Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

Адвокат Страшок О.В., який представляє інтереси [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "Райагробуд", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача Вінницька товарна універсальна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на нерухоме майно. Позовні вимоги мотивує тим, що 29 листопада 2010 року між позивачем та Бершадським МДПІ Вінницької області був укладений договір купівлі-продажу (відчудження) нерухомого майна №368 на комплекс будівель та споруд, загальною площею 559,1 кв.м., який знаходиться в [ADDRESS] , належав ТОВ "Райагробуд" та зареєстрований в КП "Тульчинське МБТІ" 26.06.2007 року під Р №117. Комплекс придбаний у відповідача за 36 200 гривень. Договір укладений на Вінницькій товарній універсальній біржі, однак не зареєстрований в Тульчинському бюро технічної інвернаризації. Державним реєстратором Савчук Л.І. відмовлено в проведенні державної реєстрації права власності вказаного майна, в зв`язку з тим, що подані документи не відповідають вимогам. На час укладення договору був чинний Закон України "Про товарну біржу", відповідно до ст.15 якого, правочини зареєстровані на біржі, подальшому нотіральному посвідченню не підлягають. При вчиненні правочину всі дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, перехід права власності, всі сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, мали вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме купівлі-продажу комплексу будівель і споруд, правочин був реальними і вчиненм у формі, дозволеній чинним законодавством України в 2010 році. Із-за протиріч правових норм, діючих на час укладення правочину в 2010 році і та на час відмови компетентних органів визнавати на даний час правочин дійсним, законним і виконаним, він змушений звернутися до суду з позовною заявою про захист своїх прав. 30.07.2021 року ухвалою Чечельницького районного суду Вінницької області по справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. У підготовчому засіданні 17.09.2021 ухвалою суду задоволено клопотання адвоката Страшка О.В та замінено неналежного відповідача ТОВ "Райагробуд" належним відповідачем, а саме його правонаступником ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд". Підготовче судове засідання відкладено на 08.10.2021. У підготовчому засіданні 08.10.2021 ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача [PERSON] та замінено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Вінницьку товарну універсальну біржу на товариство з обмеженою відповідальністю "Торгові системи ВТУБ" у зв`язку з тим, що Вінницька товарна універсальна біржа була реорганізована шляхом проведення процедури перетворення в товариство з обмеженою відповідальністю "Торгові системи ВТУБ". Підготовче засідання закрито, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, проте представник позивача [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Крім того, у заяві уточнив позовні вимоги, а саме в частині визнання права власності будівель не по [ADDRESS] , оскільки вказану вулицю перейменовано відовідно до рішення Ольгопільської сільської ради 7 скликання від 14.04.2016 року №130. На підтвердження вказаного факту додав довідку Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області. Представник відповідача ТОВ "Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд" повторно у судове засідання не з`явився, конверт з рекомендованим повідомленнями повернувся без вручення адресату, з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою", хоча повістка направлялися за зареєстровани місцезнаходження організації. За таких підстав відповідач вважається належно повідомленим про дату, час і місце судового засідання. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача, директора ТОВ "ТС ВТУБ" Ропотілов В.В. у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі. Крім того зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, оскільки в договорі купівлі-продажу, що укладався в той час (згідно чинного законодавства) на ТБ "ВТУБ" з продажу майна, що перебуває в податковій заставі завжди містилась примітка, а саме, що відповідно до ст.15 Закону України "Про товарну біржу" контракт реєструвався на біржі і подальшому нотаріальному посвідченню не підлягав. У ст.657 ЦК України чітко вказано, що договори з продажу податкової застави не підлягають нотаріальному посвідченню, а тому є чинними з дати оформлення договору і підписання сторонами. Згідно ч.3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого порядку вирішення справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до дублікату біржового контракту, що має силу оригіналу, а саме договору купівлі продажу (відчуження) нерухомості - біржового контракту № 368 від 29.11.2010 року, зареєстрованого на Товарній біржі "Вінницька товарна універсальна біржа", учасник торгів нерухомістю, член біржі, Приватне підприємство "Брокпартнер" в особі брокера Гуменюка О.В., що виступає під № 200, та діє згідно договору доручення №27/10/1 від 27.10.2010 та листа №811/24 від 26.11.2010 від імені Чечельницького відділення Бершадської МДПІ Вінницької області, що далі зветься "продавець", з однієї сторони та учасник торгів нерухомістю, член біржі, фізична особа-підприємиць [PERSON] , що виступає під №185 та діє згідно договору доручення №23/11/2 від 23.11.2010 від імені [PERSON] , що далі зветься "покупець", з іншої сторони, у відповідності з правилами біржової торгівлі на ВТУБ уклали контракт про наступне: продавець продав, а покупець купив комплекс будівель та споруд загальною площею 559,1 кв.м., у складі: прохідна загальною площею 35 кв.м., літ.А, столярний цех загальною площею 524,1 кв.м., - літ. В, що розташовані за адресою [ADDRESS] та знаходяться в податковій заставі. У власність покупця відходить в цілому вказаний комплекс будівель та споруд.