Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

08 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та дружини з якою проживає дитина, мотивуючи вимоги тим, що відповідач не бере участі у матеріальному утриманні доньки, чим порушує її права на достатній рівень життя. У позовній заяві зазначено, що 20 червня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. На теперішній час вона припинила шлюбні відносини з відповідачем, після чого відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Зазначає, що відповідач нікого на утриманні не має, аліменти більше нікому не сплачує, жодних стягнень за виконавчими документами з нього не провадиться. Окрім того, він фізично та психічно здоровий, працює провідним механіком інженером в Словянському РПУ КП «Компанії «Вода Донбасу». Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, та аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів щомісчяно, до досягнення дитиною трьох років. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала заявлені вимоги, просила задовольнити їх у повному обсязі посилаючись на доводи викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково у частині стягнення аліментів на утримання дитини, проти їх задоволення не заперечує, в іншій частині позовних вимог просить задовольнити частково, а саме стягувати на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в межах заявлених вимог (ст.11 ЦПК України), суд встановив наступне. [PERSON] і [PERSON] 20 червня 2015 року зареєстрували шлюб /а.с.4/. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] /а.с.5/, яка проживає разом з матір?ю. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної [PERSON] України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2\~ст.51 Конституції України,\~ст.180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст.181 Сімейного кодексу України). Передбачених законом підстав для звільнення [PERSON] від обов?язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу утримання дитини не досягнуто. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] не виконує у відношенні своєї неповнолітньої донтки [PERSON] передбачені сімейним законодавством батьківські обов?язки з її утримання, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положення ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч.4 ст.84 СК України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. Положенням ч.6 цієї статті закріплено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Суд враховує, що малолітня дитина [PERSON], [INFO], яка не досягла трирічного віку, проживає з матірю [PERSON], наявність можливості у [PERSON] надавати матеріальну допомогу, тобто отримання ним будь-якого доходу, його працездатність, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог у цій частині. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує вищенаведені обставини майнового і сімейного стану відповідача та бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідач працездатний, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідача на утримання його дитини аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Вирішуючи розмір аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина, виходячи із принципу розумності та справедливості, суд призначає аліменти у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу відповідача, до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідно до вимог\~статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VI\~та положень\~статті 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень. Рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць згідно із положеннями\~статті 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved