Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом і просить визнати за нею право власності на 5/6 частин житлового будинку [ADDRESS], в порядку спадкування після померлих [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON], [INFO] [PERSON] у відповідних частках. Посилається на те, [INFO] помер її чоловік [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Спадкоємцями після його смерті були позивач та діти померлого [PERSON] та [PERSON] [INFO] помер [PERSON] Позивач прийняла спадщину після його смерті, подавши відповідну заяву нотаріусу. [INFO] помер [PERSON] Спадкоємцями після його смерті є позивач та третя особа [PERSON] [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Нотаріус відмовив позивачу в отриманні свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. До суду представник позивача [PERSON] не з»явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, наслідки визнання позову йому роз'яснені та зрозумілі. Представник відповідача, Київської міської ради, в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, на підставі поданих доказів згідно вимог чинного законодавства. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, пояснення на позов не направив. Судом встановлено наступне. [INFO] в м.Києві помер [PERSON] (а.с.5). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с.6). Даний будинок був придбаний ним згідно договору купівлі-продажу, укладеного 28 жовтня 1993 року та посвідченого секретарем Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області (реєстровий номер 35). (а.с.70-71). Рішенням Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 21 від 10 лютого 2016 року вулиця Червоноармійська була перейменована на вулицю Тепличну (а.с.117). Після смерті [PERSON] 27 червня 2006 року Десятою київською державною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа (а.с.7-9). Із копії спадкової справи після померлого [PERSON] (а.с.27-76) вбачається, що спадкоємцями за законом після його смерті були [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Згідно інформаційної довідки № 07790 від 08 грудня 2016 року, яка мається в матеріалах спадкової справи, інформація про реєстрацію права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON] та [PERSON] відсутня в КП КОР «Лівобережне бюро технічної інвентаризації» відсутня (а.с.75). [INFO] у с.Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області помер [PERSON] (а.с.95). Згідно довідки Вовчківської сільської ради Переяслав-Хмельницького району Київської області № 73 від 23 березня 2018 року [PERSON] по день смерті ([INFO]) був зареєстрований та проживав [ADDRESS]. За даною адресою проживала без реєстрації його мати [PERSON] (а.с.99). Із матеріалів спадкової справи після померлого [PERSON] вбачається, що позивач була єдиним спадкоємцем за законом, яка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с.115). Інший спадкоємець за законом - [PERSON]- із заявою про прийняття спадщини не звертався. [INFO] в с.Вовчків Переяслав-Хмельницького району Київської області помер [PERSON] (а.с.94). Згідно довідки Комунального концерну «Центр комунального сервісу» від 12 жовтня 2016 року [PERSON] був зареєстрований із 25 липня 1978 року по 30 вересня 2016 року [ADDRESS] (а.с.98). Із матеріалів спадкової справи після померлого [PERSON] вбачається, що спадкоємцями за законом є позивач та [PERSON]. Нотаріус Десятої київської державної нотаріальної контори Сабадаш О.В. відмовив своєю постановою від 21 листопада 2018 року позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого [INFO] [PERSON], на належну їй частку житлового будинку, що розташований по [ADDRESS], в зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на будинок. Аналогічну постанову 06 грудня 2018 року виніс позивачу нотаріус Переяслав-Хмельницької районної державної нотаріальної контори Коляденко Я.В. Дана постанова стосувалася спадкового майна після померлого [INFO] [PERSON], а саме: 1/3 частини житлового будинку, що розташований по [ADDRESS]. Суд приймає до уваги подані позивачем докази, на підставі яких встановлені обставини справи, та вважає їх належними, допустимими, достовірними, а їх сукупність достатньою для встановлення обставин, що мають значення для справи. Поскільки спадщина після смерті чоловіка позивача відкрилася [INFO], то до даних правовідносин слід застосувати положення Цивільного кодексу Української РСР ( в редакції від 18 липня 1963 року). Відповідно до ст.524 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ч.1 ст.529 ЦК Української РСР При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Зважаючи на те, що інші правовідносини, що виникли між сторонами по справі регулюються нормами глав 84, 85, 87 Цивільного кодексу України, суд дійшов висновку про необхідність їх застосування. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. В силу вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.4 ст.3 Закону України „Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, за умови, якщо державна реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення. За правилами ч.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-ІV від 01 липня 2004 року речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення та на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов'язкової реєстрації. Виникнення права власності на житловий будинок не залежить від державної реєстрації цього права. Державна реєстрація лише підтверджує (закріплює) право власності на нерухоме майно. З врахуванням вищезазначеного, суд дійшов висновку, що нездійснення спадкодавцем державної реєстрації права власності на будинок не позбавляє його спадкоємців права на нього, як частину спадкового майна, та оформлення такого права відповідно до вимог закону. Відповідно до п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Держбуду України 24.05.2001 р. № 127, не належать до самочинного будівництва, зокрема, індивідуальні (садибні) житлові будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 05 серпня 1992 року. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача, поскільки вони підтверджені поданими доказами та базуються на вимогах чинного законодавства України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.524, 529 Української РСР ст. ст. 328, 1216, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України,

Outcome: approved