Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

03.02.20121 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 3 % річних на загальну суму 2604,66 доларів США, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що, 07 лютого 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «Універсал Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №06/1753к-07 відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику кредит в розмірі 50000,00 доларів США. Зі встановленням щорічної відсоткової ставки в розмірі 13,7%, щорічною. В якості забезпечення виконання зобов`язання, 08.02.2007 року було Укладено Договір іпотеки, згідно умов якого [PERSON] (майновий поручитель) передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: земельну ділянку за адресою: Київська обл., Іванківський район, с. Тетерівське з кадастровим номером 3222086001:01:002:0015. Позивач вказує, що виконав покладені на нього зобов`язання, надав позивачу в користування 50000,00 доларів США, однак у відповідача, внаслідок ухилення від виконання зобов`язання виникла заборгованість. Так, рішенням Іванківського районного суду Київської області від 09.12.2013 року з відповідача стягнуто 28940,68 доларів США та в рахунок стягнення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки. Оскільки відповідач до цього часу грошові кошти не повернув, позивач вимушений звернутись до суду про стягнення з відповідача на свою користь 3 % річних на загальну суму 2604,66 доларів США. Ухвалою суду від 09.02.2021 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї документами була отримана відповідачем особисто, однак, станом на дату ухвалення судового рішення, процесуальним правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07 лютого 2007 року між ВАТ «Банк Універсальний» та [PERSON] укладений Договір №06/1753к-07, відповідно до умов якого, кредитор надає позичальнику кредит в розмірі 50000,00 доларів США. Зі встановленням щорічної відсоткової ставки в розмірі 13,7%, на строк 120 місяців з кінцевою датою погашення 06.02.2017 року. (а.с. 8-12) Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України. 09 грудня 2013 року, Іванківським районним судом Київської області було ухвалено судове рішення, яким стягнуто з [PERSON] ( [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (04114, м.Київ вул.. Автозаводська,54/19, код ЄДРПОУ 21133352) заборгованість за Кредитним договором №06/1753К-07 від 07 лютого 2007 року в сумі 28940,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (курс 799,30 грн. за 100 дол. США) складає 231 322 (двісті тридцять одна тисячі триста двадцять дві) гривні 86 коп. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №06/1753К-07 від 07 лютого 2007 року, в розмірі 28940,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ (курс 799,30 грн. за 100 дол. США) складає 231 322 (двісті тридцять одна тисячі триста двадцять дві) гривні 86 коп.: звернуто стягнення на земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що знаходиться за адресою: Київська область Іванківський район с.Тетерівське, та належить [PERSON] на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №775203, виданого Тетерівською сільською радою 28.12.2006 року на підставі рішення Тетерівської сільської ради 5 сесії 5 скликання від 24.11.2006 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010634400047, кадастровий номер - 3222086001:01:002:0015 шляхом проведення прилюдних торгів, визначивши початкову ціну в розмірі 48 000 грн. (сорок вісім тисяч) гривень. 08 січня 2014 року представником АТ «Універсал Банк» було отримано виконавчий лист для примусового виконання вказаного рішення (а. с. 19) 11 серпня 2014 року, старшим державним виконавцем Шеремет Ю. М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №ВП44339046 з примуового виконання вищевказаного рішення суду (а. с. 21) 03 грудня 2014 року старшим державним виконавцем Шеремет Ю. М. було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 10 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» (а. с. 22) З огляду на надані позивачем докази, суд приходить до висновку, що рішення Іванківського районного суду Київської області від 09 грудня 2013 року до цього часу не виконано. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку регулюються Законом України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 та ч.5 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цивільними актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. За приписом частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України грошове зобов`язання може виникати з рішення суду. Відтак якщо певне зобов`язання згідно з рішенням суду є грошовим, відповідальність за невиконання такого зобов`язання, яке виникло з рішення суду, настає на загальних підставах згідно з частиною другою статті 625 названого Кодексу. За відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання, в тому числі й грошове, припиняється його виконанням, проведеним належним чином. Саме лише прийняття судом рішення про задоволення вимог кредитора, якщо таке рішення не виконано в установленому законом порядку, не припиняє зобов`язальних відносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Отже, якщо судове рішення про стягнення з боржника коштів фактично не виконано, кредитор вправі вимагати стягнення з нього в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних аж до повного виконання грошового зобов`язання. Зважаючи на те, що статтю 625 ЦК України вміщено в розділі 1 книги 5 цього Кодексу - "Загальні положення про зобов`язання", ця стаття застосовується до всіх грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, які регулюють відносини, пов`язані з виникненням, зміною чи припиненням окремих видів зобов`язань. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ст. ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Отже, відсутність реального виконання зобов`язання не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526, 599 ЦК України. Виходячи із положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Результат аналізу наведених норм законодавства дає підстави для висновку про те, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання за договором позики позикодавець вправі вимагати від позичальника сплати суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 3 % річних від простроченої суми за весь час прострочення згідно зі ст. 625 ЦК України. Крім того, позикодавець має право отримати проценти від суми позики згідно зі ст. 1048 ЦК України, які нараховуються за період із дати отримання коштів позичальником до дня повернення позики, якщо інше не було встановлено укладеним між сторонами договором. Виходячи з наведеного, аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, судом встановлено, що має місце неналежне виконання відповідачем умов договору кредиту в частині своєчасного повернення грошових коштів, що тягне за собою цивільно-правову відповідальність, яка передбачена вищенаведеними нормами цивільного законодавства України, тому позивачем правомірно заявлене вимоги про застосування до відповідача заходів відповідальності за неналежне виконання грошового зобов`язання, передбачених ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України, в частині нарахування на суму боргу трьох відсотків річних. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення з [PERSON] 3 % річних на загальну суму 2604,66 доларів США за період з 13.01.2018 року по 12.01.2021 рік, при визначенні суму боргу, суд бере за основу наданий позивачем розрахунок заборгованості, який складений у повній відповідності з чинним законодавством, та перевірений судом, в той же час відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив до позовної заяви та спростувати наданий позивачем розрахунок. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов Акціонерного товариства «Універсал Банк» до [PERSON] про стягнення 3% річних є обгрунтованим, та таким що підлягає задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Універсал Банк» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні з даним позовом до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved