Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

Позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 1123/07-К-НКЛ від 27.12.2007 року про надання кредиту у розмірі 343000 гривень зі сплатою відсотків з розрахунку 14,5% річних на строк до 27.12.2022 року, з наступними змінами щодо збільшення процентної ставки до 17,5 річних за період з 02.06.2009 року по 22.10.2013 року, яка складається з заборгованості по оплаті відсотків за користування кредитними коштами в сумі 265261 гривну 16 копійок, по нарахованої щомісячної комісії в сумі 18179 гривень, а всього стягнути 286274 гривни 56 копійок. Вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON], порушуючи норми чинного законодавства і умови договору кредит в установленому порядку не погасив, відсотки за його використовування не сплатив, унаслідок чого у позивача виникло також право вимоги про стягнення заборгованості в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні визнав обставини позову, але позовні вимоги просив задовольнити частково з урахуванням строку позовної давності. Вимоги Банку за період з 02.06.2009 року по 22.10.2010 року, на думку відповідача, задоволенню не підлягають, оскільки ним пропущений загальний строк позовної давності для пред'явлення вимог. Крім того, в теперішній час відповідачем ініційовано переговорний процес з Банком про зарахування в рахунок погашення заборгованості належного йому нерухомого майна переданого в іпотеку банку, тобто вирішення спору в позасудовому порядку, у зв'язку з чим суд повинен врахувати вказані обставини. Вислухав пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами по справі СФ банку „Фінанси та кредит", правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Фінанси та Кредит», та [PERSON] укладений договір кредиту: № 1123/07-К-НКЛ від 27.12.2007 року про надання кредиту у розмірі 343000 гривень зі сплатою відсотків з розрахунку 14,5% річних на строк до 27.12.2022 року, з наступними змінами щодо збільшення процентної ставки до 17,5 річних згідно внесених змін до кредитного договору від 05.09.2008 року з цільовим використанням для споживчих цілей. Відповідно до умов договору, згідно п.п. 2.1.,4.1.,4.3., 4.7 - відповідач зобов'язався оплачувати банку відсотки за користування кредитом щомісячно, сплачувати щомісячну комісію, а так само погашати кредит згідно встановленому графіку. Відповідно до ст.ст. 526, 615 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися у встановлений термін відповідно до вказівки закону і договору, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 535 Цивільного Кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Рішенням Нахімовського районного суду м. Севастополя від 06.04.2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 14.10.2010 року стягнута заборгованість за кредитним договором № 1123/07-К-НКЛ від 27.12.2007 року у розмірі взятих у Банку у кредит грошових коштів в сумі 343000 гривень, процентів за користування кредитними коштами в сумі 40728,12 грн., заборгованості по оплаті щомісячної комісії у розмірі 3087 гривень, що виникла станом на 01.06.2009 року. У зв'язку з тим, що відповідачем до теперішнього часу не виконані зобов'язання по поверненню кредитних коштів, позовні вимоги Банку про стягнення відсотків та комісії за користування коштами за наступний період з 02.06.2009 року по 22.10.2013 року підлягають до задоволення та з відповідача підлягають до стягнення в судовому порядку відсотки за користування кредитом в сумі 265261 гривень 16 копійок, по нарахованої щомісячної комісії в сумі 18179 гривень, а всього 286274 гривни 56 копійок. Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача [PERSON] щодо неможливості стягнення заборгованості за період з 02.06.2009 року по 22.10.2010 року у зв'язку з пропущенням позивачем строку загальної позовної давності з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Судом встановлено, що згідно з умовами кредитного договору (ст.3.1) позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) в розмірі та в строки, визначені графіком повернення кредиту та щомісячно сплачувати проценти за користування кредитом, а також встановлено відповідальність за порушення графіку повернення кредиту та процентів закористування ним. Оскільки умовами договору (графіком погашення кредит) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Така позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, предметом якої був спір щодо стягнення заборгованості за кредитним договором і зробив правовий висновок, згідно з яким початок перебігу строку позовної давності відповідно до ст. 261 ЦК України співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов; перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення; позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу; у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті; несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України вказана постанова Верховного Суду України, прийнята за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов"язковою для всіх судів України, і суди зобов"язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Оскільки за умовами договору погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісії (щомісячний платіж в сумі 2017,65 грн.) повинно здійснюватись позичальником частинами щомісяця в період з 01 по 10 числа кожного місяця, строк виконання основного зобов'язання визначений - до 27.12.2022 року, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Згідно вимогам ст.88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню з відповідача витрати, понесені позивачем при зверненні до суду для сплати судового збору пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 2834,40 гривень. На підставі ст. ст. 14, 16, 252-256, 261, 264, 509, 525, 526, 530, 533, 549-552, 554, 559, 590, 611, 612, 615, 625, 627, 629, 638, 1048, 1050, 1054 ЦК України, 509, 526, 536, 553, 554, 615 ЦК України,

Outcome: approved