Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-03 00:00:00

до Івано-Франківського міського суду звернувся ПАТ "ВіЕс Банк" до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення заборгованості за кредитним договором. В позові вказано, що 30/09/2008 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №67/37, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 25000 доларів США до 29/09/2023 року під 12.5 % річних. Відповідач належним чином не виконав умови договору позики, а тому позивач просить стягнути з відповідача неповернутий розмір позики та судовий збір. Крім цього позивач звернувся до відповідача з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому вказано, що 25/07/2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №KF40670, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 6000 доларів США до 22/07/2022 р. під 12.5 % річних. Однак відповідач належним чином не виконав свої зобов`язання щодо повернення позики. Зобов`язання за кредитним договором №67/37 від 30/09/2008 р. було забезпечено іпотекою від 30/09/2008 р. між позивачем та відповідачем, нежитловим приміщенням по [ADDRESS], загальною площею 42,5 кв. м. В справі "Пономарьов проти України" (Заява N 3236/03) вказано: ... сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження (див., mutatis mutandis, рішення у справі "Олександр Шевченко проти України" ( 974_256 ) (Aleksandr Shevchenko v. Ukraine), заява N 8371/02, п. 27, рішення від 26 квітня 2007 року, та "Трух проти України" (Trukh v. Ukraine) (ухвала), заява N 50966/99, від 14 жовтня 2003 року). Судом повідомлено відповідача про час і місце розгляду справи за його участі, він розпорядився своїм правом на участь в судовому засіданні на власний розсуд. Судом встановлено наступні обставини. 30/09/2008 р. між ВАТ "Фольксбанк" та відповідачем було укладено кредитний договір №67/37, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 25000 доларів США до 29/09/2023 року під 13.5 % річних. 25/06/2014 позивач надіслав відповідачу вимогу про дострокове виконання умов договору у зв`язку з його порушенням. Відповідно до статуту позивача до зміни назви він був поіменований ПАТ "Фольксбанк". 30/09/2008 р. між ВАТ "Фольксбанк" та [PERSON] укладено іпотечний договір, відповідно до якого забезпечено виконання кредитного договору №67/37 від 30/09/2008 року, за яким надано позику в сумі 25000 доларів США. За вказаним договором в іпотеку передано нежитлові приміщення по [ADDRESS], загальною площею 42,5 кв. м. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 20121231 нежитлові приміщення по [ADDRESS]. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 9 вересня 2014 року вказано, що задоволення вимог за дійсним основним зобов'язанням одночасно чи за наявності рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки не може мати наслідком подвійного стягнення за основним зобов'язанням, оскільки домовленість сторін про його заміну забезпечувальним зобов'язанням відсутня. Відповідно до п. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2 ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. В ч. 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" вказано, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 № 5 невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України "Про іпотеку" положення частини першої статті 35 Закону України "Про іпотеку" не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Право продажу іпотеки іпотекодержателем від свого імені передбачено в розділах 6 та 7 договору іпотеки. Відповідно до п. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В п. 1 ст. 60 ЦПК України вказано, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідач не надав суду жодного доказу або розрахунку на спростування позову. Таким чином позов обґрунтовано належними правовими підставами, а тому він підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 34 "Про іпотеку" після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відповідно до зазначеного та на підставі ст.ст. 549, 629, 1054 ЦК України, ст. 60 ЦПК України суд, -

Outcome: approved