Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

\~ Позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» ( ПАТ КБ «ПриватБанк», далі Банк), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованності за кредитним договором. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 20.02.2013 р. між ПАТ КБ «ПриватБанк»\~ та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н відповідач отримала кредит\~ у розмірі 4500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач належним чином не виконує зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість станом на 31.12.2017 року у розмірі 69872,64 грн., з яких заборгованість за кредитом 3428,52 грн., відсотки за користування кредитом- 58658,36 грн., пеня- 3982,30 грн., а також штрафи: фіксована частина- 500,00 грн., відсоткова складова- 3303,46 грн. Також позивач просив стягнути з відповідача понесені ним судові витрати по справі в розмірі 1762,00 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач\~ у судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не надала. Справу судом розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження, що відповідає вимогам ст. ст. 274-279 ЦПК України. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних у справі письмових доказів, та за згодою позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що не суперечить положенням ст.280 ЦПК України. \~ \~ \~ Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.02.2013 р. [PERSON] заповнила та підписала заяву про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», з тексту заяви вбачається, що відповідач виявила бажання отримати платіжну кредитну картку «Універсальна», з встановленням платіжного ліміту 4500,00 грн. Своїм підписом відповідач\~ погодилась з тим, що дана заява, разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг»,\~«Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку» становлять між позичальником та банком договір про надання банківських послуг. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України (договір приєднання), згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг для ПАТ «ПриватБанк» передбачена можливість зміни тарифів та інших невідємних частини договору. При цьому у сторін договору виникають обовязки: у кредитора- інформування позичальника щодо внесених змін шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених у п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг, у позивачальника отримання виписки про стан та про здійснені операції по карткових рахунках (п. 1.1.2.3Умов та правил надання банківських послуг). За умовами вказаного вище договору [PERSON] отримала кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 4500,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених цим договором. Власник карти зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов надання банківських послуг. Пунктом 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг встановлено, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 526 ЦК України визначено, що зовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільногозаконодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ За ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями відповідно до умов Договору. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, оскільки не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобовязаннями відповідно до умов Договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Як вбачається з наданого банком\~ розрахунку, заборгованість за договором б/н від 20.02.2013 року станом на 31.12.2017 року утворилась у розмірі 69872,64 грн., з яких заборгованість за кредитом 3428,52 грн., відсотки за користування кредитом- 58658,36 грн., пеня- 3982,30 грн., а також штрафи: фіксована частина- 500,00 грн., відсоткова складова- 3303,46 грн. Таким чином, при процентній ставці по кредиту до 31.08.2014р. -30 %, з 01.09.2014 р. -34,8 %, з 01.04.2015 р. -43,20%, проценти, нараховані Банком, майже в 17 разів перевищують заборгованість за кредитом. Розмір нарахованих процентів коливається від 84,69 грн. до 4002,65 грн. З огляду на викладені обставини, сума щомісячних нарахувань процентів на прострочену заборгованість, яка мала місце з квітня 2014 р. неспівмірно поступово коливалась від 84,69 грн до 4002,65 грн., що не відповідає умовам договору, прозорості та зрозумілості таких нарахувань, перетворюється на непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих прибутків кредитором. Приписами ч.1 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Відповідно до резолюції Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів" від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Вимога по стягненню відсотків, яка є явно завищена та не відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти суперечить розумному стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання. Приймаючи недоведеність правомірності нарахування процентів за користування кредитом, суд відмовляє у зазначений частині позовних вимог про стягнення процентів у розмірі 58658,36 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Банком нарахована пеня\~ за період з\~ 01.06.2014 р. по 31.12.2017 р. в сумі 3982,30 грн. Умовами договору передбачена відповідальність за одне й те ж порушення договору, прострочення платежів, як у вигляді пені, так і штрафу, який має як фіксовану величину, так і відсоткову складову від суми заборгованості. За приписами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно положень ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Виходячи з\~ того, що одночасне застосування різних видів неустойки, що передбачені у\~ст. 549 ЦК України, у якості заходів відповідальності за одне й теж правопорушення в силу прямої заборони\~Основним Законом України\~є нікчемними, вони не повинні застосовуватися судом. Таким чином, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» в частині стягнення з відповідача штрафу (фіксованої частини) у розмірі 500,00 грн. та штрафу (відсоткова складової) у розмірі 3303,46 грн.\~ задоволенню не підлягають. Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору\~ у мінімальному розмірі- 1762 грн.\~ На підставі викладеного,

Outcome: partial