Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~11 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом , в якому просить суд зняти арешт нерухомого майна за об`єктом обтяження невизначено майно, все майно у межах суми стягнення відносно [PERSON] , померлого [INFO] у м. Ізюм Харківської області, накладений 20 квітня 2010 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області на підставі судового наказу Господарського суду від 04 грудня 2009 року № 61/248 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українська пивна компанія Харків», боргів на загальну суму 144752,08 грн., та скасувати запис про обтяження арешт нерухомого майна реєстраційний номер 9747486 від 20.04.2010 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина, у тому числі на частки нерухомого майна квартири [ADDRESS] , а саме частка у спільній власності, що належала [PERSON] , згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого ЖРЕП -1 17 грудня 1998 року та зареєстрованого у Ізюмському БТІ 03.01.1999 року, а також частки,які вона фактично прийняла у спадщину, але не оформила своїх спадкових справ, після смерті чоловіка, [PERSON] ,який помер [INFO] та сина [PERSON] ,який помер [INFO] . Частка у вищезазначеному спільному майні [PERSON] була прийнята його дружиною [PERSON] та сином [PERSON] , які на час смерті спадкодавця постійно проживали з ним. У подальшому відповідна частка у спільному майні [PERSON] ,яку він набув 07.01.2015 року ,перейшла його матері [PERSON] ,яка на час смерті [PERSON] ( [INFO] ) постійно проживала з ним. Отже у складі спадкового майна після смерті [PERSON] є 1/6 частка квартири, права на яку належали померлому [INFO] брату позивача, [PERSON] . Позивач є спадкоємцем першої черги після смерті матері [PERSON] . Під час вчинення нотаріальних дій з приводу оформлення спадщини, позивачу стало відомо, що за життя [PERSON] на невизначене майно ( все майно у межах суми стягнення) накладено арешти Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції на підставі судового наказу, виданого Господарським судом 04.12.2009 року № 61/248, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українська пивна компанія Харків» боргів на загальну суму 144752,08 грн. Й хоча на час накладення арешту ( 20.04.2010р) [PERSON] не володів нерухомим майном, а набув 1/6 частку вищевказаної квартири лише 07.01.2015 року, після смерті батька [PERSON] та невдовзі помер сам (14.07.2016)- арешт є чинним на теперішній час. Як свідчить Витяг про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, на нерухоме майно [PERSON] накладено арешт, який зареєстровано в реєстрі 20.04.2010 року за № 9747486. Арешт накладався в межах виконавчого провадження щодо примусового виконання судового наказу, виданого Господарським судом 04.12.2009 року № 61/248, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Українська пивна компанія Харків» боргів на загальну суму 144752,08 грн. Згідно даних Автоматизованої системи виконавчого провадження (спец розділ) виконавчі провадження відносно [PERSON] перебували на виконанні в період з 21.01.2010 р. по 30.12.2010 р. та з 12.05.2011 р. по 21.12.2011 року. 21.12.2011 року виконавчий документ повернуто стягувачеві за п.2 ч.1 ст. 47 Закону України « Про виконавче провадження» (відсутність у боржника майна) та повторно до органів виконавчої служби не надходив. Виконавчі провадження знищені. На теперішній час у відділі виконавчої служби відсутнє вищевказане виконавче провадження, що підтверджено довідкою від 07.02.2020 р. № 20236. Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань від 07.02.2020 р. за № 1006307173 така юридична особа як ТОВ «Українська пивна компанія Харків» не зареєстрована, однак арешти, накладені виконавчої службою, в процесі виконання вищевказаного виконавчого документа, на теперішній час не знято. У відзиві, наданому відповідачем на адресу суду 19 лютого 2020 року, відповідач вказує на те, що у вирішенні питання про зняття арешту з всього майна, що належить [PERSON] , який помер [INFO] покладаються на розсуд суду. Відповідач поясняє,що згідно інформації, що міститься у спецрозділіл Автоматизованої системи виконавчого провадження, на виконанні в Ізюмському ВДВС ГТУЮ у Харківській області перебували виконавчі документи де стороною вступав [PERSON] у 2009-2011 роках. У зв`язку з ухиленням боржника від сплати боргів, було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. У період з 2009 -2011 виконавчі провадження були завершені, а виконавчі документи повернуті стягувачу з підстав, передбачених ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на момент завершення виконавчих проваджень). У зв`язку з тим, що виконавчі провадження, завершені у 2010-2011 роках, знищені, у відділу виконавчої служби відсутня можливість надати суду копії постанов про завершення вказаних вище виконавчих проваджень. Учасники справи в судове засідання не з`явилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені [PERSON] вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , який народився [INFO] та [PERSON] , який народився [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.10,11). [PERSON] померла [INFO] (а.с.9). [PERSON] помер [INFO] ( а.с.8). [PERSON] помер [INFO] (а.с.7). [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] проживали за адресою: [ADDRESS] (а.с.12,13). Із копії свідоцтва про право власності на житло від 17 грудня 1998 року, виданого ЖРЕП -1 та зареєстрованого в Ізюмському БТІ 13 січня 1999 року вбачається, що квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ( а.с.15). [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу Харківської області 16 жовтня 2019 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,яка померла [INFO] . Згідно листа приватного нотаріуса Ізюмського міського нотаріального округу Мацокіної Н.О. від 14.02.2020 після смерті гр.. [PERSON] , яка померла [INFO] , заведена спадкова справа № 79/2019, яка зареєстрована у спадковому реєстрі за реєстраційним номером 64897906. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилась згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 16.10.2019 року за № 57931896. Заповіти відсутні, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 16.10.2019 року за № 57931906. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , заповіти відсутні та спадкова справа не заводилась, що підтверджено Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру № 57931862 та № 57931851 від 16.10.2019 року. Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між чоловіком [PERSON] та дружиною [PERSON] розірвано 21 грудня 2005 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 249. Як видно зі змісту інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта №199532617, сформованої 10.02.2020 року 20.04.2010 року Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції накладено арешт на нерухоме майно [PERSON] (реєстраційний номер обтяження 9747486) (а.с.16). Наразі, встановлені судом обставини є підставою для висновку, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , яким є квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] , однак не може реалізувати своє право спадкоємця з огляду на те що зазначене майно перебуває під арештом, як власність [PERSON] , що накладений Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції в Харківській області 20.04.2010 року на виконання судового наказу № 61/248 від 04.12.2009 року виданого Господарським судом про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ « Українська пивна компанія Харків» боргів на суму 144752,08 грн. Крім того, судом встановлено, що зазначена квартира, арештована Відділом державної виконавчої служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції, не перебувала у приватній власності померлого [PERSON] . Оскільки арештована квартира [ADDRESS] не належить і ніколи не належала на праві власності [PERSON] , що підтверджується наданими доказами у справі: саме свідоцтвом про право власності на житло від 17 грудня 1998 року, перебувала у приватній власності спадкодавця [PERSON] , а також [PERSON] та позивача, то підстави для подальшого арешту майна відсутні. Відповідно до правил\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до\~ст. 42 Закону України «Про нотаріат»\~та п.п. 4.17. п 4 глави 10\~Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, «якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва затримується до зняття арешту». Враховуючи норми частини 2 статті 1220 ЦК України\~про те, що часом відкриття спадщини є день смерті особи, то саме з цього дня позивачу належить спадщина після померлої [PERSON] . З огляду на те, що позивач є спадкоємцем майна померлої [INFO] [PERSON] , то за встановлених судом обставин відсутності підстав для обтяження майна, має право на отримання у власність спадкового майна. Однак та обставина, що спадкове майно перебуває під арештом, є порушенням його законних прав та інтересів. Згідно до частини 1\~статті 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~статті 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Правилами\~статті 391 ЦК України\~встновлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У\~ст. 55 Закону України "Про виконавче провадження"\~(у редакції, що діяла на час винесення постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження) зазначено, що арешт застосовується державним виконавцем для забезпечення збереження майна боржника, що підлягає наступній передачі стягувачеві або реалізації. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, якою накладається арешт на майно боржника та оголошується заборона на його відчуження; винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Державним виконавцем за постановою про відкриття виконавчого провадження або за постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження може бути накладений арешт у межах суми стягнення за виконавчими документами з урахуванням витрат, пов`язаних з проведенням виконавчих дій на виконання на все майно боржника або на окремо визначене майно боржника. У разі потреби постанова, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, надсилається державним виконавцем до органу нотаріату та інших органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження. Відповідно до ч.1\~ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частина 2\~статті 59 Закону України «Про виконавче провадження»\~визначає, що у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Зважаючи на те, що у судовому засіданні встановлено, що арешт, накладений на вказану квартиру, не знято за відсутності виконавчого провадження на виконанні, за яким таке накладення відбувалось, тому аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх відповідне задоволення в частині звільнення вказаної квартири з-під арешту. Отже, заявлені [PERSON] позовні вимоги про зняття арешту з майна підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved