Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.01.2003 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва. В період зареєстрованого шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] . [INFO] доньці [PERSON] виповнилось 18 років. На даний час вона є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету театрального мистецтва Київського національного університету театру, кіно і телебачення ім. І.К. Карпенка-Карого, форма навчання за контрактом. Строк навчання закінчується 30.06.2023 року. Оскільки [PERSON] навчається на стаціонарній денній формі, не має часу працювати, а навчання потребує значної витрати часу та фінансових витрат, тому просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця з 14.04.2020 року і до досягнення дитиною 23 років, оскільки відповідач має можливість надавати таку допомогу. Позивач купує канцтовари, одяг та взуття, витрачає кошти на проїзд до місця навчання. Всі ці витрати, а також плата за контрактом в університеті здійснюється за рахунок матері дитини. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`явився повторно, про розгляд справи був двічі повідомлений судом належним чином, але у направленій заяві до суду 15.07.2020 року просив відкласти розгляд справи у зв`язку з неявкою до суду його представника з поважних підстав. Однак суд вважає, що оскільки відповідач отримав SMS-повідомлення ще 15.06.2020 року і знав про призначення до розгляду даної цивільної справи, мав достатньо часу та можливість направити до суду свій відзив на позовну заяву, чим не скористався, не надав доказів щодо укладення договору про надання йому правничої допомоги певною особою, доказів об`єктивних обставин неявки до суду його та його представника, тому суд приходить до висновку, що відповідач не з`явився до суду повторно без поважних підстав. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини. У відповідності до ч.1, ст.198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх, непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Як встановлено у судовому засіданні, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 21.01.2003 року Дніпровським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Києва (а.с.14). В період зареєстрованого шлюбу [INFO] у них народилась донька [PERSON] (а.с.10). Згідно ч.1, ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Як наголошує п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. 13.02.2020 року доньці [PERSON] виповнилось 18 років (а.с.10-11), яка на даний час зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] (а.с.5, зворот. бік; 12; 17). 5.08.2019 року був укладений договір №61/19 про надання освітньої послуги між вищим навчальним закладом Київським національним університетом театру, кіно і телебачення ім. І.К. Карпенка-Карого та фізичною особою [PERSON] , за змістом якого університет надає освітні послуги навчання студенту [PERSON] , а замовник оплачує за весь строк навчання його вартість (а.с.15-16). Як вбачається з копії довідки №28 від 10.02.2020 року [PERSON] на даний час є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету театрального мистецтва Київського національного університету театру, кіно і телебачення ім. І.К. Карпенка-Карого, форма навчання за контрактом, строк навчання закінчується 30.06.2023 року (а.с.7). Вказані вище обставини знайшли своє підтвердження у судовому засіданні. Як передбачає ч.3, ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ч.1, ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Підпункт 3, пункту 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз`яснює, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, тому встановити його місце роботи та джерела його доходів не надалось можливим, тому суд приходить до висновку, що аліменти підлягають стягненню в частці від щомісячного доходу відповідача, як бажає позивач, а не у твердій грошовій сумі щомісяця. У відповідності до ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 ЦПК України. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2020 рік" - установити у 2020 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2020 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2189 гривень, а для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року - 1779 гривень, з 1 липня - 1859 гривень, з 1 грудня - 1921 гривня; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Аналізуючи докази, зібрані у судовому засіданні, суд вважає, що оскільки донька відповідача [PERSON] продовжує навчання у вищому навчальному закладі за контрактом на денній формі, при цьому вона не має часу на працевлаштування і потребує матеріальної допомоги на харчування, одяг, взуття, витрати, пов`язані з проїздом до місця навчання, тощо, а відповідач, її батько, має можливість надавати їй таку матеріальну допомогу, так як є працездатною особою і може бути працевлаштований, враховуючи його фінансовий, майновий стан та стан його здоров`я, відсутність доказів, які перешкоджають надавати йому таку допомогу, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду -14.04.2020 року, як передбачено ч.1, ст.191 СК України, і до 30.06.2023 року - дня закінчення навчання дитини у зазначеному вище закладі, як зазначено у диспозиції ст.199 СК України, а не до досягнення 23 років, оскільки відсутні докази про продовження її навчання у магістратурі будь-якого вишу, тому в задоволенні решті позовних вимог необхідно відмовити. Згідно ст.133; 141 ЦПК України оскільки суд частково задовольняє позов про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 840 грн. 80 коп. судового з бору, від якого була звільнена позивач при зверненні до суду.

Outcome: partial