Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-27 00:00:00

10 січня 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до відповідача [PERSON] про збільшення встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку. В обґрунтування позову зазначає, що рішенням Першотравенського міського суду від 05 червня 2014 року справа № 186/1068/13-ц про відшкодування втраченого заробітку з відповідача на його користь щомісячно стягується в рахунок відшкодування шкоди здоровю безстроково 730,00 гривень (60% від розміру мінімальної заробітної плати) до зміни обставин. Згідно ч.2 ст.1208 ЦК України у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди завданої каліцтвом підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. З 01 січня 2019 року розмір мінімальної заробітної плати змінився і складає 4 173,00 гривень, згідно з Законом України №26-29-VIII «Про державний бюджет України на 2019 рік». Таким чином, розмір щомісячного відшкодування з 01 січня 2019 року повинен становити: 4 173,00 гривні х 60% = 2 503,80 гривень. Просить суд винести рішення, яким стягнути з [PERSON] на його користь щомісячно (в розрахунку на місяць) 2 503,80 гривні, в рахунок відшкодування шкоди здоровю безстроково до зміни обставин, починаючи з 01 січня 2019 року. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовільнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, відзив на позовну заяву не надав, про причини неявки суд не повідомив, про дату розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи в його відсутність не надав. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи в його відсутність, неповідомлення відповідача про причини неявки до суду, відсутність відзиву відповідача на позов та згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Враховуючи вимоги ст.247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Вироком Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 14 вересня 2004 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.15, ч.1 ст.115 КК України, та призначено покарання у вигляді 10 років позбавлення волі. Відповідно до вищезазначеного вироку, 19 серпня 2003 року о 22 годині 30 хвилин [PERSON], знаходячись у нетверезому стані з метою помсти за нанесені йому тілесні ушкодження, спричинені іншими особами, маючи намір на навмисне вбивство, взяв у себе вдома мисливську рушницю, яку зарядив двома патронами, підійшов до будинку №37 по вул.Гагаріна, м. Першотравенська, де з товаришами знаходився [PERSON], безпідставно звинуватив [PERSON] у тому, що він приймав участь у його побитті, та з відставні 50 см вистрілив з мисливської рушниці йому в живіт. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 4986-Э/160 від 07 листопада 2003 року, [PERSON] були \~спричинені тілесні ушкодження у вигляді: сліпого дробового вогнепального поранення лівої черевної стінки по передньо-підпахвовій лінії на рівні 8-9 ребер зліва з пошкодженням ребер, діафрагми, нижньої долі лівої легені, лівосторонній гемоторакс, розможження селезінки, нирки зліва, поранення шлунку, товстої кишки, підшлункової залози, лівостороння \~внутрішньочеревна гематома, дробове поранення лівого ліктьового \~згину з пошкодженням дугового мязу з його відривом. Дані тілесні ушкодження є тяжкими, та небезпечними для життя. У 2004 року позивач був визнаний інвалідом ІІ групи, в 2005 році - інвалідом ІІІ групи та з 01 квітня 2006 року ІІІ група інвалідності встановлена безстроково. Починаючи з квітня 2006 року і по теперішній час позивач отримує пенсію, як інвалід третьої групи, відповідно до трудової книжки не працює. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №1 від 14 січня 2014 року [PERSON]О внаслідок вогнепального поранення отриманого ним 19 серпня 2003 року отримав стійку втрату професійної працездатності на 60%, з моменту первинного обстеження на МСЕК, тобто з 15 березня 2004 року. Характер ушкоджень, їх наслідки, дали можливість встановити групу інвалідності з 01 квітня 2006 року безстроково, тому відсотки стійкої втрати професійної працездатності також встановлені безстроково. Стійка втрата професійної працездатності [PERSON] знаходиться у прямому причинному звязку з вогнепальним пораненням, отриманим 19 серпня 2003 року. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про відшкодування втраченого заробітку, та стягнуто з відповідача на користь позивача 47 879 (сорок сім тисяч вісімсот сімдесят девять) гривень 76 копійок в рахунок щомісячних сум втраченого заробітку за період з 01 квітня 2004 року по 17 лютого 2014 року включно, а починаючи з 18 лютого 2014 року щомісячно (в розрахунку на місяць) по 730 (сімсот тридцять) гривень 00 копійок в рахунок відшкодування шкоди здоровю безстроково, до зміни обставин. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 року у цивільній справі №186/1591/15-ц було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку, та збільшено розмір відшкодування втраченого заробітку, який стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року у справі № 186/1068/13-ц, до 826,80 гривень щомісяця до зміни обставин, починаючи з 01 вересня 2015 року, у звязку з підвищенням мінімальної заробітної плати. Заочним рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 24 березня 2017 року у цивільній справі №186/175/17 було задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку, та збільшено розмір відшкодування втраченого заробітку, який стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року у справі № 186/1068/13-ц, до 1 920,00 гривень щомісяця до зміни обставин, починаючи з 01 січня 2017 року у звязку з підвищенням розмірі мінімальної заробітної плати. Рішенням Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 березня 2018 року у цивільній справі №186/99/18 було частково задоволено позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про збільшення встановленого розміру відшкодування втраченого заробітку, та збільшено розмір відшкодування втраченого заробітку, який стягується з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 05 червня 2014 року у справі № 186/1068/13-ц, до 2 233,80 гривень безстроково, починаючи з 22 січня 2018 року, у звязку з підвищенням розмірі мінімальної заробітної плати. Частиною 1 ст. 1195 ЦК України визначено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Статтею 1208 ЦК України передбачено, що за заявою потерпілого у разі підвищення вартості життя розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає індексації на підставі рішення суду. За заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Таким чином, під час вирішення цього спору суду належить встановити, у зв'язку з чим потерпілий просить змінити розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а саме: чи у зв'язку зі збільшенням вартості життя, чи у зв'язку із збільшенням розміру мінімальної заробітної плати, і у разі зявлення такої вимоги на підставі ч.2 ст.1208 ЦК, підлягає з'ясуванню як потерпілому вперше було визначено розмір відшкодування: відповідно до середньої заробітної плати за займаною на час завдання шкоди посадою, за домовленістю чи відповідно до мінімальної заробітної плати. Залежно від встановлених обставин суд повинен зробити висновок щодо наявності підстав для збільшення розміру відшкодування шкоди. Як вбачається з вищевказаних судових рішень, розмір щомісячного відшкодування, присуджений з відповідача на користь позивача, пов'язаний та обчислювався, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати на час судового розгляду справи. Під час винесення рішення по первісному позову позивача [PERSON] розмір мінімальної заробітної плати у відповідність до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» від 16 січня 2014 року № 719-VII, становив у місячному розмірі 1 218 гривень. Згідно ст.8 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII, встановлений розмір мінімальної заробітної плати у місячному розмірі з 01 січня 2019 року 4 173,00 гривні. Таким чином, розмір щомісячного відшкодування втраченого заробітку з 01 січня 2018 року повинен становити: 4 173,00 грн. х 60% (втрата працездатності) = 2 503,80 гривні. Згідно ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 4 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, та вважає за необхідне збільшити розмір щомісячних виплат в рахунок відшкодування шкоди, завданої здоровю [PERSON] до 2 503,80 гривень на місяць, до зміни обставин, починаючи з моменту звернення позивача до суду з позовом, тобто з 10 січня 2019 року. Відповідно до п.п.2,6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, із змінами та доповненнями, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи, та позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Тому, у відповідність до ст.141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 768,40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved