Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

04 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовомдо [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 02 серпня 1998 року був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану, за актовим записом №1465, від якого мають повнолітню дочку [PERSON] , 1999 року народження, та неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження. Позивач вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторони мають різні погляди на життя, у них відсутнє взаєморозуміння, відносини подружжя фактично припинені, а тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ". Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся в порядку, визначеному чинним законодавством, про причини неявки суд не повідомив, відзиву не надав. Зслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами СК України щодо припинення шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 02.08.1998 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Відділі реєстрації актів громадянського стану Вінницької міської ради Вінницькій області, за актовим записом №1465. Від шлюбу сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , 1999 року народження, та неповнолітнього сина [PERSON] , 2006 року народження. Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про розірвання шлюбу. Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Судом установлено, що згідно договору-квитанції №117 від 19.08.2020 року позивач сплатила адвокату Павловій В.Є.«за надання правової допомоги по оформленню позовної заяви» 850,00 грн (а.с.23). Згідно Єдиного реєстру адвокатів України, [PERSON] є адвокатом, здійснює адвокатську діяльність на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №48, виданого 16.12.1993 року. Отже, судом встановлено документальне підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу в сумі 850,00 грн. При цьому, суд враховує, що дані витрати пов`язані з розглядом справи, розмір останніх є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, а тому, зважаючи на те, що позовні вимоги були задоволені, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 840,80 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved