Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

18.07.2020 АТ КБ «ПриватБанк» засобами поштового зв`язку звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову вказував, що [PERSON] звернулась до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, в зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 21.02.2013 року. Відповідач при підписанні вказаної анкети-заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання банківських послуг (Далі-Договір), що підтверджується підписом у заяві. Крім того, відповідач ознайомилась із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання заяви-анкети, що також підтверджується підписом у анкеті-заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було видано кредитну картку, відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який в подальшому змінювався. Дія Договору підтверджується фактом користування відповідачем картковим рахунком та використання кредитних коштів. Згідно п. 2.1.1.12.7.1.1 договору в разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснені трати за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.uа, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 договору. В редакції Умов та Правил, що почала діяти з 01.03.2019, згідно п. 2.1.1.2.12 сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань клієнта з погашення кредиту клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Позивач свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач зі своєї сторони порушила умови договору внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 31.05.2020 року становить 35 054,37 грн., яка складається: 23053,02 грн. - заборгованість за тілом кредита; 6410,65 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 5590,70 грн. - нарахована пеня. Посилаючись на вказані обставини позивач просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором про надання банківських послуг № б/н від 21.02.2013 у розмірі 35054,37 грн. станом на 31.05.2020 та судові витрати у розмірі 2102 грн. 03.08.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області головуючим суддею обрано Цуранова А.Ю. 28.08.2020 суддею ухвалено рішення про направлення вказаної цивільної справи за підсудністю до Овруцького районного суду Житомирської області. 19.10.2020 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Овруцького районного суду Житомирської області головуючим суддею обрано Вачко В.І. 07.12.2020 суддею ухвалено рішення про передачу справи за територіальною підсудністю на розгляд до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 29.01.2021 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Білоцерківського міськрайонного суду Київської області головуючим суддею обрано [PERSON] 03.02.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання 01.03.2021 о 14:30 год. Представником позивача до позовної заяви додано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, в якому просив суд розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» підтримав в повному обсязі. У разі виникнення обставин викладених у ч.1 ст.280 ЦПК України, проти заочного розгляду справи не заперечував. 01.03.2021 розгляд справи відкладено на 19.03.2021 року 11:00 год. у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей по вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 19.03.2021 розгляд справи відкладено на 30.03.2021 року 08:30 год. у зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю відомостей по вручення йому повідомлення про дату, час і місце судового засідання. 30.03.2021 відповідач в судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового засідання повідомлялась належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. У відповідно до ч.4 ст.223 та ст.280 ЦПК України, суд вважає на можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 21.02.2013 [PERSON] звернулась до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з анкетою-заявою про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. В анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що пам`ятку клієнта, яка містить, в тому числі Тарифи і основні умови обслуговування та кредитування і ознайомилась з її змістом під підпис. Умови та Правила надання банківських послуг розміщенні на офіційному сайті ПриватБанк www.privatbank.uа зобов`язалась виконувати, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті (а.с.36). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк» про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на [PERSON] (договір б/н) старт карткового рахунку [NUMBER] відбувся 22.10.2013, встановлений кредитний ліміт: 300,00, який було збільшено до 19 000,00 (а.с.33). Згідно довідки АТ КБ «ПриватБанк», [PERSON] було надано наступні кредитні картки: 1) № [NUMBER] , дата відкриття - 22.10.2013, термін дії 08/17; 2) [NUMBER] , дата відкриття - 25.04.2017, термін дії 04/21; 3) [NUMBER] , дата відкриття - 15.05.2017, термін дії 04/21; 4) [NUMBER] , дата відкриття - 26.06.2018, термін дії 03/22; 5) 51687422269433888, дата відкриття - 12.03.2019, термін дії 06/22 (а.с.34). З виписки за договором б/н станом на 02.06.2020 року вбачається рух коштів по виданих карткових рахунках (а.с.22-32). До кредитного договору банк додав Витяг з Умов та правил надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою та Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.36-66). На підтвердження вимог позивачем надано довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка «Універсальна», 30 днів пільгового періоду (а.с.36). Судом встановлено, що відповідачка свої зобов`язання здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням коштів на кредитний рахунок в повному не виконала. Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором б/н від 21.02.2013 року, станом на 31.05.2020 року становить 35 054,37 грн., яка складається: 23053,02 грн. - заборгованість за тілом кредита; 6410,65 грн. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 5590,70 грн. - нарахована пеня. 14.06.2018 відбулась державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Статутом. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ч.1 ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець, в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк». Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Згідно зі ст.1049 згаданого Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Звертаючись до суду з позовом, позивач просив стягнути з відповідача 6410,65 грн. заборгованості за договірними відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625 ЦК України, встановлених Умовами та Правилами надання банківських послуг, посилаючись на те, що в редакції Умов та Правил, що почали діяти з 01.03.2019 згідно п.2.1.1.2.12, сторони дійшли згоди, що в разі починаючи з 181-го дня з моменту порушення зобов`язань Клієнта з погашення кредиту, Клієнт зобов`язується сплатити на користь банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості у розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна»; 84,0% - для картки «Універсальна голд». У постанові Великої палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 зазначено, що «право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.06.2018 року у справі 548/981/15-ц зазначено, що «з моменту розірвання кредитного договору у позичальника залишається обов`язок повернути позивачеві заборгованість, нараховану за цим договором станом на день його розірвання, а кредитодавець втрачає право нараховувати передбачені кредитним договором проценти та неустойку за період після розірвання цього договору.Права й інтереси кредитодавця у правовідносинах з позичальником після розірвання кредитного договору забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Разом з тим, у позові позивач не просить стягнути проценти за кредитом, при цьому просить стягнути заборгованість по відсотках нарахованих на прострочений кредит відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України у розмірі 6410,65 грн. за період 01.11.2019 року по 31.05.2020 року. При цьому, право вимагати від відповідача сплати процентів згідно ст.625 ЦК України у позивача виникло тільки з часу пред`явлення позовної заяви з 18.07.2020 року. Оскільки банк звернувся до суду із цим позовом в липні 2020 року під час дії договору та на підтвердження обставин дострокового припинення договірних відносин раніше пред`явленого позову доказів не надав, захисту його порушене право на підставі ч.2 ст.625 ЦК України не підлягає. Щодо вимоги позивача про стягнення 5590,70 грн. пені суд зазначає наступне. З витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», вбачається сплата пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Оскільки відповідач не заперечила зазначеної довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», що є частиною кредитного договору, а тому вимоги банку про стягнення заборгованості за пенею є неспростованими. Отже, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості по пені. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин, враховуючи порушення позичальником умов договору, а також враховуючи відсутність будь-яких заперечень щодо заявлених позовних вимог з боку відповідача, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідача кредитної заборгованості підлягає судовому захисту в порядку, визначеному п.5 ч.2 ст.16 ЦК України, а відповідно позов про стягнення заборгованості підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума заборгованості за тілом кредиту у розмірі 23053,02 грн. та нарахованою пенею у розмірі 5590,70 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає (28643,72 грн. х 100 : 35054,37 грн = 81,72 %; 2102 грн : 100 х 81,72 %=1717,76 грн.) 1717,76 грн.

Outcome: partial