Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У січні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Кредитної спілки «СОЦІУМ» про стягнення сум за депозитними договорами та відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 28 серпня 2014 р. між ним та Кредитною спілкою «СОЦІУМ» було укладено депозитний договір №ЗП/Д/2014/287 строком на 3 місяці, тобто до 28 листопада 2014 року, з процентною ставкою (платою) за внеском у розмірі 28 % річних. 28 серпня 2014 року на виконання зазначеного договору ним було внесено на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 10000,00 грн.. Станом на 29 грудня 2014 року, тобто після закінчення строку вкладу за депозитним договором №ЗП/Д/2014/187 від 28.08.2014р., він суми вкладу та нарахованих відсотків від Кредитної спілки «СОЦІУМ» не отримав. У зв"язку з тим, що з грудня 2014 року Кредитна спілка «СОЦІУМ» взагалі не виконує умов депозитного договору №ЗП/Д/2014/187 від 28.08.2014р., за яким закінчився строк повернення вкладу, він вимушений був звернутися до суду із зазначеним позовом. Крім того, вважає, що у зв'язку з тим, що Кредитна спілка «СОЦІУМ» не виконує взяті на себе зобов'язання, то повинна нести відповідальність щодо сплати йому моральної шкоди, яку він оцінює у 10000,00 грн., та яка полягає у тому, що внаслідок не отримання своїх коштів він зазнає фізичних та душевних страждань, внаслідок чого він, як особа похилого віку, неодноразово звертався до лікарів, купував необхідні ліки та фактично постійно перебуває у депресивному стані з приводу неповернення йому грошових коштів. На підставі викладеного, просить суд стягнути з Кредитної спілки «СОЦІУМ» на його користь загальну суму заборгованості за депозитним договором №№ЗП/Д/2014/187 від 28.08.2014р., в розмірі 10943,56 грн. (з них: 10000,00 грн. - розмір депозитного внеску, 943,56 грн. - відсотки за користування коштами), моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності; позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду від нього не надходило. Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів. Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів» : - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків. Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався у зв'зку з неявкою у судове засідання відповідача по справі, взявши до увагу заяву позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності сторін по справі та ухвалою від 25 лютого 2015 року ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши наявні в матеріалах справи докази, взявши до уваги заяву представника позивача, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 28 серпня 2014 р. між [PERSON] та Кредитною спілкою «СОЦІУМ» було укладено депозитний договір №ЗП/Д/2014/287 строком на 3 місяці, тобто до 28 листопада 2014 року. (а.с. 3) 28 серпня 2014 року на виконання зазначеного договору [PERSON] було внесено на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 10000,00 грн., шляхом внесення у касу кредитної спілки за прибутковим касовим ордером № б/н від 28 серпня 2014 року. (а.с. 4) Відповідно до п.2.3. Договору процентна ставка (плата) за внеском встановлюється у розмірі 28,0 % річних. Станом на 29 грудня 2014 року, тобто після закінчення строку вкладу за депозитним договором №ЗП/Д/2014/287 від 28.08.2014р., [PERSON] суми вкладу та нарахованих відсотків від Кредитної спілки «СОЦІУМ» не отримав. У зв"язку з тим, що з грудня 2014 року Кредитна спілка «СОЦІУМ» взагалі не виконує умов депозитного договору №ЗП/Д/2014/187 від 28.08.2014р., за яким закінчився строк повернення вкладу, він бажає отримати належні йому кошти на підставі судового рішення. У ч.2 ст. 509 ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ч.ч.1,4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Укладений між [PERSON] та Кредитною спілкою «СОЦІУМ» депозитний договір №ЗП/Д/2014/287 від 28.08.2014р., є договором надання фінансових послуг, а тому на нього поширюються положення Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право, зокрема, на захист своїх прав державою, належну якість продукції та обслуговування, відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Відповідно до частин 1, 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Таким чином, оскільки кредитна спілка не виконала свого обов'язку з повернення вкладу за депозитним договором, кошти, внесені на депозитний рахунок підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в судовому порядку. При цьому, суд погоджується з наданим позивачем розрахунком суми заборгованості за депозитним договором №ЗП/Д/2014/287 від 28.08.2014р., в розмірі 10943,56 грн. (з них: 10000,00 грн. - розмір депозитного внеску, 943,56 грн. - відсотки за користування коштами), оскільки зазначений розрахунок складено у відповідності до умов договору та стороною відповідача свого розрахунку не надано. Аналізуючи зазначені норми матеріального права, заяву позивача, надані докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Кредитної спілки «СОЦІУМ» про стягнення сум за депозитними договорами та відшкодування моральної шкоди є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Стосовно позовних вимог позивача щодо стягнення на його користь з відповідача по справі моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн., суд приходить до наступного. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, відшкодування моральної шкоди може здійснюватися не тільки в силу договору, але й закону. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.3 постанови "«Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995р. № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (п.5 Постанови). Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. Як на спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди, останній посилається на те, що порушення його законних прав внаслідок не отримання своїх коштів він зазнає фізичних та душевних страждань, внаслідок чого він, як особа похилого віку неодноразово звертався до лікарів, купував необхідні ліки та фактично постійно перебуває у депресивному стані з приводу неповернення йому грошових коштів, через що він несе певні моральні страждання, які оцінює у 10000 гривень. За подібних обставин, та

Outcome: approved