Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-13 00:00:00

06 грудня 2019 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення, в якому просять усунути перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом їх вселення. В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначають, що вони являються громадянами України, жителями м. Черкаси, які відповідно до вимог закону проживали та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , з 16.05.2008 року. Наймачем вказаної квартири (особовий рахунок № [NUMBER] ) являлась [PERSON] , членами її сім`ї були брат [PERSON] , син - [PERSON] , дочка [PERSON] , що підтверджується довідкою виданою 07.10.2016 року № 6937 КП «Соснівська СУБ Черкаської міської ради». Працюють за трудовим договором в Іспанії. В березні 2017 року позивач [PERSON] приїхала в Україну і їй стало відомо, що вона та її діти (позивачі) 11.08.2015 року безпідставно зняті з реєстрації за місцем проживання, квартири [ADDRESS] . Звернувшись до Черкаської міської ради, позивач дізналась, що на підставі наказу Департаменту економіки та розвитку «Про приватизацію державного житлового фонду» № 25 від 31.01.2017 року квартира [ADDRESS] передана у власність її брату [PERSON] , який в подальшому за договором купівлі-продажу від 01.03.2017 року продав вказану квартиру [PERSON] . Квартира [ADDRESS] була надана сім`ї Мельниченків рішенням Придніпровської ради депутатів № 440 від 27.12.1978 року із складом сім`ї 4 особи. На підставі вказаного рішення видано ордер на квартиру [ADDRESS] 27.12.1978 року. Після смерті батька, виконавчим комітетом Соснівської районної ради № 256 від 16.04.2008 року прийнято рішення про зміну договору найму жилого приміщення та відкрито особовий рахунок на [PERSON] - матір сторін по справі. За згодою всіх членів сім`ї до даної квартири в подальшому були прописані діти позивача: [PERSON] та [PERSON] . Після смерті матері, рішенням виконавчого комітету Соснівської районної ради №154 від 13.04.2009 року змінено договір найму жилого приміщення та відкрито особовий рахунок на позивача [PERSON] . Як в подальшому стало відомо позивачу, за час її відсутності в країні, заочним рішенням Соснівського районного суду від 27 жовтня 2016 року у цивільній справі № 712/6733/16-ц задоволений позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа КП «Соснівська служба утримання будинків» про зміну договору житлового найму. Рішенням суду, договір найму жилого приміщення кв. [ADDRESS] змінений, особовий рахунок відкритий на [PERSON] замість [PERSON] . Будучи не згідною з таким рішенням, позивачі подали до суду заяву про перегляд заочного рішення Соснівського районного суду від 27 жовтня 2016 року, яка судом задоволена, рішення Соснівського районного суду від 27 жовтня 2016 року про зміну договору найму жилого приміщення у цивільній справі № 712/6733/16-ц скасовано та справа призначена до розгляду у загальному порядку. Тобто, на даний час позивач [PERSON] , є наймачем квартири [ADDRESS] відповідно до рішення виконавчого комітету Соснівської районної ради № 154 від 13.04.2009 року. Крім того позивачами, до Соснівського районного суду було подано адміністративний позов до Головного управління ДМС в Черкаській області, Департаменту організаційного забезпечення Черкаської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Постановою Соснівського районного суду від 22.08.2017 року у адміністративній справі № 712/7705/17 позовні вимоги задоволено повністю: визнано дії Соснівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Черкаській області щодо зняття 11.08.2015 з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] , протиправними; зобов`язано Департамент організаційного забезпечення Черкаської міської ради сформувати інформацію про скасування зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] [INFO] за адресою: [ADDRESS] та передати до реєстру територіальної громади. Вказаною постановою суду відновлено їх право, а саме реєстрація в кв. [ADDRESS] , що є єдиним місцем їхнього постійного проживання, та в свою чергу відновлено права на користування даною квартирою. Також, рішенням Соснівського районного відділу УДМС в Черкаській області від 11.07.2017 року № 2826 прийнято рішення про відновлення їх реєстрації. Їхня реєстрація за місцем постійного проживання в кв. [ADDRESS] відновлена з 2008 року. Водночас, начальником Соснівського районного відділу УДМС України в Черкаській області вони були повідомлені, що особа, яка вчинила незаконні дії щодо зняття їх з реєстрації, звільнена. Тому, позивачі звернулись до Черкаського відділу поліції ГУНП України в Черкаській області із заявою про вчинення цією особою відносно них дій, передбачених ст. 190 КК України (шахрайство) та ст. 366 КК України (службове підроблення). Як зазначалось вище, наказом департаменту економіки та розвитку Черкаської міської ради № 25 від 31.01.2017 року квартиру [ADDRESS] передано у власність відповідачу [PERSON] . На момент приватизації в квартирі [ADDRESS] , крім відповідача були зареєстровані і позивачі. Однак, до органу приватизації відповідач подав недостовірну довідку про склад сім`ї - 1 особа на своє ім`я. На час звернення позивачів до суду з позовною заявою про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення, власником квартири [ADDRESS] являється [PERSON] . Зазначили, що починаючи з березня 2017 року, вони відстоюють їх право на дане житло у судах, неодноразово намагалися потрапити до квартири, де на сьогодні залишилися їх особисті речі: Проте, відповідач змінив замки до квартири [ADDRESS] дверей не відчиняє, зі слів сусідів там ніхто не мешкає. На неодноразові звернення з рекомендованою кореспонденцією до нових власників та із заявами до правоохоронних органів, жодних дій щодо усунення перешкод у користуванні найманим майном з боку відповідача на сьогодні не вчинено. Внаслідок перешкод з боку власника [PERSON] , який по суті самовільно виселив їх без надання іншого житла, неможливості потрапити до найманої ними квартири [ADDRESS] , вони, повертаючись до єдиного місця їх проживання, змушені постійно зупинятися у готелях та знайомих, а враховуючи судові процеси, які тривають, все це призводить до непомірних матеріальних втрат. Крім того, просили врахувати, що відповідач придбав дану квартиру з існуючими обтяженнями, оскільки йому було відомо про те, що в зазначеному житлі є зареєстрованими та до цього часу проживали: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які тимчасово були відсутні у зв`язку із перебуванням з поважних причин за кордоном, так як навчалися і працювали за строковим трудовими договорами (контрактами) в Іспанії, але за якими зберігалося право на житло. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 грудня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Справу призначено до підготовчого засідання. 29 січня 2020 року відповідачем [PERSON] до суду подана зустрічна позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщення із зняттям з реєстраційного обліку. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначає, що 01 березня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири. Згідно п. 1 договору купівлі-продажу квартири [PERSON] передав, а [PERSON] прийняла у власність квартиру [ADDRESS] . Згідно довідки Комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків Черкаської міської ради від 03.04.2017 року за № 2270 від 02 березня 2017 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровано 0 осіб. Отже, на день купівлі-продажу квартири [PERSON] в квартирі не було зареєстровано жодної особи.В обгрунтування підстав звернення до суду з зустрічною позовною заявою, позивач [PERSON] зазначає, що на момент придбання ним спірної квартири, відповідачі у ній не були зареєстровані, що підтверджується довідкою № 2270 від 03.04.2017, а тому він придбав квартиру, розуміючи, що у ній ніхто не зареєстрований та відсутні особи, які окрім нього мають право на користування нею. В договорах купівлі-продажу квартири [PERSON] від 01.03.2017 та згодом і ним від 23.02.2018 чітко зазначено, що будь-які особи на момент купівлі-продажу не мають право проживати в квартирі та користуватись нею. Зазначив, що він як власник не може спокійно проживати в квартирі, адже у будь-який час відповідачі можуть вдертися до квартири та почати в ній проживати. Посилання відповідачів на те, що в квартирі наявні їхні речі не відповідає дійсності. В зв`язку з реєстрацією відповідачів у квартирі він змушений сплачувати значні кошти за комунальні послуги. Відповідачі ніколи не були членами його родини, та жодного відношення до нього не мають. В звязку з чим, позивач не має можливості повноцінно володіти, розпоряджатися та користуватися вищезгаданою квартирою. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 03 лютого 2020 рокупозовні вимоги за зустрічним позовом об`єднані в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 22 грудня 2020 року підготовче судове засідання закрито. Справу призначено до судового розгляду по суті. Представник відповідача за зустрічним позовом - адвокат Бакаєва В.О. в судовому засіданні підтримала зустрічний позов та просила задовольнити заявлені вимоги. Одночасно заявила клопотання про залишення первісного позову без розгляду в зв`язку з повторною неявкою позивачів в судові засідання. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 04 червня 2021 року первісний позов [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення в зв`язку з повторною неявкою позивачів у судове засідання - залишено без розгляду. Треті особи: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. З заявами чи клопотаннями до суду не зверталися. Дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд установив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, не визнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч.1 ст.15 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст.16 ЦПК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.95 ЦПК України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом установлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Міняйло І.П. 23.02.2018 року та Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності. 22 квітня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено іпотечний договір № 1238, відповідно до якого [PERSON] являється іпотекодержателем, а [PERSON] є Іпотекодавцем. Предметом іпотеки являється квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії паспортів [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] , НЕ [NUMBER] , останні з 2008 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.97 "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", - закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 грудня 2020 року (справа № 712/12061/17) позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до Черкаської міської ради Департаменту економіки та розвитку, [PERSON] , Першої державної нотаріальної контори Черкаського міського нотаріального округу, треті особи: КП «Соснівська служба утримання будинків», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про скасування наказу про приватизацію та визнання недійсним свідоцтва про право власності залишено без задоволення. Рішення суду набрало законної сили 11 лютого 2021 року. Так, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Мотивуючи відмову у задоволенні позовних вимог, судом у рішенні від 29 грудня 2020 року було встановлено, що на момент приватизації [PERSON] спірної квартири у січні 2017 року, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживали та не були зареєстровані. Рішенням Соснівського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби в Черкаській області № 2826 від 11.07.2017 року скасовано зняття останніх з реєстрації місця проживання після приватизації квартири. Їхні особисті речі у спірному приміщенні відсутні. Вони постійно проживають в Іспанії. Таким чином, судом встановлено, що відповідачі з 2006 року проживають в Іспанії, на момент приватизації в спірній квартирі зареєстровані не були, з 2012 року постійно проживають в Іспанії, а з березня 2015 року втратили право користування спірною квартирою, оскільки з даного моменту не вчиняли жодних дій щодо волевиявлення проживання в квартирі. Доказів про чинення їм перешкод у користуванні квартирою суду не надано. Крім того, Соснівським районним судом м. Черкаси було наголошено у прийнятому рішенні, що в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] - на момент приватизації (2017 рік) не були зареєстровані в квартирі [ADDRESS] , та в ній не поживали, в квартирі, не залишалося жодних їхніх речей та документів, що підтверджується фотознімками з даної квартири та актом про відсутність їхніх речей. Вони не цікавилися зазначеним майном з березня 2015 року, не вчиняли жодних дій щодо волевиявлення проживання в спірній квартирі. ; Під час короткотермінових приїздів в Україну - останні проживали в інших житлових приміщеннях та взагалі не зверталися до [PERSON] стосовно можливості свого короткотермінового перебування у квартирі [ADDRESS] . Вони до цього часу так і не повернулися до України, а продовжують вести своє господарство та працювати в Іспанії. Також, під час рпозгляду зазначеної цивільної справи встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] фактично втратили право користування квартирою [ADDRESS] , а їх свідома поведінка свідчить про втрату їх інтересу до такого житлового приміщення. [PERSON] під час приватизації спірної квартири подав до виконавчого комітету Черкаської міської ради достовірну довідку (дані) щодо постійно проживаючих там осіб та дійсного складу своєї сім`ї (з однієї людини), до якої [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не входять згідно вимог чинного законодавства. Поряд з цим, суд не знайшов підстав для визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] тимчасово відсутніми в квартирі [ADDRESS] з поважних причин - у зв`язку з навчанням, військовою службою, роботою, характер якої передбачав тимчасове знаходження в іншій місцевості відповідно до вимог п.1, 2 ч. 3 ст. 71 ЖК Української РСР. За весь період своєї відсутності за місцем реєстрації, у зв`язку з виїздом за кордон, вони жодного разу не подавали до житлово-експлуатаційної організації заяв про свою тимчасову відсутність з доказами саме тимчасового виїзду в Іспанію, а не на постійне місце проживання, що підтверджується довідкою КП «Соснівська СУБ Черкаської міської ради» від 23.08.2018 № 928. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] дійсно не проживали у спірній квартирі без поважних причин протягом багатьох років, зазначеним майном з березня 2015 року не цікавилися, не вчиняли жодних дій щодо волевиявлення проживання в спірній квартирі, членами сім`ї особи, яка приватизувала майно, не були і не мали статусу тимчасово відсутніх, а тому втратили право користування спірною квартирою [ADDRESS] . Тобто, наразі ніякого відношення до указаної квартири вони не мають. Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.1 та ч.2 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.150 ЖК Української РСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші, не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч.1 ст.156 ЖК УРСР, члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилими приміщеннями нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Відповідно до вказаної норми закону при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, враховуються причини її відсутності. Підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, може слугувати лише свідома поведінка такої особи, яка свідчить про втрату нею інтересу до такого житлового приміщення. Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК УРСР, до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме: подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Оскільки відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] не є членами сім`ї позивачів по справі та не є співвласником цього будинку, достеменно невідомо їх місце проживання, реєстрація їх місця проживання у ньому створює позивачам перешкоди у користуванні своїм майном, які полягають в обов`язку нести витрати на комунальні послуги, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у будинку осіб, Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі по справі не являються членами сім`ї власника квартири, постійно проживають у Іспанії, виїзд їх на постійне місце проживання за кордон, укладення там трудових договорів на невизначений строк та утворення сім`ї є підставою для застосовування статті 107 ЖК України, якою не передбачено продовження строку збереження житлового приміщення за наймачем та членами його сім`ї, у зв`язку з виїздом на постійне місце проживання у іншу країну. Так, реєстрація місця проживання відповідачів у квартирі за адресою: [ADDRESS] створює позивачу перешкоди у користуванні своїм майном, які полягають в обов`язку нести витрати на комунальні послуги, що нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих у квартирі осіб, а відтак такі перешкоди мають бути усунуті у судовому порядку, шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування вказаною квартирою. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем не заявлені вимоги про відшкодування судових витрат, у суду відсутні підстави для покладення цих витрат на відповідачів.

Outcome: approved