Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-20 00:00:00

Процедура: 1. У серпні 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № б/н від 25\~жовтня 2011 року в розмірі 11588 грн. 10 коп. 2.\~Відповідно до\~ч.4\~та ч.6\~ст.19,\~ч.ч.\~1-\~4\~ст.274\~ЦПК України\~ухвалою суду\~від 14\~серпня 2019\~року позовну\~заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 3. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (викликом) сторін. 4. Відповідно до вимог частини першої статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи на підставі доказів, які є у справі. 5. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом в силу ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Позиція позивача, Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»: 6. Позовні вимоги позивач мотивував тим, що дійсно відповідно до укладеного 25\~жовтня 2011 року договору [PERSON] отримала кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом відповідача у заяві від 25\~жовтня 2011 року. Проте, [PERSON] з вересня 2017 року перестала повертати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 25\~жовтня 2011 року, внаслідок чого станом на 15 липня 2019 року має перед банком заборгованість в загальному розмірі 11588,10 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 0 грн.; - заборгованість за простроченим тілом кредиту - 1503,22 грн.; - заборгованість за нарахованими відсотками - 0 грн.; - заборгованість за пенею за прострочене зобов`язання - 6856, 88 грн.; - заборгованість за пенею за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2200 грн.; - штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. (фіксована частина) та 528 грн. (процентна складова). 7. В обґрунтування позовних вимог позивачем надано до суду такі докази: - анкета-заява відповідача від 25\~жовтня 2011 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку на отримання у Банку платіжної картки з кредитним лімітом 9400 грн.; - умови та правила надання банківських послуг; - копію паспорта відповідача; - розрахунок заборгованості відповідача перед Банком за договором б/н від 25\~жовтня 2011 року з якого видно, що відповідач використовувала кредитні кошти та погашала заборгованість за кредитом та відсотками, останній платіж в сумі 2,87 грн. здійснила 26 серпня 2017 року; - банківська виписка по кредитному рахунку, який було відкрито клієнту [PERSON] 8. Представник позивача, [PERSON] , надав суду письмові заяви про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження за відсутності представника позивача, заявлені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Позиція відповідача, [PERSON] : 9. Відповідачка про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином, без поважних причин в судове засідання не з`явилася повторно, причини своєї неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не надала. 10. Отже, про можливі заперечення проти позовних вимог відповідачка суд не повідомила. 11. Розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши матеріали справи та зміст заяви позивача по суті справи, оцінивши у єдності та в сукупності надані позивачем докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши норми\~права,\~які регулюють\~спірні правовідносини,\~суд дійшов\~висновку,\~що позовні\~вимоги в судовому засіданні доведені належними та допустимими доказами, тому позов належить задовольнити частково з таких підстав. Встановлені судом обставини справи: 12. 25 жовтня 2011 року [PERSON] уклала з Банком договір б/н про надання банківських послуг, за умовами якого ПАТ КБ «ПриватБанк» їй надало, а вона отримала кредит на платіжну картку у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 1000 грн. зі сплатою 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. 13. На підставі вказаного договору відповідачка [PERSON] з березня 2014 року отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 2,87 грн. здійснила 26 серпня 2017 року. 14. Після березня 2019 року [PERSON] перестала надавати своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 25\~жовтня 2011 року, в звязку з чим, станом на 15 липня 2019 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а саме: заборгованість за простроченим тілом кредитом в сумі 1503,22 грн. та заборгованість за тілом кредиту в сумі 0 грн. 15. В звязку з порушенням [PERSON] взятих за кредитним договором зобовязань Банком нараховано відповідачу також: пеня за прострочене зобовязання в сумі 6856,88 грн. та пеня за несвоєчасність боргу на суму від 100 грн. в сумі 2200 грн., штрафи, відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг в сумі 500 грн. (фіксована частина) та 528 грн. (процентна складова). 16. Встановлені обставини справи вказують на те, що між сторонами договору виник спір щодо виконання зобов`язання за договором від 25\~жовтня 2011 року про надання кредитного ліміту на платіжну картку. 17. 02 серпня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 25\~жовтня 2011 року в розмірі 11588,10 грн. 18. Відповідач, [PERSON] , не надіслала до суду відзиву на позовну заяву, отже, про свої можливі заперечення проти позовних вимог відповідач суду не повідомила. Оцінка суду: 19. Згідно статті 525 ЦК України передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. 20. Відповідно до ст.526, 527 та 530 ЦК України, - зобов`язання має виконуватися належним чином та в установлений строку відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 21. Відповідно до ст. 610 ЦК України, - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов' язання (неналежне виконання). 22. В силу ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов"язання. 23. Згідно статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. 24. Відповідно до ч.2 статті 1050 ЦК України наслідками порушення позичальником чергової частини суми кредиту є право позикодаця достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Висновок суду: 25. 02 серпня 2019 року Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач) звернулося до суду з позовом в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №б/н від 25\~жовтня 2011 року в розмірі 11588,10 грн. На підставі вказаного договору відповідач [PERSON] з червня 2016 року отримувала від Банку кошти в межах кредитного ліміту та погашала кредит і відсотки. Останній платіж щодо повернення боргу відповідач в сумі 2,87 грн. здійснила 26 серпня 2017 р. Після серпня 2017 року [PERSON] перестала надавати банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, відповідно до умов договору № б/н від 25\~жовтня 2011 року, в звязку з чим, станом на 15 липня 2019 року Банком нарахована заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком, а сааме : заборгованість за простроченим тілом кредитом в сумі 1503,22 грн. 26. На підставі викладеного позовна вимога АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за кредитним договором б/н від 25\~жовтня 2011 року, а саме - заборгованість за простроченим тілом кредитом в сумі 1503,22 грн. підлягає задоволенню. Оцінка суду: 27. Вирішуючи вимоги про стягнення заборгованості за пенею, а також штрафів, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня за своєю правовою природою є неустойкою. 28. Згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. 29. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання) як зазначено в п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин». 30. Слід зауважити, що умови споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності (Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013). Висновок суду: 31. Встановлено, що внаслідок невиконання відповідачем свого зобов"язання за кредитним договором спричинено позивачу збитки в розмірі сум заборгованості за кредитом, які даним рішенням вирішено стягнути. 32. Враховуючи відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання, суд вважає за необхідне відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України зменшити суму пені за прострочене зобовязання з 6856,88 грн. до 1000 грн., оскільки на думку суду, саме такий розмір є справедливим, розумним та співмірним, виходячи з встановлених фактичних обставин. 33. Проте, оскільки відповідачка [PERSON] не виконала належним чином свої зобов`язання та вчасно не сплатила заборгованість за кредитним договором б/н від 25\~жовтня 2011 року та має заборгованість за тілом кредиту, отже вимога позивача про стягнення пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. в розмірі 2200 грн. підлягає задоволенню. 34. Щодо позовних вимог в частині стягнення штрафів 500 грн. (фіксована частина) та 528 грн. (процентна складова), то вони не підлягають задоволенню і суд прийшов до такого висновку виходячи з наступного. 35. Так, цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). 36. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). 37. За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. 38. Відповідно до правової позиції висловленої в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року по справі № 6-2003цс15 штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана правова позиція є обов`язковою для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. 39. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що в зв'язку зі стягненням з відповідача заборгованості з пені, у стягненні штрафів слід відмовити. 40. Судові витрати у справі розподіляються у відповідності з положеннями ст.141 ЦПК України та покладаються на сторонни пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial