Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей, які продовжують навчання. У судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що відповідач [PERSON] є їх батьком. Родинних відносин не підтримував, сплачувати аліменти на їх утримання відповідач відмовляється. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2013 [PERSON] було позбавлено батьківських прав. На даний час вони навчаються на денній формі другого курсу Національної академії внутрішніх справ за державним замовленням. Оскільки позивачі навчаються на денній формі, та не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати на навчання та проживання просили стягнути з відповідача на їх позивача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходу. щомісяця до досягнення ними 23 річного віку. Відповідач [PERSON] у судові засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся судом належним чином, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався. Заслухавши позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 6). В поясненнях позивачі зазначили, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2013 [PERSON] було позбавлено батьківських прав. Згідно п.1, ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як наголошує п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. [INFO] [PERSON] та [PERSON] виповнилось 18 років, що підтверджується ксерокопіями паспортів (а.с.3-4) та свідоцтвами про народження (а.с.6). Як вбачається з копій довідок №46/1715 та №46/1716 від 04.10.2017 [PERSON] [PERSON] навчаються на другому курсі Національної академії внутрішніх справ денної форми навчання, за державним замовленням, ступеня вищої освіти бакалавра, строк навчання закінчується 30.06.2020 року (а.с. 7). Частиною 3 ст. 181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та місце проведення даного судового засідання за останнім відомим місцем проживання (а.с. 38), на час розгляду справи не надав доказів про його працевлаштування, при цьому в судове засідання він не з'явився, тому суд не отримав інформації про місце його роботи, однак враховуючи пояснення позивачів суд приходить до висновку, що аліменти у випадку задоволення позову підлягають стягненню у частці від постійного щомісячного доходу відповідача. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2018 рік" - установити у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення: для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки позивачі продовжують навчання у вищому навчальному закладі на денній формі, при цьому вони не мають часу на працевлаштування і потребують матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, підручники, канцтовари, витрати, пов'язані з проїздом до місця навчання, тощо, а відповідач, її батько, має можливість надавати їй матеріальну допомогу, тому з відповідача на користь позивачів необхідно стягнути аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини від всіх його доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду - 31.10.2017 року до 30.06.2020 року - дня закінчення навчання у зазначеній академії. Як наголошує ч. 2, ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд відмовляє у задоволенні частини позову про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачів до досягнення ними 23-річного віку, оскільки навчання її у вказаному навчальному закладі закінчується саме 30.06.2020 року, доказів продовження навчання у будь-якому навчальному закладі позивачі суду не надали. Згідно ст. 133; 141 ЦПК України оскільки суд задовольняє позов, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 704 грн. 80 коп. судового з бору, від якого були звільнені позивачі при зверненні до суду.

Outcome: partial