Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-12 00:00:00

Представник позивача 20.11.2018року звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що відповідно до заяв [PERSON] від 03.10.2013, 01.04.2014, 15.10.2014, 21.03.2016, 29.09.2016, 13.03.2017, 26.09.2017 [PERSON] відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради призначалась тимчасова допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на [PERSON], [INFO], [PERSON], 23.11.2008року, за періоди з 01.10.2013року до 31.03.2015року, з 01.03.2016року до 31.10.2017року. Вказує, що в результаті проведеної спеціалістами [PERSON] відділу соціального захисту перевірки поданих [PERSON] документів виявлено обставини, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину, а саме: виявлено що [PERSON] (батько дитини, платник аліментів) оплатив у листопаді 2017 року та у грудні 2017 року аліменти у загальному розмірі 9990,58 грн., що підтверджується довідкою про отримання аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 12.01.2018 №510, виданою Яворівським районним відділом державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області, що свідчить про його можливість утримувати дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Покликається на те, що відповідно до п.12 Порядку призначення та виплати тимчасової держави допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 №189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у звязку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Згідно з ч.10 ст.181 Сімейного кодексу України, суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Таким чином, стверджує, що [PERSON], повинен повернути тимчасову державну допомогу дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, яка надавалась [PERSON] на загальну суму 32401,12 грн. Також зазначає, що 01.03.2018 [PERSON] було скеровано повідомлення про повернення коштів у розмірі 32401,12 грн. у добровільному порядку. Однак, станом на даний час, заборгованість не погашена. З огляду на наведене, просить суд стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради кошти, надміру виплачені за призначеною державною тимчасовою державною допомогою дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів у сумі 32401,12 грн., а також понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору на суму 1762гривні. Ухвалою судді від 17.12.2018року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. В судове засідання представник позивача не зявився, проте подав до суду клопотання, в якому просить суд справу розглянути у його відсутності та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач був своєчасно і належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак в суд не зявився і не повідомив про причини своєї неявки, а також від нього не надходило відзиву на позовну заяву, клопотання про відкладення розгляду справи чи розгляду справи за його відсутності. Оскільки в судове засідання не зявилися всі учасники справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснюється. Ухвалою суду від 13.03.2019року постановлено провести заочний розгляд даної цивільної справи. Враховуючи наведене та беручи до уваги думку представника позивача, який не заперечує щодо можливості ухвалення заочного рішення, суд вважає, що у справі є в наявності достатньо матеріалів про права і взаємовідносини сторін для розгляду справи за відсутності відповідача і постановлення заочного рішення, оскільки прийняття такого рішення не суперечить закону та відповідає вимогам ст.281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Крім того, відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], є батьком двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 16.09.2006року народження, та [PERSON], 23.11.2008року народження, які проживають разом з матірю [PERSON]. Рішенням (заочним) Франківського районного суду м.Львова від 07.02.2013року у цивільній справі №1326/10248/2012 ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти в розмірі 500 гривень на кожну дитину щомісячно на утримання дочок [PERSON] та [PERSON], починаючи з 30.11.2012року і до повноліття дітей. На виконання вищевказаного рішення суду Франківським районним судом м.Львова видано виконавчий лист №1326/10248/2012 від 07.02.2013року, який предявлено до примусового виконання. Як вбачається із Довідок, виданих Відділом державної виконавчої служби Мостиського РУЮ Львівської області (на даний час - Мостиський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області), згідно матеріалів виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа №1326/10248/2012 від 07.02.2013року, [PERSON], не отримувала аліменти від [PERSON] у період з 01.04.2013року по 31.10.2017року. Відповідно до заяв [PERSON] від 03.10.2013, 01.04.2014, 15.10.2014, 21.03.2016, 29.09.2016, 13.03.2017, 26.09.2017 та на підставі рішень [PERSON] відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради [PERSON] була призначена та виплачена тимчасова допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме на [PERSON], [INFO], [PERSON], 23.11.2008року, за періоди з 01.10.2013року до 31.03.2015року, з 01.03.2016року до 31.10.2017року на загальну суму 32401,12гривень. Із довідки Яворівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області №510 від 12.01.2018року вбачається, що відповідач [PERSON] у листопаді та грудні місяці 2017року сплатив на користь [PERSON] аліменти в загальному розмірі 9990,58гривень, що свідчить про можливість відповідача сплачувати аліменти. 01.03.2018року позивачем направлено на адресу відповідача повідомлення з вимогою про повернення суми сплаченої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, в розмірі 32401,12гривень, однак дані вимоги залишені відповідачем без задоволення. Вказані обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копіями заяв [PERSON] від 03.10.2013, від 01.04.2014, від 15.10.2014, 21.03.2016, від 29.09.2016, від 13.03.2017, 26.09.2017; копіями свідоцтв про народження дітей [PERSON] та [PERSON]; копією рішення Франківського районного суду м. Львова від 07.02.2013; копією виконавчого листа № 1326/10248/2012, виданого Франківським районним судом м.Львова 07.02.2013; копією довідки про неотримання аліментів від 03.10.2013 №0973/4073, виданої ВДВС Мостиського РУЮ; копією довідки про неотримання аліментів від 31.03.2017 №0913/2390, виданої ВДВС Мостиського РУЮ; копією довідки про неотримання аліментів від 02.10.2014 №09-23/6861, виданої ВДВС Мостиського РУЮ; копією довідки про неотримання аліментів від 01.04.2015 №09-23/1327, виданої ВДВС Мостиського РУЮ; копією довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 23.3.2016року №09-23/1925, виданої ВДВС Мостиського РУЮ; копією довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 13.09.2016року №09-23/5662, виданої Мостиським ВДВС ГТУЮ у Л/о; копією довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 02.03.2017року №09-23/492, виданої Мостиським ВДВС ГТУЮ у Л/о; копією довідки про розмір аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 18.09.2017року №09-23/7981, виданої Мостиським ВДВС ГТУЮ у Л/о; копіями рішень [PERSON] відділу соціального захисту про призначення допомоги від 10.10.2013, від 02.04.2014, від 16.10.2014, від 24.04.2015, від 30.03.2016, від 30.09.2016, від 14.03.2017, від 29.09.2017; копією довідки про отримання аліментів сплачених у твердій грошовій сумі від 12.01.2018року №510, виданої Яворівським районним відділом державні виконавчої служби Головного територіальним управлінням юстиції у Львівське області; копією довідки [PERSON] відділу соціального захисту від 09.02.2018; копією повідомлення від 01.03.2018року. Правовідносини, які виникли між сторонами врегульовуються Сімейним кодексом України. Відповідно до положень ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 8 та 9 статті 181 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо місце проживання чи перебування батьків невідоме, або вони ухиляються від сплати аліментів, або не мають можливості утримувати дитину, дитині призначається тимчасова державна допомога з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина. Виплата тимчасової державної допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.\~Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги, її розмір визначається Кабінетом Міністрів України.\~ Відповідно до вимого ч.10 ст.181 Сімейного кодексу України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Механізм надання тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання (перебування) їх невідоме (далі - тимчасова допомога), визначає Порядок призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме" (далі Порядок), затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22.02.2006 № 189 (в редакції чинній на момент призначення допомоги). Так, відповідно до п.2 вищевказаного Порядку тимчасова допомога призначається, зокрема, у разі, коли рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Відповідно до п.6 Порядку для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Мінсоцполітики; копію свідоцтва про народження дитини; декларацію про доходи та майновий стан осіб, що звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги (заповнюється на підставі довідок про доходи кожного члена сім'ї). Інформація про склад сім'ї заявника зазначається в декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулися за призначенням усіх видів соціальної допомоги. Залежно від підстав, на яких призначається тимчасова допомога, додатково подаються такі документи: рішення суду (виконавчий лист) про стягнення з одного з батьків аліментів на дитину; довідка державної виконавчої служби, що підтверджує факт несплати аліментів одним з батьків протягом шести місяців, що передують місяцю звернення; довідка відповідної установи про здійснення стосовно одного з батьків кримінального провадження або про його перебування на примусовому лікуванні, у місцях позбавлення волі, визнання його в установленому порядку недієздатним, а також перебування на строковій військовій службі; повідомлення органу внутрішніх справ про те, що місце проживання (перебування) одного з батьків дитини не встановлено. У разі неможливості одержання довідки про наявність і розмір аліментів від органів державної виконавчої служби, розташованих на тимчасово окупованій території України та в районі проведення антитерористичної операції, тимчасова допомога призначається на підставі письмової заяви одного з батьків про одержання (неодержання) аліментів. Відповідальність за достовірність наданої органу соціального захисту населення інформації щодо неодержання аліментів або щодо їх розміру покладається на одного з батьків. У разі поновлення виплати аліментів один з батьків зобов'язаний в триденний строк письмово повідомити про це органу соціального захисту населення для припинення виплати (перерахунку) раніше призначеної тимчасової допомоги. Відповідно до п.10 Порядку виплата тимчасової допомоги припиняється, зокрема, у разі виявлення обставин, що свідчать про можливість одного з батьків утримувати свою дитину. Про виникнення зазначених у цьому пункті обставин одержувач зобов'язаний повідомити у десятиденний строк орган соціального захисту населення. Виплата тимчасової допомоги припиняється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому виникла одна із зазначених обставин. Відповідно до п.12 Порядку якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті кошти зараховуються до державного бюджету. Суд зазначає, що утримання дитини, насамперед, є обов'язком її батьків. Держава несе субсидіарний (додатковий) обов'язок щодо надання дитині матеріального забезпечення. Як встановлено судом, відповідач [PERSON], є платником аліментів в розумінні норм ст.181 СК України, і у звязку із ухиленням останнього від виконання свого обовязку утримувати неповнолітніх дітей, їх матері [PERSON], була призначена та виплачена позивачем тимчасова державна допомога, сукупний розмір якої становить 32401,12 грн. Разом із цим встановлено, що відповідач частково сплачує аліменти, що свідчить про те, що він може утримувати дітей, тому відповідно до п.12 вищевказаного Порядку та ч.10\~ст.181 СК України\~ зобов'язаний відшкодувати державі кошти витрачені на виплату тимчасової державної допомоги на дитину. Таким чином, перевіривши зібрані у справі докази та давши їм оцінку в їх сукупності, враховуючи вищенаведені положення закону та встановлені судом обставини справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, яка виплачувалася [PERSON], на загальну суму 32401,12гривень, оскільки така не повернута відповідачем в добровільному порядку. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов'язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обвязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Крім того, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача понесені ним та документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору на суму 1762 гривні.

Outcome: approved