Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-06 00:00:00

07.04.2015 позивач звернувся до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» заборгованість у розмірі 12 875,00 гривень за кредитним договором №ІКCASHVG.171931.003 від 18.12.2013. Свої вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № ІКCASHVG.171931.003 від 18.12.2013 відповідач отримав кредит на споживчі цілі у вигляді строкового кредиту розмірі 12 875,00 гривень строком до 17.12.2016 зі сплатою відсотків у розмірі 12,00% річних та комісії в сумі 1,00% від суми кредиту у день укладення кредитного договору. Відповідач зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надавати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленому графіком погашення зі сплатою комісії. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує та станом на 13.02.2015 має заборгованість у сумі 12 354,37 гривень, яка складається з такого: 8 352,24 грн. - поточна заборгованість по тілу кредиту; 2 295,32 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 34,53 грн. - поточна заборгованість за процентами; 771,03 грн. - прострочена заборгованість по процентам 901,25 грн. - заборгованість за комісією. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином - через засоби масової інформації в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 03.09.2015. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Тому зі згоди позивача суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі., що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 29.07.2015, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, встановив наступні факти та визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. 18.12.2013 між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та відповідачем було укладено кредитний договір ІКCASHVG.171931.003 згідно якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 12 875,00 грн. Згідно п.1.3 Договору термін користування кредитом до 17 грудня 2016 року. Згідно п.1.4 кредитного договору процентна ставка за користування кредитом становить 12% процентів річних. Згідно п.1.5 Договору позичальник сплачує банку комісію за надання фінансового інстременту в розмірі 375,00 грн. у день укладення кредитного договору та 1,00% за надання кредитних ресурсів від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Відповідно до п. 2.4 Договору відповідач зобов'язаний сплачувати кредит, комісію та проценти з 1-го по 10-те число кожного місяця, згідно графіку погашення, починаючи з наступного місяця після дати підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії та процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. За таких обставин між позивачем та відповідачем виникли кредитні правовідносини. Відповідно до ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватись належним чином і у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивач, як кредитодавець, виконав всі взяті на себе обов'язки передбачені кредитним договором, щодо надання кредиту. Зокрема відповідно до п. 2.1 Договору видача кредиту здійснюється шляхом видачі готівки через касу банку або шляхом перерахування на поточний рахунок вказаний позичальником на підставі його письмової заяви. Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та закону. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. Згідно зі ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до п. 6.3 Договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення. Згідно з п. 6.1 Договору за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує відсотки в розмірі 36% річних від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу аналогічні норми містьть і п. 3.1.9 Договору. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в зв'язку з чим з 02.07.2014 виникла забргованість і станом на 13.02.2015 складає 12 354,37 гривень, а саме: 8 352,24 грн.- поточна заборгованість по тілу кредиту; 2 295,32 грн. - прострочена заборгованість по тілу кредиту; 34,53 грн.- поточн заборгованість за процентами; 771,03 грн.- прострочена заборгованість за процентами; 901,25 грн.- заборгованість за комісією Статтями 625 та 1048 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також проценти від суми позики. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу аналогічні норми містьть і п.5.7 Правил користування платіжною карткою. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та об'єктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Разом з тим позивачем понесено витрати на опублікування оголошення про виклик відповідача до суду в газеті "Урядовий курєр" від 03.09.2015 в сумі 420 гривень 00 копійок, а тому ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved