Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-09 00:00:00

04.07.2018р. [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що [PERSON] , який помер [INFO] , доводився заявнику батьком. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначає, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому за життя майно, однак заявник не може оформити своїх спадкових прав, оскільки за наявних документів неможливо відслідкувати родинний зв`язок між ним та спадкодавцем, адже у свідоцтві про народження заявника, матір`ю записано [PERSON] , а замість прізвища, ім`я та по батькові батька зазначено лише його ім`я « [PERSON] », при цьому на час народження заявника його мати [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство, як до його народження, так і після, однак у шлюбі не перебували. В судовому засіданні 25.03.2019р. свою заяву підтримав, просив задовольнити. В останнє судове засідання заявник не з`явився, про час, дату та місце його проведення повідомлений належним чином. Заінтересовані особи, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, правом на участь у судовому засіданні свого представника не скористались, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Допитавши свідків, дослідивши письмові докази та надавши їм належну правову оцінку, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, враховуючи таке. [PERSON] народився [INFO] , його батьком у свідоцтві про народження вказаний « [PERSON] » (на рос. - мовою оригіналу), а матір`ю [PERSON] . Вказані обставини встановлені на підставі копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 25.04.1967р., актовий запис №1212 (а.с. 8). При цьому, відповідно до даних Шосткинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану відомості про батька в актовий запис про народження [PERSON] внесено за вказівкою матері, при цьому мати заявника [PERSON] у шлюбі не перебувала (а.с 40). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона є сусідкою заявника та зазначає, що його батьки [PERSON] та [PERSON] проживали разом та вели спільне господарство як до народження заявника так і після. Коли заявнику виповнилось 7 років його мати померла та батько [PERSON] один виховував сина, а той доглядав батька в старості. Свідок [PERSON] повідомив, що він ходив до школи в с. Собич, де також жив [PERSON] з сім`єю. Свідок зазначає, що йому відомо, що [PERSON] за життя визнавав себе батьком заявника. Також з довідки виконавчого комітету Собицької сільської ради Шосткинського району Сумської області № 904 від 05.12.2016р. вбачається, що за життя [PERSON] , [INFO], проживав за адресою: [ADDRESS] , та на день смерті останнього разом з ним був зареєстрований син - [PERSON] , [INFO]. (а.с. 8). Слід зазначити, що за загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. При цьому, як роз`яснює Пленум Верховного Суду України у п. 3 своєї постанови №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги дату народження заявника, суд вважає необхідним керуватися при розгляді даної справи нормами КпШС України. Згідно ч. 2, ч. 3 ст. 53 КпШС України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно з п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5 суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Таким чином, передумовою звернення до суду із заявою про встановлення батьківства є смерть особи, батьківство якої встановлюється. Ураховуючи, що [PERSON] помер [INFO] , мати заявника не перебувала у зареєстрованому шлюбі на час народження заявника, останній обґрунтовано звернувся в порядку окремого провадження до суду з вимогою про установлення факту батьківства. Виходячи із змісту пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із частиною другою статті 315 ЦПК у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Установлення факту батьківства [PERSON] відносно заявника породжує для останнього юридичні наслідки, оскільки дає право на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . При цьому, в ході судового розгляду, ураховуючи письмові докази та показання свідків, знайшла підтвердження та обставина, що [PERSON] , померлий [INFO] , за життя визнавав себе батьком [PERSON] , крім того, він з матір`ю останнього спільно виховали та утримали дитину (заявника у справі) після його народження. Надані заявником докази суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, зокрема, вони підтверджують факт, який заявник просить встановити. За таких обставин, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved