Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що 1 червня 2019 року між нею та відповідачем [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб Трускавецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, актовий запис за №87, серія свідоцтва про шлюб [NUMBER] . Посилається, що від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Дитина зареєстрована за місцем реєстрації позивачки, за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на її утриманні. Стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов`язки та виховання дитини. Пояснює, що всю вагітність і досі вона проживає без відповідача, фактично сім`я припинила своє існування, весь час вони з відповідачем проживають окремо, сімейного життя не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, сімейного господарства не ведуть і не вели, оскільки прожили тільки декілька тижнів. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, створення в сім`ї доброзичливої сприятливої морально-психологічної атмосфери. Поведінка відповідача до членів своєї сім`ї характеризується грубістю, він емоційний, неврівноважений та схильний до фізичних образ, аморальна поведінка відповідача може зашкодити розвиткові дитини. Відповідач влаштовує постійні скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей і в громадських місцях, що ображає і принижує її честь і гідність. Відповідач постійно пред`являє їй необґрунтовані претензії, що робить спільне життя нестерпним. Зазначає, що категорично заперечує проти збереження шлюбу, вважає що примирення між нею та відповідачем є неможливим, строк для примирення просить не надавати. Позивачка також просить малолітню дитину залишити з нею, вказуючи, що дитина проживає з матір"ю, за місцем реєстрації дитина відвідує дитячий садочок, облікована в медичних установах. Відповідач за весь період від народження дитини приїздив до дитини тільки чотири рази, не цікавиться дитиною, не бере участі у вихованні дитини, добровільно кошти не надавав, в свою чергу, позивачка виховує дитину, піклується про неї, має з останньою психологічний контакт, між ними є прив"язаність. Вважає, що дитина повинна проживати разом з нею в квартирі, що належить їй на праві спільної власності за адресою [ADDRESS] . Додатково вказує на те, що спроможна забезпечити дитину всім необхідним, так як є працевлаштованою в Дрогобицькому РВП ГУНП у Львівській області. Вказує, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 05.10.2020 року у справі №298/919/20 відповідачем сплачуються аліменти на дитину. Просить залишити їй після розірвання шлюбу прізвище чоловіка. Позивачка, посилаючись на ст.ст.104, 105, 110, 111, 112, 113 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, залишити місце проживання малолітньої доньки з нею, стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 12 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з викликом сторін. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка, будучи повідомленою про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явилася. Подала заяву, в якій просить цивільну справу №298/1139/21 за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомленим про дату, час та місце проведення судового розгляду, в судове засідання не з`явився. Подав заяву, в якій просить цивільну справу №298/1139/21 за позовом [PERSON] до нього про розірвання шлюбу розглянути без його участі, вказуючи на неможливість бути присутнім при розгляді даної справи. Не заперечує проти розірвання шлюбу з [PERSON] . Враховуючи неявку учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суддя, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 1 червня 2019 року, судом установлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 1 червня 2019 року зареєстрували шлюб у Трускавецькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про що було зроблено відповідний актовий запис №87. Подружжя має дитину: доньку [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 6 листопада 2019 року). Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом своїх порушених прав. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється в наслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористалася даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Приймаючи до уваги заяву позивачки, суд вважає, що причини, що спонукають її наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їхньої дитини, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Положеннями ст.24 СК України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому, судом враховуються аргументи позивачки, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення ведення спільного господарства, припинення подружніх відносин, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, та не оспорювалися відповідачем. Більше того, у поданій суду письмовій заяві відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу з позивачкою. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з листопада 2021 року. У позові [PERSON] також заявляє вимогу про залишення доньки - [PERSON] , [INFO] , проживати з позивачкою. Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно зі ст.141 СК мати й батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ст.157 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Відповідно до ч.ч.2, 8, 9, 10 ст.7 СК сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Як встановлено судом, донька сторін - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 23 грудня 2019 року, де проживає разом з матір"ю [PERSON] . Вказане підтверджується довідками Великоберезнянської селищної ради від 11 жовтня 2021 року за №2294 та від 23 грудня 2019 року за 846. Враховуючи, те, що відповідач будь-яких заперечень щодо позову не надав, в тому числі не висловив заперечень щодо заявленої позивачкою вимоги щодо залишення місця проживання доньки [PERSON] за адресою проживання позивачки, а проживання дитини з матір`ю не суперечить інтересам малолітньої доньки, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, та на які вірно посилається позивач в поданому позові. За вказаних обставин, суд вважає, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує вимоги ч. 1 ст. 141 ЦПК України та вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 908 гривень 00 копійок судового збору, сплаченого нею при поданні позову згідно квитанції №3591830166 від 18 жовтня 2021 року.

Outcome: approved