Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Представник позивача [PERSON], яка діє в інтересах [PERSON], на підставі довіреності від 18.04.2014 р. звернулась до суду з позовом до [PERSON], Товариства з обмеженою відповідальністю «ХостПро» та [PERSON] про захист честі, гідності та ділової репутації, а також спростування відомостей, що не відповідають дійсності. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що [INFO] на Інтернет-сайті [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] та на Інтернет-сайті [ADDRESS] було опубліковано інформацію під заголовком: «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]» про те, що: «… [PERSON] в настоящее время финансирует террористические акции в Луганской области Украины, а «бойцы» его банды нападают на украинских силовиков и военных»; «… Сейчас гражданин [PERSON] сознательно организовывает и финансирует террористические акции против силовых структур Украины, с целью развязать гражданскую войну в нашей стране». Представник позивача зазначив, що викладена інформація є недостовірною, оскільки [PERSON] не має жодного відношення до злочинної діяльності, пов'язаної з фінансуванням терористичної діяльності, про яку вказується у вищезазначеній статті. Також представник позивача вказав, що поширена недостовірна інформація ганьбить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON]. В порядку підготовки справи до судового розгляду, за клопотанням представника позивача судом було витребувано у ТОВ «ХостПро» персональні дані про власника доменного імені [ADDRESS] та отримано відповідь, що власником доменного імені є [PERSON]. У подальшому, в ході підготовки справи до судового засідання, за клопотанням представника позивача до участі у справі було залучено в якості співвідповідача [PERSON] як власника Інтернет-сайту [ADDRESS]. У судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] , які діють за довіреністю від 18.04. 2014 року ( а.с. 16) позовні вимоги підтримали , просили їх задовольнити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явивився , про дату час та місце розгляду справи був неодноразово повідомлений належним чином, надіславши суду свої письмові заперечення на заяву про уточнення позовних вимог за вх. № 35937 від 05.08. 2014 року ( а.с. 84 - 95). Відповідач ТОВ «ХостПро» надав суду лист-заперечення, повідомивши, що він є неналежним відповідачем у справі, оскільки не є власником Інтернет-сайту [ADDRESS], а є лише реєстратором доменного імені ( а.с. 43-45). Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заслухавши думку представників позивача, та враховуючи те, що відповідачі були повідомлені належним чином, суд дійшов висновку про можливість слухання справи за відсутністю осіб, які не з'явились. Вислухавши пояснення представників позивача, допитавши в судовому засіданні свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 34 Конституції України кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про інформацію» реалізація права на інформацію не повинна порушувати громадські, політичні, економічні, соціальні, духовні, екологічні та інші права, свободи і законні інтереси інших громадян, права та інтереси юридичних осіб Статтею 27 Закону України «Про інформацію» встановлено, що порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України. Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Відповідно до положень ч. 4 ст. 32 Конституції України та п.3 ч.1 ст. 5 ЦПК України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Згідно п.1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя, честь, гідність і ділова репутація, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як вбачається із роз"яснень п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві (пункт 2 частини другої статті 119 ЦПК). Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайта, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Дані про власника веб-сайта можуть бути витребувані відповідно до положень ЦПК в адміністратора системи реєстрації та обліку доменних назв та адреси українського сегмента мережі Інтернет. З матеріалів справи, зокрема письмової відповіді ТОВ «ХостПро» на ухвалу суду про витребування інформації про власника веб-сайту [ADDRESS], вбачається, що власником вказаного Інтернет-сайту є [PERSON] ( а.с. 62-63). Відповідно до протоколу огляду письмового доказу № 78 АА 6978893 здійсненого нотаріусом нотаріального округу м. Санкт-Петербург, посвідченого відповідно до законодавства про нотаріат Російської Федерації, було оглянуто веб-сайт [ADDRESS], та встановлено факт розміщення на зазначеному сайті інформації про реєстраційні дані Інтернет-сайту [ADDRESS] ( а.с. 117-128). З матеріалів справи, зокрема листа ТОВ «ХостПро» № 19 від 16.05.2014 р. вбачається, що власник доменного імені вказується у полі [PERSON] та [ADDRESS]. З вищезазначеного протоколу огляду письмового доказу № 78 АА 6978893, вбачається, що у полі [PERSON] та [ADDRESS] вказано [PERSON] та адресу: [ADDRESS], оскільки за вказаною адресою [PERSON] не розшукана, то в ході судового засідання за письмовим клопотанням за вх. № 39065 від 26.08. 2014 року представника позивача [PERSON], яка діє за довіреністю від 18.04. 2014 року ( а.с. 16), ухвалою суду від 26.08. 2014 року позовні вимоги в їх частині п.п. 2, 3, 4 ( а.с. 64-73) до відповідачки [PERSON] залишено без розгляду. Відповідно до ч. 2 ст. 13 Міжнародної конвенції «Про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» від 22.01.1993 р., ратифікованою Україною 10.11.1994 р., документи, що на території однієї з договірних сторін розглядаються, як офіційні документи, користуються на території інших договірних сторін доказовою силою офіційних документів. Згідно з роз"ясненнями абз. п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з абз. 2 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Підтвердженням факту поширення недостовірної інформації є стаття «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]», яка була розміщена [INFO] на Інтернет-сайті [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS] та на Інтернет-сайті [ADDRESS] за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що для підтвердження факту поширення відповідачем недостовірної інформації адвокат позивача [PERSON] звернулась із адвокатським запитом до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз щодо отримання висновку експертного дослідження комп'ютерної техніки та програмних продуктів, в якому вона просила в результаті проведення дослідження надати відповіді на наступні запитання: Чи можливо через мережу Інтернет отримати вільний доступ до статті під назвою: «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]», що розміщена на інтернет-сторінці за електронною адресою: [ADDRESS] Який зміст інформації, що викладена у статті під назвою: «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]», що розміщена на інтернет-сторінці за електронною адресою: [ADDRESS] 27.05.2014 р. КНДІСЕ було надано висновок експертного дослідження комп'ютерної техніки та програмних продуктів за № 5088/5089/14-35, відповідно до якого станом на момент проведення дослідження Інтернет-сторінки [ADDRESS], за даною адресою розміщена стаття, копія якої записана на CD-R диск, як веб-сторінка з назвою «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина.htm» та наведена в додатку № 1 до цього висновку, зазначений висновок долучений до матеріалів справи як доказ ( а.с.129-136). Із пояснень допитаної в якості свідка [PERSON] встановлено судом, що наприкінці квітня 2014 року вона, як користувач Інтернету на веб-сайті [ADDRESS] та веб-сайті [ADDRESS] ознайомилася зі статтею «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]». Також , за результатами проведеного лінгвістичного дослідження, 05.06.2014 р. КНДІСЕ було надано висновок експертного дослідження № 5090/14-32 ( а.с. 137 -142), в якому зазначено, що: У тексті статті «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]», опублікованої [INFO] на інтернет-сторінках за електронною адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] міститься негативна інформація щодо особи [PERSON], яка шкодить його честі, гідності та діловій репутації; Висловлювання щодо особи [PERSON] у тексті статті «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]», опублікованої [INFO] на інтернет-сторінках за електронною адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] не є оціночними судженнями, а є фактичними даними. Відповідно до роз"яснень абз. 5 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У абзаці 6 п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Як вже зазначалось, в статті «Обращение к гражданам Дании относительно террористической деятельности их гражданина, а по совместительству криминального авторитета [PERSON] по кличке «[PERSON]», що була розміщена [INFO] року на Інтеренет-сайті [ADDRESS] та Інтеренет-сайті [ADDRESS] міститься інформація про те, що [PERSON]: «… в настоящее время финансирует террористические акции в Луганской области Украины, а «бойцы» его банды нападают на украинских силовиков и военных.»; «… Сейчас гражданин [PERSON] сознательно организовывает и финансирует террористические акции против силовых структур Украины, с целью развязать гражданскую войну в нашей стране.» Згідно з ч. 2 ст. 302 ЦК України фізична особа, яка поширює інформацію, зобов'язана переконатися в її достовірності. Як вбачаєтьтся із долучених доказів за вх. № 36058 від 05.08. 2014 року ( а.с. 100 -116), які вказують на те, що інформація опублікована в оскаржуваній статті є недостовірною. Так, з відповіді Генеральної прокуратури України № 04/4/3-4460-14 від 19.05.2014 року вбачається, Генеральною прокуратурою України було розглянуто адвокатські запити [PERSON] щодо наявності кримінальних проваджень стосовно [PERSON], а також службових осіб, учасників, співробітників ТОВ «Завод сталевої дробі» за фактами причетності їх до утворення, фінансування та діяльності терористичних організацій. Генеральна прокуратура України повідомила, що слідчими органів безпеки України кримінальні провадження за вказаними фактами до провадження не приймались та не розслідувались. Згідно з відповіддю Прокуратури Київської області № 15/3-240 вих-14 від 21.05.2014 року прокуратурою області кримінальні провадження відносно громадянина [PERSON] за фактами терористичної діяльності, причетності або фінансування такої діяльності у Єдиному реєстрі досудових розслідувань не реєструвалися та не розслідувалися. Також, відповідно до відповіді Прокуратури Київської області № 15/3-239 вих-14 від 21.05.2014 року прокуратурою області кримінальні провадження щодо діянь посадових осіб, учасників чи засновників ТОВ «Завод сталевої дробі» за фактами участі, фінансування або будь-якої причетності до терористичної діяльності посадових осіб, учасників, співробітників ТОВ «Завод сталевої дробі» у Єдиному реєстрі досудових розслідувань не реєструвалися та не розслідувалися. Із відповіді Прокуратури м. Києва № 04/11-42 вих-14 від 21.05.2014 року зазначено, що у провадженні прокуратури міста Києва не перебуває кримінальне провадження за підозрою [PERSON], пов'язаної із здійсненням терористичної діяльності чи пособництві у здійсненні терористичної діяльності та процесуальне керівництво таких обставин не здійснюється. У відповіді Прокуратури Полтавської області № 04/4-1952-14 вбачається, що фактів проведення слідчими органів внутрішніх справ, прокуратури та Управління Служби безпеки в Полтавській області досудового розслідування у кримінальних провадженнях про можливе вчинення службовими особами ТОВ «Завод сталевої дробі» кримінальних правопорушень, пов'язаних із фактами участі, фінансування або будь-якої причетності до терористичної діяльності, а також можливої причетності до вказаної діяльності [PERSON], не встановлено. Слідчими зазначених правоохоронних органів відомості про вчинення кримінальних правопорушень даної категорії до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносилися, відповідні кримінальні провадження не розслідувалися. Згідно із відповіддю Прокуратури Семенівського району Полтавської області № 87-1270 вих№4 від 19.05.2014 року прокуратурою Семенівського району Полтавської області не проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо терористичної діяльності або фінансування терористичної діяльності громадянина [PERSON]. До ЄРДР райпрокуратурою відомості щодо терористичної діяльності або фінансування терористичної діяльності громадянина [PERSON] не вносились. Також, відповідно до відповіді Прокуратури Семенівського району Полтавської області № 87-1269 вих/4 від 19.05.2014 року прокуратурою Семенівського району Полтавської області не проводилося досудове розслідування у кримінальному провадженні щодо діянь посадових осіб, учасників, співробітників ТОВ «Завод сталевої дробі» відносно фактів участі, фінансування або будь-якої причетності до терористичної діяльності посадових осіб, учасників, співробітників ТОВ «Завод сталевої дробі». До ЄДРДР райпрокуратурою відомості щодо діянь посадових осіб, учасників чи засновників ТОВ «Завод сталевої дробі» відносно фактів участі, фінансування або будь-якої причетності до терористичної діяльності посадових осіб, учасників, співробітників ТОВ «Завод сталевої дробі», не вносились. Згідно із відповіддю Головного управління Служби безпеки України № 6/А-429/2 від 19.05.2014 за наявною у Головному управлінні СБ України інформацією, станом на 19 травня 2014 року у кримінальних провадженнях, що розслідуються слідчими СБ України, повідомлення про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 258 - 258-5 Кримінального кодексу України, громадянину України [PERSON], [INFO], не здійснювалось. Також, відповідно до відповіді Головного управління Служби безпеки України № 6/А-431/2 від 16.05.2014 головним слідчим управлінням за дорученням керівництва Служби безпеки України було розглянуто адвокатський запит [PERSON] про надання інформації щодо кримінальних проваджень відносно фактів участі у фінансуванні або причетності до терористичної діяльності посадових осіб, учасників чи засновників ТОВ «Завод сталевої дробі». За наявною інформацією, станом на 16 травня 2014 року слідчими СБУ посадовим особам ТОВ «Завод сталевої дробі» повідомлення про підозру не здійснювалось. Відповідно до відповіді Головного управління служби безпеки України у м. Києві та Київській області № 51/12-4184 від 16 травня 2014 року слідчим відділом Головного Управління СБ України у м. Києві та Київській області кримінальні провадження щодо [PERSON], не реєструвались та відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились. Також, згідно з відповіддю Головного управління служби безпеки України у м. Києві та Київській області № 51/12-4184 від 16 травня 2014 року слідчим відділом Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області досудове слідство щодо діянь посадових осіб, учасників та засновників ТОВ «Завод сталевої дробі», не проводилось та відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань не вносились. Відповідно до відповіді Слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві № 12/-77аз від 28 травня 2014 року слідчими підрозділами Головного управління кримінальні провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 258 - 258-5 КК України, щодо терористичної діяльності або причетності до терористичної діяльності, або до фінансування терористичної діяльності громадянина [PERSON] до ЄРДР не вносились та до провадження не приймались. Також, відповідно до відповіді Слідчого управління Головного управління МВС України в м. Києві № 12/-79аз від 28 травня 2014 року у провадженні слідчих підрозділів Головного управління кримінальні провадження відносно службових осіб ТОВ «Завод сталевої дробі» не перебувають. Із відповіді Головного слідчого управління Міністерства внутрішніх справ України № 13/А-106 аз та № 13/А-107аз від 04 червня 2014 року вбачається, що запитувані відомості про наявні кримінальні провадження відносно службових осіб, учасників чи засновників ТОВ «Завод сталевої дробі», а також щодо притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON], [INFO], в Департаменті інформаційно-аналітичного забезпечення МВС відсутні. Крім того, інформація, вказана в адвокатських запитах, за обліками Головного управління по боротьбі з організованою злочинністю та Департаменту карного розшуку МВС не значиться. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків,, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Частиною 2 ст. 278 ЦК України встановлено, що якщо особисте немайнове право фізичної особи порушене в номері (випуску) газети, книзі, кінофільмі, теле-, радіопередачі тощо, які випущені у світ, суд може заборонити (припинити) їх розповсюдження до усунення цього порушення, а якщо усунення порушення неможливе, - вилучити тираж газети, книги тощо з метою його знищення. Стосовно позовних вимог, пред'явлених позивачем до відповідача ТОВ «ХостПро», суд вважає, що вони не підлягають задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про те, що ТОВ «ХостПро» є власником інтернет-сайту [ADDRESS]. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про захист честі, гідності та ділової репутації, а також спростування відомостей, що не відповідають дійсності , знайшла своє підтвердження в судовому засіданні, є такою, що ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial