Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

06.04.2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вказала про те, що [INFO] помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкове майно після смерті спадкодавця прийняла, але юридично не оформила. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріальна контора відмовила, оскільки на даний житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ. Для встановлення права власності на спадкове майно змушена звернутися до суду. В судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, покликаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Судом встановлено, що [INFO] помер чоловік позивача [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно. Факт смерті [PERSON] підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Річицької сільської ради Зарічненського району Рівненської області. На день своєї смерті [PERSON] заповіту не залишав. Після смерті [PERSON] спадкоємцями першої черги за законом були його дружина - [PERSON], та сини [PERSON], [PERSON] - відповідачі по справі. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач та відповідачі з 1982 року по день смерті [PERSON] проживали та були зареєстровані за адресою: [ADDRESS], що стверджується довідкою Річицької сільської ради № 1672 від 20.10.2014 року (а.с. 18). 06.11.2014 року Зарічненською районною державною нотаріальною конторою зареєстровано спадкову справу, за № 56738105 у Спадковому реєстрі, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28820704 від 06.11.2014 року (а.с. 22). З довідки Зарічненської державної нотаріальної контори від 20.04.2015 року № 01-16/101 вбачається, що після смерті [PERSON], який помер [INFO] з заявою про прийняття спадщини зверталася дружина [PERSON]. 07.11.2014 року відповідачі про справі [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом першої черги після смерті [PERSON] відмовилися від спадщини, про що свідчать їх заяви, подані держаному нотаріусу (а.с. 19 - 20). Відповідно до ч. 2 ст. 1275 ЦК України, якщо від прийняття спадщини відмовився один із спадкоємців за законом з тієї черги, яка має право на спадкування, частка у спадщині, яку він мав право прийняти, переходить до інших спадкоємців за законом тієї ж черги і розподіляється між ними порівну. Таким чином, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON], яка в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину, що відкрилась після смерті її чоловіка. З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 40185374 від 20.04.2015 р. (а.с. 45) вбачається, що свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не видавалось. Судом встановлено, що до складу спадкового майна входить житловий будинок в [ADDRESS], належний спадкодавцю [PERSON], що підтверджується випискою № 1670 від 17.10.2014 року з погосподарської книги № 5 особовий рахунок № [NUMBER] (а.с. 21), технічним паспортом, виданого на ім'я спадкодавця (а.с. 12 - 16). Також, із Свідоцтва про право власності за законом від 25.03.2015 року (а.с. 47), виданого на ім'я позивача, вбачається, що земельна ділянка під даним житловим будинком належала спадкодавцю на праві власності. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, а згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Позивач звернулася до нотаріуса, однак довідкою Зарічненської районної нотаріальної контори від 18.03.2015 року № 02-14/18 (а.с. 17) у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок відмовлено, у зв'язку з відсутністю у спадкодавця [PERSON] правовстановлюючого документа на нього. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частиною 1 ст. 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України). Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Право позивача, як спадкоємця на спадкове майно, підлягає захисту в судовому порядку, оскільки [PERSON] при житті не оформив та не отримав правовстановлюючий документ на це майно, що є перешкодою позивачу в нотаріальному оформленні спадщини. На підставі вищевикладеного суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено повністю, відтак з відповідачів на користь позивача слід присудити 2184,26 грн. документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved