Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-18 00:00:00

У листопаді 2018 року до суду звернувся представник АТ «А-Банк» з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 60592,91 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15.03.2016 [PERSON] звернувся до ПАТ «АКЦЕНТ-Банк»(правонаступник - АТ «А-Банк») з метою отримання банківських послуг, в результаті чого було укладено договір №А266RG165960217 від 15.03.2016 та надано кредит у розмірі 21840,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Взяті на себе зобов'язання за договором відповідач належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.09.2018 утворилась заборгованість у розмірі 60592,91 грн., яка складається: 18206,38 грн. - заборгованість за кредитом; 27,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20700,79 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 18296,58 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; а також штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2861,56 грн. - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість банк просив стягнути з відповідача в судовому порядку. Ухвалою суду від 04 грудня 2018 року відкрито провадження у справі. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження з їх викликом, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи сповіщався належним чином, разом з позовною заявою надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про дату та час слухання справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України відповідач зобов'язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов'язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред'явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Суд вважає, що відповідач не з'явився до суду без поважних причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з викладеним, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. 25 квітня 2018 року було затверджено статут АТ "Акцент-банк", відповідно до п.1.1 якого Акціонерне товариство "Акцент-банк" є правонаступником всіх прав та обов'язків публічного акціонерного товариства "Акцент-банк". 11 червня 2018 року статут погоджено Національним банком України. Кредитні правовідносини регулюються Цивільним кодексом України та Законом України «Про банки та банківську діяльність». Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України). Відповідно до ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (згідно із ч.1 ст.627 ЦК України). Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору ( ч.1 ст.638 ЦК України). Згідно із ч.2 ст.202 ЦК України договір є дво- чи багатостороннім правочином. Згідно ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, які обмінялися сторони. Статтею 207 ЦК України не передбачено вичерпного переліку таких документів, тому окрім листів та телеграм можуть використовуватися і інші засоби зв'язку, наприклад електронний або інтернет SMS-ресурс. За змістом ч.1 ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ч. 2. ст. 638 ЦК України передбачено, що договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною, тому акцентуючи пропозицію Банку відповідач підписом у Заяві про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг визнає та погоджується на запропоновані Банком умови користування послугами Банку. Судом встановлено, що 15 березня 2016 року [PERSON] уклала з ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» (правонаступник - АТ «Акцент-Банк») договір №А266RG165960217 від 15.03.2016 та їй було надано кредит у розмірі 21840,00 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом визнається будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання сплати процентів та інших зборів з такої суми. Правовою формою щодо оформлення відносин сторін є кредитний договір. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. На підставі ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідні для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", які викладені на банківському сайті http://a-bank.com.ua/terms, Тарифами складає між ним та Банком кредитно-заставний договір. Доказів того, що вимоги банку ґрунтуються на інших умовах, які сторони не узгоджували, відповідач не надав. Статтями 1048, 1049, 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно п. 2.7.4.2.2.2-2.7.4.2.2.4 кредитного договору позичальник зобов'язався: погашати кредит в порядку і терміни згідно Заяві; сплатити відсотки за користування Кредитом відповідно до Заяви і п. 2.7.4.3.1 цих Умов та Тарифів. Повну оплату відсотків за користування Кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення Кредиту; платити Банку винагороду у строки та розмірі згідно Тарифів, Заяві та даних Умов. Крім того, згідно пп. 2.7.4.2.2.7-2.7.4.2.2.9 позичальник зобов'язався погасити заборгованість за Кредитом в повній сумі, сплатити нараховані за весь період користування Кредитом відсотки, винагороду і неустойку (штраф, пеню), не пізніше дати, зазначеної в повідомленні Банку, передбаченому п.п. 2.7.4.2.3.2, 2.7.4.2.3.3 цих Умов. Надавати Банку кошти для погашення заборгованості по даних Умовах, включаючи кредит, винагороду і відсотки за користування кредитом, які передбачені Заявою. Повністю повернути Кредит до дати, зазначеної в Заяві. При непогашенні Кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість в частині вчасно непогашеної суми Кредиту вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі Кредиту нараховується пеня відповідно до п. 2.7.4.5.І. цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Позичальник сплачує Банку винагороду в розмірі та у строки, зазначені в Заяві та цих Умовах. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до п. 2.7.4.5.1-2.7.4.5.5 у разі несвоєчасного погашення заборгованості за Кредитом Позичальник сплачує Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченої заборгованості за Кредитом за кожний день прострочення, але не менше 1 (однієї-) гривні. У разі невиконання Банком зобов'язань по видачі Кредиту згідно Заяви та п. 2.7.4.2.1.1 цих Умов Банк виплачує Позичальникові пеню в розмірі 0,1% річних від несвоєчасно виданої суми Кредиту за кожний день прострочення виконання цього зобов'язання (за винятком випадків, передбачених п. 2.7.4.2.3.6. Умов). Сплата пені здійснюється у гривні. Нарахування неустойки за кожениий випадок порушення зобов'язань, передбачениз п. 2.7.4.5.1-2.7.4.5.4 цих Умов, здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобюовязання має бути виконане Позичальником. Відповідно до положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У зв'язку з порушенням зобов'язань [PERSON] перед Банком позивачем нараховано 18296,58 грн. пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2861,56 грн. - штраф (процентна складова). Разом з тим, гідно зі ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Ураховуючи, що відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення-строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором, свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Відповідний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 21 жовтня 2015 року у справі 6-2003цс15. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зважаючи на те, що позивачем заявлено вимоги про стягнення заборгованості за пенею та штраф, суд вважає, що стягненню підлягає лише штраф у його фіксованій частині та процентній складовій у розмірі 3361,56 грн. (500 грн.+ 2861,56 г рн.), який є менший за сукупний розмір заборгованості по пені, зазначене з одного боку забезпечить дотримання справедливого балансу інтересів сторін, а з іншого дозволить реалізувати забезпечувальну функцію неустойки. Таким чином, сторони договору погодили можливість та порядок зміни Тарифів та інших невід'ємних частин Договору, відповідач не звернувся до банку щодо незгоди з зі змінами та розірвання кредитного договору, що свідчить про згоду останнього зі змінами. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов'язань і не погашає заборгованість за Договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-Банк». Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину, згідно з якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Отже, наявні в матеріалах справи документи дають підстави стверджувати, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір, позичальником були отримані кошти у вигляді кредиту зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, відповідач користувався наданими коштами, періодично повертаючи отримані кошти та сплачуючи проценти, але у зв'язку з неналежним виконанням своїх зобов'язань у нього утворилась заборгованість станом на 28.09.2018: 18206,38 грн. - заборгованість за кредитом; 27,60 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 20700,79 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також штрафів відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2861,56 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Таким чином, у порушення умов кредитного договору а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав, хоча ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ст. 617 ЦК України відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання. АТ "А-Банк" свої зобов'язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач презумпцію правомірності правочину та доведеності факту існування між сторонами грошових зобов'язань не спростував, а тому він зобов'язаний сплатити позивачу суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 42296,33 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь АТ «А-Банк» підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762,000 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial