Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

у березні 2021 року [PERSON] звернувся у суд з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зі зняттям із реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилаються на те, що він є власником ѕ частини квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 лютого 2020 року Дев"ятою Київською державною нотаріальною конторою. 1/4 частина вказаної квартири належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.02.2020 р. Дев"ятою київською державною нотаріальною конторою. Відповідач [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі, онак фактично не проживає в ній з 05.05.2009 р., не несе витрати на оплату комунальних послуг, витрати на утримання будинку та прибудинкових територій тощо. За таких підстав, позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , та зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 29 березня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 30) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 3/4 частин квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06.02.2020 р. Девятою київською державною нотаріальною конторою. (а.с.16) Власником ј частини вказаної квартири є [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 21.02.2020 р. Дев"ятою київською державною нотаріальною конторою. У спірній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] . Позивач просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у зв`язку з тривалою, без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації. Також вказує, що вона не сплачує комунальні послуги та не несе інших витрат по утриманню квартири. Суд вважає, що такі доводи позивачів ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Підстави втрати членом сім`ї власника житла права користування цим житлом визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України. Відповідно до зазначеної норми член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Порушуючи питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] посилався на те, що відповідач не проживає в ній понад один рік. На підтвердження своїх доводів позивач надав акт від 01 лютого 2021 року про непроживання у квартирі за місцем реєстрації місця проживання, з якого вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає у вищевказаній квартирі з 05 травня 2009 року та в квартирі відсутні її особисті речі. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Позивач також просить зняти відповідача з реєстраційного обліку у квартирі [ADDRESS] . Зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням після набрання законної сили є підставою для зняття її з реєстраційного обліку відповідним державним органом. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню частково. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Outcome: approved