Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

12 липня 2016 року ПАТ "Оксі Банк" пред'явив позов про стягнення солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON], заборгованості по кредитному договору у розмірі 231448,62 гривень. Позов обґрунтовує тим, що 10.06.2013 року з [PERSON] було укладено кредитний договір №07/13, відповідно до якого позивач надав їй кредит у розмірі 250000,00 гривень до 08.06.2018 року під 23% річних. [PERSON] зобов'язалася здійснювати погашення заборгованості, однак, не надала своєчасно позивачу кошти для погашення заборгованості, в результаті чого у неї виникла заборгованість у розмірі 231448,62 гривень, з яких: 144342,18 гривень - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена - 40351,13 гривень); 23263,09 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом (в тому числі прострочена - 22180,96 гривень); 13843,35 гривень - пеня; 50000,00 гривень - штраф згідно п.3.3.6. та п.3.3.7.2. кредитного договору. Відповідача було повідомлено про суму заборгованості, однак вона її не погасила. 10.06.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки №07/13П, відповідно до якого він поручився перед позивачем за виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором. Позивач надіслав [PERSON] вимогу про погашення заборгованості, однак, він її не погасив. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, просив такий задоволити. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, уповноважили на представництво своїх інтересів [PERSON], який проти задоволення позову заперечив частково, посилаючись на наступне. Позивачем не долучено до матеріалів справи детального розрахунку заборгованості, що не дає можливості переконатися у тому, що розрахунок базується на умовах кредитного договору. З приводу розрахунку за 2013, 2014, 2015, 2016 роки у представника відповідачів заперечень немає. Однак, є заперечення з приводу нарахованих штрафів згідно п.3.3.6. та п.3.3.7.2. кредитного договору, оскільки у позові не наведено підстави нарахування штрафу, який згідно законодавства може бути нарахований лише за невиконання чи неналежне виконання зобов'язання та нараховується у відсотках від його суми. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. Судом встановлено, що 10.06.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №07/13, відповідно до якого позивач надав їй кредит у розмірі 250000,00 гривень до 08.06.2018 року під 23% річних. Згідно розрахунку заборгованості за кредитом, у відповідача виникла заборгованість у розмірі 231448,62 гривень, з яких: 144342,18 гривень - заборгованість по тілу кредиту (в тому числі прострочена - 40351,13 гривень); 23263,09 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом (в тому числі прострочена - 22180,96 гривень); 13843,35 гривень - пеня; 50000,00 гривень - штраф згідно п.3.3.6. та п.3.3.7.2. кредитного договору. Згідно ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Однак відповідач даного обов'язку не виконав. Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.ст. 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти. Відповідно до п.3.3.6. кредитного договору: позичальник зобов'язаний щорічно не пізніше ніж за два тижні до настання дати річниці отримання кредиту надавати банку письмову інформацію про свої доходи за останні 6 місяців. Відповідно до п.3.3.7.2. кредитного договору: позичальник зобов'яний забезпечити наявність та дійсність договорів страхування і у випадку якщо термін договору страхування закінчується, а договірні зобов'язання позичальника за цим договором невиконані позичальник зобов'язаний до закінчення терміну дії існуючих договорів страхування укласти нові на умовах, що не є гіршими. Відповідно до п.4.2. кредитного договору, за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань, передбачених п.3.3. кредитного договору (крім п.п. 3.3.2., 3.3.3.) позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5% від суми кредитних коштів зазначених у п.1.1. кредитного договору. Відповідно до розрахунку заборгованості у розрахунок суми штрафу входить: - 12500,00 гривень за п.3.3.6. кредитного договору; - 12500,00 гривень за п.3.3.6. кредитного договору; - 12500,00 гривень за п.3.3.7.2. кредитного договору; - 12500,00 гривень за п.3.3.7.2. кредитного договору. Як вбачається з п. 3.3.6. кредитного договору [PERSON], зобов'язана щороку подавати банку інформацію про доходи. Доказів своєчасного подання такої інформації представник відповідачів не надав, хоча такий обов'язок згідно ст.60 ЦПК України покладено на відвовідача у випадку, якщо він заперечує проти позову. Згідно п.3.3.7.2. кредитного договору [PERSON] була зобов'язана укласти договір страхування до закінчення терміну дії попереднього договору. Даний обов'язок виникає у неї перед закінченням строку дії попереднього договору страхування. При укладенні кредитного договору [PERSON] уклала договір страхування. Однак, після закінчення строку дії договору страхування не надала банку підтвердження укладення нового договору страхування. Доказів укладення нового договору страхування суду також не було надано. Тому, штраф у розмірі 12500,00 гривень за невиконання п.3.3.7.2. кредитного договору нараховано позивачем правомірно. Однак, представником позивача не надано суду доказів правомірності нарахування штрафу за п.3.3.7.2. кредитного договору вдруге. Судом при частковому задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу не беруться доводи представника відповідачів з приводу того, що нарахування штрафу згідно умов кредитного договару не відповідає вимогам ч.2 ст.549 ЦК України, оскільки п.3.3.6. та п.3.3.7.2. кредитного договору встановлено зобов'язання [PERSON], за невиконання яких згідно п.4.2. кредитного договору передбачено штраф, розмір якого визначається у відсотках від суми грошового зобов'язання, що відповідає вимогам ЦК України. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до договору поруки від 10.06.2013 року №07/13П поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором від 10.06.2013 року №07/13. Оцінюючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. З відповідачів, на підставі ст.88 ЦПК України, слід стягнути судовий збір в користь позивача у рівних частинах.

Outcome: approved