overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

05 листопада 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 18 жовтня 2003 року. Шлюб був зареєстрований виконавчим комітетом Забузької сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №12. Спільних дітей у них немає, однак відповідач відмовляється реєструвати розлучення в органах РАЦС. Вказує на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, не підтримують подружніх стосунків, шлюб існує лише формально. Просить шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 18 жовтня 2003 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Забузької сільської ради Любомльського району Волинської області, актовий запис №12 (а.с.3). Відповідно до ч.1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту ч.3 та ч.4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду від 12.06.1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю" встановлено, що проголошена Конституцією охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими. Як встановлено судом, сторони подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, які склалися в даній сім'ї, та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, а також беручи до уваги категоричне заперечення позивачем щодо збереження сім'ї, та з врахуванням вимог ст.ст. 24, 55, 56 СК України, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення. Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

05 листопада 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, де зазначив, що 05 липня 2013 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб виконавчим комітетом Стрижівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області, актовий запис №8. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Відповідач не бажає підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім'ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби взаємодопомоги. На протязі останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, після того як відповідач, забравши дитину, пішла від позивача до іншого чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. За глибоким переконанням позивача подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач зазначив, що фактичні шлюбні відносини припинені у лютому 2014 року. З того часу спільне господарство не ведуть. Позивачем утворена нова сім'я. На примирення не згоден. Позивач просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу, малолітню доньку [PERSON] залишити на проживання з відповідачкою. Позивач подав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, підтримання позову про розірвання шлюбу без надання строку на примирення. Від відповідачки [PERSON] подана до суду заява про можливість розгляду справи за її відсутності. В заяві відповідачка зазначила, що позов про розірвання шлюбу визнає повністю, просить змінити прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами склалися неприязні відносини, сторони спільно не проживають, сімейних стосунків не підтримують і це дає суду підстави для висновку про те, що сім'я повністю розпалась і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Дитину слід залишити проживати з відповідачкою, з якою вона проживає після фактичного припинення між сторонами шлюбних стосунків. Відповідно до ч. 8 ст. 235 ЦПК України, у рішенні суду зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Встановлено, що під час реєстрації шлюбу 05 липня 2013 року виконавчим комітетом Стрижівської сільської ради Коростишівського району Житомирської області актовий запис №8, прізвище змінила відповідачкап (дошлюбне прізвище "[PERSON]"). В поданій до суду заяві відповідачка повідомила суд про те, що вона бажає обрати прізвище після розірвання шлюбу «[PERSON]». У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

05 листопада 2019 року позивач звернулась до суду з вищевказаною позовною заявою. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 травня 2018 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 62. Від шлюбу мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки між ними не склались через різні погляди на життя, постійні непорозуміння, на даний час спільне господарство не ведеться. Позивач переконана, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливе та суперечить її інтересам. Ухвалою судді від 21 листопада 2019 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі та призначено підготовчий судовий розгляд.(а.с.13-14). Ухвалою суду від 18 грудня 2019 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду.(а.с.19). Позивач в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справу без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти заочного розгляду не заперечує. (а.с. 5). Відповідач в судові засідання не з`явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся в установленому законом порядку,шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті "Судова влада України". (а.с.16, 21) У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Враховуючи викладене, відповідно до ухвали суду від 13 січня 2020 року, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи згідно ст. 229 ЦПК України, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 16 травня 2018 року Світловодським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 62. (а.с.4) Від шлюбу, позивач та відповідач мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження. (зворотній бік а.с.4). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За встановлених вище обставин, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-14 00:00:00

05 листопада 2020 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім`я розпалася і поновлена бути не може. В підготовче судове засідання сторони не з`явилися, подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, відповідач позовні вимоги визнала в повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 21-22). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 27 вересня 2013 року, місце реєстрації: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Великобагачанського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №\~43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину 2015 року народження (а.с. 8). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім`я поновлена бути не може. Відповідач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 22).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-13 00:00:00

05 лютого 2014 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом і просила про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки доходу відповідача на утримання доньки, [INFO], через ненадання ним допомоги матеріального забезпечення у добровільному порядку. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. При цьому вказала, що за припинення спільного проживання з відповідачем, донька проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу батько надає лише частково. Відповідач позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши докази, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони по справі є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 17 серпня 1999 року за актовим записом №8, місце державної реєстрації - виконком Краснознамянської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області (а.с.4). За довідкою, датованою 21 січня 2014 року, вих.№34 від виконкому Краснознам"янської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області, дитина проживає з позивачкою як матір"ю. Між сторонами по справі мають місце сімейні правовідносини щодо обов'язку батьків на утримання дітей до досягнення ними повноліття, визначеного ст.180 СК України. При судовому розгляді встановлено невиконання відповідачем такого обов'язку. Згідно ст.181 СК України визначається, що одним із способів виконання батьками обов'язку утримувати дитину є стягнення аліментів за рішенням суду, у тому числі у частці від доходу одного з батьків. Суд вважає, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження. Визначаючи розмір стягнення, в порядкуст.182 СК України, суд враховує на стан задовільного здоров'я та матеріального становища дитини, яка не має власного майна і отримує утримання від матері, а також відповідача, який є інвалідом 1 групи по зору, не має інших утриманців і не повідомив про такі обставини, які б могли вплинути на рішення про визначення розміру стягнення. При цьому, суд приходить висновку про обґрунтованість визначення розміру аліментів у частці заробітку (доходу) батька відповідно положень ст.183 СК України, а саме стягнення 1/4 частки його доходу. Відповідно до ст.88 ЦПК України за тим, що обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

05 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 05 червня 1999 року. Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Однією сім'єю подружжя проживали до січня 2014 року, причиною розпаду послугувало те, що сторони не зійшлися характерами. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, на примирення позивачка не згодна, тому і звернулася до суду з даним позовом. В судове засіданні позивачка [PERSON] не з"явилася, надіслала до суду заяву, якою просила заслухати справу в її відсутність, позов задовольнити і шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не з"явився, причини неявки не повідомив, сповіщений належним чином про день, час та місце розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, у зв'язку з чим фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 05 червня 1999 року, шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського району м.Києва, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис №229 (а.с.5). Від подружнього життя сторони мають двох малолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON] [INFO] (а.с.6-7). Згідно рішення Білопільського районного суду (в порядку заочного провадження) від 04 березня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.19). 11 березня 2014 року відповідач подав заяву про скасування заочного рішення (а.с.23). 18 березня 2014 року рішення Білопільського районного суду про розірвання шлюбу між сторонами було скасоване ухвалою суду, провадження було зупинено та надано строк на примирення сторонам до 19 травня 2014 року (а.с.32). Як вбачається із матеріалів справи на даний час подружжя не примирилося, сім'я фактично розпалась, спільного господарства сторони не ведуть, на примирення позивачка не згодна. Таким чином, суд вважає, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу не можливе, суперечить інтересам сторін та малолітніх дітей, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

05 лютого 2015 року [PERSON] звернулася до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що вони знаходяться в шлюбних відносинах з 08 вересня 2007 року. Шлюб зареєстрований виконкомом Білозерської міської ради м. Добропілля, актовий запис № 68. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина[PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем, та перебувають на її утриманні. Відповідач відмовляється добровільно надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивач [PERSON]. у відкритому судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про народження на ім'я [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] їх батьком є [PERSON] тобто відповідач по справі (а.с.5). Довідкою, виданою ПП " Білозерська ремонтно-експлуатаційна служба Прогрес" від 03 лютого 2015 року підтверджується, що неповнолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], мешкає разом зі своєю матір'ю - [PERSON]. за адресою: [ADDRESS] (а.с.6) Визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити заявлені позивачкою вимоги в повному обсязі. У відповідності зі ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. ст. 182, 183 СК України частина заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися, як аліменти, визначається судом. При цьому розмір аліментів на одну дитину за будь-яких обставин не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами п. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Враховуючи, що позивачка при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, у відповідності з ч. 3 ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 243,60 грн. належить стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

05 лютого 2015 року до Любешівського районного суду із позовом звернулася [PERSON]. Просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON]. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відносини між подружжям не склались, у них різні погляди на сімейне життя, у даний час проживають окремо тощо. За таких обставин вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, настоює на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечив. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 27 вересня 2008 року у Залізницькій сільській раді Любешівського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 9. Від шлюбу подружжя має двоє дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], яка народилась [INFO]. Позивач настоює на розірванні шлюбу, відповідач проти цього не заперечує. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи взаємини подружжя, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов слід задовольнити. Згідно з частиною 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Відповідно до статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили слід надіслати у відділ РАЦСу реєстраційної служби Любешівського районного управління юстиції Волинської області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-23 00:00:00

05 лютого 2015 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме факту, що [PERSON], який помер [INFO] року, є батьком [PERSON]. Заявник та представник Чернігівської міської ради до суду не з'явилися, про час і місце розгляду справи оповіщені, у поданих через канцелярію суду до початку судового засідання письмових заявах просили справу розглядати без їх участі.Заявник також просила задовольнити заяву. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 липня 2014 року, [PERSON] помер [INFO] року (а.с. 7). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. У свідоцтві про народження серії [NUMBER]батьками [PERSON] Геннадіївнивказані російською мовою [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). 17 квітня 1999 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], однак в свідоцтві про одруження її прізвище вказано як Сьоміна. Прізвище заявника після одруження стало "[PERSON]" (а.с. 5). Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Факт того, що [PERSON] є дочкою [PERSON] підтверджується матеріалами справи. Зі змісту заяви убачається, що встановлення факту родинних відносин необхідно для отримання заявником свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту родинних відносин підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved