Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

У поданій заяві, зміненій заявою від 30 червня 2017 року, представник позивача просить стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь КП Здолбунівкомуненергія заборгованість у розмірі 4757,23 грн., індекс інфляції в сумі 3936,43 грн., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 570,49 грн. та судові витратив сумі 243,60 грн. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.ст.19, 24, 25 Закону України Про теплопостачання, п.5 ч.3 ст.20 Закону України Про житлово-комунальні послуги, п.п.18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ №630 від 21 липня 2005 року, п.п.23, 40 "Правил користування тепловою енергією", затверджених постановою КМУ №1198 від 03 жовтня 2007 року та пунктів 2.4, 5.1.1 договору від 11 серпня 2010 року, укладеного з [PERSON], споживач та власник майна [PERSON] зобовязані щомісячно, до 20 числа, здійснювати оплату теплопостачальній організації за отримані послуги. Відповідачі користуються послугами позивача, не заявляли в установленому порядку претензій на їх якість, проте своїх зобовязань по договору з оплати наданих позивачем послуг з централізованого опалення не виконує, у звязку з чим за період з 15 жовтня 2012 року по 28 лютого 2014 року заборгували 4757,23 грн., а тому повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми. Представник позивача та відповідач у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Згідно поданого представником позивача клопотання позовні вимоги підтримує повністю та просить розглянути справу без його присутності. Така сукупність обставин, на думку суду, не є перешкодою для розгляду справи у відсутність сторін, оскільки у матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін і немає необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому позивач не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, ч.1 п.30 „Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення визначено, що споживач зобовязаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. 11 серпня 2010 року між КП «Здолбунівкомуненергія» та споживачем [PERSON] укладений договір про надання послуг з централізованого опалення у квартиру [ADDRESS], власником якої є [PERSON], строком на один рік, який вважається продовженим на кожний наступний рік на тих самих умовах, якщо протягом останнього місяця чинності договору не надійшло письмових заяв від однієї із сторін про його розірвання або перегляд (пункти 8.1 - 8.3 договору). 23 лютого 2012 року між [PERSON] (продавець) та [PERSON] (покупцем) укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] за яким останній здійснює за свій рахунок утримання квартири з додержанням діючих правил та норм утримання будинків державного житлового фонду. Відповідно до ст.179 ЖК України користування будинками (квартирами) приватного житлового фонду та їх утримання здійснюється з обов'язковим додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно пунктів 7, 10 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 р. N45 власник та наймач (орентар) квартири зобовязаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 4 ст.319 ЦК України визначено, що власність зобовязує. Між КП Здолбунівкомуненергія та власником квартири [ADDRESS], склалися фактичні договірні відносини, відповідно до яких сторони взяли на себе наступні зобовязання: КП Здолбунівкомуненергія - надавати послуги з теплопостачання, а відповідач - дотримуватись вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Надання послуг з теплопостачання позивачем в квартиру [ADDRESS], належній відповідачу на праві власності, з 15 жовтня 2012 року по 28 лютого 2014 року відповідачами не оспорюється. А доказів неналежного виконання КП Здолбунівкомуненергія взятих зобовязань щодо надання послуг з теплопостачання чи неподання у квартиру тепла відповідачами не представлено, а згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з цим, доводи позивача про солідарне стягнення заборгованості з власника квартири та наймача [PERSON], з якою як споживачем раніше був укладений договір про надання послуг з централізованого опалення, не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч.1 ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Будь-яких належних і допустимих доказів у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України спільного проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з власником цієї квартири як член сімї чи укладення відповідно до ч.2 ст.158 ЖК України наймачем [PERSON] з новим власником [PERSON] письмового договору найму жилого приміщення, який має визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму, позивачем суду не представлено, а [PERSON] такі обставини категорично заперечує, що було підставою для скасування заочного рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 19 серпня 2014 року. А тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] є недоведеними, а раніше укладений з нею договір про надання послуг з централізованого опалення в силу зміни власника житла не може бути підставою для задоволення таких вимог позивача. Згідно представленої позивачем відомості розрахунків по особовому рахунку [PERSON] рахується заборгованість за період з 15 жовтня 2012 року по 28 лютого 2014 року в розмірі 4757,23 грн. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З представленого позивачем розрахунку сума індексу інфляції становить в сумі 3936,43 грн., а три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 570,49 грн., правильність якого відповідачем не спростовано, а тому підлягають стягненню. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають частковому задоволенню. При постановлені рішення згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення на користь позивача сплачені ним судові витрати в сумі 243,60 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved