Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-23 00:00:00

03.02.2017р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON]В.(третя особа-Приватний нотаріус ДМНО [PERSON]М.)про зміну черговості спадкування(а.с.№ 3 6). В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначала, що вона є онукою гр. [PERSON], 23.09.1938р.н. Дідусь позивачки переніс низку тяжких хвороб: інфаркт міокарду (2007р.), коронарографія артерій (2007-2009р.), транзиторна ішемічна атака у правому карантиновому басейні на фоні гіпертонічної хвороби - 3 ступінь, атеросклероз магістральних артерій головного мозку (25.09.2015р.). Внаслідок цих обставин опинився у безпорадному стані, не міг самостійно забезпечити умови свого життя та потребував постійної медичної допомоги, та піклування і догляду за ним (не міг прибирати за собою, готувати собі їжу, своєчасно приймати необхідні медичні препарати, прати, виконувати інші повсякденні роботи тощо). Увесь цей час, як зазначала позивачка, вона спільно з його дружиною, та відповідно її бабкою, [PERSON], здійснювали догляду за ним надавали йому іншу необхідну допомогу, тощо. 17.03.2016р. померла бабуся позивачки, дружина [PERSON] Зазначена обставина (смерть дружини) дуже сильно вплинула на і без того важкий психічний стан дідуся позивачки, внаслідок чого стан його здоровя погіршився, та він став потребувати не тільки постійного піклування та догляду, а й кваліфікованої медичної допомоги. Так в нього почались галюцинації, порушення сну, втрата памяті. За зверненням позивачки її дідуся спочатку було госпіталізовано до відділення психосоматики КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова», а згодом до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня». Усіма питаннями щодо госпіталізації останнього, а саме: оформленням необхідних документів, придбанням необхідних ліків, оплатою платних медичних послуг (аналізів, тощо) придбанням продуктів харчування, організацією перевезення хворого, тощо займалися позивачка та її чоловік [PERSON] Під час лікування у КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» [PERSON] було поставлено діагноз: судинна деменція F-01. З 20.10.2016р. і до самої смерті, 29.12.2016р., дідусь позивачки [PERSON] знаходився на лікуванні у КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» [PERSON] самого моменту виникнення хвороби, та до своєї смерті [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON], яка постійно доглядаю за ним, сплачувала усі необхідні витрати на його лікування та утримання. З питання визнання діда недієздатним та призначення опіки над ним позивачка звернулась до органу опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпро ради, де їй було розяснено, що останній необхідно звернутись до суду із відповідною заявою, та офіційний висновок органу опіки та піклування щодо можливості визнання дідуся недієздатним може бути наданий безпосередньо до суду лише після врахування результатів судово-психіатричної експертизи, призначеної судом за її клопотанням. 25.10.2016р. [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із заявою про визнання діда недієздатним та призначення опіки над ним (справа № 201/14895/16ц, суддя Демидова С.О.). У справі, за клопотанням позивачки, було призначено проведення судово-психіатричної експертизи. 29.12.2016р. [PERSON] помер. 12.01.2017р. справа з висновком судово-психіатричної експертизи було повернуто до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, та зрештою було відновлено провадження у справі. За клопотанням позивачки вказана заява була залишена без розгляду в звязку зі смертю особи, в інтересах якої відбувалось провадження. Окрім цього, під час провадження у справі органом опіки та піклування Соборної у м. Дніпрі ради було розглянуто заяву [PERSON] про призначення її опікуном над недієздатним дідом [PERSON] та у відповідності до висновку Органу опіки та піклування рекомендовано підтримати заяву позивачки про призначення її опікуном над дідом [PERSON] у разі визнання його судом недієздатним. Після смерті діда позивачки [PERSON] відкрилась спадщина. Єдиним спадкоємцем за законом першої черги після померлого [PERSON] є його син та відповідно батько позивачки - [PERSON] (відповідач у справі). Заповіту [PERSON] не залишив. Позивачка, як онука померлого [PERSON], у відповідності до приписів ст. 1265 ЦК України є спадкоємицею за законом пятої черги після померлого діда. 31.01.2017р. позивачка та її батько [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] Окрім цього, [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про те, що він визнає свою дочку спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] разом із ним. На що нотаріусом було розяснено, що черговість спадкування, у відповідності до приписів ч. 2 ст. 1259 ЦК України може бути змінена лише за рішенням суду, та порекомендовано було для вирішення вказаного питання звернутись до суду з відповідним позовом. Представник позивачки - [PERSON] (діє на підставі довіреності від 01.11.2016р. а.с. № 24) надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Справу просив розглянути за його відсутності та без фіксування судового процесу технічними засобами (а.с. № 55). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою, наявною в матеріалах справи (а.с. № 36). В матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання позову та розгляд справи за його відсутності від 30.04.2017р., в якій [PERSON] зазначає, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу померлому [PERSON], його батькові, який через похилий вік та тяжку хворобу (судинну деменцію) перебував у безпорадному стані, тому у відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України остання має право на спадкування разом з ним, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Крім того, відповідач зазначив, що він ознайомлений з матеріалами позову та додатками до нього, жодних заперечень по суті заявленого до нього позову не має, жодних доказів чи міркувань по суті позову та його обґрунтування також не має. Як зазначає відповідач, він у повному обсязі визнає позовні вимоги, просить суд їх задовольнити у повному обсязі та справу розглядати за наявними матеріалами за його відсутності (а.с. № 27). [PERSON] третьої особи до суду надійшла заява, в якій приватний нотаріус ДМНО [PERSON] просила суд розглянути справу за її відсутності, відповідно до норм діючого законодавства (а.с. № 44). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному зясуванню всіх обставин справи, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є онукою [PERSON], 23.09.1938р.н. (а.с. № 8, 8 зворот). [PERSON] переніс низку тяжких хвороб: інфаркт міокарду (2007р.), коронарографія артерій (2007-2009р.), транзиторна ішемічна атака у правому карантиновому басейні на фоні гіпертонічної хвороби - 3 ступінь, атеросклероз магістральних артерій головного мозку 25.09.2015р. (а.с. № 12 14), у звязку з чим потребував постійного догляду та піклування. 17.03.2016р. померла дружина [PERSON] [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 21.03.2016р. Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 359 (а.с. №16). Через погіршення стану здоровя, 20.10.2016р. [PERSON] було госпіталізовано до відділення психосоматики КЗ «Дніпропетровська обласна клінічна лікарня ім. Мечникова», а згодом до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» (а.с. № 12 14). Під час лікування у КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» [PERSON] було поставлено діагноз: судинна деменція F-01, внаслідок чого він не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. 26.10.2016р. ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська було відкрито провадження у цивільній справі № 201/14895/16-ц за заявою [PERSON], заінтересовані особи: Орган опіки та піклування Соборної районної у м. Дніпро ради, КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» ДОР» про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки над нею (а.с № 17). 29.12.2016р. помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 18.01.2017р. Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис № 68 (а.с. № 15). 30.01.2017р. [PERSON] подала до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська заяву, в якій просила залишити її заяву про визнання [PERSON] недієздатним та встановлення опіки без розгляду (а.с. № 18 зворот). В матеріалах справи наявна заява відповідача про визнання позову від 30.04.2017р., в якій [PERSON] зазначає, що [PERSON] протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу померлому [PERSON], його батькові, який через похилий вік та тяжку хворобу (судинну деменцію) перебував у безпорадному стані тому у відповідності до ч. 2 ст. 1259 ЦК України остання має право на спадкування разом з ним, єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] Крім того, відповідач зазначив, що він ознайомлений з матеріалами позову та додатками до нього, жодних заперечень по суті заявленого до нього позову не має, жодних доказів чи міркувань по суті позову та його обґрунтування також не має. Як зазначав відповідач, він у повному обсязі визнає позовні вимоги, просить суд їх задовольнити у повному обсязі та справу розглядати за наявними матеріалами за його відсутності (а.с. № 27). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою Положеннями ст. 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України у пяту чергу права на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення учувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. 31.01.2017р. позивачка та її батько [PERSON] звернулися до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. № 46). Окрім цього, [PERSON] звернувся до нотаріуса із заявою про те, що він визнає свою дочку спадкоємицею за законом першої черги після смерті [PERSON] разом із ним (а.с. № 46 зворот). Згідно копії спадкової справи, яка була надана до суду третьою особою, із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON], окрім позивачки та відповідача, до нотаріуса, у якого відкрита спадкова справа, ніхто не звертався (а.с. № 45 53). Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями цієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, роз'яснено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Судовий порядок зміни черговості застосовується на підставі задоволення позову спадкоємця наступних черг до спадкоємців тієї черги, які безпосередньо закликаються до спадкування. Право на пред'явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Зясувавши позицію сторін та оглянувши\~ докази в межах заявлених вимог суд вважає, що в наявності вбачаються законні підстави ухвалити рішення для задоволення позову, оскільки відповідно\~\~ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи\~\~інтереси інших осіб, відповідачу відомо про наслідки вчинення таких процесуальних дій, а тому є підстави прийняти рішення\~\~про задоволення позову. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] (третя особа Приватний нотаріус ДМНО [PERSON]М.) про зміну черговості спадкування. Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 640 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, наявною в матеріалах справи (а.с. № 2). На підставі викладеного,

Outcome: approved