Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про поділ спільного майна подружжя, і просить суд поділити спільно нажите майно, виділивши їй у власність гараж [ADDRESS], а гараж [NUMBER] залишити на праві власності відповідачу, стягнути з відповідача різницю часток. Мотивуючи тим, що вони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням суду від 01.03.2010 року. Під час перебування у шлюбі вони придбали 2 гаражі [NUMBER], [NUMBER] в гаражному кооперативі ""Автолюбитель" № 11", вартість яких становить 13000 гривень та 14000 гривень, відповідно. Після розірвання шлюбу вони не можуть дійти згоди щодо розподілу даного майна. В судове засідання позивачка не з"явилася, надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про день розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.ст. 74-76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи в його відсутності суду не надав. Представник третьої особи - гаражного кооперативу ""Автолюбитель" № 11" в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, задоволення позовних вимог вважає за доцільним. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В зв»язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. З"ясувавши обставини справи, на засадах змагальності, як того вимагає ст. 10 ЦПК України, та у відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 04.02.1982 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який 01.03.2010 року був розірваний, що підтверджується рішенням Бердичівського міськрайонного суду(а.с.5). Стаття 60 Сімейного Кодексу України(далі СК України) передбачає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності та вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором або законом. Враховуючи вище вказані норми матеріального права, а саме те, що майно, яке набуте подружжям у власність після реєстрації шлюбу 04 березня 1982 року, є спільним сумісним майном подружжя, суд приходить до висновку, що до такого майна належить майно у вигляді: гаражів [NUMBER], [NUMBER] в гаражному кооперативі "" Автолюбитель" № 11", вартість яких становить 13000 гривень, та 14000 гривень, відповідно, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.06.2005 року, та довідкою гаражного кооперативу(а.с. 56, 57). Поділ спільного майна подружжя, згідно роз'яснень, наведених у п.п. 22 - 24, 29 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя" (надалі Пленум ВСУ №11 від 21.12.2007 року), здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК України, та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановити обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи та те, що знаходиться у третіх осіб. Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При прийняті рішення суд враховує, що гаражі [NUMBER], [NUMBER] в гаражному кооперативі "" Автолюбитель" № 11", придбані сторонами в шлюбі 16.06.2005 року є спільним майном подружжя, оскільки іншого не доведено( а.с.56, 57). Згідно довідки кооперативу ""Автолюбитель" № 11" від 26 вересня 2013 року власником гаражів [NUMBER], [NUMBER] є відповідач(а.с.6). В матеріалах справи відсутні відомості про відчуження гаражів на день розгляду справи. Відповідно до ст. 19-1 ЗУ „Про кооперацію" в редакції статті станом на 27 лютого 2013 року, член гаражного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання гаражем іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Оскільки державна реєстрація гаража в кооперативі на момент його придбання не була передбачена чинним законодавством, вищевказані договори купівлі - продажу спірних гаражів, погоджені з правлінням кооперативу є правовстановлюючими документами, які підтверджують право власності сторін на гаражі, а відтак, зважаючи на відсутність заперечень від голови правління гаражного кооперативу "" Автолюбитель" № 11" вказані гаражі підлягають поділу. Що стосується визначення вартості гаражів [NUMBER], [NUMBER] в гаражному кооперативі "" Автолюбитель" № 11", то оскільки сторони не погодили їх вартість, і від проведення експертизи щодо визначення вартості позивачка відмовилася, то суд виходить з ринкової вартості гаражів, яку зазначила в позовній заяві позивачка. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Таким чином, при поділі спільно нажитого майна суд враховує вартість та кількість майна, які погоджені сторонами, їх пропозиції щодо його розподілу, виходить із життєвих потреб сторін та зручності відділення речей від житла, та вважає, що в зв"язку з неможливістю розділити майно у співвідношенні 50% на 50% підлягає стягнення з відповідача на користь позивачки кошти в розмірі 500 гривень грошової компенсації вартості часток, стягнення яких позивачка бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору( а.с. 1).

Outcome: approved