Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

11 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачем і перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини добровільно не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися до суду із позовом. Просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з моменту подачі позову до суду і до повноліття дитини, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання з'явилась, позов підтримала повністю, просила суд позовні вимоги задовольнити. У судове засідання відповідач прибув, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, зареєстрованому 17.11.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Єнакіївського міського управління юстиції в Донецькій області (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Дочка [PERSON] проживає разом із позивачем, що підтверджено довідкою про склад сім'ї наданою КП "ЖРУ №7" (а.с. 5) Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує належним чином, не надає матеріальну допомогу на дитину, яка є необхідною для її нормального утримання. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у нього на утриманні, крім дочки [PERSON], інших неповнолітніх дітей немає, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним та можливим стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11.03.2014 року до досягнення дитиною повноліття. У відповідності зі ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved