Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

08.04.2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої доньки. Позов мотивує тим, що згідно судового наказу Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 28.02.2020 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання їх неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.02.2020 року і продовжувати до досягнення донькою повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 05.08.2016 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON] . Отже, на теперішній час його матеріальне становище суттєво змінилося, оскільки на його утриманні крім доньки [PERSON] , знаходиться донька [PERSON] та теперішня дружина [PERSON] , яка не працює та знаходиться у дикретній відпустці по догляду за дитиною. Видаючи судовий наказ, судом не було враховано наявність у нього інших утриманців, тому просить зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON] з 1/4 частини заробітку (доходу) на 1/6 частину від заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, попередньо надав заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду надала письмову заяву з проханням розгляд справи проводити без її участі. В своїй заяві зазначила, що позов визнає. У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, судом встановлено наступне: Позивач є батьком [PERSON] , [INFO] , та рішенням (судовий наказ) Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області № 739/236/20 від 28.02.2020 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття (а.с.8,12). Крім того, позивач 05.08.2016 року уклав шлюб з [PERSON] , який був зареєстрований Новгород-Сіверським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №53 . Від цього шлюбу [INFO] у позивача народилась донька - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.07.2017 року (а.с.7,9). Згідно довідки про доходи №484/124/21/01-2020 від 20.03.2020 року позивач [PERSON] працює співробітником ГУ НП в Чернігівській області та його загальна сума доходу за період з вересня 2019 року по лютий 2020 року становить 84 513,96 грн. (а.с.5). Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України). Відповідно до ч. 1 ст.192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Положеннями ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежено мінімальний розмір аліментів та встановлено, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, законами України встановлено обмеження щодо максимального розміру відрахувань із заробітної плати, так, зокрема, положеннями ст. 128 КЗпП України, ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що при відрахуванні заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят відсотків заробітку. Дослідивши докази в сукупності, суд вважає, що при винесенні судового наказу у суда були відсутні відомості про наявність на утриманні у позивача [PERSON] іншої малолітньої дитини, що безумовно впливає на його матеріальне становище, погіршуючи його. Також, враховуючи, що відповідачка [PERSON] повністю визнала позовні вимоги про зменшення розміру аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] до 1/6 частини заробітку позивача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню та слід стягнути з [PERSON] аліменти у вказаному розмірі. Розглядаючи справу на підставі доказів наявних у справі, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини та обмежений вимогами закону щодо мінімального розміру аліментів, суд визначає розмір аліментів у частині від заробітку позивача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Зменшений розмір аліментів слід стягувати згідно положень п.23 ПП ВСУ "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року з дня набрання рішенням законної сили. Також приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] має пільги по сплаті судового збору як учасники бойових дій, судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840,80 грн. слід стягнути з відповідачки [PERSON] в дохід держави згідно ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved