Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

позивач звернуся до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на нерухоме майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS] після смерті [INFO] року бабусі [PERSON], а у зв'язку з тим, що за життя спадкодавець не встигла оформити правоустановчі документи на будинок порушує питання про визнання за ним права власності на це майно в порядку спадкування за заповітом. У суді позивач просив про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, після смерті [PERSON] (бабусі позивача) [INFO] року відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS] який збудовано в 1966 році. Належність цього майна померлій стверджується даними будинкової книги та випискою з погосподарської книги наданою Вищедубечанською сільською радою Вишгородського району Київської області від 30 березня 2015 року, згідно з якими померла була головою господарства згаданого будинку та його єдиним володільцем, який їй належав з 1987 року. [PERSON] є бабусею позивача, якому вона заповіла усе своє майно, що підтверджується заповітом від 17 жовтня 2013 року, посвідченим секретарем виконкому Вищедубечанської сільської ради Вишгородського району Київської області Кисіль І.М. Позивач у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України. Інших спадкоємців по справі не має, що підтверджується матеріалами спадкової справи №588/2014 від 21 листопада 2014 року після померлої [INFO] року [PERSON] Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Згідно постанови державного нотаріуса Вишгородської районної нотаріальної контори в Київській області про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 27 лютого 2015 року видача свідоцтва про право власності на спадщину є неможливою в зв'язку з тим, що право власності спадкодавця на житловий будинок зареєстровано 14 лютого 2014 року, тобто вже після смерті [PERSON] На час побудови у 1966 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів'я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 року № 105 „Про порядок державного обліку житлового фонду", почалася робота по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Як вбачається з даних будинкової книги та технічного паспорту успадкований позивачем будинок збудовано в 1966 році. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачу, належав їй на праві власності і подальша зміна законодавства не позбавила її набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування після смерті своєї бабусі. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що в порядку спадкування за законом позивач набув право власності на вказане спадкове майно, яке належить його бабусі, яка померла і не встигла його зареєструвати, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину. Питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. Таким чином, заявлене позивачем право підлягає захистові, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved