Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

01.06.2020 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , після [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном; визнати за [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] ), в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2, 08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на право власності на земельну ділянку загальною площею 1,00 га, кадастровий номер 5122086900:01:001:0026, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області. Позовні вимоги вмотивовані тим, що письмовою відповіддю нотаріуса позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ОД № 0066547, виданого Ізмаїльської районної державної адміністрації від 16.02.1996 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 1597 від 27.06.1997 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.11.2003 року (а.с. 7), [PERSON] помер [INFO] . За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст. 58 Конституції України) ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто з 1 січня 2004 року. Пленум Верховного Суду України у п.1 постанови «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинний на той час закон, зокрема, відповідні правила ЦК Української РСР 1963 року, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі, коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим кодексом. Після смерті [PERSON] згідно ст.525 ЦК УРСР (1963 року) відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вікторія» в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 60710445 від 26.06.2020 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1. ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Таким чином, спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 529 ЦК УРСР після смерті [PERSON] являються: - дочка [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с. 13) та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 14); - син [PERSON] . Інших спадкоємців, які заявили права на спадкове майно, немає. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.549 ЦК УРСР (1963 року) - визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджена наказом Міністерства юстиції України N18/5 від 14.06.1994 р., яка діяла на час відкриття спадщини, передбачала, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що, набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути наявність у спадкоємців ощадної книжки, іменних цінних паперів, квитанцій про здані в ломбард речі, свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорта, реєстраційного талону) на автотранспортний засіб чи іншу самохідну машину або механізм, державного акта на право приватної власності на землю та інших документів, виданих відповідними органами на ім`я спадкодавця на майно, користування яким можливе лише після належного оформлення прав на нього. Згідно довідок Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1851 від 06.09.2004 року, та за № 515 від 20.03.2020 року, спадкодавець, [PERSON] з 01.01.2000 року по день смерті - [INFO] фактично проживав у своєї доньки, позивачки - [PERSON] в [ADDRESS] . Крім того, згідно довідки ТОВ «Агропрайм Холдинг» за № 276 від 10.03.2020 року саме спадкоємиця [PERSON] надавала вищевказану земельну ділянку загальною площею 2, 01 г, яка знаходиться на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в оренду ТОВ «Агропрайм Холдинг», відповідно отримувала орендну плату. Таким чином, в судовому засіданні встановлено факт прийняття спадщини [PERSON] , [INFO] , після [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.08.2013 року (а.с. 15), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якого входить: - право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Вікторія`в с. Утконосівка Ізмаїльського району Одеської області, розміром 2,08 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості); - земельна ділянка, загальною площею 1,00 га, кадастровий номер 5122086900:01:001:0026, цільове призначення якої - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, право власності на яку посвідчується державним актом на право власності на земельну ділянку серії ОД № 070700, акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 10-19-44, видано 10.09.2003 року. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №55881272 від 16.04.2019 року, наданої приватним нотаріусом Веліксар Т.І., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються чоловік [PERSON] та донька [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини разом зі спадкодавцем, матір`ю [PERSON] , була зареєстрована та проживала по [ADDRESS] , про що свідчить довідка Утконосівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 30.10.2018 року за № 2289. Крім того, встановлено, що [PERSON] від прийняття спадщини відмовився. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №454/02-14 від 23.05.2019 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] . Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved