Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-14 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування майнової та моральної шкоди. В позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог посилалась на те, що орієнтовно в березні-квітні 2017 року мешканці с.Івонченці, а також безпосередньо відповідач [PERSON] звернулись з колективною заявою до депутата Полтавської міської ради [PERSON], у якій просили вплинути на [PERSON] та її дочку [PERSON] з тим, щоб вони вели порядний образ життя, просили захистити [PERSON] 01 травня 2017 року стосовно неї дільничним інспектором поліції ВП №1 Полтавського ВП ГУ НП в Полтавській області [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №569159, у якому зазначено, що [PERSON] 04 квітня 2017 року близько 10 години 00 хвилин по вул.Івончанській вчинила сварку та вживала нецензурну лайку у відношенні [PERSON], вчиняла конфлікти з іншими сусідами, чим порушила громадський порядок та спокій громадян, вчинила адміністративне правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП. Потерпілою у зазначеному протоколі вказана [PERSON], яка своїм підписом засвідчила все викладене в адміністративному протоколі. Постановою Київського районного суду м.Полтави від 14 червня 2017 року провадження у справі за вказаним адміністративним протоколом закрито у зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення. Під час розгляду справи відповідач давала також неправдиві свідчення про те, що [PERSON] зводила наклепи на своїх сусідів та на неї, ображала її нецензурною лайкою. Вказана в колективному зверненні, в особистому пояснені [PERSON] та в адміністративному протоколі інформація не відповідає дійсності, ганьбить честь та гідність позивача, завдає значної матеріальної та моральної шкоди. Тому позивач у первісній позовній заяві та заяві про уточнення позовних вимог просила суд визнати недостовірною інформацію відносно [PERSON], поширену відповідачем [PERSON] в усній формі та поширену зміст колективної заяви на ім'я депутата Полтавської міської ради [PERSON], а також викладену у змісті протоколу про адміністративне правопорушення від 01 травня 2017 року а саме: «…04.04.2017 року близько 10-00 години за адресою: [ADDRESS] гр.[PERSON] вчинила сварку та вживала нецензурну лайку у відношенні [PERSON], також вчиняла конфлікти з іншими сусідами. .», стягнути з відповідача на її користь 15000 грн. на відшкодування завданої моральної та 5400 грн. на відшкодування завданої матеріальної шкоди, а також 1920 грн. на відшкодування витрат по сплаті судового збору. Ухвалою суду від 15 січня 2018 року провадження у справі за позовними вимогами про визнання недостовірною інформації відносно [PERSON], поширену відповідачем [PERSON] в усній формі та поширену через зміст колективної заяви на ім'я депутата Полтавської міської ради [PERSON] закрито у зв'язку з відмовою позивача від позову в цій частині. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали в частині визнання недійсною інформації, поширеної відповідачем [PERSON] та викладену у змісті протоколу про адміністративне правопорушення від 01 травня 2017 року, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Просили зазначені позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, в його задоволенні просили відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 травня 2017 року дільничним інспектором поліції СП ВП №1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області [PERSON] складено протокол про адміністративне правопорушення серії АА №569159, згідно якого [PERSON] 04.04.2017 року близько 10-00 год. за адресою: [ADDRESS] вчинила сварку та вживала нецензурну лайку у відношенні гр.[PERSON], також вчинила сварку з іншими сусідами, чим вчинила правопорушення, передбачене ч.1 ст.173 КУпАП (а.с.8). Даний протокол містить підписи [PERSON] у графах «свідки» та «потерпілий». Судом встановлено, що наведений протокол складений дільничним інспектором [PERSON]., а не відповідачем [PERSON] Вся інформація у даний протокол також внесена особою, яка його складала. Як роз'яснив Пленум Верховного суду України в п.15 Постанови від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації», під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Підпис же [PERSON] в протоколі про адміністративне правопорушення не є викладенням інформації або повідомленням її іншій особі, оскільки сам по собі будь-якої змістовної інформації не містить, а відповідно, не свідчить про поширення відповідачем будь-якої інформації взагалі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що до протоколу про адміністративне правопорушення інформацію вносив зі слів мешканців с.Івонченці, оцінивши надані ними пояснення в сукупності. Чи повідомляла йому [PERSON] про вчинення [PERSON] правопорушення 04 квітня 2017 року, свідок не пам'ятає. Суд не бере до уваги показання свідка [PERSON] про те, що вона чула, як відповідач розповідала сусідам про вчинення [PERSON] якихось дій саме 04 квітня 2017 року, оскільки свідок не пам'ятає, що точно казала відповідач. Крім того, свідок [PERSON] є дочкою позивача [PERSON], а тому могла не об'єктивно сприймати події, що стосувалися її матері. У поясненнях [PERSON] від 01 травня 2017 року, доданих до даного адміністративного протоколу, відповідач зазначила, що чула як [PERSON] розпускає неправдиві плітки про неї та інших сусідів по вул.Івончанській. Також вказала, що вона була свідком того, як [PERSON] вчиняла конфлікти з сусідами, вживала нецензурну лайку, погрожувала мешканцям (а.с.7). Але дані пояснення не містять будь-яких посилань на події 04 квітня 2017 року. Постановою судді Київського районного суду м.Полтави від 14 червня 2017 року, яка набрала чинності 27 червня 2017 року, провадження у справі №552/2890/17 про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП закрито в зв'язку з відсутністю події та складу адміністративного правопорушення (а.с.9). При цьому судом зазначено як підставу для прийняття такого рішення, що «як вбачається з пояснень [PERSON], свідків, довідки з місця роботи, адмінпритягувана 04.04.2017 року з 08 год. 30 хв. до 16 год. 10 хв., перебувала на робочу місці… оскільки в матеріалах справи про вчинення адміністративної відповідальності відсутні будь-які докази, які б вказували на вчинення [PERSON] даного правопорушення 04.04.2017року, як зазначено в протоколі». Також у постанові судді від 14 червня 2017 року зазначено, що «Допитана в судовому засіданні [PERSON], суду пояснила, що з [PERSON] протягом тривалого часу перебувають в неприязних відносинах, сварки 04.04.2017 року близько 10 год. 00 хв., між ними не було». Наведеним в повній мірі спростовується твердження позивача про розповсюдження відповідачем інформації, викладеної в протоколі про адміністративне правопорушення. Будь-якими іншими доказами факт поширення відповідачем інформації про вчинення позивачем 04 квітня 2017 року сварки, застосування нею нецензурної лайки у відношенні гр.[PERSON], а також вчинення в цей день сварки з іншими сусідами, не підтверджується. В той же час судом встановлено, що сторони - [PERSON] та [PERSON] є сусідами, та протягом тривалого часу між ними виникають конфлікти з різних побутових питань. Час від часу у [PERSON] виникають конфлікти і з іншими сусідами. Вказане підтверджується показаннями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач в позовній заяві посилалась на те, що поширена відповідачем інформація про позивача є недостовірною, якщо особа, яка поширила таку інформацію, не доведе протилежного. Вказана позиція ґрунтувалась на нормах ч.3 ст.277 ЦК України, яка втратила чинність на підставі п.3 розділу І Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв'язку з прийняттям Закону України "Про інформацію" та Закону України "Про доступ до публічної інформації» від 27 березня 2014 року №1170-VII. Відповідно до ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тому на час розгляду справи як на відповідача покладено процесуальний обов'язок довести обставини, на яких ґрунтуються її заперечення проти позову, так і на позивача покладено обов'язок довести обставини, що є підставою її вимог. Підтримуючи позовні вимоги, позивач не надала суду достатніх, належних та допустимих доказів, що підтверджують інформацію про те, що [PERSON] відносно [PERSON] було поширено інформацію і така інформація є недостовірною. Тому позовна вимога про визнання інформації недостовірною задоволенню не підлягає. Оскільки судом не встановлено неправомірності дій відповідача по відношенню до позивача, відсутні підстави для відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Крім того, суд звертає увагу на те, що, визначаючи розмір завданої їй матеріальної шкоди, позивач посилається на договори про надання їй правової допомоги, за яким нею сплачено 5400 грн. Вказані витрати не є збитками позивача в розумінні ст.22 ЦК України та не надають підстав стверджувати про заподіяння позивачу матеріальної шкоди. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як передбачено ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала. Але факт заподіяння моральної шкоди позивачу свого підтвердження в судовому засіданні не знайшов. У зв'язку з цим позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню також не підлягає. На підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність в задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки судом в задоволенні позову відмовлено, підстави для відшкодування позивачу понесених нею судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed