Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

14.08.2019р. [PERSON] звернулася в суд із заявою і просить ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO] в м. Бурштині, Галицького району, Івано-Франківської області в період з 07 жовтня 1971 року по [INFO]. З протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2019 року, дана справа передана для розгляду судді Юсип І.М. 14.02.2020р. представник заявниці - Лотоцький Б. М. уточнив заявлені вимоги, відповідно до яких просять суд ухвалити рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON], [INFO] до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України». В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] є колишньою громадянкою Російської Федерації та 07.08.2015 року отримала посвідку на постійне проживання в Україні, на підставі довідки з комунального підприємства «Житловик» від 12.03.2015 року №661, у якій повідомляється про те, що її бабуся [PERSON], [INFO] станом на 13.11.1991 року проживала на території України з 07.10.1971 року по [INFO]. Заявнику - [PERSON] потрібно встановити факт постійного місця проживання [PERSON], [INFO] на момент 24.08.1991 року на території України для набуття громадянства України. Родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] підтверджується тим, що у свідоцтві про народження [PERSON] (мати заявниці) - [PERSON] записана як матір [PERSON]. Після одруження, [PERSON] своє дошлюбне прізвище змінила на [PERSON]. [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO] Отже, [PERSON], [INFO] проживала в Україні, а саме: у м. Бурштині з 07.10.1971 року по день смерті. Просить заяву задовольнити. Встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має юридичне значення, служить реалізацією права набуття громадянства України [PERSON] Представник заявника - адвокат Лотоцький Б. М. в судовому засіданні підтримав заяву, просив задовольнити. Представник заінтересованої особи в судовому засіданні заяву визнав та не заперечив щодо її задоволення. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що бабуся [PERSON] - [PERSON] дійсно проживала у м. Бурштині з 1984 року. Приблизно 3-4 роки тому вона померла. Заслухавши учасників судового процесу, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до копії посвідки постійного проживання, виданої 07.08.2015 року - [PERSON] народилася [INFO] та проживає у [ADDRESS] (а.с.4). Яка, згідно копії свідоцтва про народження (переклад з російської на українську) серії [NUMBER] від 25 квітня 1989 року - [INFO] народилася у м. Сургут, Тюменської області, республіка РРФСР. Батьки: [PERSON] (росіянин) та [PERSON](українка) (а.с.8, 9). Згідно копії свідоцтва про народження (переклад з російської на українську) серії [NUMBER] від 14.10.1957 року - [INFO] народилася [PERSON] у м. Подюга, Коноського району, Архангельської республіки. Батьки: матір: [PERSON] (а.с.6,7). 01.10.1988 року укладено шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Після реєстрації одруження прізвище дружини: [PERSON] (копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 01.10.1988 року, а.с.10, 11). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.02.2013 року вбачається, що [INFO] у м. Бурштині померла [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки, виданої комунальним підприємством «Житловик» № 661 від 12.03.2015 року [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] з 07.10.1971 року та померла [INFO] (а.с.13). Згідно копії довідки Виконавчого комітету Бурштинської міської ради № 388 від 31.01.20 року підтверджується, що до дня смерті [PERSON], яка померла [INFO] була зареєстрована і проживала у [ADDRESS] з 07.10.1971 року. До 24.08.1991 року вона проживала на території, яка стала територією України відповідно до ЗУ «Про правонаступництво України» (а.с.32) Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які проживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав. За змістом Указу Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду. Відповідно до пп. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Згідно з п. 8 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону, особа, яка станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України, станом на 24 серпня 1991 року. Частиною 1 ст. 315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Згідно із ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 318 ЦПК України,у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, серед іншого, повинно бути зазначено докази, що підтверджують факт. Згідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Факт проживання [PERSON] (бабусі заявниці) на території України, станом на 1991 рік, підтверджується довідкою Виконавчого комітету Бурштинської міської ради Івано-Франківської області № 388 від 31.01.20 року (а.с.32). Відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України» також Указом Президента України, від 27 березня 2001 рок,у № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання бабусі заявниці - [PERSON] на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття заявницею громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником [PERSON] громадянства України у встановленому законом порядку. Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання заявницею громадянства України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне їй для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991 року [PERSON], [INFO], суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved