Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

Представник АТ «Ощадбанк» звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 31301,06 гривні. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.09.2018 року між [PERSON] та ПАТ «Державний ощадний банку України», від імені якого діє філія - Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», було підписано заяву про приєднання № 515491414 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), банк відкрив [PERSON] відповідно до заяви поточний рахунок № [NUMBER] в гривні України, на умовах тарифного плану «Зарплатний» з кредитним лімітом у розмірі 24000,00 грн. з процентною ставкою 38% річних. Поточний рахунок в подальшому зазнав змін, його було перейменовано та змінено на формат IBAN- № [NUMBER] . Датою укладення кредитного договору є дата підписання цієї заяви уповноваженим представником (працівником) Банку, датою надання кредиту є дат використання відповідачем кредитного ліміту (кредитних коштів), але не раніше дати першого зарахування заробітної плати (умова застосовується до зарплатних карток). Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за кредитним договором. Строк кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, 60 місяців. При перевипуску платіжної картки на новий термін, строк дії кредиту продовжується на строк дії платіжної картки. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту (кредитних коштів). Відповідно до виписки про рух коштів по картковому рахунку № [NUMBER] за період з 12.09.2018 - 21.07.2020 року відповідач здійснював зняття готівки, а також проводив операції розрахунку в торгово - сервісних мережах, що підтверджує використання відповідачем кредитних коштів. З 12.09.2018 року [PERSON] почав користуватися встановленим кредитним лімітом. При цьому, відповідач в порушення вимог п.1.20, п.1.21 Розділу ХХІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб від 12.09.2018 року не здійснював повернення кредиту. Станом на 21.07.2020 року заборгованість по кредиту становить 31301,06 грн., з яких: сума основного боргу - 23131,24 грн., проценти за користування кредитом - 6135,22 грн., комісії - 100,17 грн., пеня по кредиту - 1257, 54 грн., 3% за несвоєчасне погашення основного боргу - 556, 20 грн., ., 3% за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 56, 08 грн., розмір інфляційних витрат на суму прострочених відсотків - 64, 61 грн.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за його відсутності та винесення заочного рішення судом. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд проводить розгляд справи в заочному порядку, з врахуванням одночасного існування чотирьох умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому суд постановив ухвалу про заочний розгляд даної цивільної справи. Згідно з ч.3 ст. 287 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Проаналізувавши викладені в позовній заяві обґрунтування позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, врахувавши також правові норми, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов наступного висновку. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікована Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997 року, гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом. Згідно ст. ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення ЦК України щодо зобов`язання та параграфом 2 Глави 71 ЦК України "Кредит". Згідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами кредитного договору, відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України, є умови про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі, розмір, порядок нарахування та виплата процентів, відповідальність сторін. Згідно з ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.ч. 1, 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.631 ЦК України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст..ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Судом встановлено, що 03.09.2018 року відповідач [PERSON] звернувся до позивача ПАТ «Державний ощадний банку України», від імені якого діє філія - Львівське обласне управління АТ «Ощадбанк», з заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії (а.с.14) та підписав заяву про приєднання № 515491414 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) (а.с. 13), банк відкрив відповідачу кредитну лінію з лімітом кредиту в сумі 24000 грн. на картковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до постанов Національного Банку України №162 від 28 грудня 2018 року та №41 від 22 лютого 2019 року АТ Ощадбанк" відкриває клієнтам нові рахунки у стандарті IBAN. Як результат поточний рахунок відповідача [PERSON] зазнав змін, а саме його було перейменовано та змінено на формат IBAN- № [NUMBER] , який і зазначений виписках по рахунку відповідача (а.с.35-39). З копії заяви (п. 6.1) чітко вбачається, що відповідач висловив згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки та особистим підписом засвідчив, що згодна на приєднання та погоджується з Умовами користування кредитом відповідно до умов договору та підтверджує укладення між нею та банком Кредитного договору. Відповідач приєднався до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використання електронного платіжного засобу (платіжної картки), який діє в редакції на день підписання заяви (п 3.1). Підписанням даної заяви підтвердив, що ознайомлений з загальною вартістю кредиту і реальною річною процентною ставкою та загальними витратами по кредиту, які викладені в таблиці обчислення загальної вартості кредиту у додатку до заяви (а.с.34), що відображено у п. 6.11 (а.с. 14 ). Тобто, відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами користування кредитом» та Договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до обслуговування фізичних осіб, датою укладення Кредитного договору є дата підписання Заяви на встановлення відновлюваної кредитної лінії (Кредиту) уповноваженим представником (працівником) Банку, датою надання Кредиту (частин Кредиту) є дата використання Клієнтом Кредиту (кредитних коштів). Кредитний договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за Кредитним договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту / встановлення ліміту кредитування. Відповідно до п.1.5. Розділу XXII Договору перед встановленням кредиту за Картковим Кредитом Банк інформував Клієнта про умови кредитування та загальну вартість Кредиту. Відповідно до п.1.14.1. Розділу XXII Договору Клієнт зобов`язується використати Кредит за цільовим призначенням і своєчасно та в повному обсязі повернути суму Кредиту, сплатити всі нараховані проценти та інші платежі, передбачені Кредитним Договором. Відповідно до п.1.16. Розділу XXII Договору за користуванням Кредитом Клієнт зобов`язаний сплачувати Банку проценти в порядку та розмірах, визначених в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії та в Додатку №1 до Договору, - в разі зміни умов кредитування згідно пункту 11.1.3. Розділу ХХ Договору. У випадку, передбаченому в Заяві на встановлення відновлювальної кредитної лінії, Клієнт зобов`язаний щомісячно (у терміни, передбачені для сплати процентів) здійснювати часткове повернення Кредиту шляхом сплати суми обов`язкового щомісячного платежу, якщо це вимагається умовами надання Кредиту. Відповідно до п. 1.20., п. 1.21. Розділу XXII Договору сплата нарахованих процентів за користування кредитом/обов`язкового щомісячного платежу/процентів за Несанкціонованим овердрафтом та сплата комісійних винагород, що передбачені Заявою на встановлення відновлювальної кредитної лінії здійснюється не пізніше 25 числа кожного місяця, шляхом договірного списання коштів з Карткового рахунку Клієнта. Відповідно до п.6.3. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії строк кредитування становить 60 місяців. Відповідно по п. 6.5. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії строк Кредиту (користування ним) встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін, строк дії Кредиту подовжується на строк дії платіжної картки. Згідно п. 6.7. Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії, клієнт щомісячно здійснює часткове повернення Кредиту в розмірі обов`язкового щомісячного платежу. Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну пію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Позивач визначив розмір заборгованості, виходячи з вказаного вище розрахунку, який станом на 21.07.2020 року становить 31301,06 грн. та складається з: 23131,24 грн. - основна заборгованість, 6135,22 грн. - проценти за користування кредитом, 100, 17 грн. - комісія, 1257, 54 грн.,- пеня по кредиту, 556, 20 грн.- 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 56, 08 грн., - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 64, 61 грн. - розмір інфляційних витрат на суму прострочених відсотків. Позивач з посиланням на положення ч. 1 ст. 634 ЦК України зазначає, що сторони керувалися при укладенні договору даною нормою, яка передбачає, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. З цього приводу суд вказує таке. В разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 03.09.2018 року зазначено фіксована процентна ставка, а саме : - 38 % річних за користуванням кредитними коштами; -0,001 % комісійна винагорода за обслуговування та використання частини встановленого кредиту; -0,001 % за користування кредитними коштами; У цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у виді 1257, 54 грн., - пеня по кредиту, 556, 20 грн.- 3% річних за несвоєчасне погашення процентів, 56, 08 грн., - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, 64, 61 грн. - розмір інфляційних витрат на суму прострочених відсотків. За таких обставин відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді вказану базову процентну ставка в повному обсязі, а також розмір відповідальність за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. Відтак слід відмовити у задоволенні позову про стягнення з відповідача відсотків у сумі 1257, 54 грн.,- пеня по кредиту, 56, 08 грн., - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу, у зв`язку з безпідставністю позовних вимог в цій частині через відсутність передбаченого обов`язку відповідача по їх сплаті позивачу. Наведене вище узгоджується із позицією Верховного суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 214/2793/16-ц. Судді ВС підкреслили, що згідно з абзацом другим частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. Отже, виходячи із принципів справедливості, добросовісності на позичальника не може бути покладено обов`язок сплачувати платежі за послуги, які ним фактично не замовлялись і які банком фактично не надавались, а встановлення платежів за такі послуги було заборонено законом. Щодо вимог про стягнення процентів у сумі 556,20 грн., яку позивач визначив, як «за несвоєчасне погашення основного боргу», та в сумі 64, 61 грн. «розмір інфляційних витрат на суму прострочених відсотків» з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не обґрунтував, в розрахунках заборгованості відповідача наданих суду банком, а її розмір лише зазначається у розрахунку. В той же час згідно до ст. 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов`язання та вказано, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (ч.1 ст. 625 ЦК України). Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч.2 ст. 625 ЦК України). При цьому позивач не конкретизує до якого саме виду відповідальності за ст. 625 ЦК України слід віднести суму 556,20 грн., «за несвоєчасне погашення основного боргу», та суму 64, 61 грн. «розмір інфляційних витрат на суму прострочених відсотків», а тому в цій частині позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Ощадбанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, тому суд приходить до переконання, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. При цьому позивач прохає про стягнення з відповідача основної заборгованості в сумі 23 131, 24 грн., проценти за користуванням кредиту які обомовлені в договорі в сумі 6135, 22 грн., та комісії в сумі 100, 17 грн. яка згідно до долученого банком розрахунку і є заборгованістю відповідача за кредитним договором. Відповідач в порушення умов кредитного договору та наведених норм ЦК України, свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав та не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. На день розгляду справи власного розрахунку заборгованості відповідач не надав та не спростував належними та допустимими доказами розрахунок заборгованості за тілом кредиту та простроченим тілом кредиту, наданий позивачем. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив вимоги ст.ст. 526, 530 ЦК України і не виконав належним чином умов кредитного договору. Таким чином, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за кредитом є частково обгрунтованими та позов підлягає частковому задоволенню, зокрема в розмірі 29366,63 грн., з яких: сума основного боргу - 23131,24 грн., проценти за користування кредитом - 6135,22 грн. та комісія - 100, 17 грн. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача слід стягнути на користь позивача витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1954,86 грн. (одна тисяча дев`ятсот п`ятдесят чотири гривні, 86 копійок).

Outcome: partial