Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

Позивачка, посилається на те, що 21 березня 2005 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них [INFO] народилася донька [PERSON]. На даний час вона із дитиною проживає окремо, дитина повністю перебуває на її утриманні. Відповідач від виконання батьківського обов'язку ухиляється, матеріальної допомоги не надає, хоча є працездатним та фізично здоровим, інших утриманців не має. В зв»язку з виниклими обставинами, просила суд стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1 500 гривень до досягнення нею повноліття, оскільки сама не в змозі матеріально забезпечити її потреби. У судовому засіданні позивачка погодилася на зменшення розміру аліментів до 600 грн. Відповідач будучи належно повідомлений про час та місце розгляду справи у судове засідання не з»явився, однак подав письмове заперечення в якому із позовом не погодився і вказав, що в березні 2012 року отримав травму ноги, в зв»язку із чим його було прооперовано та вставлено пластину і з того часу працевлаштуватися не має можливості, так як будь яку фізичну роботу виконувати не може, живе із випадкових підробітків, має непостійний, мінливий дохід. На даний час потребує повторної операції по видаленню пластини, що потребує значних коштів. Крім того в 2014 році йому виставлено діагноз - гіпертонічна хвороба, що потребує додаткових витрат на лікування. Зазначив, що може сплачувати аліменти у розмірі не більше 600 грн. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази у сукупності, заслухавши пояснення позивачки, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню частково виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого [INFO] народилася спільна дитина - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданим виконкомом Ковалівської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, актовий запис № 4. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги частково суд виходить із того, що малолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Враховуючи документально підтверджені посилання відповідача на негативний стан свого здоров»я та відсутність у нього постійного заробітку, суд вважає за доцільне взяти дані обставини до уваги та зменшити розмір сплачуваних аліментів, проти чого також не заперечила і позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved