Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-28 00:00:00

Публічне акціонерне товариство „АКЦЕНТ-БАНК" звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує, що між ПАТ „ АКЦЕНТ-БАНК " та \~[PERSON] укладено кредитний договір №АВН0RX133810443 від 15.08.2014року, відповідно до умов вищевказаного договору отримав кредиту розмірі 5665гривеньзі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до укладеного кредитного договору, клієнт зобовязаний щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати Банку грошові кошти(щомісячний платіж)для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією а також інші витрати згідно умов. Відповідач скористався кредитом, але свої зобовязання щодо повернення кредиту, належним чином не виконав та станом на 03.04.2017 року кредитна заборгованість становить 12553,11 грн., з яких 4187,98 грн. заборгованість за кредитом, 6,31 грн.,- нараховано відсотки за кредитом, 3789,80грн.,- заборгованість по комісії за користування кредитом, 3495,06грн. нараховано пені за прострочене зобовязання за договором, та 1073,96 штрафи: 500 гривень -(фіксована складова) та 573,96 грн. - (процентна складова). Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує повністю та прохає його задовольнити, не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення.\~\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Ніяких заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи від нього не надходило. Причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами встановлено, що між ПАТ „ АКЦЕНТ-БАНК " та \~[PERSON] укладено кредитний договір №АВН0RX133810443 від 15.08.2014року, відповідно до умов вищевказаного договору Позичальник отримав кредит суму 5665гривень. (а.с.6-13). Відповідач [PERSON] скористався кредитом, але свої зобовязання згідно умов кредитування належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 12553,11 грн., (розрахунок заборгованості - а.с.4-5). Згідно\~ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього\~Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно п. 1 ч. 1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит ) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі №6-100цс14, ч.3 ст.551 ЦК України з урахуванням положень ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч.4 ст.10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми, як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для відповідача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Вимога позивача про стягнення пені в розмірі, який значно перевищує заборгованість спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Конституційний Суд України у рішенні від 11.07.2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності, як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. За правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати\~одного року. Виходячи з правової\~природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму,\~а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Відповідно до п.1 ч. 2ст. 258 ЦК України, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік, кредит надавався в 2014 році з позовом звернулись 15.06.2017 року. Згідно п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). При таких обставинах суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для застосування положень ч.3 ст.551 ЦК України та вважає за доцільне зменшити розмір. Тому суд,

Outcome: partial