(а.с.7). Як вбачається з листа за вих. № 193 від 23.03.2021 наданого Комунальним підприємством "Тульчинське МБТІ" станом на 31.12.2012 згідно архівних даних, власником нерухомого майна, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] на підставі рішення Чечельницького районного суду Вінницької області, справа №2-92 від 02.04.2007 року, зареєстроване в КП "Тульчинське МБТІ" 26.06.2007 року під Р №117 в реєстровій книгі ЮН1. (а.с.6). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 249400202 від 23.03.2021 року, право власності на комплекс будівель та споруд, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною плащею 559,1 зареєстровано за ТОВ Чечельницьке агропромислове підприємство "Райагробуд". (а.с.5). Як вбачається із рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за № 59318079 від 17 липня 2021 року державним реєстратором Ольгопільської сільської ради Вінницької області Савчук Л.І. відмовлено у державній реєстрації права приватної власності на комплекс будівель та споруд, що розташований за адресою [ADDRESS] за [PERSON] , оскільки подані документи не відповідають вимогам, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. (а.с.8). Згідно довідки Ольгопільської сільської ради Гайсинського району Вінницької області №500 від 22.11.2021 рішенням Ольгопільської сільської ради 7 скликання від 14.04.2016 №130 вулицю 1 Травня перейменовано на вулицю Дружби в с.Ольгопіль Чечельницького району Вінницької області. (а.с.104) Відповідно до Постанови ВРУ "Про утворення та ліквідацію районів" №807-ІХ від 17 липня 2020 року у Вінницькій області ліквідовано Чечельницький район та утворено Гайсинський район (з адміністративним центром у місті Гайсин) до складу якого ввійшли Ольгопільська сільська та Чечельницька селищна територіальні громади. (а.с.105) Відповідно до технічного паспорта виготовленого станом на 19 лютого 2021 року за заявою [PERSON] , на комплекс будівель та споруд по [ADDRESS] , загальна площа прохідної, літ.А - складає 35,0 кв.м., а столярного цеху, літ. В - 524,1 кв.м. (а.с.9-11). Згідно ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 12 ЦПК України встановлено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який полягає в тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства ( ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Частина 1 ст. 58 Конституції визначає, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Частинами 1, 3 ст.5 ЦК України передбачено, що акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності; якщо цивільні відносини виникли раніше й регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Статтею 392 ЦК України встановлено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до положень ст.1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини 1 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-ХІІ "Про товарну біржу" (в редакції, чинній на момент укладання спірного правочину), товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу і комерційну діяльність, і має за мету надання послуг в укладенні біржових угод, виявлення товарних цін, попиту і пропозицій на товари, вивчення, упорядкування і полегшення товарообігу і пов`язаних з ним торговельних операцій. Згідно ст.15 Закону України "Про товарну біржу" біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності зазначених умов, а саме: якщо вона являє собою куплю-продаж, допущений до обороту на товарній біржі, якщо її учасники - члени біржі, якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Угоди, зареєстровані на товарній біржі не підлягають нотаріальному посвідченню. (ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу"). Тобто, чинне на момент укладання спірного правочину законодавство, а саме ч.2 ст. 15 ЗУ "Про товарну біржу", дозволяло укладати угоди купівлі-продажу нерухомого майна за участю фізичних осіб, без нотаріального посвідчення біржового контракту. Судом встановлено, що для позивача підставою звернення до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд дійсним стала та обставина, що він на даний час позбавлений можливості розпорядитися нерухомим майном на власний розсуд, яке було придбано ним на підставі угоди, оформленої та зареєстрованої на товарній біржі, оскільки договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Аналізуючи надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача, оскільки при розгляді справи встановлено, що при укладенні договору купівлі-продажу комплексу будівель та споруд дії сторін були спрямовані на встановлення цивільних прав та обов`язків, всі зобов`язання по договору сторонами були виконані в повному обсязі, перехід права власності відбувся, сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності та вільне волевиявлення, що відповідало внутрішній волі на досягнення наслідків, а саме договору купівлі-продажу. Отже правочин був реальним і вчинений у формі, дозволеній чинним законодавством України на момент вчинення. Оскільки у чинному законодавстві на момент укладення договору купівлі-продажу існувало неоднозначне тлумачення щодо порядку укладення договорів купівлі-продажу нерухомого майна, зазначена колізія у законодавстві на думку суду повинна тлумачиться на користь особи. Крім того, з моменту укладення договору і по теперішній час жодна із сторін не заявила про недійсність правочину. Таким чином, суд приходить до переконання, що визнання договору купівлі-продажу, а саме біржового контракту дійсним не призведе до порушення прав будь-яких інших осіб та іншим шляхом захистити свої права у позивача немає можливості. Суд не має сумніву в достовірності документів, наданих позивачем як докази. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. На підставі викладеного та

Outcome: approved