overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У січні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування жилим приміщенням у кімнаті № 223 по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що гуртожиток по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєва належить до комунальної власності територіальної громади міста [PERSON] і перебуває на балансі КП СКП «Гуртожиток». В кімнаті № 233 вищезазначеного гуртожитку з 08.11.2002 року зареєстрована відповідач [PERSON] Під час обстеження житлового фонду працівниками КП "СКП "Гуртожиток" було виявлено, що відповідач з 2013 року без поважних причин не проживає у спірному житловому приміщенні, не користується ним, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається благоустроєм кімнати. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати відповідача такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлялася, була належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від неї до суду не надходило, причина її неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши надані суду письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Гуртожиток, який знаходиться за адресою м. Миколаїв пр. Жовтневий, 340/1, є комунальною власністю територіальної громади міста [PERSON] і перебуває на балансі КП СКП «Гуртожиток». Відповідно до довідки про склад сімї та реєстрацію від 08.10.2015 року № 2138 в кімнаті № 223 по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєві починаючи зареєстрована з 08.11.2002 року відповідач [PERSON] (а.с.4). В ході планової перевірки обстеження житлового фонду, працівниками КП СКП «Гуртожиток» було встановлено, що у вищезазначеної кімнаті відповідач не проживає починаючи з 2013 року, про що було складено відповідний акт (а.с.5). Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користуються вказаним житловим приміщенням. Крім цього, позивач поніс витрати по сплаті судового збору, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути на користь відповідача судові витрати у розмірі 1 218,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

. У січні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивачка мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки у них виявились різні погляди на життя, протягом п"яти років спільного життя між ними склалися неприязнені відносини, які загострилися та переросли в побиття, за час перебування в шлюбі її спроби налагодити відносини постійно ігнорувалися, на підставі чого виникали сварки. За таких обставин збереження шлюбу та подальше сумісне життя, як і примирення є неможливим. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 21 червня 2017 року подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Згідно ст. 158 ЦПК України особа яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18 липня 2007 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції в м.Києві . Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, не ведуть спільне господарство, спору про поділ майна на даний час не існує. Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що шлюб може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

У січні 2019 року [PERSON] від імені та в інтересах [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначив, що заявниця [PERSON] є матір"ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], в актовому записі про народження якої батьком в порядку ст. 135 СК України записаний [PERSON] Представник заявника у заяві посилаючись на те, що [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO], зі слів матері, просить суд встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що [PERSON], [INFO] є єдиним законним представником своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], що їй необхідно для укладення шлюбу з громадянином Ізраїля та виїзду разом з дитиною на постійне місце проживання до Ізраїля. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував. Заслухавши пояснення представників заявника та заінтересованої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з положеннями ст.293 ч. 1 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями ст. 293 ч. 2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з положеннями ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Так судом встановлено, що заявниця [PERSON], [INFO] є матір"ю неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Як вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER], виданого 28 серпня 2001 року виконкомом Ларинської селищної ради Будьоннівського району м. Донецьк, батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] записаний [PERSON] Згідно з копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00021710042, батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] в порядку ст. 135 СК України записаний [PERSON] Таким чином, з урахуванням обставин справи, оцінивши в сукупності докази по справі суд дійшов до висновку, що [PERSON] записаний батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] зі слів та за вказівкою матері дитини [PERSON] На підставі викладеного суд дійшов до висновку, що [PERSON], [INFO] є єдиним законним представником своєї неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у зв"язку з чим заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

У січні 2019 року позивач в особі акціонерного товариства "Альфа-Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача на його користь заборгованості по кредитному договору від 14.03.2018 року № 50080796 в сумі 54674 грн. 71 коп. та понесених судових витрат по справі. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 14.03.2018 року між сторонами був укладений кредитний договір, згідно якого банк надав кредит у розмірі 49110 грн. 74 коп. Відповідач зобов`язання за договором кредиту належним чином не виконала. Станом на 15.12.2018 року заборгованість за кредитом - 46555 грн. 69 коп., за відсотками - 7119 грн. 02 коп., розмір неустойки - 1000,00 грн. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача АТ "Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с. 24). Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у відповідності з ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомила. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 14.03.2018 року між АТ "Альфа-Банк» та відповідачем був укладений договір № 50080796 в сумі 54674 грн. 71 коп. Кредитний договір складається із заяви позичальника та умов надання банківських послуг. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 15.12.2018 року заборгованість за кредитом - 46555 грн. 69 коп., за відсотками - 7119 грн. 02 коп., розмір неустойки - 1000,00 грн. Відповідач не виконала свої зобов`язання за кредитним договором, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

У січні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд зобов`язати Святошинський районний відділ державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві зняти арешт (реєстраційний номер обтяження 1515637 ) накладений постановою Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві АК№298274 від 25.11.2004 року. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що наявність арешту, обмежує позивача у праві володіння майном. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 07.04.2020 справа прийнята до провадження на призначена до розгляду за привилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з"явився. Представник відповідача в суд не з`явився, відзиву, заперечень до позову не надходило. Судом встановлено таке. Квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] , що підтверджується договором дарування 1/2 частки квартири, посвідченим 07.04.2000 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смірновою Т.Ю., за реєстровим №2485. Право власності на цю частину квартири зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна 01.06.2000 року за №1222. Та свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частку квартири, виданим 22.05.2003 року держанвим нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Зубченко Л.С., за реєстровим №2-1397. Право власності на цю частку зареєстровано в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об"єкти нерухомого майна. В грудні 2019 року позивачу стало відомо, що 25.11.2004 на підставі постанови АК№ 298274 державного виконавця виконавчої служби Святошинського району управління юстиції було накладено арешт на майно боржника [PERSON] , а саме на квартиру [ADDRESS] . Позивач [PERSON] 26.12.2019 звернувся до Відділу із заявою про зняття арешту з майна. Згідно відповіді Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, зняти арешт накладений постановою від 25.11.2004 року АК№298274 не є можливим, оскільки згідно даних Автоматизованої системи виконавчих проваджень, інформація щодо арешту, накладеного на майно вказаною постановою відсутня. Згідно зі ст. 321 ч. 1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власник майна відповідно до ст. 391 ЦК України, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких фактів та відповідних їм правовідносин суд знаходить позов обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У справі №702/1282/16-ц за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості Монастирищенським районним судом 24.03.2017 року ухвалене заочне рішення, яким стягнуто з відповідача [PERSON], [INFO], ідентифікаційний № [NUMBER], на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" (вул. Набережна Перемоги, 50 в м. Дніпро, 49094, ЄДРПОУ 14360570, рахунок № 29092829003111 (для погашення заборгованості та судових витрат), МФО № 305299) 28968,07 грн.- заборгованість станом на 31.10.2016 за кредитним договором б/н від 20.04.2006 року (з них: 4726,24 грн. - заборгованість за кредитом; 22386,21 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1355,62 грн. - штраф (процентна складова); 1378,00 грн. - витрати зі сплати судового збору; 240,00 грн. - витрати, пов»язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, всього 30586,07 грн. (тридцять тисяч п"ятсот вісімдесят шість гривень 07 копійок). В даному рішенні не вирішено питання щодо стягнення з відповідача витрат, пов»язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 840 грн., позивачем щодо даних позовних вимог надані суду докази. Позивач та відповідач про час та місце розгляду питання про ухвалення додаткового рішення з ініціативи суду повідомлені у встановленому порядку. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що з власної ініціативи у даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення, яким вирішити позовні вимоги, з приводу яких позивачем подані докази, але не ухвалено рішення. У відповідності до п.1 ч.1 ст.220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У травні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], Миколаївського регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи "Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву" . У позові зазначала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 21 червня 2003 року до 20 вересня 2012, в період шлюбу сторони отримали кредит відповідно до договору № 245 від 7 липня 2008 року, за рахунок якого придбали квартиру [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу згоди із приводу користування вказаною квартирою сторони досягнути не можуть. Спираючись про таке, позивачка просила про визнання за нею права власності на 1/2 частину вказаної квартири, а також про визнання її стороною згаданого договору на отримання кредиту. У судове засідання позивачка не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, до суду надіслала заяву, у якій просила про розгляд справи за її відсутності та задоволення позову. Відповідач - Державна спеціалізована фінансова установа "Державний Фонд сприяння молодіжному житловому будівництву - 4 грудня 2013 року надіслав до суду заперечення проти позову в частині визнання позивачки стороною кредитного договору, спираючись про те, що вона й так є стороною такого договору. Заперечень проти решти вимог відповідач не надіслав. при цьому клопотання про розгляд справи за його відсутності цей відповідач не надіслав. В подальшому цей відповідач свого представника у судові засідання не надсилав, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, про причини неявки представника суд не повідомляв. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи неодноразово сповіщався у встановленому законом порядку, о причиних неявки суд не повідомляв.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON], про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 12.01.2012 року і спільно проживали до 25.11.2012 року. Від спільного проживання у шлюбі в сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини. В судове засідання позивач з"явилася, подану позовну заяву підтримала і просила її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON], звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 16.06.1989 року і спільно проживали до 1999 року. Від спільного проживання в шлюбі у сторін народилося двоє дітей: син [PERSON], який є повнолітнім та [PERSON], [INFO]. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. В судове засідання представник позивача з"явився, подану позовну заяву підтримав і просив її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, на підставі ст.224 ЦПК України "у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи". Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об'єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбні стосунки та мешкають окремо. Майнового спору між сторонами немає. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв'язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Крім того, судом було надано термін на примирення один місяць і за цей період відносини між сторонами не змінилися.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У травні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], народженої у шлюбі з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що дитина проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання доньки, у зв"язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання доньки у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі та просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав суду заяву, в якій позов визнав у повному обсязі та просив розглядати справу у його відсутність Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. З матеріалів справи вбачається, що 25 червня 2003 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 25 червня 2003 року актовий запис № 395 (а.с 3). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с. 3). На момент розгляду справи донька сторін проживає разом з матір»ю. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред»явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 14 травня 2014 року. З огляду на те, що дитина проживає з матір'ю, а відповідач не надає матеріальну допомогу матері на утримання дитини добровільно, приймаючи до уваги матеріальне становище відповідача, виходячи з засад справедливості, добросовісності, розумності, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved