Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "ТРАНСПЕЛЕ" звернулось до суду з позовом та просить стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 149 800 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору позики від 02.08.2017 р. [PERSON] отримав в позику від товариства грошові кошти у розмірі 150 000 гривень. Факт передачі грошових коштів підтверджується як власноручно підписаним [PERSON] Договором так і відповідними видатковими касовими ордерами про отримання коштів. З моменту укладення Договору відповідач в рахунок погашення заборгованості сплатив лише 200 гривень, про підстави несплати в повному обсязі чергових платежів не повідомив. На адресу відповідача позивачем було направлено письмову вимогу про повернення коштів, що було відповідачем проігноровано. Оскільки відповідач порушив свій обов'язок щодо повернення коштів, позивач просить стягнути заборгованість в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували, посилаючись на його безпідставність. Заслухавши пояснення та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, 02.08.2017 року між сторонами було укладено договір позики, який на даний час не є оспорюваним договором та є чинним. Відповідно до договору позики від 02.08.2017 р. [PERSON] (Позичальник) отримав в позику від ТОВ «КОМПАНІЯ «ТРАНСПЕЛЕ» (позикодавець) грошові кошти у розмірі 150 000 гривень. Факт передачі грошових коштів підтверджується Договором та відповідними видатковими касовими ордерами про отримання коштів (а.с.5-8). Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). З моменту укладення Договору відповідач в рахунок погашення заборгованості сплатив 200 гривень, що свідчить про визнання ним своїх зобов'язань за договором. Відповідно до п. 6 Договору в разі, коли позичальник не поверне позику у встановлений строк або в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець вправі стягнути залишок заборгованості в примусовому порядку. Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позивач виконав свій обов'язок щодо надання в позику коштів. Відповідно до ч. 2 ст. 1049 Цивільного кодексу України позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належнім чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач порушив свій обов'язок щодо повернення коштів, заборгованість відповідача підлягає стягненню в судовому порядку, у зв'язку з чим позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved