Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

06 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 19.07.2002 перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу у них є дитина - син [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем та повністю перебуває на її утриманні. Наразі вирішується питання про розірвання шлюбу. Відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина в необхідному розмірі надавати не погоджується. [PERSON] працює оператором котельні у Волочиському НВК № 3 Хмельницької області і має стабільні доходи. У зв`язку з наведеним, позивач просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частини від усіх видів доходів щомісячно до досягнення сином повноліття, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ухвалою Волочиського районного суду Хмельницької області від 28.02.2020 позовну заяву було прийнято до розгляду судом та відкрито провадження у справі. В судове засідання сторони не з`явились. Подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі в зв`язку із карантином. Позивач позов підтримала, а відповідач - визнав повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши та оцінивши наявні в справі докази докази та позиції сторін, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що сторони з 19 липня 2002 року перебувають у зареєстрованому шлюбі. Це підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 19.07.2002 (а.с. 3). У [PERSON] і [PERSON] є спільний син - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з батьками за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на утриманні позивача, що визнається сторонами та підтверджується письмовими доказами (а.с. 6, 8). Відповідач працює оператором котельні у Волочиському НВК № 3 на період опалювального сезону та отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи. Вказане доводиться довідкою № 1 від 13.03.2020 і копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] від 11.12.2019. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України, мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно з ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з якими проживає дитина. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А з урахуванням ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За результатами розгляду справи суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] відповідно до вищевказаних вимог законодавства, повинен надавати матеріальну допомогу на утримання своєї дитини. При визначенні розміру аліментів та виду їх стягнення, суд виходить з того, що відповідач є працездатним чоловіком, який на утриманні ніяких осіб немає, офіційно працевлаштований та отримує пенсію, а тому повинен сплачувати аліменти на утримання сина в частці від своїх доходів, оскільки саме про такий спосіб стягнення заявлено [PERSON] . Враховуючи наведене, а також визнання позову відповідачем, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є законними і обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір на користь держави має бути стягнутий з відповідача у розмірі, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» тобто в сумі 840, 80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved