Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

08.10.2014 р. позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просив стягнути на його користь з Головного Управління Пенсійного Фонд, України в Харківській області заборгованість по виплаті пенсії з 15 березня 2011 по 30 грудня 2013 року в розмірі 84 899 (вісімдесят чотири тисячі вісімсот дев'яносто дев'ять) гривень 90 копійок. В обґрунтування заявлених вимог, посилався на те, що постановою Дзержинського районного суду міста Харкова, від 04 лютого 2013 року по справі N 2-А/638/165/13, визнано неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо включення в розрахунок суми пенсії [PERSON] додаткових видів грошового забезпечення премії в середньому розмірі за останні 24 місяці служби перед звільненням та зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] суму пенсії у розмірі грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальне звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення надбавки, доплати, підвищення та премії в розмірах, встановлених законодавством відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04.04.2006 року. На виконання зазначеної постанови суду ГУ ПФУ в Харківській області здійснило розрахунок на доплату пенсії N2 1563 від 30.12.2013 року за рішенням суду за період з 15 березня 2011 по 30 грудня 2013 року відповідного до якого загальна сума доплати за зазначений період складає 84 899, 90 грн, що підтверджено відповідними листами ГУ ПФУ в Харківській області на адресу Відділу примусового виконання ДВС ГУЮ в Харківській області. Проте, виплачувати вищезазначену заборгованість відмовляється. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що починаючи з 01.11.2011 року фінансування з Державного бюджету на виконання судових рішень не надходило. Аналогічна ситуація склалась і у 2012 році у зв'язку з прийняттям Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» № 4282 від 22.12.2011 року. Пунктом 3 прикінцевих положень цього Закону визначено, що у 2012 році норми і положення статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 з наступними змінами) застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявного фінансового ресурсу бюджету Пенсійного фонду України на 2012 рік. Законом України «Про Державний бюджет України на 2013 рік» від 06.12.2012 року N 5515-VI встановлено, що у 2013 році норми і положення статей 14, 22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (Відомості Верховної Ради України, 1992 р., N 29, ст. 399 із наступними змінами), застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України виходячи з наявних фінансових ресурсів Державного бюджету України та бюджету Пенсійного фонду України на 2013 рік. Крім того, 03.08.2014 року набрав чинності Закон України про внесення змін до Закону України «Про Державний бюджет України на 2014 рік», яким було встановлено, що норми і положення статей 20, 21, 22, 23, 30, 31, 37, 39, 48, 50, 51, 52 та 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», статей 5 та 6 Закону України «Про соціальний захист дітей війни», статей 14, 22, 37 та 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування на 2014 рік. Будь-які виплати, передбачені зазначеним законом, зокрема, на виконання рішення суду, проводяться виключно за рахунок Державного бюджету України. Відповідно виплата нарахованої суми пенсії за рішеннями суду головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області буде здійснено за наявності бюджетного фінансування. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, хоча був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є розписка про отримання судового повідомлення. Суд, заслухавши учасникiв судового засiдання, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовної заяви з наступних підстав. У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що постановою Дзержинського районного суду міста Харкова, від 04 лютого 2013 року по справі N 2-А/638/165/13, визнано неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо включення в розрахунок суми пенсії [PERSON] додаткових видів грошового забезпечення премії в середньому розмірі за останні 24 місяці служби перед звільненням та зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] суму пенсії у розмірі грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальне звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення надбавки, доплати, підвищення та премії в розмірах, встановлених законодавством відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04.04.2006 року. На виконання зазначеної постанови суду ГУ ПФУ в Харківській області здійснило розрахунок на доплату пенсії N2 1563 від 30.12.2013 року за рішенням суду за період з 15 березня 2011 по 30 грудня 2013 року відповідного до якого загальна сума доплати за зазначений період складає 84 899, 90 грн, що підтверджено відповідними листами ГУ ПФУ в Харківській області на адресу Відділу примусового виконання ДВС ГУЮ в Харківській області. Проте, виплачувати вищезазначену заборгованість відмовляється. Відповідно до ст.61 ЦК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрала законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У зв'язку з тим, що постановою Дзержинського районного суду міста Харкова, від 04 лютого 2013 року по справі N 2-А/638/165/13, визнано неправомірними дії Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області щодо включення в розрахунок суми пенсії [PERSON] додаткових видів грошового забезпечення премії в середньому розмірі за останні 24 місяці служби перед звільненням та зобов'язано Головне управління пенсійного фонду України в Харківській області перерахувати та виплатити [PERSON] суму пенсії у розмірі грошового забезпечення за останньою штатною посадою перед звільненням, враховуючи відповідні оклади за посадою, спеціальне звання, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення надбавки, доплати, підвищення та премії в розмірах, встановлених законодавством відповідно до вимог ч.3 ст.43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» в редакції Закону від 04.04.2006 року, тому вважається, що факт наявності заборгованості по виплаті пенсії головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області [PERSON] є встановлений та сторонами не заперечується. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості. Про необхідність урахування зазначених конституційних положень судам роз'яснено й в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 5 березня 1977 року № 1 (з відповідними змінами) «Про підготовку цивільних справ до судового розгляду». Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Так, суд приходить до висновку, що матеріальна шкода була завдана [PERSON], шляхом не отримання ним пенсійних виплат на його користь, які повинні були здійснені Головним управлінням пенсійного фонду України в Харківській області, але фактично не виплачені. Приймаючи до уваги приписи вищенаведених норм права суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved