Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

07 травня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому, з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] народження, в розмірі по 500 грн. на кожного до досягнення ними повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що від шлюбу з відповідачем народились сини [PERSON] та [PERSON], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 15 грудня 2014 року шлюб розірвано. Зазначаючи, що [PERSON] не бажає добровільно брати участь у вихованні дітей, має нерегулярний, мінливий дохід, позивач вважає що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій формі. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі. Відповідач, сповіщений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу за його відсутності Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками малолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с.а.с.5,6). З довідки виконкому Татарбунарської міської ради від 23.04.2015року №695 вбачається, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.7). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 243грн.60коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved