Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

10.09.2014 року заявник звернулася до суду із заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], хворого на туберкульоз у формі, що становить загрозу для зараження ним інших осіб. В обґрунтування своїх вимог заявник зазначає, що [PERSON] з вересня 2010 року перебуває на обліку в протитуберкульозному закладі хворіє на заразну хворобу туберкульозу та 17.12.2012 року рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду був примусово госпіталізований в обласний протитуберкульозний диспансер, де був пролікований, після чого переведений на амбулаторне лікування під нагляд фельдшера дільниці. До лікування [PERSON] відносився безвідповідально, процес набув ознак хронічного, розвинулась стійкість до препаратів 1-го ряду. Історія хвороби була направлена ЦЛКК (ХРТБ № 31 від 05.08.2014 р. м. Житомир) для вирішення питання про подальшу тактику лікування хворого госпіталізувати, проте [PERSON] відмовився про що написав заяву від 29.08.2014 року. Востаннє хворий лікувався в період з 31.10.2013 р. по 27.12.2013 р. Посилаючись на те, що поведінка [PERSON] становить загрозу розповсюдження зазначеної хвороби серед населення, він є джерелом інфекції для осіб, що з ним контактують, тому заявник просила заяву задовольнити. В судове засідання заявник не прибула. В заяві вимоги підтримала, просила заяву задовольнити. Заінтересована особа [PERSON] згідно ст.285 ЦПК України в судове засідання не викликався, оскільки згідно даних протитуберкульозного закладу - Новоград-Волинського міськрайТМО - становить загрозу розповсюдження хвороби. Представник Новоград-Волинського міськрай ТМО в судове засідання не прибув. В заяві просить заяву задовольнити. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст.11 закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу, за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно хворіє на заразну форму туберкульозу, потребує регоспіталізації, що підтверджується випискою № 892025 протитуберкульозного диспансеру Новоград-Волинського міськрайТМО (а.с. 4). В зв'язку з захворюванням [PERSON] є джерелом інфекції для інших осіб, що з ним контактують. Сам [PERSON] ухиляється від лікування. Спеціалізованим протитуберкульозним закладом є Житомирський обласний протитуберкульозний диспансер. Строк лікування в стаціонарі при вказаному діагнозі складає до трьох місяців. Відповідно до висновку лікарської комісії протитуберкульозного диспансеру Новоград-Волинського міськрай ТМО від 09.09.2014 року примусове лікування [PERSON] має становити три місяці (а.с. 2). У зв`язку з викладеним, суд вважає заяву обґрунтованою та задовольняє її. Відповідно до ч.2 ст.286 ЦПК України рішення про задоволення заяви підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк.

Outcome: approved