Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

Позивачі, посилаючись на те, що після смерті їх батька, відкрилась спадщина до якої входить, серед іншого, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельна ділянка для обслуговування відповідного житлового будинку, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їм відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з тим що їх батько за життя не оформив право власності на будинок та земельну ділянку, також батько склав заповіт в якому заповів все своє майно сину та дочці, іншим чином ніж шляхом звернення до суду їм спадкові права не набути, просять суд визнати за ними право на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку для обслуговування відповідного житлового будинку. В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без їх участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що батько позивачів, [PERSON], який помер 13.12.2015 року у м. Києві, згідно свідоцтва про смерть серії І-БК №355899, був власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, село Раковичі, вулиця Базялівка, 8а та земельної ділянки для обслуговування даного житлового будинку площею 0,2500 га за тією ж адресою, відповідно до технічного паспорту (а.с.7-10) та акту на право приватної власності на землю серії ЖТ 21-210012 (а.с. 11). Крім того, судом встановлено, що 28.09.2015 року [PERSON] склав заповіт в якому заповів все своє майно сину [PERSON] та дочці [PERSON] У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє її позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилались позивачі як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивачів на спадкове майно захистити неможливо, суд їх позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved