Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Капустянський граніт про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, посилаючись на те, що з 23.10.1996 року вона працювала в КДП "Кіровоградграніткомплекс" на посаді комірника. Згодом КДП "Кіровоградграніткомплекс" було реорганізовано шляхом приєднання до ЗАТ "Капустянський граніт". 24.06.2011 року ЗАТ "Капустянський граніт" було перейменовано на ПАТ "Капустянський граніт. 03.11.2014 року позивач була звільнена з посади за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. 04.11.2014 року позивача було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду завідувача складу ПАТ "Капустянський граніт" та 11.03.2015 року було звільнено з посади за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Позивач зазначає, що в день звільнення відповідачем не було проведено з нею розрахунок, у зв'язку з чим, їх не було виплачено заробітну плату за фактично відпрацьований час в сумі 17865,50 грн. В зв'язку із зазначеним, позивач, вважаючи свої права порушеними просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 17865,50 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку з період з березня 2015 року по 17 грудня 2015 року в сумі 17626,00 грн. В судовому засіданні позивач збільшила свої позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку з період з березня 2015 року по день винесення судом рішення, крім того просила стягнути з відповідача на її користь судовий збір та витрати, пов'язані з розміщенням оголошення в газеті про виклик відповідача. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, судом про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки, поштові повідомлення та оголошення в газеті "Народне слово" від 11 лютого 2016 року, заперечень щодо позову не надав в звязку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. З клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працювала з 23.10.1996 року працювала в КДП "Кіровоградграніткомплекс" (правонаступником якого є ПАТ "Капустянський граніт ") на посаді комірника, про що свідчать дані трудової книжки серія БТ-ІІ №2567331. 03.11.2014 року відповідно до наказу №70к від 31.10.2014 року позивач була звільнена з посади за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Згідно наказу №72-к від 04 листопада 2014 року позивача було прийнято на роботу за сумісництвом на посаду завідувача складу ПАТ "Капустянський граніт". Наказом №21-к від 11 березня 2015 року позивача звільнено з роботи за сумісництвом за власним бажанням відповідно до ст.38 КЗпП України. Згідно довідки ПАТ Капустянський граніт від 03.11.2015 року за № 181, станом на 03.11.2015 року розмір заборгованості по заробітній платі вказаного товариства перед [PERSON] складає 17865,50 грн., середньоденна заробітна плата становить 62.95 грн.. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Таким чином, обов'язок із виплати заборгованості із заробітної плати покладається на роботодавця незалежно від прохання працівника про вказану виплату. Постановою Пленуму Верховного суду України від 24 грудня 1999 року № 13 Про практику застосування судами законодавства про оплату праці пунктом 20 передбачено, що, встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Середній заробіток працівника визначається, відповідно до ст. 27 Закону України "Про оплату праці" за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100(далі -Порядок). З урахуванням цих норм, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата. Відповідно до п. 5 розд. ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку є середньоденна заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. З матеріалів справи вбачається, що у день звільнення [PERSON] між нею та відповідачем спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні не було, що підтверджується довідкою ПАТ Капустянський граніт від 03.11.2015 року про те, що станом на 03.11.2015 року розмір загальної заборгованості із заробітної плати вказаного товариства перед [PERSON] становить 17865,50 грн. Факт того, що позивач не виконувала трудові обов'язки 11.03.2015 року, а лише була ознайомлена з наказом про звільнення та отримала трудову книжку, не звільняє відповідача від відповідальності за не проведення з позивачем остаточного розрахунку так, як у зв'язку з виданням наказу про звільнення трудові обов'язки позивача припинилися а так, як в цей день вона перебувала на підприємстві у зв'язку із звільненням відповідач зобов'язаний був з нею провести остаточний розрахунок. Наведене дає підстави для висновку, що між позивачем та відповідачем спору про розмір сум, які підлягали виплаті [PERSON] у день звільнення не було. Так, у відповідності до встановлених правил та вимог, відповідач має сплатити середній заробіток за час затримки розрахунку з 12 березня 2015 року по 16 лютого 2016 року-час винесення рішення. Відповідно до довідки, виданої ПАТ "Капустянський граніт" №189 від 05.11.2015 року розмір середньоденної заробітної плати позивача становив 62 грн. 95 коп Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь позивача середній заробіток за період затримки розрахунку з 12.03.2015 року по 16.02.2016 року, що становить 369 днів в розмірі 23228,55 грн (62,95 грн. х 369 календарних днів = 23228,55 грн.). Отже, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1378,00 грн. на користь держави, від сплати якого позивач звільнена, а також стягнути на користь позивача витрати, пов'язані з розміщенням оголошення в газеті "Народне слово" про виклик відповідача в сумі 120 грн. На виконання ст. 367 ЦПК України, суд вважає, що в частині присудження позивачу виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved