Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала в цивільному шлюбі з [PERSON] з 2002 року по 2008 рік. Від цивільного шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з [PERSON] не склалося. З 2008 року шлюбні відносини між нею та [PERSON] повністю припинились. Донька - [PERSON], залишилася проживати разом з нею, яку вона самостійно матеріально утримує та належним чином піклується про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Працюючи в туристичному агентстві і маючи можливість придбавати вигідні путівки в період з 2010року по 2013рік вона з донькою відвідала понад дев'ять разів різні місця відпочинку. Поїздки за кордон сприяють розширенню світогляду дитини та добре позначаються на її духовному та інтелектуальному розвитку її, як особистості. Оскільки відповідач [PERSON] проживає в іншому місті і в більшості випадків через свою зайнятість не завжди вчасно надає нотаріально посвідчений дозвіл на виїзд дочки за кордон без нього, це створює ряд незручностей. З 01.02.2014 року [PERSON] перебуває у шлюбі з громадянином Російської Федерації [PERSON]. Після реєстрації шлюбу відносини з відповідачем [PERSON] взагалі погіршились. Він добровільно не надає згоди на виїзд дитини за кордон на відпочинок, чим порушує її права на оздоровлення. Просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], уродженці м. Черкаси, за кордон на відпочинок та оздоровлення у її супроводі, без згоди батька [PERSON] до повноліття [PERSON]. Судові витрати покласти на відповідача [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги повністю підтримав та просив суд їх задоволити. Вказав, що відповідач [PERSON], який тривалий час не цікавиться дитиною, не бере участі у вихованні дочки, не вмотивовано відмовляє у згоранні згоди на виїзд дочки за кордон, діячи в такий спосіб в супереч інтересам дитини та з порушенням прав неповнолітньої на відпочинок та культурний розвиток. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позовні вимоги не визнав. Просив в позові відмовити. Представник Органу опіки та піклування Черкаської міської ради Зубалій Н.А. враховуючи інтереси дитини позов підтримала. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши надані письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] та [PERSON] перебували з 2002р. по 2008р. в цивільному шлюбі без реєстрації. З 2008року шлюбні відносини та спільне проживання [PERSON] та [PERSON] припинилось. [PERSON] та [PERSON] мають спільну дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Неповнолітня дитина [PERSON] проживає разом з позивачкою [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Позивачка проживає та працює на території України, має можливість та бажання влаштувати відпочинок дочці та оздоровити її за межами України за власні кошти, однак батько не надає згоди на виїзд дитини за кордон. Згідно з висновком органу опіки та піклування від 12.12.2014р. № 427/30-03-03, захищаючи право дитини на відпочинок, з метою культурного розвитку, орган опіки та піклування вважає за доцільне надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька у супроводі матері. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний із моральний розвиток. Відповідно до ч.1, 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до п.2 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України "оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного із батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно з п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій - рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Суд вважає, що вимога позивачки про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дочки за межі України з туристичною метою ґрунтується на законі, відповідає інтересам дитини, направлена на виконання батьківського обов'язку щодо виховання дитини, забезпечення піклування про її здоров"я, фізичний, духовний та матеріальний розвиток. Відповідач, який не мотивовано відмовляє у згоді на виїзд дочки за кордон діє в такий спосіб в супереч інтересам дитини та з порушенням прав неповнолітньої, фактично обмежує встановлене законом право на вільне пересування та вільний вибір місця проживання, хоча відповідно до ст. 33 Конституції України, держава гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України. До того ж конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені. Право на свободу пересування, в тому числі і неповнолітніх, передбачено ст. 313 ЦК України. За таких обставин суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Задовольняючи позов, суд спрямовує своє рішення на захист інтересів дитини, враховує, що зміст інтересу дитини змінюється з її віком, значною мірою визначається її особистими потребами розвитку. Нехтування ними, здійснення права без урахування таких інтересів може тягнути за собою психологічне травмування дитини. Стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати згідно ст. 88 ЦПК України. Судові витрати на користь позивачки стягнути з відповідача у сумі 243,60грн.

Outcome: approved