Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-28 00:00:00

06.12.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] з вимогами: визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги [PERSON] мотивувала тим, що від дня свого народження і по теперішній час постійно проживає за адресою: [ADDRESS] ), та після отримання паспорту зареєстрована з 18.12.2002 року. За вказаною адресою на даний час також зареєстровані: брат [PERSON] з 18.02.2000 року; брат [PERSON] з [INFO] року; неповнолітній син [PERSON] ( [INFO] ) - з 16.08.2011 року, та неповнолітній [PERSON] ( [INFO] ) з 04.05.2017 року, який є сином брата [PERSON] , та який фактично постійно проживає зі своєю матір`ю за іншою адресою в с. Соколове, та відповідач по справі [PERSON] (батько) - з 27.08.1999 року. З 2008 року і по теперішній час [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ) не проживає, фактичне місце його постійного проживання: [ADDRESS] Основним наймачем житлового будинку була мати - [PERSON] , яка за вказаною адресою була постійно зареєстрована з 30.11.1981 року і по день її смерті [INFO] . Вказаний житловий будинок було надано матері та членам її сім`ї для постійного проживанні адміністрацією колишнього радгоспу «Дружба» Зміївського району Харківської області, де вона на той час працювала. Згідно Довідки Комунального підприємства «Зміївське бюро технічної інвентаризації землевпорядкування, містобудування та архітектури» за №2088 від 04.09.2019 року Зміївської районної ради Харківської області житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року належав в цілому на праві державної власності в оперативному управлінні радгоспу «Дружба» на підставі рішення виконкому Соколівської сільської ради народних депутатів від 28.01.1993 року №5, видане реєстраційне посвідчення Зміївським МДПТІ 19.04.1993р. записано в кн. 2-156. На даний час правонаступник радгоспу «Дружба» Зміївського району Харківської області припинив свою діяльність, а житловий фонд мав бути переданий у комунальну власність місцевих рад. Рішенням виконкому Соколівської сільради від 19.04.2004 року за №18 «Про упорядкування нумерації будинків по [ADDRESS] " було внесено зміни, а саме: буд [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Рішенням УІІ сесії УІІ скликання від 18.02.2018 року №49 було перейменовано [ADDRESS] . Підставою звернення до суду з цим позовом є те, що вона та її брати мають намір приватизувати своє житло, а відповідач [PERSON] , який без поважних причин не проживає в житловому будинку з 2008 року не бажає в добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку, проявляючи байдужість. Крім того, для укладення договорів для надання житлово-комунальних послуг та визначення основного наймача житла необхідна письмова згода всіх зареєстрованих осіб, і реєстрація відповідача в цьому питанні також є перешкодою. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 19.12.2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження. Позивач [PERSON] подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності та відсутності її представника - адвоката Бондаренко В.І., підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Представник третьої особи: Соколівський сільський голова Мураєв Г.К. направив на адресу суду лист від 24.01.2020 вих. №02-19/61 про розгляд справи без участі представника ради, проти задоволення позовних вимог рада заперечень не має. Належним чином повідомлені треті особи [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явився. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Відповідно до частин 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Спірним є право користування житловим приміщенням у виді житлового будинку [ADDRESS] . Як вбачається з листа керуючого справами виконкому Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області Степаненко Т.В. від 20.08.2019, вих №02-19/516, згідно даних проведеної технічної інвентаризації в 1993 році, яка була проведена на замовлення совхоза «Дружба» будинок за адресою [ADDRESS] відносився до відомчого фонду совхоза. Право власності [PERSON] , яка померла [INFO] та була зареєстрована за даною адресою, не оформлялося. Рішенням виконкому від 19.04.2004 р. за № 18 «Про упорядкування нумерації будинків по [ADDRESS] » було внесено зміни до будинків, рішенням УІІ сесії УІІ скликання від 18.02.2016р. № 49 було перейменовано [ADDRESS] . За даною адресою згідно погосподарської книги Соколівської сільської ради зареєстровані: [PERSON] [PERSON] - з 27.08.1999р., [PERSON] - з 18.02.2000р., [PERSON] - з 18.12.2002р., [PERSON] - з 14.03.2007р., [PERSON] - з 16.08.2011р., [PERSON] - з 04.05.2017р., [PERSON] - з 30.11.1981р. - померла [INFO] . За вказаним житловим будинком згідно земельно - кадастрової книги по Соколівській сільській раді закріплена присадибна ділянка, за [PERSON] Дмитрівною - 0,2500 га рішення виконкому № 16 від 22.04.1997р. На даний час користуються земельною ділянкою зареєстровані особи. (а. с. 11). Рішенням виконкому Соколівської сільради від 19.04.2004 року за №18 «Про упорядкування нумерації будинків по [ADDRESS] " було внесено зміни, а саме: буд [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . (а. с. 15). Розпорядженням Солоківської сільської ради №25 від 18.02.2016 [ADDRESS] перейменовано [ADDRESS] . (а. с. 12-13) Згідно довідки Комунального підприємства «Зміївське бюро технічної інвентаризації землевпорядкування, містобудування та архітектури» за №2088 від 04.09.2019 року Зміївської районної ради Харківської області житловий будинок [ADDRESS] станом на 31.12.2012 року належав в цілому на праві державної власності в оперативному управлінні радгоспу «Дружба» на підставі рішення виконкому Соколівської сільської ради народних депутатів від 28.01.1993 року №5, видане реєстраційне посвідчення Зміївським МДПТІ 19.04.1993р. записано в кн. 2-156. (а. с. 17). Згідно довідки Соколівської сільської ради №539 від 13.08.2019 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .( а. с. 16). [PERSON] померла [INFO] , Свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . (а. с. 25). З акту обстеження, складеного 19.11.2019 року депутатом Соколівської сільської ради Зміївського району Харківської області Гузійовою Н.В. в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що в будинку [ADDRESS] , зареєстрований [PERSON] не проживає за місцем реєстрації з 2008 року. (а. с. 26). Статтею 47 Конституції України кожному гарантовано право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Позивачем надано докази, якими підтверджується, що у будинку, наймачем якого вона є, відповідач не проживає з 2008 року. Наміру проживати у вказаному житловому приміщенні не має, наявності перешкод у користуванні квартирою не встановлено. Відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між [PERSON] та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, За таких обставин, позовна заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Питання про відшкодування судових витрат належить вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved