Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

05 лютого 2021 року до Самарського районного суду м. Дніпропетровська звернулася [PERSON] з позовом до Дніпровської міської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, Любимівської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Любимівської селищної ради, в якому просить суд: - встановити факт, що померла [INFO] [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] ; визнати за [PERSON] , право власності на жилий будинок, житловою площею 22,2 м2, разом із надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,200 га, яка розташована за адресою: Любимівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровської області, кадастровий № 1221484000:02:005:0013, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . І. Стислий виклад позиції учасників справи. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на житло від 26.08.1980 року, виданого на підставі Рішення Самарської районної ради народних депутатів №894 від 15.08.1980 року, [PERSON] належав жилий будинок, житловою площею 22,2 м2, разом із надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці, загальною площею 730 м2 . На підставі Державного Акту про право власності на земельну ділянку від 22 грудня 2006 року, виданого на підставі розпорядження Голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №110-р від 16.02.2006 року, [PERSON] належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,200 га, розташована за адресою: Любимівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровської області, кадастровий № 1221484000:02:005:0013. [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на усе належне їй майно. Єдиним спадкоємцем першої черги, який прийняв спадщину був [PERSON] (син спадкодавця), який постійно проживав із матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та додатково подав заяву про прийняття спадщини. 04.06.2020 року, [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності від імені [PERSON] , звернулася до Восьмої ДДНК із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] . Під час звернення нотаріус оглянула представлені документи, та зазначила, що, згідно Інструкції "Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України", не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом з тієї причини, що у Свідоцтві про смерть прізвище спадкодавця зазначено « [PERSON] », а у повторному Свідоцтві про народження [PERSON] в графі «мати» зазначено « [PERSON] ». Тобто, неможливо встановити родинні стосунки між спадкодавцем та спадкоємцем. [INFO] помер [PERSON] . У встановлений законом строк ного дружини, [PERSON] подала заяву до Восьмої ДДНК про прийняття спадщини. 21.04.2021 року держаний нотаріус Шостої дніпровської нотаріальної контори, в.о. Восьмої державної нотаріальної контори, видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Обгрунтуванням зазначеної постанови було те, що згідно довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 04.03.2021 року №14/5-2793, надати інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не вбачається можливим, оскільки картотека з питань реєстрації осіб за цією адресою не передана. За таких умов, у оформленні та видачі Свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , його дружині [PERSON] було відмовлено, оскільки неможливо перевірити коло спадкоємців померлого, які могли прийняти спадщину шляхом постійного проживання. У зв`язку з втратою домової книги немає можливості підтвердити відсутність інших зареєстрованих осіб за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] . [PERSON] з 10.10.2018 року перебував під вартою, а з 16.05.2019 року місцем відбування покарання визначено Жовтоводську ВК, то, відповідно, будь-яка особа, навіть у випадку наявності реєстрації місця проживання за тією ж адресою, що і реєстрація місця проживання спадкодавця, в силу положень ст.1268 ЦК України, не прийняла би спадщину шляхом постійного спільного проживання. За таких умов єдиним спадкоємцем першої черги та такою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка - [PERSON] , є його дружина - [PERSON] . Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду з даним позовом. ІІ. Заяви, клопотання. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 12.07.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання, задоволено клопотання позивача та витребувані докази: з Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та копію спадкової справи №366/2020, відкритої після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] , запис у спадковому реєстрі - 66359510; з Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; з архіву КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради - належним чином засвідчену копію інвентарної справи по житловому будинку [ADDRESS] (колишня адреса - [ADDRESS] ). 30.07.2021 року на адресу суду від Восьмої Дніпровської державної нотаріальної контори на виконання ухвали суду про витребування доказів, надійшла копія спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та копія спадкової справи, відкритої після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.50-79). 02.08.2021 року на адресу суду від Самарського районного у місті Дніпрі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті [PERSON] (а.с.115-116). Поштою від КП «Дніпровське міське бюро технічної інвентаризації» Дніпровської міської ради 16.08.2021 року надійшла належним чином засвідчену копію інвентарної справи по житловому будинку [ADDRESS] (а.с.85-107). 31.08.2021 року на електронну адресу суду надійшов відзив від представника відповідача - територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, в якому просить суд розглянути справу своєчасно, справедливо та неупереджено, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (а.с.109-111). 15.09.2021 року ухвалою суду закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.117). У судовому засіданні 04 листопада 2021 року представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в особі територіальної громади в особі Дніпровської міської ради, повідомлялась належним чином, шляхом направлення судової повістки, у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду не повідомила Відповідач в особі Любимівської сільської об`єднаної територіальної громади в особі Любимівської селищної ради, у судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, шляхом направлення судової повістки. Від сільського голови Любимівської селищної ради надійшла заява про розгляд справи без їх участі, просить ухвалити законне та обгрунтоване рішення на розсуд суду (а.с.127). Під час розгляду справи судом заслухано представника позивача, досліджено письмові докази, що містяться в матеріалах справи. 04.11.2021 року в судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Самарської районної ради народних депутатів №894 від 15.08.1980 року, [PERSON] на праві особистої власності належав жилий будинок, житловою площею 22,2 м2, разом із надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та розташований на земельній ділянці, загальною площею 730 м2 (а.с.8). Як вбачається з копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, серії ЯГ № 568458 від 22 грудня 2006 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010612003819, [PERSON] на підставі розпорядження голови Дніпропетровської районної державної адміністрації №110-р від 16.02.2006 року належить земельна ділянка площею 4,200 га в межах згідно з планом, розташована у Любимівській сільській раді Дніпропетровського району Дніпропетровської області (а.с. 10). Зі свідоцтва про щлюб серії [NUMBER] , виданого 07 березня 2019 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, прізвище після реєстрації шлюбу дружини змінено га [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис №182 (а.с.12). Постановою державного нотаріуса Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. від 04.06.2020 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] , діючій по довіреності від імені [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] та на земельну ділянку сільськогосподарського призначення після смерті [INFO] матері [PERSON] . Вказана постанова нотаріуса мотивована тим, що надані заявником документи не дають можливості встановити факт родинні стосунки між спадкоємцем та спадкодавцем, оскільки в оригіналі свідоцтва про смерть спадкодавця зазначено як « [PERSON] », а в оригіналі повторного свідоцтва про народження прізвище спадкоємця зазначено як « [PERSON] », а в графі мати зазначено « [PERSON] » (а.с.15). Як вбачається з акту обстеження домогосподарства за адресою: [ADDRESS] , складеного 08 жовтня 2019 року, [PERSON] , [INFO] , проживала за вищевказаною адресою з 2012 року без реєстрації вели спільне господарство з [PERSON] , [INFO] . До січня 2018 року [PERSON] проживала за вказаною адресою, з січня 2018 року перебувала на лікуванні. На даний час житло перебуває у незадовольному стані у зв`язку із пограбуванням. [PERSON] тимчасово проживає у літній кухні (а.с.16). [INFO] [PERSON] помер, про що 03 вересня 2020 року Чечелівським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) видано повторне свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (25 серпня 2020 року складено відповідний актовий запис №2228) (а.с.17). Постановою державного нотаріуса Шостої дніпровської державної нотаріальної контори, в.о. Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Гайворонською Т.О. від 21.04.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з тим, що неможливо встановити коло його спадкоємців та вчинення такої дії буде суперечити законодавству України, оскільки згідно довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб Управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради від 04 березня 2021 року № 14/5-2793, надати інформацію щодо зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , на день смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не вбачається можливим оскільки картотека з питань реєстрації осіб за цією адресою не передана, тому не вбачається можливим встановити коло можливих спадкоємців, які постійно проживали разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, та є такими, що спадщину прийняли (а.с.19). Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 09 серпня 2019 року Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис №185), [INFO] народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] (а.с.21-22). Позивач на підтвердження того факту, що прізвище її померлого чоловіка значиться по-різному з прізвищем його матері « [PERSON] » та « [PERSON] » надала суду копії: свідоцтва про народження та трудовій книжки на ім`я [PERSON] російською мовою зазначено « [PERSON] » (а.с.23); диплом [NUMBER] , виданий 20 липня 1983 року [PERSON] (а.с.24). Як вбачається з висновку про вартість земельної ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва, загальною площею 4,2000 га, розташованої за адресою: Дніпропетровська обл., Дніпровський р., Любимівська сільська рада, складеного на замовлення [PERSON] ТОВ «С-Тиматика», ринкова вартість об`єкта оцінки склала 110040,00 грн. на 28.04.2021 року та вартість житлового будинку, загальною площею 38,6 м 2 , житловою площею 22,2 м 2 , з госпорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] склала 162319,00 грн. (а.с.31-33). З копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію смерті, наданого на ухвалу суду про витребування доказів Самарським районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) вбачається, що 29.09.2010 року Самарським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, було зареєстровано смерть [PERSON] , дата смерті [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №921 (а.с.46). Як вбачається з дослідженої судом копії спадкової справи №88/2011, наданої на ухвалу суду про витребування доказів, та відкритої державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорішко О.М., після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини. 02.06.2020 року [PERSON] , на підставі довіреності від імені [PERSON] представляти його інтереси з питань прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину, реєстрації місця проживання, подала заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину на ім`я [PERSON] . Державним нотаріусом Восьмої дніпровської нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за допомогою наданих документів неможливо встановити родинні стосунки між спадкоємцем та спадкодавцем. З копії спадкової справи №366/2020, наданої на ухвалу суду про витребування доказів та відкритої державним нотаріусом Восьмої дніпровської державної нотаріальної контори Камендо О.М., після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини. Постановою від 21.04.2021 року держаний нотаріус Шостої дніпровської нотаріальної контори, в.о. Восьмої державної нотаріальної контори Гайворонська Т.О. видала Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неможливістю встановити коло спадкоємців (а.с.51-79). Також в матеріалах спадкової справи міститься копія паспорта [PERSON] , [INFO] . Суд повідомляв його про розгляд справи за зареєстрованим місцем проживання, про що в матеріалах справи міститься поштове повідомлення про вручення, конверт повернутий поштою з відміткою «повертається, адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 83,119,121,124,126,132), також повідомлявся шляхом оголошення на сайті «Судова влада України (а.с.133-134). Спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу встановлення факту, що померла [INFO] [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] та визнання за позивачем права власності на жилий будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,200 га, яка розташована за адресою: Любимівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровської області, кадастровий № 1221484000:02:005:0013, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . ІV. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Ці ж самі положення викладені у листі Верховного Суду України від 01.01.2012 року щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в якому зазначено, що факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у зв`язку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Постановою Великої Палати Верховного суду від 08.11.2019 по справі №161/853/19 визначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частинах першій та другій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Відповідно до ч.1,2 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, встановлених законом. За приписами ч.3,4 ст. 269 ЦК України, особисті немайнові права тісно пов`язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Частина 2 даної статті передбачає також і право фізичної особи на транскрибований запис її прізвища та імені відповідно до своєї національної традиції. Транскрибованим слід розуміти такий запис прізвища та імені фізичної особи, який здійснюється шляхом точного передавання на письмі звуків певної мови за допомогою літер української мови незалежно від орфографічних норм. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи що [PERSON] та [PERSON] дійсно є сином та маті`ю, проте при зміні паспорта старого зразка на паспорт громадянина України 02.10.1997 року , російською мовою паспорт [PERSON] було вказано [PERSON] і українською мовою, хоча вірним транскрибованим записом було б зазначення прізвища [PERSON] . Відповідно до паспорта, було і оформлено свідоцтво про смерть [PERSON] . Тотожна помилка була допущена і при видачі диплому [PERSON] , де було зазначено прізвище [PERSON] . Виходячи з системного аналізу наданих позивачем доказів судом встановлено, що у зв`язку з допущеною у документах [PERSON] помилкою, на теперішній час не можливо посвідчити родинний зв`язок з померлими [PERSON] та [PERSON] , тобто встановлення факту родинних відносин в судовому порядку дійсно має юридичне значення, оскільки дає можливість позивачу реалізувати своє право на отримання спадщини, що відкрилась після смерті її чоловіка. Отже, виходячи з викладеного, суд вбачає підстави для задоволення позовних вимог позивача в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , які є рідними матір`ю та сином, оскільки встановлення цього факту має юридичне значення для позивача, не суперечить чинному законодавству і не порушує чиїх-небудь прав або охоронюваних законом інтересів. Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном на свій розсуд (ч. 1 ст. 317, ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, далі - ЦК України). Відповідно до частин 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст. 16 ЦК України, згідно з якою способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, визнання права. Згідно з п. 2, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з частинами 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до положень ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ст.ст. 1220, 1223 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За приписами ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З 10.10.2018 року [PERSON] перебував під вартою, а з 16.05.2019 року відбував покарання у Жовтоводській виправінй колонї, то, відповідно, будь яка особа. В силу положень ст. 1268 ЦК України не прийняла б спажщину шляхом постійного спільного проживання. За таких умов, єдиним спадкоємцем першої черги та ткою, що прийняла спадщину після смерті чоловіка [PERSON] , є його дружина - [PERSON] , позивач у справі. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до змісту пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 року, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову. Аналіз викладених вище норм та обставин справи дає суду підстави дійти висновку, що позивач є спадкоємицею за законом першої черги після померлого чоловіка та незалежно від часу прийняття спадщини вона належить їй з часу відкриття спадщини. При цьому, як було встановлено в ході судового розгляду справи, спадщина складається з нерухомого майна - жилого будинку, житловою площею 22,2 м2, разом із надвірними побудовами та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,200 га, яка розташована за адресою: Любимівська сільська рада, Дніпровський район, Дніпропетровської області, кадастровий № 1221484000:02:005:0013. Позивач звернулася до нотаріуса у встановлений шестимісячний термін для прийняття спадщини з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину. Проте постановою нотаріуса від 21.04.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із неможливістю встановити коло спадкоємців. V. Висновки суду за результатами розгляду позовної заяви та вирішення питання про розподіл судових витрат. Суд, враховуючи викладене вище, аналізуючи надані пояснення у справі, з урахуванням в сукупності всіх досліджених письмових доказів, наявних в матеріалах справи, вважає можливим прийняти рішення, задовольнивши позовні вимоги позивача у повному обсязі.

Outcome: approved