Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання свідоцтва про право власності на квартиру дійсним. В судовому засіданні позивач, будучи допитаним в якості свідка, пояснив, що в 1971 році він вступив у ЖБК "Інгулець-6", ставши членом якого, приймав участь у будівництві житлового будинку [ADDRESS] у м. Кривому Розі. На підставі рішення виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради від 30.10.1971 року отримав ордер № 267 на квартиру за адресою: [ADDRESS] В травні 1999 року кооператив "Ігулець-6" реорганізовано в ТСББ "Інгулець-6". 17 грудня 1991 року, після внесення пайових внесків за квартиру в ЖБК "Інгулець-6", виконавчим комітетом Інгулецької районної ради народних депутатів м. Кривого Рогу йому було видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], яке він зареєстрував в БТІ. Згодом позивач вирішив оформити договір дарування вказаної квартири, але з'ясувалось, що дане свідоцтво не оформлено належним чином, зокрема в ньому відсутній підпис посадової особи виконкому Інгулецької районної ради, яким воно було видано, та не засвідчено печаткою райвиконкому, тобто свідоцтво не є дійсним. 21.01.2014р. позивач звернувся до Інгулецької районної у місті ради щодо дооформлення свідоцтва про право власності, але йому було відмовлено та запропоновано вирішити питання у судовому порядку. В судове засідання після перерви позивач не з,явився, надав суду заяву, в якій просить провести судове засідання після перерви за його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.54). Представник відповідача виконавчого комітету Інгулецької районної у місті ради в судове засідання не явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, проти позовних вимог не заперечує (а.с.41). Представник третьої особи ТСББ "Інгулець-6" м.Кривого Рогу в судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає (а.с.23). Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в Дніпропетровській області в судове засідання не явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, при вирішенні спору покладається на розсуд суду (а.с.40). Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. З 1971р. позивач є членом ЖБК "Інгулець-6" (на даний час ТСББ "Інгулець-6") (а.с.8,10). 30.10.1971р. на підставі рішення виконавчого комітету Інгулецької районної ради депутатів позивач отримав ордер № 267 на [ADDRESS] та з цього часу проживає у вищезазначеній квартирі (а.с.5,6,9). Відповідно до ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до п.5-1 постанови Пленуму ВСУ №9 від 18.09.1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» судам слід мати на увазі, що згідно із ст. 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Якщо квартира, пай за яку був повністю сплачений членом ЖБК, що помер до 1 липня 1990 р., не була заселена кооперативом, право на неї визнається за спадкоємцем, який не проживав із спадкодавцем. Позивач в січні 1987р. в повному обсязі сплатив пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] у ЖБК "Інгулець-6" (а.с.9). Згідно ч. 3 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Позивач звернувся до органу приватизації, та 17.12.1991р. отримав свідоцтво про право власності на [ADDRESS], яке зареєстровано в БТІ в реєстровій книзі № 27, арк.141, запис 41 (а.с.7,9, 25,38). В судовому засіданні встановлено, що вказане свідоцтво не містить підпису посадової особи виконкому Інгулецької районної ради, яким воно було видано, та не засвідчено печаткою райвиконкому. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач встановивши недоліки вказаного свідоцтва звернувся до виконкому, але отримав відмову та був направлений для вирішення даного питання до суду (а.с.11). Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Судом не встановлено незаконність набуття права власності позивачем на зазначену квартиру, суд вважає відсутність підпису та печатки у спірному свідоцтві технічною помилкою органу приватизації. Позивач по теперішній час зареєстрований та проживає у вказаній квартирі. Спірне свідоцтво не суперечить актам цивільного законодавства і не порушує цивільні права або інтереси. Таким чином оскільки право власності позивача, яке зареєстровано у встановленому порядку, не визнається, слід захистити не визнане право шляхом визнання дійсним виданого свідоцтва органа приватизації.

Outcome: approved