Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У листопаді 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Міського комунального підприємства "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" про поновлення на роботі. Позовні вимоги [PERSON] мотивувала тим, що наказом №64 від 02.12.2002 року її було прийнято на посаду інженера-будівельника МКП "Місто" та 24.02.2010 року переведено на роботу до МКП "Вінницького муніципального центру містобудування і архітектури". 03.09.2014 року позивача було повідомлено щодо здійснення скорочення штату працівників, в зв'язку з зменшенням обсягів виробництва. Наказом № 141-К від 03.11.2014 року [PERSON] було звільнено з посади інженера-конструктора проектного сектору, проектно-вишукувального відділу Вінницького комунального підприємства "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" на підставі ч. 1 п.1 ст. 40 КЗпП України. Дане звільнення з роботи позивач вважає незаконним, оскільки при звільненні їй не було запропоновано іншої посади, хоча на момент звільнення діяв новий штатний розпис і підприємство мало можливість запропонувати їй роботу за спеціальністю. Також позивач вважає, що під час звільнення відповідачем не було враховано її досвід роботи, продуктивність праці та вищу інженерну освіту, яка дозволяє займати посади інженера-будівельника, інженера-конструктора та інженера з проектно-кошторисної документації. Зважаючи на вищевикладне позивач звернулася до суду з даним позовом та просить визнати незаконним та скасувати наказ №141-К від 03 листопада 2014 року про припинення трудового договору в частині звільнення її з посади інженера-конструктора проектного сектору, проектно-вишукувального відділу МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" та поновити її на посаді. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача позов не визнала, пояснивши, що протоколом зборів трудового колективу МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" №4 від 26.08.2014 року через важке фінансове становище на підприємстві членами трудового колективу вирішено надати згоду на проведення скорочення посад та штатної чисельності працівників. В зв'язку з цим позивача було попередження про звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України та наказом №141-К від 03.11.2014 року припинено дію трудового договору. Посилання позивача щодо переважного права залишення її на посаді, відповідач вважає не обґрунтованим, оскільки у працівника [PERSON] на утриманні перебуває хвора дитина та [PERSON] - навчається в аспірантурі, що є підставою для переважного права залишення їх на роботі. Просила відмовити в задоволенні позову. Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Наказом №2-К від 25.02.2010 року МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" про прийняття на роботу по переводу, [PERSON] прийнято на роботу, на посаду провідного інженера-будівельника в групу №2 "Комплексного проектування та інженерно-вишукувальних робіт" в відділ комплексного проектування та інженерно-вишукувальних робіт з 25.02.2010 року (а.с. 51). Судом встановлено, що між адміністрацією та трудовим колективом МКП МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" було укладено колективний договір на 2013-2015р.р. (а.с. 58-68). В п.2.6. вищевказаного договору зазначено, що сторони домовилися вживати заходи щодо усунення передумов виникнення колективних трудових спорів (конфліктів), а в разі їх виникнення, прагнуть до розв'язання ситуації без зупинки виробництва у відповідності з Законом України "Про порядок вирішення колективних трудових спорів (конфліктів) ", забезпечувати всі необхідні умови для ефективної роботи комісії з розгляду індивідуальних трудових спорів. Відповідно до змін та доповнень до колективного договору, які були затверджені 14.05.2013 року, пункт 4.7. викладено в новій редакції, а саме: у випадках запропонованого звільнення працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці (з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України), адміністрація попереджає працівників персонально про майбутнє звільнення не пізніше, ніж за два місяці. При цьому адміністрація пропонує працівнику іншу роботу за відповідною професією чи спеціальністю (а.с. 54). Згідно наказу № 118-К від 03.09.2014 року МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників в частині 2 передбачено скорочення ряду посад та виведення їх зі штатного розпису "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури", в тому числі і посади позивача (а.с. 9). Згідно ст. 49-2 ч. 1 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Згідно наказу № 119-К від 03.09.2014 року про попередження про звільнення наказано попередити працівників МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" про наступне їх звільнення з 03.11.2014 року, при цьому судом встановлено, що в переліку таких працівників в наказі позивач вказана (а.с. 32). Разом з цим, з письмових персональних попереджень (а.с. 10), суд вбачає, що відповідачем вживались заходи щодо повідомлення позивача про скорочення штату працівників та її скорочення, однак від підпису [PERSON] відмовилася, що підтверджується актами №1 від 03.09.2014 року та №2 від 10.09.2014 року (а.с. 38, 39). В зв'язку з вищевикладеним, суд робить висновок про те, що вона була персонально попереджена про звільнення у зв'язку зі скорочення штату. Згідно ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівників із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Як вбачається з персонального попередження, судом встановлено, що позивача було попереджено про неможливість переведення на іншу роботу в зв'язку з відсутністю вакантних посад. Згідно ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 ст. 40 КЗпП України (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Доказів того, що позивач [PERSON] є членом первинної профспілкової організації матеріали справи не містять. Таким чином, суд прийшов до висновку, що позивач не була членом профспілкової організації, а тому попередньої згоди первинної профспілкової організації на її звільнення не потрібно. З наказу № 141-К від 03.11.2014 року міського комунального підприємства "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" (а.с. 11) та запису в трудовій книжці [PERSON] (а.с. 14-15) судом встановлено, що остання була звільнена з посади інженера - конструктора проектного сектору, проектно-вишукувального відділу МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури", у зв'язку зі скороченням чисельності працівників згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України. Підставою наказу про звільнення, як в ньому зазначено, є закінчення строку попередження працівника про звільнення. Наказом МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" від 03.11.2014 року (а.с. 34) введено в дію з 03.11.2014 року штатний розпис МКП "ВМЦМіА" зі штатом у кількості 31,75 штатних одиниць (а.с. 35), тобто введено новий штатний розпис після звільнення позивача. Згідно наказу № 5-Ш від 03.11.2014 року МКП "Вінницький муніципальний центр Містобудування і архітектури", суд вбачає, що з 03.11.2014 року до штатного розпису МКП "ВМЦМіА" внесено зміни, а саме: скасовано 22 посади, серед яких і посада позивача та введено 6 посад (а.с. 36). Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен громадянин має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно ст. 5-1 КЗпП України, держава гарантує працездатним громадянам, які постійно проживають на території України правовий захист від незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Пунктом 1 ст. 40 КЗпП України визначено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. У пункті 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року № 9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" зазначається, що при розгляді справ про звільнення за п. 1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Для з'ясування, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, скорочення штату працівників, судом було досліджено протокол №1 від 26.08.2014 року засідання робочої групи МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" на порядку денному якого обговорювалося питання про формування нового штатного розпису в зв'язку із зміною істотних умов праці, відповідно до якого було вирішено доручити директору підприємства підготувати наказ про скорочення штатної чисельності підприємства та при формуванні нового штатного розпису врахувати пропозиції робочої групи (а.с. 4-5). На обґрунтування зазначених позовних вимог [PERSON] посилалась на те, що вона має переважне право на залишення на роботі відносно працівників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є безпідставним з наступних підстав. Статтею 42 КЗпП України визначено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці. При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається: сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України та працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, - протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України. Судом встановлено, що [PERSON] теж 03.09.2014 року звернулася до комісії по трудових спорів з проханням запропонувати їй роботу під час звільнення (а.с. 86), оскільки вона навчається в аспірантурі Вінницького національного технічного університету, що підтверджується довідкою № 71-926 від 26.12.2013 року (а.с. 87). Як вбачається з заяви [PERSON] від 19.09.2014 року (а.с. 84), він звернувся до комісії по трудових спорах з проханням запропонувати йому іншу посаду або роботу на підприємстві при звільненні, оскільки дана робота є його основним заробіткам, а також врахувати його сімейний стан, а саме те, що він виховує неповнолітнього сина [PERSON], який часто хворіє та перебуває на обліку з приводу бронхіальної астми, що підтверджується довідкою (а.с. 85). З протоколу №1 від 19.09.2014 року засідання комісії по трудових спорах МКП "Вінницький муніципальний центр мостобудування і архітектури", суд вбачає, що на порядку денному розглядалися заяви працівників [PERSON] та [PERSON], в результаті чого було прийнято рішення, що в разі виникнення вакантних посад на підприємстві переважне право надати [PERSON] та [PERSON] (а.с. 83). Жодних письмових документів, які б свідчили про те, що [PERSON] мала право на залишення на роботі при звільненні, суду не надано. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Крім того, під час розгляду справи, судом було встановлено, що в МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" продовжується скорочення штатної чисельності працівників, що підтверджується наказом №10-Ш від 02.12.2014 року (а.с. 88) та штатним розписом, який запроваджений з 02.12.2014 року (а.с. 89). Тому, суд прийшов до висновку, що при звільненні [PERSON] за п.1 ст. 40 КЗпП України МКП "Вінницький муніципальний центр містобудування і архітектури" додержано норм законодавства про працю, що регулюють вивільнення працівників. Суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про поновлення на роботі не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому не підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 88 ЦПК України витрати по сплаті судового збору слід компенсувати за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed