Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-07 00:00:00

14.01.2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , про визнання права власності на рухоме майно за набувальною давністю, посилаючись на наступні обставини, що 14.01.2014 року він придбав у відповідача транспортний засіб напівпричіп бортовий - Е марки SCHWARZMUELLER шасі [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] вартістю десять тисяч гривень. В той момент він не зміг зареєструвати напівпричіп оскільки такий знаходився під забороною відчуження а вже при знятті такої заборони в законодавстві відбулись зміни. Починаючи з січня 2014 року він безперешкодно користується наведеним рухомим майном та власником вказаного майна не заявлено жодної претензії про його повернення. У підготовче судове засідання позивач не з`явився але надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити та винести рішення в підготовчому судовому засіданні. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився про причини неявки не повідомив, хоча належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши надані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, виходячи з принципів законності, об`єктивності, справедливості та розумності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Якщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності на транспортний засіб у відповідності до п.8 Порядку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 14 січня 2014 року придбав у відповідача [PERSON] транспортний засіб напівпричіп бортовий -Е марки SCHWARZMUELLER шасі [NUMBER] свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] вартістю десять тисяч гривень , що підтверджується довідкою-рахунком ВІА, №186544 від 14.01.2014 року. З цього часу спірний напівпричіп перебував у користуванні позивача. Окрім того, згідно облікової картки приватного ТЗ власником напівпричіп бортовий -Е марки SCHWARZMUELLER шасі [NUMBER], являється [PERSON] , [INFO] . Згідно Порядку №1388 в редакції від 08.11.2015 року 8. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортнихзасобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух") ( 3353-12 ). \ Абзац перший пункту 8 із змінами, внесеними згідно з Постановами КМ N 87 ( 87-2012-п ) від 13.02.2012, N 600 ( 600-2012-п ) від 27.06.2012, N 941 ( 941-2015-п ) від 18.11.2015. Суд не вбачає спірних питань про право власності на автомобіль між позивачем та відповідачем, бо виникла проблема тільки з реєстрацією транспортного засобу. Таким чином, судом встановлено, що факти, викладені у позовній заяві в обґрунтування заявлених вимог, - підтверджені письмовими доказами, є достовірними, сумніву у суду не викликають, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, також повністю підтверджують доводи позивача щодо часу добросовісного, відкритого та безперервного користування рухомим майном. У зв`язку з чим, позовні вимоги [PERSON] підлягають повному задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved