Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

02.12.2014 року [PERSON] від імені недієздатного [PERSON] звернулась до суду з позовом до Миколаївської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку. В позовній заяві позивач вказала, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] та рішення Заводського районного суду м. Миколаєва. Попереднім власникам будинку для обслуговування житлового будинку та належних до нього господарських та побутових будівель і споруд була надана земельна ділянка площею, 0.2020 га за вищевказаною адресою відповідно до Державного акту на право власності на землю. На даний час зареєструвати своє право власності на земельну ділянку позивач не може, оскільки державний акт на право приватної власності на землю за вказаною адресою видано після смерті одного з попередніх власників. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд визнати за ними право власності на вказану земельну ділянку. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю № 142 від 17.07.1992 р. [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], [PERSON], яка померла [INFO], для обслуговування житлового будинку та належних до нього господарських та побутових будівель і споруд була надана земельна ділянка площею 0.2020 га. в [ADDRESS]. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], [PERSON] належить 5/6 часток у праві спільної часткової власності на житловий будинок № 22 з відповідною частиною прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд, який знаходиться в [ADDRESS]. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 26.08.2014 р. за набувальною давністю за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частку житлового будинку № 22 з відповідною частиною прилеглих до нього господарських та побутових будівель і споруд, який знаходиться в [ADDRESS]. Таким чином, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31.12.2003 року, згідно зі ст. 377 ЦК України, а з часу внесення змін до ст.. 120 ЗК України - і зі ст. 120 ЗК України переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщення, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором, а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. з 01.01.2010 р. до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщення без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача) відповідно до ст. 377 ЦК України і ст. 120 ЗК України. Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщення, без зміни її цільового призначення. Згідно з положеннями ст. 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Так, судом встановлено, що [PERSON] у передбачений законом спосіб набув право власності на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з чим відповідно до положень ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України до нього перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розташований належний йому житловий будинок. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що викладені в позовній заяві обставини знайшли своє повне підтвердження під час судового розгляду справи, а тому вимоги позивача обґрунтовані, законні і підлягають задоволенню.

Outcome: approved