Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

11 травня 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулись до суду з даним позовом, в якому зазначили, що їх рідному батькові [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 1992 року, посвідченого Костянтинівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 1-4130 належала квартира [ADDRESS] . Право власності зареєстроване КП «Костянтинівське бюро технічної інвентаризації Костянтинівської міської ради» у реєстраційній книзі № 73 за реєстраційним номером 18226. [INFO] [PERSON] помер у м. Костянтинівка Донецької області. У зв`язку зі смертю [PERSON] у Костянтинівській державній нотаріальній конторі 27 лютого 2002 року відкрито спадкову справу за № 261. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 березня 2021 року позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу від 10 вересня 1992 року, посвідченого Костянтинівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого за № 1-4130. Отримати дублікат вказаного договору купівлі-продажу від 10 вересня 1992 року у теперішній час неможливо, оскільки документи Костянтинівської державної нотаріальної контори за 1944-1995 роки передані на зберігання до Донецького обласного нотаріального державного архіву, залишилися в архівосховищах нотаріального округу в м. Донецьку, доступ до них відсутній. Оригінал документу, що засвідчує право власності на спірне нерухоме майно, у позивачів на даний час відсутній. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини не припинилися внаслідок його смерті. Визнати право власності в порядку спадкування за законом може лише у судовому порядку. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нерухомість у відповідності до ст.182 ЦК України підлягає державній реєстрації. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При цьому стаття 392 розміщена в розділі Цивільного кодексу України «Захист права власності». Згідно п. 37 постанови № 5 від 07 жовтня 2014р. Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК України, власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Стаття 392 ЦК не регулює правовідносин щодо самочинно збудованого нерухомого майна. Оскільки позови про визнання права власності, що пред`явлені на підставі статті 392 ЦК, пов`язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тобто, визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. У зв`язку із викладеним позивачі просять: -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . -визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частку квартири [ADDRESS] . Позивач [PERSON] , представник позивача [PERSON] - адвокат Цимбалюк В.Г., у судове засідання не з`явилися, звернулися до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог (а.с. 33, 39). Представник відповідача - Костянтинівської територіальної громади в особі Костянтинівської міської ради, у судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд справи у його відсутність, прийняття рішення залишив на розсуд суду (а.с. 41). Представник третьої особи - Костянтинівського управління по газопостачанню та газифікації, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду справи (а.с. 48), у судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, письмові пояснення по суті позову від третьої особи на адресу суду не надходили. З`ясувавши позицію сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області (а.с. 4-5), відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 10 зворот) батьком [PERSON] є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . Позивач [PERSON] народилася [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області (а.с. 6-8), відповідно до копії свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с. 10) батьком [PERSON]. є [PERSON] , матір`ю - [PERSON] . 03 жовтня 2014 року відділом ДРАЦС по місту Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції зареєстровано шлюб [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 1685 від 03 жовтня 2014 року, у зв`язку із чим позивачка змінила прізвище на шлюбне « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] (а.с. 11). [INFO] у м. Костянтинівка Донецької області помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с.11 зворот). Відповідно до повідомлення Костянтинівського міського БТІ за вих. № 478 від 17 травня 2021 року (а.с. 25, 27) право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 10 вересня 1992 року, посвідченого Костянтинівською ДНК за р/№ 1-4103. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості про реєстрацію права власності на вказаний об`єкт нерухомості відсутні (а.с. 28). Згідно довідки ОСББ "Фенікс-5" № 97 від 16 грудня 2020 року (а.с. 9), за адресою: [ADDRESS] , особовий рахунок відкрито на ім`я [PERSON] , який помер [INFO] , знятий з реєстрації 27 липня 2006 року. На день смерті [PERSON] у квартирі значився зареєстрованим [PERSON] , син, - по 12 серпня 2003 року. Оціночна вартість квартири за адресою: [ADDRESS] , становить 62 100,00 грн., що підтверджується висновком про оцінку майна від 05 травня 2021 року (а.с. 14-16). Позивачі [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька. Як вбачається з інформації Костянтинівської державної нотаріальної контори від 19 травня 2021 року за № 970/01-09 та Інформаційних довідок зі Спадкового реєстру № 64747680, № 64747764 (а.с. 29, 30-31), в провадженні нотаріальної контори заведена спадкова справа №261/2003 по претензії Костянтинівського УГГ до майна [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкову справу відкрито по претензії Костянтинівського УГГ, також у справі є заява про прийняття спадщини від дочки [PERSON] , [INFO] . Заповіти від імені [PERSON] не посвідчувались. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 04 березня 2021 року (а.с. 13), державним нотаріусом Костянтинівської ДНК Сівяковою Г.П. відмовлено [PERSON] , [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , оскільки у спадкоємців відсутній документ, який підтверджує право власності на квартиру. Дублікат договору купівлі-продажу вони отримати не можуть, оскільки всі документи прийняти на зберігання в Донецькій обласний державний нотаріальний архів, залишився в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Згідно повідомлення Донецького обласного державного нотаріального архіву Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) за № 404/01-12 від 17 червня 2020 року (а.с. 12 зворот), видати дублікат договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10 вересня 1992 року за р/№ 1-4103 Костянтинівською ДНК, за яким покупцем є померлий [PERSON] , не виявляється можливим, оскільки всі документи Костянтинівської ДНК за 1944-1995 роки прийняті на зберігання у Донецький обласний державний нотаріальний архів, залишилися в архівосховищах нотаріального архіву в м. Донецьку, доступ до яких відсутній. В силу ст. 524 ЦК України 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до приписів ст. 548 ЦК України 1963 року, відповідно до якої для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменті відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Також, відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно ст. 15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права, у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 392 ЦК України особа може пред`явити позов про визнання її права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника. Відповідно до ст. 25 ЦК України здатність мати права та обов`язки (цивільна правоздатність) мають всі фізичні особи, і виникає вона з моменту народження, та припиняється у момент смерті. В силу ст. 30 ЦК України цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також, здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати на нести відповідальність у разі їх невиконання. Таким чином, у випадку смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, яка не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику і послідуючого його власнику вирішується у судовому порядку. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Проаналізувавши зібрані докази в сукупності, враховуючи, що у ході судового розгляду справи встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 10 вересня 1992 року за р/№ 1-4103 Костянтинівською ДНК, зареєстроване за померлим [PERSON] , спадкоємці якого [PERSON] та [PERSON] через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа позбавлені можливості належним чином оформити спадкові права, враховуючи також, що іншим шляхом врегулювати це питання неможливо, суд вважає за необхідне задовольнити позов та визнати в силу ст.ст. 1258, 1261 ЦК України право власності позивачів у рівних частках у порядку спадкування на даний об`єкт власності. На підставі викладеного та

Outcome: approved