Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

01.09.2014 року позивачка за первісним позовом [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення суми неустойки (пені), мотивуючи свої позовні вимоги наступними доводами. У своїй заяві вона вказує, що відповідно до рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09.08.10 року відповідач повинен виплачувати на користь позивачки аліменти на утримання доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно. На виконання вищевказаного рішення було видано виконавчий лист № 2-1998 про стягнення з [PERSON] на користь позивачки аліментів. Але всупереч рішенню Першотравневого районного суду Донецької області відповідач сплачує аліменти у встановленому ним розмірі. Згідно довідки, виданої відділом Державної виконавчої служби Першотравневого районного управління юстиції від 14.08.2014 року по виконавчому листу №2-І998 про стягнення аліментів з [PERSON], заборгованість по сплаті аліментів станом на 28.08.14., складає 5 814,17 грн., але позивачка вважає, що сума заборгованості складає 7 414,17 гривень. У зв'язку з несплатою аліментів у повному обсязі позивачка змушена самостійно надавати утримання донькам. Тривалий час вона сподівалася, що відповідач погасить заборгованість по аліментам, але її сподівання виявилися марними. Вважає що заборгованість по сплаті аліментів на користь позивачки виникла по причинам, які залежать лише від боржника, ухилення його від сплати аліментів має умисний характер. У зв'язку із викладеним, позивачка у своїх позовних вимогах просить суд: стягнути з [PERSON] на її користь суму неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 01.07.12 року по 01.09.14 року - 26 894,15 гривень. 13.10.2014 року відповідач за первісним позовом [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого ним було зазначено наступне. Рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 09.08.2010 року з [PERSON] стягнено аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. 30.05.2012 року, відповідача було звільнено з роботи, але він все одно щомісячно сумлінно і своєчасно виплачував необхідні суми аліментів. З моменту звільнення відповідач не має постійного доходу, отримує непостійні заробітки і не має можливості виплачувати аліменти в сумі, що призначена рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 09.08.2010 року, а тому він вважає що вимоги позивачки про стягнення 26894,15 гривень неустойки безпідставні, оскільки розрахунок суми пені, здійснений позивачкою, не має всіх повних вихідних даних для його проведення. Відповідач вважає, що твердження позивачки про навмисний характер ухилення від сплати аліментів не мають під собою жодних підстав, оскільки, відповідач, як безробітний, в міру своїх можливостей, щомісяця сумлінно перераховує грошові кошти у вигляді аліментів. З причини того, що матеріальне становище відповідача істотно змінилося з моменту винесення рішення суду, відповідач вже довгий період часу є безробітним і не може працевлаштуватися у зв'язку з відсутністю вакансій, а також встановлених роботодавцями вікових вимог, вимог до наявності спеціальної освіти, досвіду роботи, матеріальне становище у родині відповідача не дозволяє в повній мірі виконати зобов'язання по виплаті аліментів згідно рішення Першотравневого районного суду від 09.08.2010 року. У зв'язку із викладеним, відповідач у зустрічних позовних вимогах просить суд: зменшити розмір аліментів, що призначені до стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] та [PERSON], встановлених рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 09.08.2010 року та встановити їх у твердій грошовій сумі 400 (чотириста) гривень щомісяця, починаючи від дня пред'явлення позову до суду. Позивачка за первісним позовом [PERSON] в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити. Зустрічний позов не визнає та у його задоволенні просить відмовити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти первісного позову, просив у його задоволенні відмовити. Підтримав подану ним позовну заяву, просив її задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та перевіривши в судовому засіданні документальні докази, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні первинного позову та у задоволенні зустрічного позову, мотивуючи це наступним. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 24.02.1996 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану м. Маріуполя Донецької області (а.с. 9), який було розірвано рішенням Першотравневого районного суду Донецької області від 17.09.2010 року (а.с.10). Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.7-8). Згідно рішення Першотравневого районного суду Донецької області від 09.08.2010 року та, виданого 31.08.2010 року відповідно до нього, виконавчого листа (а.с.11-12), на відповідача [PERSON] покладено обов'язок сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, починаючи з 02.06.2010 року до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2012 року, державним виконавцем органу державної виконавчої служби Першотравневого РУЮ було відкрито виконавче провадження на підставі вищевказаного виконавчого листа (а.с.13). Як вбачається з довідки - розрахунку від 28.08.2014 року, виданої старшим державним виконавцем ВДВС Першотравневого РУЮ, за період з 01.07.2012 року по 28.08.2014 року відповідачем [PERSON] в рахунок сплати аліментів на користь позивачки [PERSON] сплачено 12000,00 гривень, а нараховано -17814,17 гривень. Борг на 28.08.2014 року складає 5814,17 гривень (а.с.15). Відповідно до розрахунку пені, наданого позивачкою, розмір пені, яку вона просить стягнути з відповідача становить 26894,15 гривень (а.с.16-17). Відповідно до наданої копії трудової книжки, відповідач [PERSON] з 30.05.2012 року звільнений з роботи, з 29.08.2012 року по 25.05.2013 року перебував на обліку у Маріупольському міському центрі зайнятості як безробітний (а.с.31-33). Згідно ст. 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, передбачена статтею 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. На думку суду, вини відповідача в несплаті аліментів не встановлено, оскільки, як встановлено в судовому засіданні, відповідач у період з 29.08.2012 року по 25.05.2013 року перебував на обліку у державному центрі зайнятості, при цьому допомога по безробіттю була не великою (не перевищувала 1540 гривень), з 25.05.2013 року відповідач взагалі був безробітний та працевлаштуватися не може і на цей час. Відповідач приймає участь в утриманні дітей щомісяця, виходячи зі своїх фінансових можливостей. Інколи аліменти він сплачував в більшому розмірі, ніж це було встановлено рішенням суду з метою погасити борг по аліментам, що підтверджує добропорядність відповідача по сплаті аліментів, таким чином суд вважає що в задоволенні первісного позову слід відмовити у повному обсязі. Даних, що відповідач має інший доход, або його матеріальне становище дозволяє погасити заборгованість по аліментам одноразово, суду не надано, як і не надано даних, що відповідач навмисне ухиляється від сплати утвореної заборгованості. Таким чином, підстав для стягнення пені по аліментам, не має. Відповідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Вирішуючи питання про задоволення зустрічного позову в частині зменшення розміру аліментів з 1/3 частини від усіх видів заробітку позивача до встановлення їх у твердій грошовій сумі 400 гривень щомісяця, суд, з урахуванням важкого матеріального стану позивача, що він не має постійної роботи, а отже, має нерегулярний, мінливий дохід, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в цій частині, встановивши сплату аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 гривень щомісяця, задовольнивши зустрічний позов у повному обсязі. У зв'язку з тим, що відповідач не просив суд стягнути на свою користь судові витрати, суд вважає, що останні треба залишити за сторонами.

Outcome: approved