Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-22 00:00:00

у липні 2019 позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому просила стягнути з відповідача на свою користь 62 926,38 грн. відшкодування завданої матеріальної шкоди, відшкодування моральної шкоди у сумі 20 000,00 грн. та 1536,80 грн. витрат по сплаті судового збору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.05.2019 року на вул. Симиренка, 7 в м. Києві прорвало трубу з гарячою водою. Через даний прорив труби, автомобіль марки «Дачія Логан», д/н [NUMBER] частково провалився під асфальт. В результаті даної події транспортному засобу марки «Дачія Логан», д/н [NUMBER] заподіяно механічних пошкоджень, а власнику автомобіля, [PERSON] завдано матеріальний збиток. З метою встановлення вартості матеріального збитку [PERSON] звернулася до незалежного оцінювача. Відповідно до Звіту № 08/40.05.19 від 10.05.2019 року вартість матеріального збитку складає 59 666,38 грн. Крім заподіяної шкоди, позивачем здійснено додаткові витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1500,00 грн., та витрати на послуги евакуатора 1760,00 грн. Отже, загальний розмір коштів, які підлягають відшкодуванню складає 62926,38грн. [PERSON] є власником пошкодженого з вини відповідача транспортного засобу марки «Дачія Логан», д/н [NUMBER] , внаслідок чого вона зазнала значної моральної шкоди, яка виразилася в емоційних та душевних стражданнях і хвилюваннях, крім того пошкодження автомобіля призвело до зміни звичайного ритму її життя, яку вона оцінює в 20 000 грн. Відповідач відмовляється відшкодувати завдану шкоду. Позивач вважає, що відмова у відшкодуванні нанесеної шкоди порушує її права, оскільки автомобіль пошкоджено внаслідок проведення господарської діяльності підприємства відповідача, а вказане є підставою для відшкодування збитків, що змусило позивача звернутись до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15.07.2019 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. (а.с. 56-57). Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2019 року справу було передано за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва.(а.с. 96-97) Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Коваль О.А. від 12.11.2019 року зазначену справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. (а.с. 106) Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.09.2020 р. вищезазначена справа передана до провадження судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. (а.с.135) Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. від 16.09.2020 року зазначену справу прийнято до провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін. (а.с. 136-137) 15.10.2020 року від представника відповідача Стукалової Г.В. надійшов відзив на позову якому просить у задоволенні позову відмовити за необґрунтованістю та недоведеністю, оскільки матеріали позову не містять доказів пошкодження автомобіля «Дачія Логан» Д.н.з. [NUMBER] , що належить позивачу, саме проривом труби з гарячою водою, що стався 02.05.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, б. 7 , не підтверджено належним доказом вартість завданої шкоди та не доведено вину відповідача у завданій шкоди. Також остання зауважила, що висновок експерта не містить відомостей про те, що він попереджений про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Крім того, представник відповідача просив про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання мотивоване тим, що докази, подані позивачем до позовної заяви фактично зводяться до припущень та не обгрунтовують підстав звернення із вимогами про відшкодування шкоди, крім того не встановлено фактичне місце розташування автомобіля позивача і чи мала право позивач залишати на тому місці автомобіль, вказані обставини на думку представника відповідача мають значення для правильного вирішення спору. (141-147) 19.10.2020 року позивачка через канцелярію суду подала додаткові пояснення на відзив, в яких зазначила, що наведені у відзиві доводи є надуманими, у зв`язку з чим просить їх відхилити та задовольнити позов. (а.с .153-154) Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва Шум Л.М. від 20.10.2020 року відмовлено в задоволенні клопотання представника Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» - Стукалової Ганни Василівни про розгляд справи за позовом [PERSON] до Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» про відшкодування шкоди з повідомленням (викликом) сторін. (170-171) В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, а збільшення кількості звернень до Європейського суду з прав людини не лише погіршує імідж нашої держави на міжнародному рівні, але й призводить до значних втрат державного бюджету. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно ч. 3 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Судом встановлено, що позивачу, [PERSON] на праві власності належить автомобіль марки «Дачія Логан», д/н [NUMBER] , що підтверджується відповідним Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , (а.с. 9). Позивач вказує, що втомобіль марки «Дачія Логан», д/н [NUMBER] було пошкоджено 02.05.2019 року на вул. Симиренка, 7 в м. Києві, внаслідок прориву труби з гарячою водою. З метою встановлення вартості матеріального збитку [PERSON] звернулася до незалежного оцінювача ФОП " [PERSON] . Відповідно до Звіту № 08/40.05.19 від 10.05.2019 року вартість матеріального збитку складає 59 666,38 грн. (а.с. 10-15) Крім того, позивач сплатила кошти за проведення авто товарознавчого дослідження в розмірі 1500,00 грн. (а.с. 18) Позивач сплатила за послуги евакуатора у сумі 1200,00 грн. (а.с. 29) Судом встановлено та не заперечується відповідачем в наданому відзиві на позовну заяву, що 02.05.2019 року на вул. Симиренка, 7 в м. Києві прорвало трубу з гарячою водою. На підтвердження, факту пошкодження майна (транспортного засобу) «Дачія Логан», д/н [NUMBER] , 02.05.2019 року на вул. Симиренка, 7 в м. Києві внаслідок прориву труби з гарячою водою, позивач надала наступні докази, а саме: звіт про оцінку вартості матеріального збитку, (а.с. 10-17), квитанцію до прибуткового касового ордеру № 08/40.05.19 від 10.05.2019 року (а.с. 18), квитанцію № 1813146 від 02.05.2019 року (а.с. 29), акт виконаних робіт (а.с. 33), фотокартки (а.с. 34-41), лист-відповідь Святошинського УП ГУНП у м. Києві від 27.05.2019 року (а.с. 42) Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже й підставою цивільно-правової відповідальності, є завдання майнової та моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Відповідно до частини першої та пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі змістом частин першої та другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Аналіз наведених норм, з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності і диспозитивності цивільно-процесуального судочинства, дає підстави для висновку про те, що законодавством не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди. Як зазначив Верховний Суд в постанові від 11.12.2019 року, справа №161/17010/16-ц, установлена презумпція вини заподіювача шкоди, саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Правовідносини, що виникають між виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюютьсяЗаконом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІV(далі - Закон № 1875-ІV). Відповідно до п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 6 Закону Країни «Про житлово-комунальні послуги» виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії - є теплопостачальна організація; послуг з постачання гарячої води - суб`єкт господарювання, який є власником (або володіє і користується на інших законних підставах) теплової, тепловикористальної або теплогенеруючої установки, за допомогою якої виробляє гарячу воду, якщо споживачами не визначено іншого постачальника гарячої води. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Відповідно п. п. 2.2.1 та 2.2.5 Статуту Комунального підприємства виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго», метою та предметом діяльності підприємства є надання комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, постачання та розподіл енергетичної енергії. Виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. (а.с. 155-160) Так, відповідачем не заперечується той факт, що теплова траса, на якій стався прорив, перебуває на балансі КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО». Разом з тим, відповідачем заперечується факт, пошкодження майна (транспортного засобу) «Дачія Логан», д/н [NUMBER] саме 02.05.2019 року на вул. Симиренка, 7 в м. Києві внаслідок прориву труби з гарячою водою. В свою чергу, позивач як учасник процесу, згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши матеріали справи, судом не встановлено жодних належних та достатніх доказів, які б підтверджували, що автомобіль «Дачія Логан», д/н [NUMBER] пошкоджено саме 02.05.2019 року за адресою: м. Київ, вул. Симиренка, 7, тобто з наданих позивачем доказів не вбачається встановлення органами поліції обставин пошкодження автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням автомобіля та проривом труби з гарячою водою саме 02.05.2019 року на вул. Симиренка, 7 в м. Києві. Матеріали справи не містять доказів, які б беззаперечно підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та завданням матеріальної шкоди позивачу. Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на викладене та з урахуванням визначених цивільно-процесуальним законодавством принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у заподіянні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір (постанова Верховного Суду від 25.02.2019 року, справа №466/4051/15-ц). Суд погоджується, що правовідносини, які виникли між сторонами, є деліктними. Зазначене породжує обов`язок відповідача щодо доказування відсутності своєї вини у завданні шкоди. Разом з тим, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку щодо передчасності заявлених позовних вимог, оскільки з наданих відділом поліції матеріалів не вбачається встановлення обставин пошкодження автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженням автомобіля та проривом труби з гарячою водою 02.05.2019 року на вул. Симиренка, 7 в м. Києві, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність доказів, які б підтверджували факт протиправної бездіяльності відповідача, його вини в настанні шкідливих наслідків для автомобіля позивача, причинно-наслідкового зв`язку між такою бездіяльністю та наслідками, що настали. Вирішуючи питання щодо відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Частиною першою статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику у спорах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, позивач зазначає, що внаслідок пошкодження автомобіля їй було завдано моральної шкоди в розмірі 20000,00 грн. Разом з тим, судом не встановлено взаємозв`язку між діями чи бездіяльністю відповідача та наслідками, що мали місце у вигляді завдання шкоди майну позивача, у зв`язку з чим суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині. У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, судові витрати не підлягають стягненню на підставі ст. 141 ЦПК України . На підставі викладеного,

Outcome: dismissed