Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-30 00:00:00

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група" (далі по тексту ПрАТ «СК «УСГ») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні позивач вимоги мотивує тим, що 18.12.2017 року між страховою компанією та ПП «ВІП-РЕНТ» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/18-Avis. 23.02.2018 року між страховою компанією та ПП «ВІП-РЕНТ» була укладена додаткова угода № 10 до вищевказаного генерального договору, предметом якого, у тому числі, є страхування транспортного засобу «Renault Meganе», д.н.з. [NUMBER] . 22.07.2018 року приблизно о 15.13 год. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER] , по вул.Бочарова, 44 в м.Одесі при русі заднім ходом не впевнився в безпеці маневру та відсутності перешкод і допустив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 23.08.2018 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Цивільна відповідальність відповідача була застрахована у НАСК «Оранта» згідно полісу АК/7141938. Як зазначає позивач, в результаті вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль «Renault Meganе», д.н.з. [NUMBER] . 24.07.2018 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування. 27.11.2018 року на підставі АВР № ТС-00001119 від 21.08.2018 року було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього. На підставі цих документів було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 14 496,00 грн. відповідно до платіжного доручення № 25171 від 28.11.2018 року. 08.09.2019 року позивач звернувся до НАСК «Оранта» з вимогою № 30572 сплатити суму в розмірі 14 496,00 грн. 25.02.2019 року на адресу позивача надійшла відповідь НАСК «Оранта» про те, що НАСК не надано підтвердження, що транспортний засіб «Opel», д.н.з. [NUMBER] , було ввезено на територію України відповідачем, відсутні докази того, що відповідач правомірно володів транспортним засобом та його відповідальність була застрахована за договором № АК/7141938, а транспортний засіб було забезпечено в розумінні Закону. З посиланням на наведене, НАСК «Оранта» відмовило у проведенні виплати страхового відшкодування. 26.02.2019 року на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості, станом на день подання позову вимоги з боку відповідача не виконані. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить стягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 14 496,00 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчать матеріали справи. Разом з позовною заявою до суду надійшло клопотання представника позивача про розгляд справи за її відсутності, відповідно до якого позовні вимоги підтримала в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечувала. Суд вважав за можливе проводити розгляд справи за відсутності представника позивача. Відзив на позовну заяву та будь-які заяви, клопотання відповідача до суду не надходили. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений судом належним чином. За даних обставин суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи за правилами Глави 11 Розділу ІІІ ЦПК України. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, судом встановлено наступне. 18.12.2017 року між страховою компанією та ПП «ВІП-РЕНТ» було укладено генеральний договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0199-2700/18-Avis. 23.02.2018 року між страховою компанією та ПП «ВІП-РЕНТ» була укладена додаткова угода № 10 до вищевказаного генерального договору, предметом якого, у тому числі, є страхування транспортного засобу «Renault Meganе», д.н.з. [NUMBER] . 22.07.2018 року приблизно о 15.13 год. відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем «Opel», д.н.з. [NUMBER] , по вул.Бочарова, 44 в м.Одесі при русі заднім ходом не впевнився в безпеці маневру та відсутності перешкод і допустив зіткнення з автомобілем «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. 22.07.2018 року страхувальник звернувся до ПрАТ «СК «УСГ» з заявою-повідомленням про настання страхового випадку, 24.07.2018 року - з заявою про виплату страхового відшкодування. Постановою Суворовського районного суду м.Одеси від 23.08.2018 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, тобто в порушенні ПДР України, внаслідок сталась вищевказана ДТП. На підставі акту виконаних робіт № ТС-00001119 від 21.08.2018 року ТОВ «Тюнінг-сервіс клуб Маршал» та рахунку-фактури № 00001124 від 23.07.2018 року, позивачем було складено розрахунок суми страхового відшкодування від 27.11.2018 року, а також страховий акт № СТОКА-6524 від 27.11.2018 року. Згідно вказаних документів, вартість сума страхового відшкодування становить 14 496,00 грн., яке було сплачено 28.11.2018 року відповідно до платіжного доручення № 25171 від 28.11.2018 року. 08.02.2019 року позивач звернувся до НАСК «Оранта» з заявою на виплату (страхового) відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Opel», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у НАСК «Оранта» згідно полісу № АК/7141938. Листом № 09-02-07/1489 від 20.02.2019 року НАСК «Оранта» відмовило в проведенні виплати страхового відшкодування, вказуючи на те, що не надано підтвердження, що автомобіль «Opel», д.н.з. [NUMBER] , було ввезено на митну територію України [PERSON] , відсутні докази, що [PERSON] правомірно володів ТЗ на момент настання ДТП та його відповідальність була застрахована за договором АК/7141938, а ТЗ був забезпечений в розумінні вимог Закону. 26.02.2019 року позивачем на адресу відповідача було направлено претензію про сплату витрат, пов`язаних зі страховою виплатою, яка залишена відповідачем без реагування. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1, 2 п.3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, тощо. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Відповідно ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної(немайнової) шкоди. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду передбаченіст.1166 ЦК України. Питання відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки та внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, передбачені ст.ст.1187,1188 ЦК України. Так, відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною 1 ст.1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Право зворотної вимоги (регресу) особи, яка відшкодувала шкоду до винної у завданні шкоди особи та способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, передбачено ст.ст.1191 ЦК України, а саме ч.1 ст.1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За правилами ст. 22.1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 993 ЦК України та ст.27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.14 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності до ст.29 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в світлі наведених правових норм, суд приходить до висновку що з моменту виплати страхового відшкодування у позивача виникло право зворотної вимоги до відповідача по відшкодуванню сплаченого страхового відшкодування в розмірі 14 496,00 грн. Вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням наведеного з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved