Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-17 00:00:00

У березні 2021 року представник заявника [PERSON] - адвокат Санамян Ольга Олегівна звернулась до Шевченківського районного суду міста Києва з заявою, в якій просить встановити факт смерті - [PERSON] , який помер [INFO] в місті Донецьк. Заяву обґрунтовано тим, що [PERSON] є чоловіком заявника, а вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, оскільки факт його смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Метою встановлення факту смерті отримання свідоцтва про смерть, установленого законодавством України зразка, що надасть можливість у майбутньому звернутись до нотаріуса для оформлення та прийняття спадщини. Ухвалою суду від 16.03.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку окремого провадження в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва. В судове засідання представник заявника -адвокат Санамян О.О. не з`явилась, 18.03.2021 року подала до суду заяву, про розгляд справи без її участі, заяву просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Шевченківського районного у місті Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), надав заяву від 17.03.2021р. № 50/21.12-38, в якій просить розглядати справу на розсуд суду, без представника відділу. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. Відповідно до вимог п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту у разі смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, враховуючи вимоги ст. 317 ЦПК України, яка передбачає розгляд даної категорії справ невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду, суд вважає за можливе розглянути заяву про встановлення факту смерті за відсутності осіб. Дослідивши письмові докази, що знаходяться в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 03.09.1975 року [PERSON] , [INFO] є дружиною [PERSON] , після реєстрації шлюбу присвоєно прізвище дружині - « [PERSON] », актовий запис № 2191 (а.с.6). Згідно із копії довідки про причину смерті № 576 від 17.02.21р. її чоловік [PERSON] помер [INFO] , внаслідок атеросклерозної хвороби серця. (а.с. 4). Звертаючись з даною заявою до суду, заявник посилається на те, що вона позбавлена можливості отримати свідоцтво про смерть свого чоловіка, оскільки факт його смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зі змісту відмови Відділу державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві за №132/21.12-73 від 16.03.2021 року на заяву представника Заявника про проведення державної реєстрації смерті чоловіка Заявниці [PERSON] , вбачається, що заявником для підтвердження факту смерті [PERSON] було пред`явлено Свідоцтво про смерть Серії [NUMBER] від 3001.2021року, виданого Калінінським відділом запису актів громадянського стану Донецького міського управління юстиції Міністерства юстиції Донецької області, яке, в свою чергу, було видано на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Вказаним відділом, з урахуванням ч.1 ст.17 закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», було відмовлено заявнику у проведенні державної реєстрації смерті на підставі пред`явлених документів (а.с.15). Тобто, форма вказаного свідоцтва не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 року за №1150/13024. В свою чергу, у відповідності до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або оголошення її померлою. Згідно п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545, або рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Разом з тим, відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. При цьому, згідно роз`яснень, які містяться в п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Положення ч. 1 ст. 317 ЦПК України передбачають, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. В свою чергу, відповідно до п. 1 Постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» від 17.03.2015 року, визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Вимоги ст. 1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської області» закріплюють, що згідно з цим Законом тимчасово, з дня набрання ним чинності з урахуванням положень Закону України "Про створення необхідних умов для мирного врегулювання ситуації в окремих районах Донецької та Луганської областей" на строк до 31 грудня 2021 року включно, запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей, до яких належать райони, міста, селища, села, що визначаються рішенням Верховної Ради України (далі - окремі райони Донецької та Луганської областей). Частинами 2 - 4 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв`язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України. При цьому, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», м. Донецьк віднесено до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження. Крім того, відповідно до п.3 наказу Міністерства юстиції України від 17.06.2014 року №953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції», із відповідними змінами, тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р "Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Як вбачається з матеріалів справи, реєстрації смерті [PERSON] в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилось. Встановлення факту смерті необхідне заявниці для отримання свідоцтва про смерть, установленого законодавством України зразка, що надасть можливість у майбутньому звернутись до нотаріуса для оформлення та прийняття спадщини. З огляду на те, що встановлення факту смерті має для заявника юридичне значення, оскільки безпосередньо породжує юридичні наслідки, зокрема, надасть можливість здійснити державну реєстрацію смерті її чоловіка та отримати відповідне свідоцтво про смерть, а встановлення вказаного факту в позасудовому порядку за вищенаведених обставин неможливе, суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що існують всі правові підстави для встановлення факту смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Донецьк. У відповідності до вимог ч.4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved