Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-08 00:00:00

12 листопада 2019 року позивачка [PERSON] в інтересах якої діє представник за довіреністю [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила: поділити спільне сумісне майно подружжя придбане в шлюбі з відповідачем, а саме домоволодіння [ADDRESS] на дві рівні частки, визнавши за нею право володіння на Ѕ частину домоволодіння, яке складається з житлового будинку Ф-1, загальною площею 74,9 квадратних метри, підвалу В замощень 1, водоколонки 11, огорожі № 1-3, металевого гаражу Ж. В обґрунтовування позовних вимог вказала, що з 04 липня 1986 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі. Від шлюбу сторони мають двох доньок: [PERSON] , 1986 року народження та [PERSON] , 1989 року народження. Перебуваючи в шлюбі з відповідачем на сумісні кошти 14.10.1999 року купили домоволодіння домоволодіння [ADDRESS] . За взаємною згодою, покупцем домоволодіння, згідно договору купівлі-продажу був відповідач і відповідно в Криворізькому БТІ він був зареєстрований власником вказаного домоволодіння. 29 липня 2004 року шлюб з [PERSON] було розірвано., однак вирішення питання про визнання за нею права власності на Ѕ домоволодіння в добровільному порядку неможливо, тому вимушена звернутися з даним позовом до суду. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 08 січня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку та за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи, відзив на позовну заяву та будь-яких клопотань від нього на адресу суду не надходило. Статтями 43, 211 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що прийняття участі в судовому засіданні є правом сторони, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог статті 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причини або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на вищевикладене, суд розглядає справу в порядку статті 280 ЦПК України за наявними в ній доказами (заочний розгляд). Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріли справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] з 04.07.1986 року року перебували в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , актовий запис 518 ( а.с.7). 14.10.1999 року відповідач [PERSON] купив домоволодіння, яке в цілому складається з ізвестнякового під шубу житлового будинку Ф-1 загальною площею 57,9 кв.м. в тому числі житловою 74.9 кв. м., шлакоблочного сараю Е, цегляного підвалу В, замощень 1, водоколонки 11, огорожі № 1-3, гараж Ж металевого та знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі- продажу Серії АВЕ № 545849, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Панченко А.А. ( а.с.8). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 13.10.1999 року, виданого начальником Криворізького БТІ, [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] ( а.с.9-11). Позивачка [PERSON] , [INFO] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 19543 від 31.10.2019 року виданою Відділом реєстрації місця проживання громадян Виконавчого комітету Покровської районної в місті ради ( а.с.14). 26 липня 2004 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем по справі [PERSON] розірвано, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про розірвання шлюбу Серії [NUMBER] від 14.02.2012 року , про що зроблено відповідний актовий запис 464 (а.с.12). На замовлення позивачки ФОП [PERSON] виготовлено звіт про оцінку майна, станом на 31.10.2019 оціночна вартість домоволодіння загальною площею 74,9 кв.м., жилою площею 57, 9 кв.м., що розташований за адресою: [ADDRESS] , становить 87 000,00 грн. Також виконавцем оцінки зроблено висновок, що ринкова вартість Ѕ частини обєкту оцінки в цінах, діючих в місті Кривому Розі станом на 31.10.2019 року становить 43 500 гривень ( а.с.15). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірного майна відомості станом на 09 квітня 2020 року відсутні (а.с.50). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Норми статей 60, 70 СК України, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, оскільки на час придбання вищезазначеного домоволодіння 14.10.1999 року був чинним Кодекс про шлюб та сім`ю України. У п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995р. №20 роз`яснено, що розглядаючи позови, пов`язані з спільною частковою власністю громадян, суди повинні виходити з того, що відповідно до чинного законодавства спільною сумісною власністю є, зокрема, майно, нажите подружжям за час шлюбу (ст. 16 Закону "Про власність", ст. 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України). Відповідно до ст.22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. В Постанові Касаційного цивільного Суду у складі Верховного Суду у справі №647/1683/15-ц від 28.02.2018 зазначено, що сам факт не звернення особи до суду із позовом про розподіл майна подружжя не є підставою, з якою закон пов`язує (визначає) припинення права власності на спільну сумісну власність. Згідно ст.28 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Відповідно до ст.29 Кодексу про шлюб та сім`ю України, якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов`язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. Поділ спільного майна подружжя може бути проведений як під час перебування в шлюбі, так і після розірвання шлюбу. Для вимоги про поділ майна, яке є спільною сумісною власністю розведеного подружжя, встановлюється трирічний строк позовної давності. Враховуючи, що домоволодіння за адресою: [ADDRESS] придбано подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу, а тому є спільною сумісною власністю подружжя. З огляду на викладене, суд, діючи в межах заявлених позовних вимог відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку, що позов [PERSON] про поділ спільного майна подружжя підлягає задоволенню. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову на підставі п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved