Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності, визнання права власності на 1/2 частину будинку, посилаючись на те, що вони спільно проживали однією сім'єю з 1994 року без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Мають доньку [PERSON] [INFO]. З 1.11.1994 року [PERSON] зареєстрований в житловому будинку по вул. Басейній, 19 в м. Хмельницькому, в якому також зареєстрована і проживає відповідач. Факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] підтверджується фотографіями з їх сімейного альбому. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що розташований по вул. Басейній, 19 в м. Хмельницькому. Вказаний будинок був придбаний відповідачем на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.1990 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори [PERSON] За час спільного проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] було проведено реконструкцію та значні прибудови до буд. № 19 по вул. Басейній в м. Хмельницькому. На час придбання будинку його площа становила 40,5 кв. м, на даний час площа будинку становить орієнтовно 130,0 кв. м. Внаслідок чого вартість будинку значно збільшилась. Відповідно до ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Право подружжя па поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 Сімейного кодексу України: дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. [PERSON] просив встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 1994 року по березень 2015 року. Визнати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: місто Хмельницький, вул. Басейна, 19 об'єктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами, що розташований за адресою: місто Хмельницький, вул. Басейна, 19. [PERSON] звернулась до [PERSON] з зустрічним позовом про визнання останнього такою особою, яка втратила право на житлове приміщення, посилаючись на те, що вона, є власником буд. №19 по вул. Басейній у м. Хмельницькому, що підтверджується технічним паспортом та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності . Відповідно до домової книги, у даному будинку зареєстровані: [PERSON], її син - [PERSON], донька - [PERSON] та відповідач [PERSON]. [PERSON] зареєстрований за означеною адресою, хоча з серпня 2014 року по даний час в будинку не проживає, своїх речей не зберігає та за комунальні послуги не сплачує, втратив право на користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. [PERSON] просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: м. Хмельницький вул. Басейна, 19. Зобовязати Хмельницький MB УДМС в Хмельницькій області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: м. Хмельницький вул. Басейна, 19. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги неодноразово змінювали, остаточно виклавши їх у такій редакції: просили встановити факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 1994 року по березень 2015 року, визнати конструктивні елементи, будівельні матеріали, обладнання, що використані у процесі будівництва житлового будинку №19 по вул. Басейній у м. Хмельницькому обєктом права спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], поділити спільне майно подружжя - конструктивні елементи, будівельні матеріали, обладнання, що використані у процесі будівництва житлового будинку №19 по вул. Басейній у м. Хмельницькому та стягнути на користь позивача з [PERSON] грошову компенсацію у сумі 165048 грн., як частку [PERSON] у спільному майні подружжя. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання його такою особою, який втратив право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації не визнали, просили відмовити у його задоволенні. У судовому засіданні представник [PERSON] позов [PERSON] не визнав, вказавши, що означений позов є безпідставним, та таким, який не ґрунтується на вимогах Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України. Факт проживання однією сім'єю [PERSON] та [PERSON] з листопада 1994 року по березень 2015 року обґрунтовується позивачем вимогами Сімейного кодексу України, хоча до січня 2004 року до сімейних відносин, які вже існували на цю дату, норми СК застосовуються лише в частині тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності. [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів щодо його участі у проведенні реконструкції житлового будинку №19 по вул. Басейній у м. Хмельницькому, яка була проведена до 2004 року та не визначив у позовній заяві, які саме будівельні матеріали та конструктивні елементи будинку були ним використані при його будівництві. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання його такою особою, яка втратила право на користування житловим приміщенням, зняття з реєстрації просив задовольнити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання конструктивних елементів, будівельних матеріалів, обладнання, що використані у процесі будівництва житлового будинку, обєктом права спільної сумісної власності, поділ спільного майна подружжя та стягнення грошової компенсації як частки у спільному майні подружжя відмовити. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання його такою особою, який втратив право на користування житловим приміщенням та зобовязати Хмельницький MB УДМС в Хмельницькій області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: м. Хмельницький вул. Басейна, 19 відмовити. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень частин 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Разом з тим, згідно із ст. 74 Сімейного кодексу України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісні власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодекс Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно. За приписами ч. 2 ст. З Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 20 лютого 2012 р. № 6-37цс11, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для судів. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК доказування (а, отже, і рішення суду) не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до пунктів 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї (ч. 4 ст. 65 СК). Не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу на підставі договору дарування або в порядку спадкування; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто; речі індивідуального користування, в тому числі коштовності, навіть якщо вони були придбані за рахунок спільних коштів подружжя; кошти, одержані як відшкодування за втрату (пошкодження) речі, що належала особі, а також як відшкодування завданої їй моральної шкоди; страхові суми, одержані за обов'язковим або добровільним особистим страхуванням, якщо страхові внески сплачувалися за рахунок коштів, що були осо¬бистою власністю кожного з них. Що стосується премії, нагороди, одержаних за особисті заслуги, суд може визнати за другим з подружжя право на їх частку, якщо буде встановлено, що він своїми діями сприяв їх одержанню. Отже, майно, набуте під час спільного проживання особами, які не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, є об'єктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб як сім'ї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їхні спільні або індивідуальні трудові зусилля, унаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, об'єднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними. У зв'язку із цим суду під час вирішення спору щодо поділу майна, набутого сім'єю, слід установити не лише обставини щодо факту спільного проживання сторін у справі, а й ті обставини, що спірне майно було придбане сторонами внаслідок спільної праці. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] спільно проживали з 1994 року без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. З 1.11.1994 р. [PERSON] зареєстрований в житловому будинку по вул. Басейній, 19 в м. Хмельницькому, в якому також зареєстрована і проживає відповідач. Факт спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] підтверджується показами свідків, та фотографіями з їх сімейного альбому. Мають доньку [PERSON] [INFO]. [PERSON] на праві власності належить житловий будинок, що розташований по вул. Басейній, 19 в м. Хмельницькому загальною площею 40,5 кв. м. Вказаний будинок був придбаний [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 03.09.1990 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Хмельницької державної нотаріальної контори [PERSON] Судом встановлено, що значна частина будівельних матеріалів була придбана [PERSON] за власні кошти до 1994 року, які також були використані при реконструкції житлового будинку №19 по вул. Басейній, 19 в м. Хмельницькому та при будівництві господарської споруди, яка знаходиться на земельній ділянці біля житлового будинку. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] було проведено реконструкцію буд. № 19 по вул. Басейній в м. Хмельницькому . Будівельні роботи по реконструкції були початі у 1995 році та завершені у 2000 р., а у подальшому проводились ремонтні роботи , які були завершені в основному у 2003 р. Згідно витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 23.02.2015 р. житловий будинок по вул. Басейній, 19 в м. Хмельницькому має загальну площу 40,5 кв. м, житлову площу - 30 кв. м та приміщення сараю"Б" та вбиральню "В". Відповідно до технічного паспорта на житловий будинок, житловий будинок "А"-1 складається з наступних приміщень: № 1-1 кухня - 6,2 кв. м, №1-2 коридор - 4,3 кв. м , № 1-3 житлова кімната - 8,0 кв. м, № 1-4 житлова кімната - 22,0 кв. м. Згідно висновку експерта № 345/016, складеного 10.11.2016 р., експертом було встановлено самочинно реконструйовані (прибудовані) частини житлового будинку, які на плані будинку"А"-1 в додатку № 7 показані синім кольором: № 1-1 житлова кімната площею 13,9 кв. м, № 1-5 кухня площею 12,7 кв. м., № 1-6 передпокій площею 9,4 кв. м, № 1-7 вітальня площею 17,7 кв. м, № 1-8 ванна кімната площею 5,9 кв. м, № 1-9 гараж площею 17,3 кв. м. Відповідно до ст. 331 Цивільного кодексу України(2004 р.) право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів визначається постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 534 та іншими нормативними актами Кабінету Міністрів України та Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України. Відповідно до вимог статей 328 та 329 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. За змістом зазначених норм матеріального права до прийняття новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на це новостворене нерухоме майно як об'єкт цивільного обороту не виникає, у такому випадку особа є власником лише матеріалів, обладнання, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за сторонами спору на будівельну матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити компенсацію. Визнаючи при цьому право власності на матеріали чи обладнання, суд у своєму рішенні має зазначити (назвати) ці матеріали чи обладнання. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 18 листопада 2015 р. № 6-388цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК є обов'язковою для судів. Відповідно до ст. 10 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, па підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Судом встановлено, що [PERSON] в обґрунтування позовних вимог щодо визнання конструктивних елементів, будівельних матеріалів, обладнання, що використані у процесі будівництва житлового будинку № 19 по вул. Басейній в м. Хмельницькому після 2004 року, не визначив ці елементи та будівельні матеріали, а лише посилається на висновок експерта № 345/016, у якому зазначено, що вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням вартості використаних будівельних матеріалів та механізмів), перелік яких визначено на підставі письмових пояснень позивача, становить 330097 грн. [PERSON] у позовній заяві не розмежовує перелік та вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів та вартість ремонтно-будівельних робіт, що використані у процесі реконструкції житлового будинку № 19 по вул. Басейній в м. Хмельницькому після 2004 року, та не врахував вартість житлового будинку № 19 по вул. Басейній в м. Хмельницькому, який був придбаний [PERSON] у 1990 р. Факт проживання однією сімєю може бути встановлений судом з 1 січня 2004 р. і, відповідно, може бути визнано обєктом спільної сумісної власності майно, придбане за час спільного проживання після 1 січня 2004 р. Від встановлення дати придбання майна залежить, яке законодавство підлягає застосуванню, оскільки до січня 2004 р. не було умов набуття права власності за ст. 74 Сімейного кодексу, на що посилається [PERSON] Підстави для задоволення його вимог з цих підстав відсутні, оскільки реконструкція буд. №19 по вул. Басейній у м. Хмельницькому була проведена до 2004 року. Суд приходить до висновку, що [PERSON] не надав суду належних доказів щодо розміру свого вкладу, відповідно до вимог ст. 17 Закону України "Про власність" (який діяв на час виникнення правовідносин) про наявність домовленості про створення спільної сумісної власності, на придбання будівельних матеріалів і конструктивних елементів будинку, які були використані при реконструкції буд. №19 по вул. Басейній у м. Хмельницькому. Висновок експерта № 345/016 містить вартість ремонтно-будівельних робіт (з урахуванням вартості використаних будівельних матеріалів та механізмів), де не розмежовано перелік та вартість будівельних матеріалів, конструктивних елементів, вартість ремонтних та будівельних робіт, тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України особа втрачає право на користування житлом, разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником буд. №19 по вул. Басейній у м. Хмельницькому, що витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до домової книги, у даному будинку зареєстровані: [PERSON], її син - [PERSON], донька - [PERSON] та [PERSON]. Судом встановлено, що відповідно до висновків дільничного інспектора від 7.07.2015 р., 10.07.2015 р. [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою про те, що остання не надавала йому особисті речі, чинить перешкоди у проживанні в [INFO]. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання [PERSON] такою особою, що втратила право на житлове приміщення через його відсутність без поважних причин в означеному житловому будинку понад рік, оскільки [PERSON] чинила йому перешкоди у проживанні в означеному будинку. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] щодо зобовязання Хмельницького MB УДМС в Хмельницькій області зняти з реєстрації [PERSON] за адресою: м. Хмельницький вул. Басейна, 19.

Outcome: dismissed