Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

у серпні 2016 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 20 березня 2016 року між стронами у справі було укладено договірпозики, за умовами якого позикодавець в порядку та на умовах, визначених цим договором, передає у власність позичальнику грошові кошти у сумі 420 000 грн. та 17 000 доларів , а останній зобов"язується повернути отриману суму грошових коштів у визначений цим договором строк, а саме 3 місяці з моменту реальної передачі всієї грошової суми. Відповідач свої зобов"язання за договором позики не виконав та в обумовлений договором строк грошові кошти позивачу не повернув. Неодноразові звернення до відповідача залишилися безрезультатними. За таких підстав, позивач просить суд стягнути з відповідача борг за договором позики у розмірі 420 000 грн. та 17 000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28 липня 2016 року є еквівалентними 421 770 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідача в судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечуав проти їх задоволення. Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 20 березня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позивач передав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 420 000 грн. та 17 000 доларів США, а останній зобов"язується повернути отриману суму грошових коштів у визначений цим договором строк. (п. 1.1 договору) Відповідно до п. 1.2 договору строк надання позики позичальнику становить 3 місяці з моменту реальної передачі всієї грошової суми. (а.с. 4) Підтвердженням отримання позики позичальником є розписка видана позикодавцю. (п. 3.3 договору) Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з частинами 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Сторона позивача посилається на те, що відповідач [PERSON] борг у повному розмірі не повернув. Представник відповідача у судовому засіданні визнав позовні вимоги та не заперечував проти стягнення з відповідача всієї суми заборгованості. На підтвердження укладення договору позики позивач надав копію відповідного договору, укладеного між сторонами 20 березня 2016 р. Крім того, надана власноруч написана відповідачем розписка від 20 березня 2016 року про отримання ним від [PERSON] грошових коштів. (а.с. 6) У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до частин 1, 2 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. За таких обставин, суд вважає, що вимога позивача про стягнення з відповідача [PERSON] боргу ґрунтується на законі. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає 6 890 грн. судового збору.

Outcome: approved