Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

14.07.2014 р. позивач [PERSON] звернувся із вказаним позовом, де просив: визнати за ним право постійного користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]; зобов'язати Житомирську міську раду видати [PERSON] ордер на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позову позивач вказав, що в 1992 році він разом з дружиною, за усним дозволом керівництва КВЖРЕП-16, вселився в квартиру [ADDRESS], де за договором найму проживає по теперішній час, сплачує за комунальні послуги та інші платежі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, та подав зустрічний, в якому просив: «Витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]; Зобовязати [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] знятися з реєстраційного обліку з вкартири за адресою: [ADDRESS]. Позивач за первісним позовом та його представник у судовому засіданні свій позов підтримали, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] проти зустрічного позову заперечувала, первісний - підтримала. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, надіслали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення зустрічного позову заперечували. Представник третьої особи ПАТ "Форум Банк" у залі суду вказав, що при ухваленні рішення в справі покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд задовольняє первісний позов та відмовляє в задоволенні зустрічного виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі в 1992 році [PERSON] та [PERSON] з усного дозволу керівництва КВЖРЕП-16, вселилися в квартиру [ADDRESS]. Дана обставина встановлена рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 30 травня 1997 року, що набрало законної сили, у справі за позовом виконавчого комітету Житомирської міської ради до [PERSON] і [PERSON] та інших про виселення, а тому, згідно з вимогами ст.61 ЦПК України не потребує доказування. Квартира [ADDRESS] перебуває в комунальній власності Житомирської міської ради та знаходиться на балансі КВЖРЕП-16. За вказаною адресою зареєстровані основний квартиронаймач [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], що встановлено рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 16.05.2012 р. у справі за позовом [PERSON] до виконавчого комітету Житомирської міської ради про визнання права власності за набувальною давність, а тому, згідно з вимогами ст.61 ЦПК України не потребує доказування (а.с. 3-4). Позивач регулярно здійснює витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, що стверджується довідкою КВЖРЕП-16 від 01.07.2014 р. № 239 про відсутність заборгованості по квартирній платі, договором про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 06.06.2012 р. (а.с. 16-17). Тобто, фактично між позивачами та власником житла укладений договір найму жилого приміщення державного житлового фонду. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 30.05.1997 р. у справі за позовом Виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення та зустрічним позовом [PERSON] до Жотомирської міськради про визнання права на жилу площу, було відмовлено в задоволенні позову виконавчого комітету про виселення вказаних осіб, у зв'язку з пропуском строку позовної давності (а. с. 69). Згідно із ч.3 ст.9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених Законом. Виходячи з аналізу змісту статей 1,6, 9, 61 ЖК України, ст.29 ЦК України, місцем постійного проживання особи є жиле приміщення, в якому особа постійно проживає, має передбачені ст.64 ЖК України права користування цим приміщенням. Дана правова позиція висловлена Верховним судом України в постанові від 30.01.2013 р. у справі № 6-125 цс12. Оскільки судом встановлено, що квартира [ADDRESS] є постійним місцем проживання позивача, проживаючи в ній він несе обов'язки і має права, передбачені статтею 64 ЖК України, однак його право на проживання в ній оспорюється, суд дійшов до висновку про обґрунтованість його позову в частині визнання за ним права на користування даною квартирою. З викладених підстав не підлягає задоволенню зустрічна позовна заява про витребування з чужого незаконного володіння квартири та зобов'язання знятися з реєстраційного обліку.

Outcome: approved