Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до Сновської територіальної громади в особі Сновської міської ради Сновського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON], яка на день смерті проживала за адресою: [ADDRESS] з нею також і проживала позивач. Після її смерті відкрилася спадщина за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач звернувся до нотаріальної контори, але нотаріусом йому відмовлено в зв"язку з тим, що відсутня державна реєстрація права власності на вищезазначений будинок. Позивач у підготовчому судовому засіданні відсутній, в позовній заяві просить розгляд справи провести без її участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують, позов визнають. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.03.2018 року ( а.с. 7), яка є матір'ю позивача ( а.с.40). Згідно довідки № 52 від 18.05.2018 року інвентаризаційна вартість житлового будинку з надвірними будівлями за адресою:[ADDRESS] становить 77520 гривень. Рік забудови до 1992. ( а.с. 8). Згідно з пунктом 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 травня 2001 року № 127, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 липня 2001 року за № 582/5773, не належать до самочинного будівництва індивідуальні ( садибні ) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські ( присадибні ) будівлі та споруди, прибудови до них, зведені до 05 серпня 1992 року. Згідно виписки із по господарської книги № 3 за 1991-1995 роки Клюсівської сільської Ради народних депутатів Щорського району Чернігівської області, особовий рахунок № [NUMBER] в по господарській книзі № 3 за 1991-1995 роки відкритий на [PERSON], [INFO] прописану в [ADDRESS]. ( а.с. 84). Відповідно до довідки № 118 від 31.10.2018 року, згідно запису в по господарській книзі № 1 Клюсівської сільської ради за 2016-2020 роки станом на 24.03.2018 року в [ADDRESS] постійно прописані і проживають: 1.[PERSON], [INFO], прописана з 17.02.1979 року і виписана у зв'язку зі смертю [INFO] 2.[PERSON], 1964 р.н., прописана з 30.08.2011 року і по теперішній час. ( а.с. 83). Приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Татьяненко Т.В. відповідно до постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 26.09.2018 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв'язку з неподанням документів необхідних для вчинення нотаріальної дії (а.с.14). Відповідно до статтей 1216; 1217,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Позивач є спадкоємцем майна померлої в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги. Отже, позивач може захистити свої права тільки шляхом звернення до суду. Таким чином, надані позивачем та досліджені в судовому засіданні докази дають підставу встановити, що житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] належав померлій [PERSON]. Позивач є спадкоємцем майна померлої в силу ст. 1261 ЦК України, як спадкоємець першої черги за законом. Позивач в червні 2018 року звернулася до нотаріальної контори, із заявою про прийняття спадщини. Згідно копії спадкової справи № 76/2018, яка відкрита до майна померлої [INFO] [PERSON] вбачається, що крім позивача до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини будь-які інші спадкоємці не звертались. Позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved