Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої позивачу, як спадкоємцю за заповітом відкрилась спадщина, до складу якої входять житловий будинок та земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та для ведення особистого селянського господарства. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . До складу спадщини за заповітом також входить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства кадастровий номер 3221955100:01:006:0002, згідно Державного акту серії КВ № 046273. При виготовленні витягу з ДЗК з`ясувалось, що дійсна площа земельної ділянки складає 0,3944 га, в той час як в Державному акті КВ № 046273 зазначена площа 0,4212 га. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства у зв"язку із розбіжністю площ земельної ділянки в Державному акті та витязі з ДЗК. Позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку, внести виправлення до державного акту або отримали державний акт з правильною площею. Враховуючи вищевикладене, представник позивача просить суд визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судові витрати. В підготовче судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Представник позивача [PERSON] - Костенко О.М. позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити. Відповідач Згурівська селищна рада позовні вимоги визнала повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без участі учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачами. Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачами позову за наявності для того законних підстав. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] згідно Державного акту серії КВ № 046273 належала на праві власності земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, площею 0,4212 га, кадастровий номер 3221955100:01:006:0002, яка розташована по [ADDRESS] . Земельна ділянка передана у власність на підставі рішення Виконавчого комітету Згурівської селищної ради народних депутатів від 25.12.2003 року (9 сесії 24 скликання), що встановлено з копії Державного акту (а.с.11). При виготовленні витягу з ДЗК, встановлено, що дійсна площа земельної ділянки складає 0,3944 га, тобто є меншою, ніж площа зазначена в Державному акті серії КВ № 046273. Площа зазначена в Державному акті є невірно сформованою ( копія витягу з ДЗК про земельну ділянку - а.с.12-16, копія листа Відділу у Згурівському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області - а.с.18). Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. В силу ст. 80 ЗК України суб`єктами права власності на землю є, зокрема, громадяни. Згідно п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування. Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , позивачу [PERSON] , відкрилась спадщина за заповітом на все майно померлої, зокрема і на спірну земельну ділянки. Позивач спадщину у встановленому законом порядку прийняв та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на інше майно померлої, зокрема на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,15 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач також зареєстрував право власності на успадкований житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Інші спадкоємці за заповітом чи спадкоємці, які мають право на обов`язкову частку в спадщині, відсутні (копія свідоцтва про смерть - а.с.19, копія свідоцтва про народження - а.с.8, копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом - а.с.9, копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності - а.с.10, копії спадкової справи № 52/2018 до майна померлої [INFO] [PERSON] - а.с.34-61). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі, зокрема успадкування. Позивачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку, у зв"язку із неспівпадінням площ земельної ділянки у Державному акті та витязі з ДЗК (копія нотаріальної відмови - а.с.17). Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав, застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно положень Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. В ході судового розгляду судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3221955100:01:006:0002, яка розташована по [ADDRESS] . Зазначена земельна ділянка входять до складу спадщини за заповітом, яка відкрилася позивачу [PERSON] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Позивач [PERSON] прийняв спадщину. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, спадкові права позивача ніким не оспорюються, інші спадкоємці відсутні. Через розбіжність площ спадкової земельної ділянки в Державному акті та витязі з ДЗК, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права, а тому його порушені права підлягають судовому захисту. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачем [PERSON] в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,3944 га, кадастровий номер 3221955100:01:006:0002, яка розташована по [ADDRESS] . Не застосовувати до відповідача Згурівської селищної ради ст. 141 ЦПК України та понесені позивачем судові витрати залишити за ним. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету по 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, а саме грошові кошти в розмірі 420,40 грн.

Outcome: approved