Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що відповідач є її матір'ю, яку за рішенням Коростенського міськрайонного суду № 2-3497/2009 від 17.12.2009 року позбавлено батьківських прав. На даний час вона навчається в Університеті державної фіскальної служби України на першому курсі магістратури денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки, оподаткування та митної справи. Термін навчання з 01.09.2018 року до 20.02.2020 року. Кошти за навчання сплачує її бабуся [PERSON] Відповідач може надавати їй матеріальну допомогу на період навчання, оскільки дієздатна, інших утриманців, в тому числі неповнолітніх дітей не має. З підстав, передбачених ст.ст.199, 200 Сімейного кодексу України просить стягувати з [PERSON] аліменти на період навчання в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 01.09.2018 року по 28.02.2020 року. 08.01.2019 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження та встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов та подання письмових і електронних доказів щодо заперечення проти позову. Ухвала про відкриття провадження, копія позовної заяви з додатком направлялась рекомендованими листами за місцем реєстрації відповідача, з одночасним розміщенням оголошення про розгляд справи на сайті суду. У встановлений строк відповідач відзив на позов та будь-яких клопотань пов'язаних з розглядом справи не подала. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що відповідач є матір'ю позивача. На даний час позивач навчається в Університеті державної фіскальної служби України на першому курсі магістратури денної форми навчання Навчально-наукового інституту економіки, оподаткування та митної справи. Термін навчання з 01.09.2018 року до 20.02.2020 року. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення щодо підстав виникнення обов'язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Рішенням Коростенського міськрайонного суду № 2-3497/2009 від 17.12.2009 року позбавлено батьківських прав. Проте, частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов"язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоров'я та матеріального становища дитини; стану здоров'я та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Позивач перебуває на стаціонарній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, пов'язані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування комп'ютерною та копіювальною технікою, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від матері на період навчання. Відповідно до ст.184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В позовній заяві позивач зазначила, що відповідач не має офіційного постійного місця роботи, має нерегулярні доходи. При цьому, будь-яких належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів, у розумінні ст.ст.77-80 ЦПК України, на підтвердження отримання відповідачем нерегулярного та мінливого доходу, розмір якого надає їй можливість сплачувати аліменти на утримання позивача у твердій грошовій сумі, тобто по 1000 гривень щомісячно, позивач суду не подала, джерел на здобуття таких доказів не вказала. Враховуючи наведене суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, шляхом стягнення з відповідача аліментів на час навчання позивача у розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу), з врахуванням ст.182 Сімейного кодексу України, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів пов'язаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають. Частиною 1 ст.191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За наведених обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст.141 ЦПК України.

Outcome: partial