Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-02 00:00:00

У жовтні 2016 року позивач [PERSON] звернувся з вказаною з позовною заявою до суду про надання дозволу про виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу матері, посилаючись на те, що 28 серпня 1999 року, між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. 07 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, шлюб було розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року було визначено місце проживання [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. Позивач наголошує, що відповідач відмовляється надати у передбаченому законодавством України порядку дозвіл на виїзд малолітнього [PERSON] за кордон для відпочинку та оздоровлення останнього. Відповідно до довідки по формі №3 від 10.02.2016 року син [PERSON] є зареєстрованим разом з позивачем за адресою [ADDRESS], а проживають вони разом з їм фактично за адресою [ADDRESS]. Мати їхнього сина, відповідачка по справі, проживає окремо. Влітку 2017 року позивач має намір відправити сина [PERSON] до Великої Британії з метою вивчення канікулярного курсу з англійської мови у Великій Британії, для чого необхідно тримати дозвіл матері на самостійний виїзд сина [PERSON] та його переліти в супроводі співробітників авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України». Крім того, в період з 01.07.2017р. по 31.08.2017 р. позивач планує відвідати разом з сином [PERSON] з метою оздоровлення та туристичною метою Туреччину, Іспанію, Грецію, США, Італію. Позивач та їх син неодноразово звертались в усній та письмовій формі до відповідачки по з проханням надати нотаріальний дозвіл на виїзд сина за кордон, однак відповідачка такої згоди не надає, чим чинить перешкоди у покращенні здоровя дитини, її фізичного, духовного інтелектуального розвитку як особистості. Тому просили надати дозвіл на тимчасовий виїзд на період з 01.06.2017р. по 31.07.2017р. до Великої Британії на самостійний виїзд сина [PERSON], [INFO] та переліти в супроводі співробітників авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» без дозволу та супровіду матері [PERSON] та на період з 01.07.2017р. по 31.08.2017р. на виїзд за кордон до Туреччини, Іспанії, Греції, США, Італії у супроводі батька [PERSON], [INFO], без дозволу та супроводу матері [PERSON]. У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявилася про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомляла. Суд, вислухавши осіб які приймали вивчивши мучасть у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, та зібранні в ній докази, знаходить, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1)\~неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)\~неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3)\~свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6)\~справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно зі ст. 60 ЦПК України Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 28 серпня 1999 року, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу в сторін народився син [PERSON], [INFO]. 07 грудня 2010 року між позивачем та відповідачем згідно рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області, шлюб було розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року було визначено місце проживання [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. Відповідно до довідки по формі №3 від 10.02.2016 року малолітній [PERSON] є зареєстрованим разом з позивачем за адресою [ADDRESS]. Відповідачка по справі проживає окремо від позивача та малолітнього сина [PERSON]. Влітку 2017 року позивач має намір відправити сина [PERSON] до Великої Британії з метою вивчення канікулярного курсу з англійської мови у Великій Британії, для чого необхідно отримати дозвіл матері на самостійний виїзд сина [PERSON] та його переліти в супроводі співробітників авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України». Крім того, в період з 01.07.2017р. по 31.08.2017 р. позивач планує відвідати разом з сином [PERSON] з метою оздоровлення та туристичною метою Туреччину, Іспанію, Грецію, США, Італію. Позивач та їх син неодноразово звертались в усній та письмовій формі до відповідачки по з проханням надати нотаріальний дозвіл на виїзд сина за кордон, однак відповідачка такої згоди не надає, чим чинить перешкоди у покращенні здоровя дитини, її фізичного, духовного інтелектуального розвитку як особистості. Відповідно до ч. 2ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та у їхньому супроводі, або у супроводі осіб, які ними уповноваженні. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" громадянин України має право виїхати з У країн и. крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну. На громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов'язки. За громадянами України зберігаються на її території майно, кошти, цінні папери та інші цінності, що належить їм на праві приватної власності. «Буд-яке обмеження їх громадянських, політичних, соціальних економічних та інших прав не допускається». За змістом ст..ст. 2. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків». За відсутності згоди одного з батьків, виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Вказана норма Закону повністю відображена в постанові кабінету Міністрів України від 31.03.1995року №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення». Відповідно до п.4 Постанова КМУ від 27.01.1995р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до „Конвенції про права дитини", прийнятої ООН 20.11.1989 року та ратифікованою\~Постановою Верховної Ради № 789 від 27.02.1991\~рок, у в усіх діях щодо дітей незалежно від того здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Положення ч.7 ст.7, ч.2 ст.155 СК України\~зазначають, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України\~та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Дитина, відповідно до ч. 7 ст. 7 СК має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України. Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Таким чином в судовому засіданні не встановлено будь-яких перешкод для відвідування та оздоровлення дитини позивача за межами України, при цьому суд враховує що це буде відповідати її інтересам, а тому необґрунтовані перешкоджання в цьому батька дитини позбавляють її такої можливості. Відсутність згоди з боку матері щодо виїзду неповнолітнього сина за межі України на відпочинок та оздоровлення суперечить вищезазначеним вимогам діючого законодавства, а тому права неповнолітнього у підлягають судовому захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що тимчасовий виїзд малолітнього [PERSON] , [INFO] за кордон відповідає інтересам та бажанням дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку та оздоровленню дитини, а в той же час відповідач необґрунтовано та безпідставно відмовляється від нотаріального посвідчення свого дозволу на тимчасовий виїзд до Великої Британії на період з 01 червня 2016 року по 31 липня 2017 року на самостіййний виїзд сина [PERSON], [INFO] та переліти в супроводі співробітників авіакомапнії «Міжнародні Авіалінії України» без дозволу та супроводу матері [PERSON] та на період з 01.07.2017р. по 31.08.2017р. на виїзд за кордон до Туреччини, Іспанії, Греції, США, Італії у супроводі батька [PERSON], 21.11.1974р.н., без дозволу та супроводу матері [PERSON]. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»,

Outcome: approved