Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

Позивач - ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору від 01 липня 2011 року банк надав кредит [PERSON] в сумі 5000 гривень терміном користування до 01 липня 2014 року. Оскільки позичальником не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 5168 грн. 29 коп. Представник позивача згідно заяви просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач - [PERSON] згідно заяви просив справу розглянути у його відсутність, проти позову заперечив частково, вказуючи на те, що він не згоден сплачувати пеню в розмірі 3698,50 грн. та просив її зменшити, оскільки його вини в пропуску виплати чергових платежів не має, тому, що банк перестав працювати і його ніхто не повідомляв куди сплачувати платежі, крім того, він безробітний та хворіє. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню за слідуючими підставами . Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 20.03.2015 року прийнято рішення № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБІ Банк» та І призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію Банку», згідно із яким розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБІ Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на здійснення ліквідації зазначеного банку провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну М.А. Згідно з положенням ч. 2 статті 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду має право, зокрема, заявляти від імені банку позови майнового та немайнового характеру до суду, у тому числі позови про винесення рішення, відповідно до якого боржник банку має надати інформацію про свої активи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 37 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 01 липня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] . був укладений Кредитний договір № BLаЖГА00048455, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 5000 грн. в строк до 01 липня 2014 року. Відповідно до п. 2.4.2 вищевказаного Кредитного договору проценти та комісію за управління Кредитом Позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення Кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості зі кредитом, наведеному у Додатку №1 цього Договору. Процентна ставка за Договором встановлена на рівні 15,00 % річних (п. З Спеціальної частини Договору). Щомісячна плата у вигляді комісії за управління Кредитом в розмірі 1,75% від суми Кредиту (п. 4 Спеціальної частини Договору). Згідно із п. 2. 5.2. Договору Позичальник зобов»язується не пізніше дати, встановленої в Графіку, поповнювати рахунок Банку, вказаний у п. 6 Спеціальної частини Договору, у валюті кредиту шляхом внесення готівкових коштів через касу Банку або безготівковим перерахуванням, у сумах не менших за сум платежів, встановлені в Графіку, а також в сумах комісії за управління кредитом. Згідно п. 4.2. Договорів у випадку невиконання Позичальником обов»язку, передбаченого п. 3.3.3. Загальної частини Договору, при тому, що прострочення виконання боргових зобов»язань за Договором перевищило 60 (шістдесят) календарних днів, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку штраф у розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини Договорів. Відповідно до вимог ст. 1054 Цивільного Кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із розрахунку позивача станом на 21 серпня 2015 року , відповідач має перед банком заборгованість в розмірі 5168 грн. 29 коп., яка складається із наступного: - прострочена до повернення сума кредиту - 998,78 грн. - прострочені відсотки за користування кредитом - 207,96 грн. - комісія за обслуговування кредиту - 263 грн.05 коп.; - плата за пропуск платежів (неустойка)- 3698 грн. 50 коп. Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а також інші обставини, що мають значення у справі. Враховуючи ті обставини, що позивач нарахував пеню у розмірі 3698 грн. 50 коп., що значно перевищує розмір збитків, а саме суму заборгованості по кредиту - 998 грн.78 коп., а також враховуючи те, що відповідач не працює, тому у відповідності до ч.3 ст.551 ЦК України та виходячи із засад справедливості та розумності, суд вважає за необхідним зменшити розмір неустойки, визначивши її в сумі 1000 грн. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягають частковому задоволенню, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 2469 грн. 79 коп. З матеріалів справи вбачається, що позивач звільнений від сплати судового збору, тому на підставі ст. 88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial