Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

08.04.2015 р. позивач звернувся з даним позовом, яким просив суд зменшити розмір аліментів, утримуваних з нього за рішенням Індустріального районного суду М.Дніпропетровська від 16.06.2011 р. на користь відповідача [PERSON] на утримання сина [PERSON], з 1\\4 частини всіх видів доходу до 1\\6 частини видів доходу позивача, зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 р. на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], з 1\\4 частини всіх видів доходу до 1\\6 частини всіх видів доходу позивача, зменшити розмір аліментів, які стягуються з позивача згідно рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року на користь відповідача [PERSON] на її утримання до досягнення дитиною. В обґрунтування позову посилається на те, що вищезазначеними рішеннями судів із нього стягнуто аліменти в загальному розмірі 3\\4 частини всіх видів доходу позивача, або, відповідно, 75 % від нього. Вказує, що після відрахування з заробітку позивача аліментів у позивача практично не залишається засобів для існування, що ставить його у скрутне матеріальне становище, та не відповідає приписам ст.70 Закону України "Про виконавче провадження", за якою розмір відрахувань за виконавчими листами з боржника не може перевищувати 50 % від його доходу. Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.19). Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує повністю (а.с.19). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю (а.с.18). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає частково у розмірі 1/5 частки (а.с.20). Також подав письмові заперечення на позов (а.с.21), у яких зазначає, що позовні вимоги не визнає, оскільки отримуваних коштів лише вистачає на виховання дитини. Згідна на зменшення аліментів до 1/5 частки доходів позивача. Дитина потребує лікування та відвідує дитячі кружки, відповідач не працює та несе витрати на школу, одяг та їжу, а позивач допомоги не надає, на підтвердження чого додає копії товарного чеку від 01.05.2015 р. на 544, 40 грн. (а.с.22), довідку (а.с.23), характеристику (а.с.24), виписку із історії хвороби (а.с.25) та довідку про навчання (а.с.26). Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, з наступних підстав: Так, судом по справі встановлено, що згідно рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2011 р. у цивільній справі № 0417/2-1525/2011 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги було задоволено, стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення ним повноліття, у розмірі 1/4 частки від всіх видів заробітку (доходу) боржника, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, стягуючи аліменти на користь матері дитини [PERSON], починаючи стягнення з дня подання позову, а саме з 10 травня 2011 року (а.с.29-31). Рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 16.03.2015 року у цивільній справі № 185/2463/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, позовні вимоги було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], трьох років, тобто до [INFO] (а.с.4). Рішенням Павлоградського міського суду Дніпропетровської області від 17.03.2015 року у цивільній справі № 185/2461/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позовні вимоги було задоволено, стягнуто з [PERSON] користь [PERSON], аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно з дати звернення до суду до повноліття дитини (а.с.12). Відповідно до положення ст. 27 Конвенції про права дитини, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року роз'яснено, що максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника та відповідно до ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIУ «Про виконавче провадження», який не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Суд вважає, що матеріальний стан позивача погіршився у зв'язку з тим, що у нього виникли нові аліментні зобов'язання, на виконання яких, згідно рішень судів, які набрали законної сили, сплачувати 75 % від всіх видів своїх доходів. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладене, зважаючи на повне визнання позову відповідачем [PERSON] (а.с.18) та часткове (а.с.20-21) визнання позову відповідачем [PERSON] суд вважає за можливе задовольнити позов. При цьому, із урахуванням приписів ст. 24 Конституції України щодо рівності громадян у правах і свободах та принципу недискримінації, закріпленому у Законі України «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», заперечення відповідача [PERSON] щодо розміру аліментів, які повинні стягуватися на утримання [PERSON], [INFO] (1/5 частка доходу позивача), із урахуванням рівних прав та інтересів іншої дитини позивача, [PERSON], [INFO], не можуть бути взяті до уваги. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved