Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

01 липня 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ЛМКП "Львівтеплоенерго" на користь позивача недораховану заробітну плату за період з 13 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року в сумі 24 824 грн. 51 коп. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів, компенсацію втрати частини заробітної плати у розмірі 29 125 грн. 17 коп. без врахування утримання податків та інших обов`язкових платежів та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000 грн. 00 коп. Свої вимоги мотивує тим, що він з 13 грудня 2011 року по 04 липня 2017 року працював в ЛМКП «Львівтеплоенерго». 13 грудня 2011 року [PERSON] був прийнятий вогнетривником п`ятого розряду в спеціалізований ремонтно-будівельний цех згідно наказу № 736-к від 13.12.2011 року. 01.03.2012 року він був переміщений в дільницю з обмурівки та теплоізоляції цього ж цеху згідно наказу № 90-к від 01.03.2012 року. 01.10.2013 року його переведено вонгетривником по шостому розряду цієї ж дільниці спеціалізованого ремонтно-будівельного цеху згідно наказу № 542-к від 01.10.2013 року. 04.07.2017 року він був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КУпАП згідно наказу № 352-к від 04.07.2017 року. В період з 13 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року відповідач порушував законодавство про працю, що призвело до недорахування та недоплати за вказаний період належної позивачу заробітної плати. Вказані дії відповідача призвели до порушення його трудових прав, зокрема на належний рівень оплати праці. В зв`язку з наведеним, просить позов задовольнити. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 02.07.2019 року вказана справа була призначена до розгляду в порядку спрощеного позовної провадження без виклику сторін, а відповідачеві було запропоновано подати до суду заяву із обґрунтованим запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов по вказаній справі. 22 липня 2019 року представник відповідача ЛМКП «Львівтеплоенерго» подала до суду письмовий відзив /а.с.96-101/, в якому позов визнала частково, відповідно до поданого контррозрахунку, зазначивши, що розрахунок недоплаченої заробітної плати за 2011-2015 роки, який провів позивач є невірним, крім того, чинними законодавством не врегульовано питання індексації перерахунку заробітної плати нарахованої під час розгляду спору в суді, просить задовольнити позовні вимоги згідно долученого контррозрахунку та подала до матеріалів справи розрахунок недоплаченої заробітної плати вогнетривника СРБЦ ( [PERSON] ), відповідно до якого розмір недоплаченої частини заробітної плати становить 24802 грн., з яких сума недорахованої основної заробітної плати (тарифної ставки) за період з грудня 2011 року по 30 вересня 2015 рік становить 22548 грн., сума недорахованої доплати за роботу у шкідливих умовах праці (10% від тарифної ставки) - 2254 грн. /а.с.103-105/, а також, розрахунок сум компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] в розмірі 29108,43 грн. /а.с.106-109/. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Враховуючи наведене, відповідно до ч.8 ст. 178 та ч.5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 13 грудня 2011 року по 04 липня 2017 року працював у ЛМКП «Львівтеплоенерго». 13 грудня 2011 року [PERSON] був прийнятий вогнетривником п`ятого розряду в спеціалізований ремонтно-будівельний цех згідно наказу № 736-к від 13.12.2011 року. 01.03.2012 року він був переміщений в дільницю з обмурівки та теплоізоляції цього ж цеху згідно наказу № 90-к від 01.03.2012 року. 01.10.2013 року його переведено вонгетривником по шостому розряду цієї ж дільниці спеціалізованого ремонтно-будівельного цеху згідно наказу № 542-к від 01.10.2013 року. 04.07.2017 року він був звільнений за власним бажанням за ст. 38 КУпАП згідно наказу № 352-к від 04.07.2017 року /а.с.18-20/. Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про оплату праці» тарифна сітка (схема посадових окладів) формується на основі: тарифної ставки робітника першого розряду, яка встановлюється у розмірі, що перевищує законодавчо встановлений розмір мінімальної заробітної плати; міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень розмірів тарифних ставок (посадових окладів). Згідно із ст. 3 Закону України «Про оплату праці» мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт). Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» передбачено, що у будь-якому випадку оплата праці при виконанні працівником місячної (годинної) норми праці (обсягу робіт) не може бути нижчою від встановленої законом мінімальної заробітної плати. При визначенні, чи не є заробітна плата нижчою від мінімальної, до неї не включаються доплати, надбавки, заохочувальні та компенсаційні виплати. Позивач подав розрахунок, відповідно до якого сума недорахованої заробітної плати за період з 13 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року становить 24824,51 грн., а сума компенсації втрати частини заробітної плати становить 29125,17 грн. /а.с.9-15/. Представник позивача подала свій контррозрахунок недоплаченої заробітної плати вогнетривника СРБЦ ( [PERSON] ), відповідно до якого розмір недоплаченої частини заробітної плати становить за період з 13 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року становить 24802 грн., з яких сума недорахованої основної заробітної плати (тарифної ставки) за період з грудня 2011 року по 30 вересня 2015 рік становить 22548 грн., сума недорахованої доплати за роботу у шкідливих умовах праці (10% від тарифної ставки) - 2254 грн. /а.с.103-105/, а також, розрахунок сум компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] в розмірі 29108,43 грн. /а.с.106-109/. Суд, проаналізувавши обидва розрахунки, приходить до переконання, що саме контррозрахунок відповідача є правильним та обґрунтованим, а тому такий слід взяти до уваги. Як убачається з розрахунку недоплаченої заробітної плати за 2011-2015 роки, наданого представником відповідача, з 01 грудня 2011 року мінімальна тарифна ставка вогнетривника була встановлена з розрахунку мінімальної заробітної плати 744 грн., тоді як відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 року» мінімальна зарплата з 01 грудня - 1004 грн. З 01 січня 2012 року мінімальна тарифна ставка вогнетривника була встановлена з розрахунку мінімальної заробітної плати 744 грн., а з 01 травня 2012 року з розрахунку мінімальної заробітної плати 869 грн., тоді як відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2012 року» мінімальна зарплата з 01 січня 2012 року становила 1073 грн., з 01 квітня - 1094 грн., з 01 липня - 1102 грн., з 01 жовтня - 1118 грн., з 01 грудня - 1134 грн. З 01 січня 2013 року мінімальна тарифна ставка вогнетривника була встановлена з розрахунку мінімальної заробітної плати 869 грн., а з 01 травня 2013 року з розрахунку мінімальної заробітної плати 922 грн., тоді як відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2013 року» мінімальна зарплата з 01 січня 2013 року становила 1147 грн., з 01 грудня - 1218 грн. З 01 січня 2014 року мінімальна тарифна ставка вогнетривника була встановлена з розрахунку мінімальної заробітної плати 941 грн., з 01 травня 2014 року з розрахунку мінімальної заробітної плати 960 грн., з 01 липня 2014 року з розрахунку мінімальної заробітної плати 1004 грн., тоді як відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2014 року» мінімальна зарплата з 01 січня 2014 року становила 1218 грн. З 01 січня 2015 року мінімальна тарифна ставка вогнетривника була встановлена з розрахунку мінімальної заробітної плати 1004 грн., з 01 лютого 2015 року з розрахунку мінімальної заробітної плати 1147 грн., з 01 липня 2015 року з розрахунку мінімальної заробітної плати 1218 грн., тоді як відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2015 року» мінімальна зарплата з 01 січня 2015 року становила 1218 грн., з 01 вересня - 1378 грн. Таким чином, судом достовірно з`ясовано, що відповідач ЛМКП «Львівтеплоенерго», власними внутрішніми наказами по підприємству, неправомірно зменшував встановлений Законом розмір мінімальної заробітної плати, на основі якого, проводив розрахунок мінімальної тарифної ставки робітника першого розряду. Вказані дії відповідача призвели до порушення трудових прав позивача, зокрема на належний рівень оплати праці, передбачений чинним законодавством, і тому суд, перевіривши дані, наведені у розрахунку недоплаченої заробітної плати, наданого представником відповідача, вважає, що сума недорахованої основної заробітної плати (тарифної ставки) за період з 13 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року в розмірі 24802 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Умовами колективного договору ЛМКП «Львівтеплоенерго» на 2009-2010 роки та колективного договору на 2012-2013 роки, який був пролонгований та діяв у 2014-2015 роках, були встановлені доплати та надбавки, зокрема, за роботу у важких та шкідливих умовах праці до 12 відсотків /а.с.61-75/. Для вогнетривника була встановлена доплата за роботу у важких та шкідливих умовах праці розмірі 10 відсотків, зазначена обставина визнається учасниками справи, а відтак не підлягає доказуванню в силу вимог ч. 1 ст. 82 ЦПК України. Як убачається з вищевказаного розрахунку недоплаченої заробітної плати, наданого представником відповідача, ЛМКП «Львівтеплоенерго» не в повному обсязі проводило позивачу виплати надбавок, передбачених умовами колективного договору. Так, за період з 13 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року позивачу було недоплачено 2254 грн. - доплати за шкідливі умови праці. Враховуючи наведене, суд дослідивши докази по справі в їх сукупності прийшов до висновку, що позовна вимога про стягнення недорахованої заробітної плати за період з 13 грудня 2011 року по 30 вересня 2015 року, з урахуванням її зменшення, є підставною, і тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 24802 грн. (22548 грн. + 2254 грн. = 24802 грн.). Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Згідно із статтями 2, 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Основною умовою для виплати громадянам компенсації є порушення власником встановлених строків виплати нарахованих доходів, зокрема, заробітної плати. При цьому, компенсація за порушення строків виплати нарахованого доходу проводиться незалежно від вини органу, що здійснює відповідні виплати та незалежно від порядку і підстав нарахування цього доходу чи його частини: самим підприємством добровільно чи на виконання судового рішення. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 07 листопада 2012 року справа №6-131цс12. За таких обставин, суд вважає некоректним твердження представника відповідача про те, що чинними законодавством не врегульовано питання індексації перерахунку заробітної плати нарахованої під час розгляду спору в суді. Беручи до уваги, що відповідачем порушено строки виплати заробітної плати позивачу, суд, перевіривши розрахунок сум компенсації втрати частини заробітної плати [PERSON] , який був проведений представником відповідача, вважає, що з ЛМКП «Львівтеплоенерго» слід стягнути на користь позивача 29108,43 грн. компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати. Судові витрати у справі, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу, які відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 20 становить 3000 грн. /а.с.43/, підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у розмірі 3000 грн. без врахування з цієї суми стягнення податків та обов`язкових зборів /пп. «г» п. 164.2.17 ст. 164 Податкового кодексу України/. Також, на відповідача слід покласти сплату судового збору на користь держави. На підставі наведеного та

Outcome: approved