Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

04 листопада 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 5950 грн. 26 коп. В позовній заяві зазначав, що між сторонами був укладений договір кредиту на суму 2300грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік. Посилаючись на те, що за час користування кредитом відповідач не виконував його умови та не сплачував належно кредитні платежі, через що станом на 31 серпня 2014 року за ним рахується кредитна заборгованість, тому просив стягнути її з відповідача на свою користь та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належно, що підтверджується даними зворотнього поштового повідомлення (а.с. 27). За вказаного, суд вважає за можливе здійснити заочний розгляд справи за відсутності сторін, оскільки наявних в ній матеріалів достатньо для її вирішення по суті. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, що 15 серпня 2006 року між позивачем та відповідачем був укладений в письмовій формі кредитний договір (далі - Договір), в якому сторони узгодили всі його умови. Вказаний договір укладено шляхом акцептування банком пропозиції, викладеної у заяві відповідачки щодо надання їй кредиту на умовах, визначених у заяві. Частиною 1 ст.634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно з нормою ст.638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. На підтвердження укладення Договору між сторонами були складені та підписані заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно вказаної заяви, позичальник ознайомлений із Умовами та Правилами надання банківських послуг. Також цією заявою позичальник виразив згоду про те, що вищевказана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банка, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до Умов та Правил, а також даних виписки з особового рахунку, Публічне акціонерне товариство «ПриватБанк» (далі - Банк), зобов'язалося надати позичальнику, тобто відповідачу, споживчий кредит шляхом відкриття кредитної лінії з кредитним лімітом 2300 грн. (а.с. 11 звор. бік) зі сплатою за користування кредитними коштами 36 % на рік. За порушення строків платежів з будь-якого із грошових зобов'язань (п.8.6 Умова та Правил), передбачений договором, встановлено штраф у розмірі 500 грн. + 50 % від суми позову (а.с. 12-17). Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання, а позичальник навпаки, порушив умови Договору в частині вчасного повернення кредиту, а також процентів за користування ним, в зв'язку з чим за ним рахується заборгованість за кредитним договором. Відповідно до розрахунку заборгованості наданого Банком, загальна сума боргу станом на 31 серпня 2014 року становить 5950,26 грн., з яких сума боргу по кредиту -1390,56 грн., по процентам - 6509,31 грн., також штраф за порушення умов Договору в сумі 500 грн. - фіксована частина, та 259,54 грн. - 5% від суми позову (п. 8.6 Умов та Правил). Разом з тим, зі змісту судового наказу від 22 січня 2009 року № 2-н-31/09, що є видом судового рішення, а також з огляду матеріалів судового наказу № 2-н-31/09, з відповідача вже була стягнута сума заборгованості за кредитом в розмірі 1390,56 грн., заборгованість по процентам - 951,49 грн., а також штраф в розмірі 250 грн. (фіксована сума) та 117,10 грн. - процентна складова штрафу від суми позову. За такого, суд дійшов висновку, що стягненню з відповідача із сум заборгованості підлягає лише сума процентів за відрахуванням 951,49 грн., які вже були стягнуті за судовим наказом, та складає 5557,82 грн. Оскільки відповідач не повернув позивачу кредитні кошти та банк продовжував нарахування процентів, повернення яких за умовами надання банківських послуг мали сплачуватись щомісяця, то відповідно до п. 8.6 Умов, з відповідача також підлягає стягненню штраф за порушення термінів повернення процентів в розмірі 500 грн. Однак суд вважає, що нарахування процентної складової штрафу в розмірі 5% від суми позову, не відповідає положенням ч.2 ст. 549 ЦК України, згідно яких штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, а тому в цій частині позовні вимоги також не підлягають задоволенню. За такого, сума заборгованості відповідача перед банком становить 6057,82 грн. Проте, відповідно до ст. 11 ЦПК країни, суд вирішує спір в межах заявлених позовних вимог, які вказані банком у розмірі 5950,26 грн., тому саме в цьому розмірі підлягає стягненню сума боргу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved