Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

11 грулдня 2015 року позивач публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі ПАТ КБ «Приватбанк») звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначив, що 30 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 199М-07. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредит у сумі 5500,00 доларів США з строком погашення до 25 березня 2010 року. Відповідач зобовязалася повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленими кредитним договором. Погашення заборгованості за договором здійснюється у наступному порядку: щомісяця в період сплати [PERSON] повинна надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з відсотків, комісії, а також інших витрат, передбачених кредитним договором. ПАТ КБ «Приватбанк» зобовязання за договором виконав у повному обсязі, тобто надав відповідачу кредит у розмірі 5500,00 доларів США. У випадку порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, [PERSON] повинна сплатити банку проценти за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, які нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Відповідач грубо порушувала умови кредитного договору, тому відповідно до умов кредитного договору Банк має право вимагати від неї дострокового повернення одержаної суми кредиту, сплати нарахованим за ним процентів, відшкодування збитків. Відповідач до теперішнього часу не виконала зобов'язання щодо повернення в повному обсязі кредитних коштів та сплати процентів. Станом на 11 листопада 2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором № 199М-07 складає 8898,10 доларів США, з яких: - 2613,19 доларів США- заборгованість за кредитом; - 2477,23 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3807,68 доларів США пеня за несвоєчасність виконанні зобовязань за договором Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2010 року з відповідачів на користь ПАТ КБ «Приватбанк» стягнено заборгованість за кредитним договором № 199М-07 від 30 березня 2007 року у розмірі 5036,14 доларів США. 30 березня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір поруки. Банк надіслав на адресу відповідачів повідомлення від 18 листопада 2015 року № 30.1.0.0/2-600, в якій вимагав достроково погасити заборгованість за кредитним договором у пятииденний строк. Просить стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитним договором №119М-07 від 30 березня 2007 року у розмірі 3861,96 доларів США грн. та судовий збір -1318,47 грн. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не зявилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази по справі, встановив таке. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом, встановлено, що 30 березня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 199М-07, відповідно до умов якого банк надав останній кредит на споживчі цілі в сумі 5500,00 доларів США, строком погашення до25 березня 2010 року (зазначений строк може бути змінено відповідно до п.п.п2.3.3, 2.4.1 цього договору), зі сплатою процентів за користування грошовими коштами в розмірі 32,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с. 14). Відповідно до ст.526 ЦК України, сторони мають виконувати зобовязання належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутністю таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами. Відповідно до п.2.2.3 позичальник зобовязаний погашати кредит в дату оплати згідно графіку погашення кредиту, процентів та винагороди (а.с.13). Відповідно до п. 4.3 кредитного договору, при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбаченого п.п.1.3,2.2.3, п.2.3.3., 2.4.1, 4.11 договору, позичальник оплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 32% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с.14, зворот. стор.). Пунктом 4.9 договору зазначено, що при несплаті кредиту у строк, що встановлений графіком погашення заборгованості, а також п.2.3.3, 4.12 кредитного договору, заборгованість в частині своєчасно несплаченої суми кредиту вважається простроченою, на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту розрахунок процентів проводиться згідно з п.4.3 договору з дня виникнення простроченої заборгованості (а.с.14, зворот. стор.). Пунктом 6.1 кредитного договору вказано, що при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань по оплаті процентів за користування кредитом, передбачених графіком погашення, а також п.п.2.2.2., 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3,4.4 договору, строків повернення кредиту, передбаченого графіком погашення, а також п.п..1.3.,2.2.3,2.3.3 договору, винагороди, передбаченої п.п4.5, 4.6 позичальник оплачує банку за кожний випадок порушення пеню у розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ України, діючої у період, коли сплачується пеня (а.с.15). Пунктом 6.2 кредитного договору встановлено, що при порушенні позичальником зобовязань, передбачених п.п.2.2.7, 2.2.8, 2.2.11 договору, позичальник сплачує банку за кожний випадок порушення штраф у розмірі 2% від суми отриманого кредиту (а.с.15). Суд встановив, що банк виконав свої зобовязання, а сторона за договором кредиту відповідач [PERSON] істотно порушила умови кредитного договору несвоєчасним поверненням суми кредиту та відсотків, і станом на 11 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором №119М-07 від 30.03.2007 року складає 8898,10 доларів США, яка складається з наступного: -заборгованість за кредитом 2613,19 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 11 листопада 2015 року еквівалентно 59476,21 грн.; -прострочена заборгованість за нарахованими процентами 2477,23 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 11 листопада 2015 року еквівалентно 56381,76 грн.; -пеня за прострочення виконання грошових зобовязань 3807,68 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 11 листопада 2015 року еквівалентно 86662,79 грн. Суд встановив, що рішенням Заводського районного осуду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2010 року № 2-4677/10 з [PERSON] та [PERSON] солідарно стягнено заборгованість за кредитним договором № 199М-07 від 30 березня 2007 року станом на 04 листопада 2010 року у розмірі 39835,84 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 500,00 грн; судовий збрі у розірі 647,28 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи у ромзрі 120,00 грн. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що рішення Заводського районного осуду м.Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 грудня 2010 року № 2-4677/10 з [PERSON] та [PERSON] не виконане. Відтак, суд вважає, що відповідачі своє зобовязання перед банком в повному обсязі не виконали, тому воно не припинено, тобто вимоги банку про стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту та процентам, за винятком вже стягнутих, є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто вимоги банку про повернення відповідачем кредиту, оскільки відповідач прострочив строки виконання зобовязання, частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі. Відповідно до ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Частинами 1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 30 березня 2007 року між [PERSON] (поручитель), та «Приватбанком» (кредитор) укладено договір поруки. Предметом цього договору є надання поруки поручителем перед кредитором на виконання [PERSON] обовязків за кредитним договором № 199М-07 від 30 березня 2007 (а.с.17). Пунктом 2 договору позики зазначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання обовязків за кредитним договором в тому ж розмірі, що ї боржник, включаючи сплату кредиту, процентів, нарахованих за користування кредитом, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків (а.с17). Пунктом 4 договору поруки передбачено, що у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (а.с.17). Суд встановив, що 18 листопада 2015 року позивач письмово звертався до відповідачів з повідомленням №30.1.0/02- 600 достроково погасити кредит (а.с.10), однак така вимога відповідачами не виконана. Тому суд вважає, що примусовому стягненню з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягає заборгованість 3861,96 доларів США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 11 листопада 2015 року еквівалентно 87898,21 грн. .Відтак, суд, віднаходить обґрунтованими вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості за кредитом, процентам, пені у вищевказаному розмірі, що підлягають задоволенню з відповідачів в розмірі 87898,21 грн. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів [PERSON], [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1318,47 грн. на корить ПАТ КБ «Приватбанк», по 659,23 грн. з кожного.

Outcome: approved