Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дружини. На підставу своїх вимог спирається на те, що 23 серпня 2014 року позивач та [PERSON] уклали шлюб, який вони зареєстрували у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Умань Уманського міськрайонного управління юстиції Черкаської області, актовий запис №466. Від шлюбу вони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO], яка постійно проживає із позивачкою і перебуває на її утриманні. Спільне життя у них не склалось, на даний час вони фактично припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, відповідач з моменту народження дочки проживає окремо, участі у вихованні дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. На даний час дочка проживає із позивачкою, перебуває на повному її утримані, позивач перебуває у декретній відпустці та потребує коштів на утримання дитини. Відповідач має можливість надавати її допомогу, однак ухиляється від своїх обов'язків, у зв'язку з чим позивач вимушена звертатись до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з"явився, але згідно поданої заяви просить справу розглядати у його відсутність та підтримує позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач будучи допитаний в порядку окремого доручення, позовні вимоги не визнав та просив слухати справу в його відсутності. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає що є підстави для задоволення позову. Так, відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Ст. 75 СК України передбачено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Крім того, ст. 76 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно статті 84 СК України, ч.1 - дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; ч.2 - дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; ч.3 - якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років; ч.4 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; ч.5 - аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду; ч.6 - право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання. Частина 4 статті 84 СК України регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Не перешкоджатиме виникненню цього права і застосування інституту недійсності шлюбу у випадках, коли дружина не знала і не могла знати про перешкоди до реєстрації шлюбу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов'язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Визначаючи розмір аліментів на утримання дружини, суд виходить з того, що відповідач має працездатний вік, офіційно не працює, також відповідач будучи допитаний в порядку окремого доручення позовні вимоги не визнав та пояснив, що він не працює, немає доходів та в нього існують інші витрати на особисте життя. Проте суд, виходячи з принципу справедливості та розумності та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, оскільки суд вважає, що відповідач належним чином не довів суду неможливості сплати даних аліментів в даному розмірі та із застосуванням положень ст. 60 ЦПК України, яка регламентує обов"язок доказування стороною обставин, на які вона посилається на підставу своїх вимог, є прямиим її обов"язком, що відповідачем належним чином небуло зроблено, суд присуджує кошти (аліменти) на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років у розмірі 800 грн. щомісячно. Суд не бере до уваги та не важає належним доказом копію трудової книжки відповідача, на яку він посилається як на підставу того, що він не працює та немає доходу, оскільки із даної трудової книжки вбачається запис про звільнення у 2014 році і суду надана лише копія сторінок 1 та 3 трудової книжки, з яких суд не може встановити ні факту працевлаштування на час розгляду даної справи, ні факту самої належності відповідачу. Відповідно до ст.367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Судові витрати, відповідно до ст. 88 ЦПК України слід покласти на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved