Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, в якому просить: - визнати спадковим майно померлого 23 жовтня 2002 року [PERSON] у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (просект Маршала Жукова)[ADDRESS]; - визнати факт прийняття спадщини після померлого 23 жовтня 2002 року [PERSON] [PERSON] [PERSON] шляхом вступу в управління, володіння спадковим майном у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (пр. Маршала Жукова)[ADDRESS]; - визнати за нею -[PERSON] право власності в порядку спадкування за законом після померлої 15 травня 2016 року [PERSON] на майно у вигляді 1/2 частини квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (пр. Маршала Жукова)[ADDRESS]. На обґрунтування позову зазначила, що 15 травня 2016 року померла її мати [PERSON], а 23 жовтня 2002 року помер чоловік матері - [PERSON]. При реєстрації шлюбу з [PERSON], вона, позивачка, змінила прізвище із [PERSON] на [PERSON]. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 12 липня 1994 року, виданого відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому, за матір'ю [PERSON] та її чоловіком [PERSON] Обласним комунальним підприємством "Дніпродзержинське бюро технічної інвентаризації" було зареєстроване право власності на квартиру, загальною площею 49,4 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Камянське, проспект Героїв АТО (проспект Маршала Жукова)[ADDRESS]. 18 жовтня мати склала заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідала їй, позивачці, належну їй 1/2 частку вказаної квартири. 18 жовтня 2002 року [PERSON] також склав заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав їй, позивачці, належну йому 1/2 частку цієї ж квартири. Після смерті [PERSON] вона не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і фактично спадщину не приймала, помилково вважаючи, що може це зробити одночасно з прийняттям спадщини після смерті матері. Тому її мати [PERSON], як єдиний спадкоємець за законом першої черги після свого померлого чоловіка [PERSON], фактично прийняла спадщину у вигляді 1/2 частки квартири, так як на момент смерті свого чоловіка була зареєстрована разом з ним у спадковій квартирі та залишилася проживати в ній після смерті [PERSON] Мати користувалася всією квартирою, в тому числі й належною її чоловікові 1/2 часткою квартири, фактично виконуючи обовязки спадкоємця по утриманню житла. На момент своєї смерті мати була зареєстрованою та проживала у [INFO] (Маршала Жукова) в м. Камянське (Дніпродзержинськ). Після смерті матері [PERSON] вона, позивачка, 24 травня 2016 року звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлої [PERSON] Нотаріус запевнила її, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на належну матері 1/2 частку квартири буде видано у встановлений законом строк. Також 24 травня 2016 року вона подала до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] Проте постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [PERSON] в звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно постанови нотаріуса, спадкова справа після померлого 23 жовтня 2002 року [PERSON] не заводилася і свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Вважає, що відмовляючи їй у вчиненні нотаріальної дії, нотаріусом не було прийнято до уваги, що спадщину після померлого [PERSON] фактично прийняла його дружина [PERSON], яка вступила в управління та володінням спадковим майном - 1/2 часткою належної йому на день смерті квартири за адресою: [ADDRESS]. Отже на день смерті матері їй фактично належала вся квартирі в цілому, тому вона, позивачка, є єдиною спадкоємицею першої черги після померлої матері, своєчасно звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тому має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом після померлої матері на 1/2 частку квартири, яку мати прийняла у власність в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не зявилися. Від представника позивачки - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивачки, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Адміністрації Дніпровського району Камянської міської ради в судове засідання не зявився. Від голови адміністрації Дніпровського району надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позову не заперечують. Представники третіх осіб: Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори і Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Камянської міської ради, які належним чином викликалися до суду, в судове засідання не зявилися. Від завідувача Третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідно до ч.2 ст. 158, ч.1 ст. 169 ЦПК України, рішення у справі можливо постановити у судовому засіданні без участі сторін та третіх осіб. Вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON], виданим 22 листопада 1994 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної Ради народних депутатів м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 357 від 05 квітня 1947 року (а.с.16); свідоцтвом про одруження між матірью позивачки - [PERSON] та [PERSON], виданим 16 липня 1953 року Дніпродзержинським міським ЗАГС, актовий запис № 1257 (а.с.15), витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу за актовим записом № 85 від 01 лютого 1968 року Заводського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 40). В теперішній час позивачка є громадянкою [PERSON] і в її паспорті (а.с. 8, 9) відсутній запис по батькові, бо, як стверджує позивачка у своєму позові, згідно діловодства країни [PERSON], в документах, що посвідчують особу, відомості по батькові не вказуються. 12 липня 1994 року мати позивачки - [PERSON] та її чоловік [PERSON] приватизували квартиру, розташовану за адресою: м. Дніпродзержинськ (Камянське), вул. Маршала Жукова (проспект Героїв АТО)[ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим 12 липня 1994 року Відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому згідно з розпорядженням від 12 липня 1994 року № 02757 (а.с. 22). Право спільної власності [PERSON] та [PERSON] на вказану квартиру було зареєстровано в ОКП "Дніпродзержинське БТІ" на паперових носіях (а.с. 22 оберт, а.с. 23). Вказана квартира складається із двох житлових кімнат, має загальну площу 49,4 кв.м. та житлову площу 28, 5 кв.м., що підтверджується технічним паспортом на квартиру ( ас. 24-26). 18 жовтня 2002 року [PERSON] склав та нотаріально посвідчив заповіт, яким на випадок своєї смерті заповідав [PERSON] належну йому 1/2 частку квартири, що знаходиться в Дніпропетровській області в [ADDRESS], зобовязавши її виплатити по 1/6 частині ринкової (продажної вартості) квартири кожному: [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 18). 18 жовтня 2002 року [PERSON] склала та нотаріально посвідчила заповіт, яким заповідала позивачці належну їй 1/2 частку квартири, що знаходиться в Дніпропетровській області в [ADDRESS], зобовязавши її виплатити по 1/6 частині ринкової (продажної вартості) квартири кожному: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). 23 жовтня 2002 року помер [PERSON] (а.с. 13). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частки квартири, розташованої за адресою: м. Камянське (Дніпродзержинськ), проспект Героїв АТО ( проспект Маршала Жукова)[ADDRESS]. Із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] позивачка звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори лише 24 травня 2016 року, і за її заявою була заведена спадкова справа № 294/2016 (а.с. 19). Постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24 травня 2016 року, вих. № 1095 (а.с. 27) позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [PERSON] в звязку зі спливом 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця. Отже судом встановлено, що позивачка протягом встановленого законом шестимісячного строку спадщину за заповітом після померлого 23 жовтня 2002 року [PERSON] не приймала, в управління або володіння спадковим майном, як це було передбачено ч.1, 2 ст. 549 ЦК України (1963 року), яка діяла на момент смерті [PERSON], не вступала. Згідно довідок про склад сімї, виданих ТОВ "Абонент ХХІ" 24 травня 2016 року [PERSON] на момент смерті був зареєстрований за з адресою: [ADDRESS], і разом з ним була зареєстрована його дружина [PERSON] (а.с. 34). Після смерті свого чоловіка [PERSON] [PERSON] [PERSON] залишилися зареєстрованою та мешкала у вказаній квартирі до моменту своєї смерті, що підтверджується довідками ТОВ "Абонент ХХІ" від 24 травня 2016 року (а.с. 35). Згідно ч.1 та ч.2 ст. 549 ЦК України (1963) року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, і якщо він подав в державну нотаріальну контору за місцем відкриття спадщини заяву про її прийняття. Згідно ч.1 ст. 529 ЦК України при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] вступила в управління та володіння спадковим майном після свого померлого чоловіка [PERSON]. у вигляді частки квартири, розташованої [ADDRESS], що свідчить про прийняття нею спадщини, як спадкоємцем за законом першої черги. Враховуючи, що вказана квартира належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної власності, й на момент смерті [PERSON] належна йому частка із спільного майна виділена не була, суд вважає, що померлому належала 1/2 частка квартири, яка є його спадковим майном. Згідно повідомлення Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори від 28 жовтня 2016 року (а.с. 57), спадкова справа після померлого 23 жовтня 2002 року [PERSON] була заведена лише 24 травня 2016 року за заявою позивачки [PERSON]. Тобто із відповіді вбачається, що до 24 травня 2016 року ніякі інші спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після померлого [PERSON] до нотаріальної контори не зверталися і свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] вступила в управління та володіння спадщиною свого померлого чоловіка у вигляді 1/2 частки вказаної вище квартири, тобто вона єдина прийняла спадщину після смерті [PERSON]. 15 травня 2016 року [PERSON] померла (а.с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS], 1/2 частка якої належала померлій на підставі свідоцтва про право власності житло, а право власності на іншу 1/2 частку квартири вона набула в порядку спадкування за законом після померлого чоловіка [PERSON], прийнявши спадщину фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. 24 травня 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до Третьої дніпродзержинської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після померлої матері (а.с. 58). Як вбачається із спадкової справи (а.с. 58 - 65), [PERSON], яка є спадкоємцем першої черги за законом після померлої [PERSON] та має право на обовязкову частку у спадщині, як непрацездатна особа, відмовилася від одержання обовязкової частки у спадщині, а інші спадкоємці за законом першої черги після померлої [PERSON] до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини не зверталися. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] є єдиним спадкоємцем як за заповітом, так і за законом після померлої матері [PERSON] Проте, позивачка не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS], яка належала померлому [PERSON], і яку його дружина та мати позивачки [PERSON] отримала у власність в порядку спадкування за законом, оскільки, вступивши в управління та володіння спадковим майном, [PERSON] юридично не оформила свої права спадкоємця. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадщину за законом мають діти, батьки спадкодавця та той з подружжя, який його пережив. Представник відповідача не заперечував проти задоволення позовних вимог. З урахуванням викладеного, суд вважає доведеним, що померлому [PERSON] на момент його смерті належала 1/2 частка квартири [ADDRESS], яка є його спадковим майном, яке фактично спадкувала його дружина [PERSON], після смерті якої за позивачкою має бути визнане право власності на цю частку квартири в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved