Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-09 00:00:00

позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачки суму боргу з врахуванням індексу інфляції в розмірі 553,30 грн., проценти за користування позикою в розмірі 3300,00 грн. та три відсотки річних за час прострочення виконання грошового зобов'язання в розмірі 18,58 грн., 1000 грн. відшкодування моральної шкоди та 229,40 грн. понесених судових витрат. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 08.05.2013 року між нею та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого вона позичила останній 5500 грн. строком на три місяці зі сплатою відповідачкою процентів за користування позикою в розмірі 550,00 грн. щомісячно. Однак, свої зобов'язання відповідачка не виконала, суму позики в обумовлений термін не повернула. 30.06.2013 року відповідачкою було сплачено проценти за користування позикою в розмірі 550 грн. 31.08.2013 року нею було скеровано на адресу відповідачки лист з вимогою виконання зобов'язань за договором позики. Після чого, 09.09.2013 року відповідачкою, на виконання вказаного договору, було перераховано 4950 грн. Оскільки, проценти за користування позивачкою були сплачені відповідачкою лише за один місяць, просить стягнуть з останньої 3300,00 грн. процентів. В зв'язку із невиконанням грошового зобов'язання за договором позики просить стягнути з відповідачки 3% річних за час прострочення зобов'язання в сумі 18,58 грн. Крім того, діями відповідачки їй було заподіяно і моральну шкоду, через неможливість в повній мірі користуватися та розпоряджатися належними їй грошовими коштами, перебувала в стані постійного хвилювання. Усі ці обставини призвели до душевних переживань, вважає, що грошове відшкодування за завдану моральну шкоду становить 1 000 грн. В судовому засіданні позивачка позов підтримала в повному обсязі, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що сума позики була нею повернута в повному обсязі, оскільки вона повернула позивачці 550 грн. в червні 2013р. та 4950 грн. в вересні 2013р. Обумовлені проценти за користування позикою в сумі 1650 грн. нею сплачені позивачці у серпні в присутності свідка [PERSON] Проте, оскільки сума позики була нею повернута через місяць після строку вона згідна сплатити позивачці 550 грн. процентів за користування позикою за вересень 2013 року. Просить в позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, показання свідка [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 травня 2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідачка отримала від позивачки кошти в сумі 5500 грн. та взяла на себе зобов'язання повернути позивачу отримані кошти через три місяці та сплачувати 10% щомісячно за користування позикою. Однак, взяті на себе зобов'язання у визначений строк не виконала та отримані кошти не повернула. 09.09.2013 року відповідачка повернула позивачці лише 4950 грн. отриманої позики, відтак, на даний час зобов'язання за договором позики відповідачем у повному обсязі не виконані, оскільки неповнутою залишилась сума 550 грн. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на зазначене з відповідача в користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 08.05.2013 року з урахуванням індексу інфляції в сумі 553,00 грн. Статтею 1048 Цивільного кодексу України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на зазначене положення законодавства та домовленість сторін про сплату 10 % (550 грн.) щомісячно за користування позикою, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення відсотків підлягають до задоволення частково, оскільки відповідачка сплатила відсотки за користування позикою лише за червень 2013 року, що визнається позивачкою. Враховуючи те, що частину позики відповідачкою повернуто 09.09.2013р., нею не сплачені відсотки за користування позикою за червень, липень, серпень та вересень 2013р., відтак, сума відсотків в розмірі 2200 грн. підлягають стягненню із відповідачки. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. На вимогу кредитора він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції на весь час прострочення. Крім того, в силу ст.625 Цивільного кодексу України з відповідачки в користь позивачки підлягають стягненню 3% річних виходячи з розміру простроченого зобов'язання, за період з 08.08.2013 р. по 09.12.2013р. в сумі 18,58 грн. Суд не приймає до уваги покликання відповідачки на те, що відсотки за користування позикою нею сплачені, оскільки письмові докази про таке відсутні, а показаннями свідків в силу положень гл.71 Цивільного кодексу України такі обставини не доводяться, з огляду на що судом також не приймаються до уваги показання свідка [PERSON] Статтею 1167 Цивільного кодексу України передбачена відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди завданої неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю. Відповідно до роз»яснень, що містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, положень Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 статті 60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Проте позивачем, всупереч вказаних вимог, не подано суду жодних доказів, які б свідчили про заподіяння йому моральної шкоди, а тому в задоволенні вимоги про відшкодування такої слід відмовити. Крім того, суд вважає, що відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди передбачена ст.1167 Цивільного кодексу України, яка застосовується до деліктних (позадоговірних) зобов»язань, не може застосовуватись до спірних правовідносин, оскільки відносини між сторонами врегульовані договором позики, яким відповідальність у формі відшкодування моральної шкоди не передбачена, оскільки сторонами не обумовлювалась. Не передбачена така форма відповідальності і безпосередньо положеннями Цивільного кодексу України, що регулюють відносини сторін у договорі позики (ст.ст.1046-1053 ЦК України). Тому в частині вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають також стягненню понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 229,40 грн. На підставі ст.ст.526, 530, 533, 599, 625, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved