Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-10 00:00:00

11 квітня 2019 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , в якому просить виключити відомості про нього, як батька, з актового запису № 159 в книзі записів актів громадянського стану про народження, складеного 14 травня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області України, про народження [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Южноукраїнська Миколаївської області України. Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що з відповідачем [PERSON] з 15 листопада 2003 року перебував у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу [INFO] , відповідач народила дитину [PERSON] . В свідоцтві про народження хлопчика його зазначено батьком. Сумнівів щодо батьківства на той час у нього не виникало. На підставі рішення суду від 09 лютого 2005 року з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] до досягнення ним повноліття. А 07 грудня 2006 року між ним та відповідачем було розірвано шлюб. Після розірвання шлюбу, зі слів відповідача, йому стало відомо, що він не є батьком [PERSON] , тому у нього є сумнів щодо свого батьківства відносно неповнолітнього [PERSON] , просив суд задовольнити його позовні вимоги. 17 квітня 2019 року ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Южноукраїнський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 10 вересня 2019 року була призначена судово-генетична експертиза, провадження у справі зупинено. За клопотанням представника позивача 25 вересня 2019 року ухвалою суду провадження було поновлено. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та за відсутності його представника - [PERSON] . Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача Сорочан В.О. надав до суду заяву, в якій зазначив, що сторона відповідача позовні вимоги визнає в повному обсязі, просив суд проводити розгляд справи без його участі. Згідно вимог ч. 1 та 2 статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, може вчиняти від імені особи, яку він представляє, усі процесуальні дії, що їх має право вчиняти ця особа. Обмеження повноважень представника на вчинення певної процесуальної дії мають бути застережені у виданій йому довіреності або ордері. Як вбачається з Договору про надання правової допомоги від 18.06.2019 року, укладеного між адвокатом Сорочаном В. О. та відповідачем [PERSON] та підписаного ними, зокрема п.2.1. передбачено, що адвокат, на підставі ст. 64 ЦПК України, набуває всі права та обов`язки сторони, яка бере участь у справі, в тому числі з правом повної чи часткової відмови від позовних вимог, подання позову та підписання позовної заяви, визнання позову частково чи в повному обсязі, зміни предмету позову, укладення мирової угоди, подання від імені Клієнта заяви в усі підприємства, організації, установи. Таким чином, представник відповідача Сорочан В.О. наділений правом подання до суду заяви про визнання позову відповідачем. Третя особа Южноукраїнський міський відділ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, надала до суду заяву, в якій просила суд здійснювати розгляд справи без участі представника. Заперечень по суті позову не має. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи наведену вимогу закону, справа може бути розглянута в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 15 жовтня 2003 року, який було розірвано 07 грудня 2006 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу та рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 лютого 2005 року /а.с. 9, 10/. Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] /а.с. 8/. Батьком дитини, в свідоцтві про народження [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області 14 травня 2004 року та актовому записі про народження № 159 від 14 травня 2004 року /а.с. 21/, на підставі актового запису № 361 від 15 листопада 2003 року про шлюб, зазначено [PERSON] , [INFO] . На підставі рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 09 лютого 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше одного неоподаткованого податком мінімуму доходів громадян, до повноліття сина /а.с. 10/. Згідно вимог ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. За правилами статті 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126, 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на штучне запліднення своєї дружини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України" при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно позову у позивача під час реєстрації народження дитини сумніву щодо батьківства не було, відповідач наведене не спростовує. Відповідно до п. 2.13 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України 12 січня 2011 року № 96/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, у якому зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно вимог ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Виходячи з визнання представником відповідача позову, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що наявні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. При зверненні з позовом до суду позивачем було сплачено судовий збір, згідно квитанції № 38 від 11 квітня 2019 року, в сумі 768 грн. 40 коп. Згідно вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Приписами ч.1 ст.142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. За таких обставин, на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. з відповідача, а 50 відсотків судового збору в сумі 384,20 грн. - з державного бюджету.

Outcome: approved