Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-01 00:00:00

08 листопада 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. Вона проживала з відповідачем у незареєстрованому шлюбі, від сумісного проживання у них 15.07.2016 р. народився син [PERSON]. Спільне проживання вони припинили з моменту народження дитини, син знаходиться на її повному утриманні. Вона з дитиною знаходяться у важкому матеріа- льному становищі, а відповідач добровільно матеріальну допомогу не надає. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по матеріальному забезпеченню дитини, просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина до його повноліття. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про що свідчать поштові повідомлення (а.с.11,14), відомостей про поважність причин його неявки суд не має і вважає, що він не зявився без поважних причин. Також суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотан- ня про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не зді- йснюється. За загальним правилом суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які во- на посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД № 483300 (а.с.3), у сторін у справі 15.07. 2016 р. народився син [PERSON]. Довідкою Струмківської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 07.11. 2017 р. (а.с.4) підтверджується, що на утриманні [PERSON] знаходиться дитина: [PERSON], [INFO]. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою ро- звитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчан- ня, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, го- тувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхід- ний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здіб- ностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) при- суджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з бать- ків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для за- безпе чення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд по- винен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх до- чки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на його утримання. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь пози- вача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину, до досягнення ним пов- ноліття. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 08.11.2017 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 704,80 грн., відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved