22.05.2019 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 ч.1 КК України, відмовлено в задоволенні клопотання про виклик свідків, про яких клопотав позивач. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серія [NUMBER] (а.с.6), власником транспортного засобу «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , являється [PERSON] , жителька м. Гнівань, Тиврівського району, Вінницької області. 15.10.2015 відповідно до довіреності, яка була посвідчена приватним нотаріусом Тиврівського районного нотаріального округу Максименко О.А. та зареєстрована в реєстрі за №746 (а.с.7), [PERSON] уповноважила [PERSON] та [PERSON] від її імені розпоряджатись (продати, обміняти, здати в оренду) належний їй відповідно до свідоцтва про реєстрацію [NUMBER] транспортний засіб «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] . У зв`язку із чим надала довірителям усі права в усіх без винятку питань пов`язаних з експлуатацією та відчуженням автомобіля, його переобладнання, тощо. 21.03.2018 між ПП «ВІНКАР-МС» (далі згідно із договором - комісіонер), та [PERSON] (комітент), в особі якої діяв [PERSON] на підставі вищевказаної довіреності було укладено Договір комісії №201/03 (а.с.11), відповідно до якого комісіонер зобов`язався за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента декілька правочинів щодо продажу транспортного засобу «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , за ціною 40 000 гривень. 21.03.2018 було складено Акт технічного стану вищевказаного транспортного засобу (а.с.10), який визначено задовільним, технічно справним. 21.03.2018 між ПП «ВІНКАР-МС», як продавцем, та [PERSON] , як покупцем, було укладено Договір купівлі - продажу транспортного засобу №201/03 (а.с.12), відповідно до якого продавець зобов`язався передати покупцеві транспортний засіб ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , зареєстрований за власником 17.03.2001, за ціною 40 000 гривень. Позивач звернувся до суду із вимогами про зобов`язання [PERSON] повернути йому, [PERSON] , грошові кошти в сумі 47 000 грн., які він отримав як плату за транспортний засіб автомобіль «ВАЗ-21083 ХЕТЧБЕК-В» державний номерний знак [NUMBER] , 1988 року випуску, червоного кольору, номер кузова [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію - [NUMBER], а також про стягнення з [PERSON] на його, [PERSON] , користь моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, вказуючи на неправомірні дії відповідача при укладенні Договору купівлі - продажу та недійсність вказаного правочину. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України). Розподіл між сторонами тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов`язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка проявляється в тому, що як зазначається в частині 3 статті 12 ЦПК України, сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За наслідками отриманої судом за клопотанням позивача інформації із Липовецького ВП Немирівського ВП ГУНП у Вінницькій області на ухвалу суду від 15.10.2019 встановлено, що 14.12.2018 за матеріалами правоохоронних органів про виявлення факту вчинення кримінального правопорушення було внесено відомості до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, у ході яких було встановлено, що в березні 2018 року [PERSON] шляхом шахрайства заволодів грошовими коштами при купівлі - продажу автомобіля ВАЗ-21083 д.н.з. [NUMBER] . Утім за наслідками досудового розслідування кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №12018020200000338 було 24.05.2018 закрито. Кримінальне провадження №1201802040000338 від 22.05.2019 СВ Липовецьким ВП не проводилось. Судом встановлено, що постанова органу досудового розслідування не оскаржена, отож не встановлено в діях [PERSON] протиправності. Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що власником транспортного засобу, який є предметом договору купівлі - продажу від 21.03.2018 є [PERSON] , яка є і стороною Договору купівлі - продажу транспортного засобу від 21.03.2018. Судом встановлено, що між сторонами цього Договору купівлі - продажу виникли зобов`язальні правовідносини. У той час, позивач [PERSON] , у даному випадку, діяв по довіреності [PERSON] , тобто не є стороною зазначеного вище правочину, а лише представником довірителя. При цьому, матеріали справи не містять доказів наявності в діях представника умислу на вчинення правочину всупереч інтересам довірителя та виникнення несприятливих наслідків для довірителя, які вказували б на неправомірність дій представника чи вчинення представником дій поза межами повноважень, якими його наділив довіритель відповідно до вказаної вище довіреності та які б могли бути підставою для визнання договору недійсним. Судом було встановлено, що відповідач не є стороною договору купівлі - продажу транспортного засобу, неправомірності його дій всупереч інтересам довірителя не встановлено. Вирішуючи вимоги позивача про стягнення моральної шкоди, суд вважає, що вони також не підлягають до задоволення, оскільки між сторонами вищевказаного договору купівлі - продажу виникли зобов`язальні правовідносини, відповідач діяв по довіреності, протиправності його дій в ході судового розгляду не встановлено, отож правові підстави визначені вимогами діючого законодавства щодо стягнення моральної шкоди відсутні. Ураховуючи встановлені судом обставини в контексті правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у повному обсязі, оскільки відповідач є неналежним в силу того, що між ним і позивачем не виникло жодних правовідносин. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до Глави 8 ЦПК України, а так як в задоволенні позову відмовлено, то судові витрати відносить на рахунок позивача.

Outcome: dismissed