Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

09 липня 2021 року представник позивача - адвокат Синюк С.Л. звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд: з стягнути з [PERSON] на користьПриватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 16 479 гривень 87 копійок, витрати по оплаті судового збору у розмірі 2 270 гривень, судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної правової допомоги в розмірі 5 000 гривень. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03 січня 2020 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали Поліс № АО/1987895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] (забезпечений транспортний засіб) 02 жовтня 2020 року в місті Запоріжжі на вулиці Водограйній відбулась дорожньо-транспортна пригода. Учасником даної пригоди був автомобіль «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] ; та забезпечений транспортний засіб «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Відповідно до Постанови Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 листопада 2020 року дорожньо-транспортна пригода сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] 05 жовтня 2020 року до AT «ПРОСТО-страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку, звернувся [PERSON] та повідомив що внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «ЗАЗ 110377- 40», реєстраційний номер [NUMBER] . Відповідно до Звіту № 647 від 02 жовтня 2020 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 37 213,02 гривень, а відповідно до Висновку/калькуляції № 149980 від 10 березня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 60 217,17 гривень. На підставі зібраних документів 23 березня 2021 року AT «ПРОСТО-страхування» визнало вищевказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком, про що було складено страховий акт № 149980, відповідно до якого страхове відшкодування становить 16 479,87 гривень. Відповідно до платіжного доручення № 5102 від 24 березня 2021 року AT «ПРОСТО-страхування» виплатило страхове відшкодування за ремонт транспортного засобу «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер [NUMBER] , в розмірі 16 479,87 гривень. Таким чином, фактичні витрати AT «ПРОСТО-страхування», пов`язані з цим страховим випадком складають 16 479,87 гривень. Відповідно до Постанови Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 листопада 2020 року встановлено: «02.10.2020 р. о 21 год. 00 хв.. в м. Запоріжжя, по вул. Водограйна, біля б. 7 в м. Запоріжжі, [PERSON] керував транспортним засобом ЗАЗ 110217 д.н.з. [NUMBER] , з явними ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з ротової порожнини, порушення координації руху, порушення мови. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законом порядку, з використанням технічного засобу Draper та у спеціалізованому медичному закладі, відмовився у присутності двох свідків. Своїми діями [PERSON] вчинив правопорушення передбачене ч. 1 cm. 130 КУпАП». Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО- страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги № 04-1022 від 22 квітня 2021 року на адресу відповідача. Однак, останній жодним чином не відреагував на дане звернення. Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» понесло додаткові судові витрати в розмірі 5 000,00 гривень, які пов`язані із наданням правничої допомоги. Оскільки Позивач не є фахівцем у галузі права, то для захисту своїх прав та інтересів був змушений звернутися за правовою допомогою до особи, яка надає послуги в галузі права - Адвокатського бюро «Синюк та партнери». 02 січня 2020 року між AT «ПРОСТО-страхування» та Адвокатським бюро «Синюк та партнери» було укладено Договір про надання правової допомоги по відшкодуванню шкоди по страховому випадку, який відбувся із забезпеченим транспортним засобом «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] . За надану правничу допомогу Позивач сплатив 5 000,00 гривень, що підтверджується Реєстром справ від 01 червня 2021 року (Додаток № 1 до Договору), Актом виконаних робіт від 30 червня 2021 року; детальним описом робіт (наданих послуг) від 30 червня 2021 року; (Додаток № 1.10 до Договору), який є невід`ємною частиною Договору № 1 від 02 січня 2020 року, та платіжними дорученням № 9322 від 01 червня 2021 року. Таким чином, розмір судових витрат, пов`язаних із оплатою Позивачем професійної правової допомоги становить 5 000,00 гривень, які підлягають стягненню з Відповідача. Ухвалою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 15 липня 2021 року прийнято в провадженні судді Стоматова Е.Г. та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, але в матеріалах справи міститься заява про розглядсправи за його відсутності; позовні вимоги підтримує в повному обсязі; у разі повторної неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Також відповідач був повідомленй через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Відповідно до ч.1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 08 листопада 2021 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого пристрою не здійснювалося. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 02.10.2020 року о 21 год. 00 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом ЗАЗ 110217 д.н.з. [NUMBER] , по вул. Водограйна, біля б. 7, в м. Запоріжжі, не вибрав безпечної швидкості руху та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив наїзд на припаркований транспортний засіб ЗАЗ 110377-40 д.н.з. [NUMBER] (користувачем даного транспортного засобу є [PERSON] , власником - [PERSON] ). В результаті ДТП ці транспортні засоби отримали механічні пошкодження, спричинені матеріальні збитки, постраждалих немає. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.12.1, п. 13.1 Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Факт вказаної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Комунарського районного суду міста Запоріжжя від 18 листопада 2020 року, відповідно до якої визнано [PERSON] визнано винним у скоєнні правопорушень, передбачених ст. 124, ч.1 ст.130 КУпАП. У відповідності до ч.2 ст.36 КупАП, остаточно призначено [PERSON] адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10 200,00 грн., стягнуто судові витрати по справі. /а.с.12-15/ Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (надалі - Закон N 1961-ІУ), у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. З матеріалів справи вбачається, що 03 січня 2020 року Приватне акціонерне товариство „ПРОСТО-страхування" та [PERSON] уклали Поліс № АО/1987895 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «ЗАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] . /а.с.5/ Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані, крім іншого, з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) (ст. 4 «Про страхування»). У відповідності до ст. 16 ЗУ «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст.ст. 8, 9 ЗУ «Про страхування», страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Відповідно звіту №647 від 02 жовтня 2020 року вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «ЗАЗ 110307», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 37 213,02 грн., а відповідно до Висновку/калькуляції № 149980 від 10 березня 2021 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ 110377-40», реєстраційний номер [NUMBER] , становить 60 217,17 гривень. /а.с.16-34/. На підставі страхового акту № 149980 від 23 березня 2021року та страхового акту на доплату №149980 від 13 січня 2021 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого [PERSON] в сумі 16 479, 87 грн., що підтверджується платіжним дорученням №5102 від 24 березня 2021 року. /а.с.37-39/. За правилом ст. 27 ЗУ «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Аналогічне положення закріплено у ст. 993 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом (ч. 1 ст. 1191 ЦК України). 22 квітня 2021 року за вих.. № 04-1022 було направлено регресну вимогу на суму 16 479 гривень 87 копійок [PERSON] /а.с.40/ Проте, станом на 09 липня 2021 року грошові кошти страховику виплачені не були. Будь-яких доводів та аргументів на спростування встановлених обставин відповідачем суду надано не було. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки відповідачем не надано суду жодних аргументів на спростування тверджень позивача, суд вважає необхідним стягнути із [PERSON] , як з особи, відповідальної за заподіяний збиток, на користь АТ «ПРОСТО-страхування» витрати по сплаті страхового відшкодування в розмірі 16 479,87 грн.. Відповідно дост.141ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача. Виходячи з положень ст. 137 ЦПК України до складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу надано копію Договору про надання правової допомоги №1 від 02 січня 2020 року укладеного між АТ «ПРОСТО-страхування» та адвокатським бюро «Синюк та партнери» в особі Синюка С.Л., реєстр справ від 01 червня 2021 року, та від 30 червня 2021 року, рахунок-фактура № 13 від 01 червня 2021 року, платіжне доручення №9322 від 01 червня 2021 року, детальний опис робіт (наданих послуг) від 30 червня 2021 року, ордер серії АІ №1116322 від 01 червня 2021 року, посвідчення адвоката №6423/10 від 15.02.2018 року, свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю серії КС№6423/10 від 15.02.2018 року, виписку з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Адвокатське бюро «Синюк та партнери». /а.с.58-70/ При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. З урахуванням вищезазначеного, враховуючи складність справи, час, витрачений адвокатами по участі у судових засіданнях; значення справи для ПАТ «ПРОСТО-страхування», суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на правничу допомогу в сумі 5000 грн., які були фактичними та обґрунтовано неминучими для позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» сплатив судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір у сумі 2 270 гривень 00 копійок, а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved