Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-27 00:00:00

12 серпня 2019 року представник позивача звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 30.03.2018 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5864072, яким було забезпечено автомобіль «ZAZ 110307», державний реєстраційний номер [NUMBER] . 11.05.2018 року в м. Дніпро по вул. Петровського, 1 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Fiesta», державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] , та забезпеченого автомобіля «ZAZ 110307», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу, оскільки через витік гальмівної речовини відмовили гальма, внаслідок чого автомобіль відповідача зіткнувся з автомобілем потерпілого. 11.05.2018 року потерпілий звернувся до позивача із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку з дорожньо-транспортною подією, що є страховим випадком, відповідно до умов договору. Позивач на підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та на підставі звіту № SOS-180514-5862303 від 14.06.2018 року здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 12773,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням №19267 від 03.08.2018 року. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» суму в якості страхового відшкодування у розмірі 12773,02 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.08.2019 року цивільну справу було передано за підсудністю до Самарського районного суду м. Дніпропетровська (а.с.93). 19.09.2019 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська провадження по справі було відкрито та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами (а.с.97-98). 01.10.2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого він заперечував проти задоволення позовних вимог, виходячи з того, що позивач не підтвердив жодними належними та допустимими доказами, в розумінні ст.77 ЦПК України, факт перебування автомобіля на момент дорожньо-транспортної пригоди в технічно несправному стані, та зазначив, що він не притягувався до відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, а саме, експлуатацію транспортного засобу з технічними несправностями, протокол не може бути доказом технічної несправності. 15.10.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив відповідно до якої він заперечував вказані у відзиві обставини, та зазначив, що відповідно до положень, ст.251, ст. 255 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративне правопорушення. Так, відповідач при розгляді справи щодо притягнення його до адміністративної відповідальності не заперечував проти викладених в протоколі про адміністративне правопорушення обставин та щиро розкаявся, постанова суду не оскаржена та не скасована, а тому є чинною і наведені в ній обставини є встановленими. Окрім того, посилання на необхідність притягнення до адміністративної відповідальності за ст.121 КУпАП є хибним, оскільки зазначений вид стягнення застосувається лише при виявленні правопорушення, яке не призвело в подальшому до наслідків ДТП. Якщо ж правопорушення призвело до пошкоджень транспортних засобів, стосовно винуватця оформлюється протокол за ст.124 КУпАП, а вина встановлюється згідно постанови суду. Окрім того, клопотання про проведення експертизи для доведення факту вини під час розгляду адміністративної справи відповідач не заявляв. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.03.2018 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/5864072, яким було забезпечено автомобіль «ZAZ 110307», державний номер [NUMBER] (а.с.44). 11.05.2018 року у м. Дніпро по вул. Петровського, 1 трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Ford Fiesta», державний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «ZAZ 110307», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Відповідно до постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за ст.124 КУпАП (а.с.60). 11.05.2018 року потерпілий [PERSON] звернувся до позивача із заявою про пошкодження транспортного засобу у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, що є страховим випадком, відповідно до умов договору. На підставі страхового акту, розрахунку суми страхового відшкодування до нього та відповідно до Звіту № SOS_ -180514-5862303 від 14.06.2018 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого у розмірі 12773,02 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19267 від 03.08.2018 року. Відповідно до пп.А п.38.1.1 ч. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо дорожньо-транспортна пригода визнана у встановленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху. \~ \~ \~ \~Так, відповідно до\~статті 999 ЦК України\~законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього\~Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі\~Закон № 1961-IV). Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності\~Закон №1961-IV\~(стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV). Згідно зі\~статтею 6 Закону №1961-IV\~страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом\~Закону №1961-IV\~(статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. У відповідності до п. «г» ч. 1\~ст. 38 Закону України № 1961-IV, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов, якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам\~Правил дорожнього руху. Як вбачається з протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №146186 від 11.05.2018 року, 11 травня 2018 року о 19:05 год. м. Дніпро по пр. І. Мазепи, керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, реєстраційний номер [NUMBER] , перед виїздом не перевірив технічний стан автомобіля, внаслідок чого стався витік гальмівної рідини та відмовили гальма, через що здійснив зіткнення з автомобілем Форд Фіеста. Своїми діями водій [PERSON] порушив п.2.3, а,б ПДР України (а.с.117), що також зазначено в довідці № 3018134552827513 про дорожньо-транспортну пригоду (а.с. 58-59). \~ \~ \~ \~Згідно постанови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 27.06.2018 року за результатами розгляду справи про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за порушення, передбачене\~ст. 124 КупАП\~на останнього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. При цьому постановою встановлено, що водій [PERSON] \~перед виїздом не перевірив технічний стан автомобіля, внаслідок чого стався витік гальмівної рідини та відмовили гальма, чим порушив п. 2.3а,б\~Правил дорожнього руху\~України, тобто вчинив адміністративне правопорушення передбачене\~ст.124 КУпАП\~- порушення\~правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постанова набрала законної сили. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~11.05.2018\~року до\~ПрАТ «СК\~«ПЗУ України»із заявою про настання події, що має ознаки страхового випадку звернувся [PERSON] (а.с.54-57) \~ \~ \~ \~Згідно звіту з визначення матеріального збитку вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля\~ Ford Fiesta державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження в ДТП склала 15951 грн. 22 коп. (а.с.61-65). \~ \~ \~ \~Відповідно до умов договору страхування ПрАТ «СК «ПЗУ України»\~здійснило виплату страхового відшкодування потерплому [PERSON] \~у сумі 12 773,02 грн. (за мінусом ПДВ та франшизи передбаченої договором 1000,00 грн.), що підтверджується платіжним дорученням №19267 від 03.08.2018 року (а.с.84). \~ \~ \~ \~Статтею 27 Закону України "Про страхування"\~та\~статтею 993 ЦК України\~передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 2\~ст. 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Суд критично ставиться до посилань відповідача щодо непідтвердженості та необґрунтованості позовних вимог, оскільки будь-яких доказів на зазначені обставини ним надано суду не було. Згідно ч.1 ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В судовому засіданні відповідачем не було надано будь-яких доказів на підтвердження чи спростування зазначених позивачем обставин. Таким чином, враховуючи вищенаведене суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідача [PERSON] суму відшкодування в розмірі 12773,02 грн. Також, відповідно до положень ст.141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1921,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved