Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-26 00:00:00

13.02.2019 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просять: скасувати усиновлення [PERSON] та [PERSON] неповнолітньої [PERSON] (після усиновлення [PERSON] ) [INFO] , уродженки м. Донецька (актовий запис про народження №470 від «27» вересня 2004 року внесений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Петровського районного управління юстиції), неповнолітню [PERSON] , [INFO] передати на опікування органу опіки та піклування Харківської міської ради у особі Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, вилучити з актового запису № 2 від 10.02.2016 року, про народження [PERSON] , уродженки м. Донецьк, Донецької області відомості про батька - [PERSON] [INFO] , громадянина України та матір [PERSON] [INFO] , громадянку України, відповідно до ст.ст.238-241 Сімейного кодексу України. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 19.03.2019 відкрито загальне позовне провадження у зазначеній справі та призначено до розгляду у підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.10.2019 закрито підготовче провадження у зазначеній справі, призначено справу до розгляду в судовому засіданні. Ухвалою від 24.10.2019 призначено судово-психологічну експертизу, провадження по справі зупинено. Ухвалою від 24.01.2020 провадження у справі поновлено. В обґрунтування позовних вимог позивачі посилаються на те, що на підставі рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від «28» січня 2015 року, вони усиновили малолітню [PERSON] [INFO] .За їх заявою до ВРАЦС Маріупольського міського управління юстиції району у Донецькій області та на підставі рішення суду прізвище, ім`я та по батькові усиновленої змінено на [PERSON] , а батьками в актовому записі про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] . Із самого початку проживання [PERSON] в сім`ї позивачів стало зрозуміло, що це дуже складна дитина. Спочатку сподівалися на педагогічну запущеність дитини, а тому почали приділяти дуже багато уваги до виховання: вони намагалися їй роз`яснювати основні елементарні правила поведінки, огортали любов`ю, прививали їй любов і повагу до ближніх, проводили з [PERSON] дуже багато часу. Але всі намагання зводилися нанівець, дитина не сприймала і не сприймає до сьогодні їх як батьків, як старших людей, не проявляє хоча б елементарної поваги. В останні місяці спільного проживання поведінка дочки стала ще нестерпнішою. Вона почала красти, внаслідок чого позивачі були змушені звертатися до органів поліції, брехала, на зауваження або взагалі не реагує, або кричить із вживанням нецензурної лайки на адресу позивачів. В школах у дитини були постійні проблеми. [PERSON] не проявляла і не проявляє уваги до навчання, в колективі з дітьми постійно конфліктує і веде себе знервовано, на зауваження вчителів не реагує. За рекомендаціями психолого-медико-педагогічної консультації дитині потрібні заняття з психологом з розвитку та корекції емоційно-вольової сфери. Позивач [PERSON] неодноразово зверталася за допомогою до психологів, але жодних результатів, які хоча б трошки покращили відношення дитини до неї, як до матері і до оточуючих взагалі немає. За весь цей час між позивачами та усиновленою неодноразово виникали побутові проблеми на ґрунті її негативної поведінки в школі, суспільстві та відсутності ставлення до них як до батьків. Позивачі зазначають, що вжили всіх заходів щодо виховання дитини (проводила бесіди особисто, в школі з дирекцією та вихователями, виконувала всі поради психолога), маючи надію на виправлення дитини. Але жодних позитивних результатів це не дало, тому позивачі звернулися до суду з даним позовом. Між ними склалися такі стосунки, що призводить до неможливості подальшого їх сумісного проживання. В судовому засіданні позивачі, представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, наведених в позовній заяві, зазначили, що дитина на теперішній час проживає та навчається в КЗ «ХОЦСПР «Надія» з листопада 2018 року, ніяких поліпшень у їх стосунках не відбулося, дитина не сприймає їх, як батьків. Представник відповідача - Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, подала на адресу суду висновок від 30.06.2010 № 334 щодо скасування усиновлення, разом із заявою дитини [PERSON] з КЗ «ХОЦСПР «Надія», складеної за участі вихователя, психолога щодо предмету позову. Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступні обставини і відповідні ним правовідносини. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 5 Сімейного кодексу України передбачено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька, матеріально і морально заохочує і підтримує материнство та батьківство. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Держава бере під свою охорону кожну дитину-сироту і дитину, позбавлену батьківського піклування. Згідно ст. 207 Сімейного кодексу України, усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина, що здійснене на підставі рішення суду, крім випадку, передбаченого статтею 282 цього Кодексу. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 150 Сімейного кодексу України передбачено. що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Стаття 151Сімейного кодексу України, що закріплює права батьків щодо виховання дитини, передбачає: батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичним та юридичним особам; батьки мають право обирати форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства. Відповідно до ст.152 Сімейного кодексу України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов`язків щодо неї. В судовому засіданні батьки [PERSON] та [PERSON] зазначали, що з метою реалізації їх прав та обов`язків. як батьків стосовно [PERSON] вони піклувалися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток намагалися привити дитині необхідність поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, проте їх зусилля не призвели до жодних результатів. І станом на теперішній час сталися такі стосунки між ними, які унеможливлюють виконання ними батьківських обов`язків по відношенню до дочки, оскільки вона їх не сприймає як батьків Згідно п. З ч. 1 ст. 238 СК України усиновлення може бути скасоване за рішенням суду, якщо між усиновлювачем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновлювача, стосунки, які роблять неможливим їхнє спільне проживання і виконання усиновлювачем своїх батьківських обов`язків. Як роз`яснив Верховний Суд України в Постанові Пленуму №3 від 30.03.2007 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення та поновлення батьківських прав" основною причиною скасування усиновлення є невідповідність усиновлення інтересам усиновленої дитини, незабезпечення їй сімейного виховання. Цим поняттям охоплюються усі аспекти правовідношення із усиновлення, як винного, так і невинного характеру зі сторони усиновлювача. До таких обставин, зокрема, слід віднести відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювача та (або) усиновленого, в результаті чого усиновлювач не користується авторитетом у дитини або дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювача; виявлення після усиновлення розумової неповноцінності або спадкових відхилень у стані здоров`я дитини, які істотно утруднюють або унеможливлюють процес виховання, про наявність якого усиновлювач не був попереджений при усиновленні; поновлення у дієздатності батьків дитини, до яких він був дуже прив`язаний і не може забути про них після усиновлення, що негативно впливає на його емоційний стан, і т. п. Однак, якщо суд буде вважати, що скасування усиновлення суперечить інтересам дитини, а крім того є підстави для нормалізації відносин між усиновлювачем та усиновленим, у позові про скасування усиновлення буде відмовлено, а усиновлювачам може бути запропоновано прийняти заходи щодо налагодження стосунків з дитиною. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, усиновлення може бути скасовано або визнано недійсним тільки за рішенням суду за позовами батьків, усиновлювача, опікуна, піклувальника, органу опіки та піклування, прокурора, а також усиновленої дитини, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 28.01.2019 по справі №265/312/16-ц дозволено [PERSON] та [PERSON] усиновити [PERSON] , [INFO] , зобов`язано Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області внести зміни в актовий запис про батьків [PERSON] , [INFO] , змінивши прізвище на « [PERSON] », по-батькові дитини на « [PERSON] ». (а.с.16-18). Відповідно свідоцтва про народження, з позначкою «Запис поновлено», батьками [PERSON] , [INFO] , що народилася у м.Донецьку Донецької обл. є мати: [PERSON] , батько: [PERSON] .(а.с.7) Згідно пояснень позивачів. наданих в судовому засіданні спочатку усиновлена ними дитина поводилася замкнуто, потім стала поводитися неприпустимо в родині, в школі, в суспільстві. Всі вжиті ними заходи, направлені на налагодження атмосфери взаємної поваги, любові, теплих сімейних стосунків, поради педагогів, психологів результатів не дали. Дитина не поважає позивачів, як батьків, не слухається їх порад, зауважень, не сприймає, як членів своєї сім`ї, може допускати таку поведінку, яка є неприйнятною. Представник відповідача зазначила, що з врахуванням обставин, що склалися в родині позивачів, скасування усиновлення є доцільним, оскільки всіма вжитими заходами не вдалося налагодження сімейних стосунків з дитиною [PERSON] . Як вбачається з листа Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Київського району м.Харкова від 27.01.2020 №150 родина [PERSON] має намір відмовитись від дитини [PERSON] , [INFO] , у зв`язку з неможливістю знайти та налагодити відносини в родині. Батьки стверджують, що дівчинка проявляє агресію вдома, замкнута, не поважає родину, часто говорить не правду та не намагається працювати над своєю поведінкою. Родина більше року працює із спеціалістами аби налагодити відносини, та все марно. Психологом Центру було проведено робочу зустріч із родиною. Окремо з [PERSON] проведено проективні методики «Моя родина», «Дім, дерево, людина», «Не існуюча тварина». Під час роботи було виявлено, що [PERSON] згодна покинути родину, тому що дівчинка не відчуває надійності, сімейної теплоти та любові і не готова в односторонньому порядку йти на зустріч батькам, та виконувати їх вимоги. Під час зустрічі [PERSON] виявила замкнутість та відгородженість від батьків.(а.с.67) Відповідно до висновку від 30.06.2020 № 334 Департаментом служб у справах дітей Харківської міської ради було вбачається доцільним скасування усиновлення та відповідності його інтересам дитини, [PERSON] , [INFO] (до усиновлення [PERSON] ), яка рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 28.01.2016 була усиновлена громадянами України [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Під час вивчення умов проживання та виховання усиновленої дитини, а також за результатами проведених бесід з`ясовано, що з травня 2018 року виникли проблеми у стосунках між членами родини, проблеми у вихованні дитини. Батьки стверджують, що дівчинка проявляє агресію вдома, замкнута, не поважає родину. Згідно з інформацією адміністрації Харківського педагогічного ліцею № 4 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] не відвідувала ліцей з жовтня 2018 року. Класним керівником, практичним психологом та заступником директора з навчально-виховної роботи ліцею була проведена робота з дитиною та батьками, однак ситуація не змінилась. Під час роботи психолога центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Київського району м. Харкова з родиною [PERSON] виявлено, що [PERSON] згодна покинути родину, тому що не відчуває надійності, сімейної теплоти та любові і не готова в односторонньому порядку йти на зустріч батькам та виконувати їх вимоги. Відповідно до заяви батьків, неповнолітню [PERSON] влаштовано 27.11.2018 року до КЗ «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «[PERSON]», де вона перебуває на теперішній час. За час перебування [PERSON] у закладі, батьки дитину не відвідували, спілкування між батьками та дитиною проходило лише у телефонному режимі. Відповідно до письмових пояснень неповнолітньої [PERSON] від 23.04.2019 та 30.06.2020, вона не заперечує проти скасування усиновлення. Враховуючи інтереси дитини, а також у зв`язку з виникненням обставин, передбачених статтями 236 і 238 Сімейного кодексу України, вбачається доцільним скасування усиновлення неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , та таким, що відповідає інтересам дитини.(а.с.92-96) Положеннями ч. 1 ст. 238 Сімейного кодексу України визначено виключний перелік підстав для скасування усиновлення, а саме усиновлення скасовується судом у випадках коли воно суперечить інтересам дитини, не забезпечує їй сімейного виховання; дитина страждає недоумством, на психічну чи іншу тяжку невиліковну хворобу, про що усиновитель не знав і не міг знати на час усиновлення; між усиновителем і дитиною склалися, незалежно від волі усиновителя, стосунки, які роблять неможливими їхнє спільне проживання і виконання усиновителем своїх батьківських обов`язків. Таким чином, дослідивши усі надані сторонами докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє повне підтвердження в судовому засіданні, є обґрунтованими та доведеними. Враховуючи обставини, що склалися між [PERSON] , [PERSON] та усиновленою дитиною [PERSON] , а саме: відсутність взаємної злагоди в силу особистих якостей усиновлювачів та усиновленого, в результаті чого усиновлювачі не встановили контакт та порозуміння з дитиною, батьки не користуються авторитетом у дитини, а дитина не відчуває себе членом сім`ї усиновлювачів, суд приходить до висновку про необхідність скасування усиновлення, оскільки неможливе їхнє спільне проживання і виконання усиновителем своїх батьківських обов`язків. У зв`язку із задоволенням позовної вимоги щодо скасування усиновлення, суд вважає за можливе виключити з актового запису про народження дитини відомості про батьків, поновивши дані про біологічних батька та матір дитини, що містяться в реєстрі РАЦС. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З урахуванням того, що дитина у зв`язку із скасуванням усиновлення позбавлена батьківських опіки, суд вважає за необхідне передати неповнолітню [PERSON] на опікування органу опіки та піклування Харківської міської ради в особі Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради - для подальшого влаштування. Враховуючи право на ім`я, гарантоване ст.8 Конституції України, встановлене ст. 28 ЦК України, з огляду на те, що ч.5 ст. 237, ч.5 ст. 239, 171 СК України передбачено можливість альтернативного вирішення дитиною питання щодо збереження прізвища, імені та по батькові, які вона одержала у зв`язку з усиновленням, у разі визнання його скасування, а також бажання дитини залишити собі прізвище, ім`я, по-батькові, присвоєні внаслідок усиновлення, суд залишає дитині « [PERSON] ».

Outcome: approved