Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Соснівська служба утримання будинків» [PERSON] міської ради про визнання членом сімї наймача та наймачем жилого приміщення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 2010 проживали у своєї подруги, за адресою [ADDRESS], яка потребувала допомоги, оскільки була самотня, мала хворе серце та з того часу вони жили як родичі, спільно вели господарство, мали спільний бюджет, купували продукти, здійснювали поточні ремонти в квартирі. З 30.05.2012 [PERSON] прописала її в квартирі за адресою [ADDRESS] про що підтверджено довідкою КП «Соснівська служба утримання будинків» [PERSON] міської ради від 10.07.2012 № 2483. [PERSON] померла 02.10.2012 та вона так і залишилась проживати в цій квартирі. З метою зміни договору найму житлового приміщення та переведення особового рахунку з наймача [PERSON], вона звернулася до КП «Соснівська служба утримання будинків» [PERSON] міської ради з заявою та отримала відмову, тому у звязку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом та просить суд визнати її членом сімї наймача [PERSON] та визнати за нею право на користування однокімнатною квартирою на умовах наймача. В судовому засіданні позивачка та її представники [PERSON] і адвокат [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити, визнати [PERSON] членом сім'ї наймача [PERSON] та наймачем квартири [ADDRESS]. Представники відповідача [PERSON] міської ради [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти позовних вимог та просили відмовити у задоволенні позову. Представник третьої особи комунального підприємства «Соснівська служба утримання будинків» [PERSON] міської ради [PERSON] в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову. Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного та житлового законодавства. Судом встановлено, що відповідно до ордеру № 126 від 19.07.2004 та поквартирною карткою наймачем квартири [ADDRESS] являлась [PERSON] з 23.07.2004 по 31.10.2012. Як вбачається з довідки КП „Соснівська СУБ № 2483 від 10.07.2012 [PERSON] є наймачем [ADDRESS], в даній квартирі з 30.05.201 2зареєстрована [PERSON], [INFO]. [PERSON] померла 29.09.2012 у віці 61 рік, що підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-СР № 199138 від 02.10.2012. Позивачка [PERSON] зверталася на адресу КП «Соснівська служба утримання будинків» [PERSON] міської ради з приводу переведення на неї особового рахунку, оскільки [PERSON] померла в 2012. На вказане звернення з боку відповідача надійшла письмова відповідь, в якій наведено, що позивач не є членом сім'ї наймача, а відтак на неї не можна перевести особовий рахунок наймача квартири . Згідно з ст. 61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер. Умови договору найму жилого приміщення, що обмежують права наймача та членів його сім'ї порівняно з умовами, передбаченими законодавством Союзу РСР, цим Кодексом, Типовим договором найму жилого приміщення та іншими актами законодавства Української РСР, є недійсними. Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, несуть рівні з наймачем усіма правами і несуть всі обовязки, яки витікають з договору найма житлового приміщення. Згідно з ч. 2 ст. 64 ЖК України, членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть спільне з ним господарство. Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01.11.1996 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У постанові Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено: вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Згідно з ст.106 ЖК УРСР повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним\~\~договором\~\~найму\~\~жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.\~\~У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦК України фізична особа має право на місце проживання. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивач [PERSON] не вибувала з спірної квартири на постійне місце проживання, вселилася зі згоди квартиронаймача - покійної [PERSON]. Актами мешканців буд. 7 по вул.. Ярослава Галана в м. Черкаси, затвердженим КП «Соснівська СУБ» підтверджено, що з 2012 [PERSON] за згодою [PERSON] вселилася в квартиру № 207 за адресою м. Черкаси, вул.. Я.Галана, 7, та на даний час зареєстрована і проживає в даній квартирі, зробила капітальний ремонт, сплачує комунальні платежі, приймає участь в утриманні та ремонті приміщень загального користування. З пояснень свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що після смерті доньки [PERSON] вона перебувала у стані постійної депресії. [PERSON] постійно її відвідувала, надавала моральну підтримку,а в подальшому допомогала їй по господарству. У 2012 році позивачка оселилася разом з [PERSON], зареєструвалася у квартирі і до по даний час у ній мешкає. З [PERSON] вонм були пов"язані спільним побутом, у них були взаємні права та обов"язки, притаманні членами сім"ї. Під час хвороби [PERSON] позивачка надавала їй необхідну допомогу, оскільки родичів у м.Черкаси у неї не було, забезпечувала харчуванням, ліками тощо. У ході розгляду справи достеменно встановлено, що позивачка зареєстрована у встановленому порядку в якості члена сімї наймача з 30.05.2012 і по даний час проживає у вказаній кімнаті, несе витарти по її утриманню, про що свідчать платіжні квитанції, рахунки повідомлення на оплату послуг, договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення від 11.07.2012 укладений з позивачем. Таким чином, в знайшов підтвердження факт проживання позивачки з дотриманням встановленого законом порядку в якості члена сім'ї наймача приміщення та набуття в звязку з цим права користування житловим приміщенням. Отже відмова у визнанні позивачки наймачем за раніше укладеним\~\~договором\~\~найму\~\~жилого приміщення\~\~у звязку зі смертю попереднього наймача суперечить ст. 106 ЖК УРСР та порушує житлові права позивача. Окрім того, відповідачем не враховані положення ч. 2 ст. 824 ЦК України, згідно з якими «у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або за погодженням з наймодавцем одна або кілька із цих осіб». Відповідно до ч. 1 ст. 166 ЖК УРСР, у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення, права і обов'язки за договором найму здійснюють члени його сім'ї. Враховуючи викладені обставини та норми чинного законодавства України, беручи до уваги той факт, що позивачка з 30.05.2012 зареєстрована в [INFO] як піднаймач, проживала разом з [PERSON], вела спільне господарство, доглядала за нею до дня її смерті, а після її смерті продовжує проживати та утримувати квартиру в належному стані, суд вважає про необхідність визнати [PERSON], членом сімї наймача [PERSON], існують правові підстави визнати її наймачем вище вказаного житла.

Outcome: approved