Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

12.02.2019 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вищезазначеним позовом. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивачка [PERSON] зазначила, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Даний будинок належить їй на підставі договору дарування від 03 квітня 2007 року. В будинку значиться зареєстрованим, але фактично не проживає [PERSON] з часу придбання нею у власність будинку, місце перебування відповідача їй не відоме. Реєстрація відповідача створює для неї певні незручності в користуванні власністю, оскільки вона позбавлена можливості розпорядитися своєю власністю. Просила суд визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування будинком. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві, просила його задовольнити, як законний та обґрунтований. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився Про день та час судового розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації. Також відповідач [PERSON] інформувався про наявність в провадженні Миргородського міськрайонного суду цивільної справи за позовом [PERSON] до нього шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. Відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивачки, показання свідків, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивачу [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування належить будинок [ADDRESS] (а.с. 4-6). Відповідно до довідки Біликівської сільської ради Миргородського району [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] з 1996 року. Але фактично не проживає з 2007 року. Відсутність [PERSON] за місцем реєстрації з 2007 року підтверджується також актами обстеження (а.с.9-10). Відповідно до ст. 346 ч.1, п.1 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Попередній власник майна - [PERSON] подарував будинок [PERSON] 03.04.2007 року. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що знають як позивачку так і відповідача. Відповідача останній раз бачили в 2004 році. Він з 2004 року не проживає в будинку [ADDRESS] , жодних його речей в будинку немає. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Зважаючи на вищевикладене, доведено, що відповідач [PERSON] не проживає в будинку [ADDRESS] більше року, однак в ньому зареєстрований, чим порушує право власності позивача на даний будинок . Вимога про примусове зняття [PERSON] з реєстраційного обліку до задоволення не підлягає, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є правовою підставою для зняття такої особи з реєстраційного обліку.

Outcome: approved