Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування доводів позовної заяви позивач зазначила, що 4 березня 2011 року між нею та ПАТ «Астра Банк» було укладено кредитний договір № 300318023423018, згідно якого їй надано споживчий кредит у сумі 73808 грн, з процентною ставкою 0,001 % річних, строк кредитування - до 04.03.2016 року. У лютому 2021 року вона отримала постанову приватного виконавця, з якої дізналась про те, що відносно неї винесено виконавчий напис нотаріуса. 17 грудня 2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6226, щодо задоволення вимог ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС», що є правонаступником ПАТ «АСТРА БАНК», та стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором № 300318023423018 від 04.03.2011 року у загальній сумі 118 211,48 грн, що складається з: заборгованості за кредитом - 49 173,13 грн, заборгованості за процентами - 6 682,62 грн, комісії - 55 855,75 грн, пені - 6 199,98 грн. За вчинення виконавчого напису також стягнуто 300,00 грн. Стягнення заборгованості провадиться за період з 02.07.2020 року по 25.11.2020 року. На виконання цього виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. відкрито виконавче провадження № 64447098 від 10.02.2021 року. Вважає, що нотаріальна дія - виконавчий напис, вчинений з порушенням законодавства, тому дії нотаріуса по вчиненню нотаріальної дії є незаконними, а виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, з наступних підстав. Згідно пункту 1.1 кредитного договору № 300318023423018 від 04.03.2011 року строк дії договору закінчився 04.03.2016 року. Відтак право вимоги щодо повернення кредиту виникло у кредитора з 05.03.2016 року. Отже строк, за якого можливе вчинення виконавчого напису, закінчився 05.03.2019 року. Однак до моменту звернення відповідача за вчиненням виконавчого надпису за вказаним договором минуло більше трьох років (виконавчий напис здійснено 17.12.2020 року). Порушення умов вчинення виконавчого напису в частині застосування вказаного трирічного строку є підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису за кредитним договором № 300318023423018 від 04.03.2011 року. Згідно з рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.05.2013 року по справі № 235/2349/13-ц з неї стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства «АСТРА БАНК» кредитну заборгованість та пеню за прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором № 300318023423018 від 04.03.2011 року на загальну суму 53 602,69 грн. Таким чином, кредитор скористався своїм правом на дострокове припинення договору та стягнення всієї суми заборгованості. Після винесення судом рішення зобов`язальні правовідносини трансформуються в охоронні, нарахування процентів, комісій та пені припиняється. Таким чином, відповідач на теперішній час не має права на отримання процентів, комісій та пені по вказаному кредитному договору, які він заявив до стягнення через виконавчий напис нотаріуса, а також на повторне стягнення тіла кредиту. Окремо зазначає, що стягнення комісії, заявленої у розмірі 55 855,75 грн є незаконною. На підставі викладеного просила визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що в позові слід відмовити з огляду на наступне. Банк у письмовій формі надав позичальнику у повному обсязі всю необхідну інформацію, кредитний договір містить усі умови, передбачені положеннями Закону України «Про споживче кредитування», сторони узгодили всі істотні умови договору, а саме: суму кредиту, дату видачі кредиту, умови повернення кредиту, нарахування та сплати відсотків, порядок сплати за кредит, порядок зміни та припинення дії договору, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору тощо, [PERSON] особистими підписами засвідчила, що вона погодилася на отримання у кредит коштів саме на умовах, що визначені договором, волевиявлення сторін на укладення і підписання договору були вільними. Позивач не була позбавлена можливості, відмовитися від договору, шляхом повідомлення банку в письмовій формі з одночасним поверненням грошових коштів, одержаних згідно цього договору та сплати процентів за період з дня одержання коштів до дня їх повернення за ставкою, встановленою договором про споживчий кредит. Проте у вказаний строк вона від договору не відмовлялася, жодних заперечень щодо його змісту не висловлювала, що свідчить про її згоду з умовами укладеного договору. Відповідач повідомляє суд, що станом на дату написання відзиву заборгованість позивача перед ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» за договором є непогашеною, зобов`язання по виплаті кредитних коштів не виконані та не виконуються. Внаслідок цього відповідач, реалізуючи своє право на захист порушених цивільних прав, звернувся до приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича за вчиненням виконавчого напису на Договорі. Постановою від 15 січня 2020 року, у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувана на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувана раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік). Разом із заявою на вчинення виконавчого напису, яку було направлено відповідачем приватному нотаріусу [PERSON] , ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» було надано приватному нотаріусу документи, які підтверджують безспірність заборгованості згідно Переліку, а саме оригінал кредитного договору 300318023423018 - Договору, копію Договору про відступлення прав вимоги № 2273/К, згідно з умовами якого право вимоги до позичальника за зобов`язаннями передбаченими кредитним договором № 300318023423018 від 04.03.2011р., перейшло до ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС", розрахунок заборгованості за Договором, засвідчений стягувачем. Таким чином, приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було порушено вимог чинного законодавства. Твердження позивача, що виконавчий напис вчинений з порушенням законодавства, оскільки нотаріусом не було попередньо надіслано письмових повідомлень позивачу про вчинення такого напису, є невірним тлумаченням норм матеріального права. Відповідно до п. 2.3 Глави 16 Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» надсилання письмових повідомлень вимог про усунення порушень є необхідною умовою лише для вчинення виконавчих написів на іпотечних договорах. Договір № 300318023423018 не є іпотечним, відтак дані вимоги до нього не застосовні. Таким чином вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В., є необґрунтованими, непідтвердженими належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності достатніми доказами, відтак є такими, що, за думкою відповідача, не підлягають задоволенню. Позивач посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», однак поряд з цим позивач зазначає, що знаходиться у нерівному становищі, порівняно з фінансовою установою, що надає фінансові послуги у сфері споживчого кредитування. Проте відповідач не має жодного відношення до надання фінансових послуг у сфері споживчого кредитування, що підтверджується інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, де згідно з переліку Класифікацій видів економічної діяльності (КВЕД) у ТОВ «ФК «Еліт Фінанс» відсутній КВЕД на здійснення споживчого кредитування. За таких обставин застосування положень Закону України «Про захист прав споживачів» є невірним обранням способу судового захисту. Крім того, позивачем наведено норми Закону України «Про захист прав споживачів» в частині нікчемності окремого положення Договору, а саме п.1.4.2., наслідком чого, на думку позивача, є визнання всього договору нікчемним, відтак таким, що не породжує будь-яких прав та обов`язків, визначених змістом зобов`язання. Проте така позиція позивача спростовується не тільки матеріальним правом, але й судовою практикою, зокрема Постановою ВС від 8 червня 2016 р. у справі № 6-330цс16, де судом зазначено, що в розрізі правозастосування Закону України «Про захист прав споживачів» нікчемність окремого положення договору не може бути підставою визнання самого договору недійсним. Таким чином, позивачем неналежним чином обрано спосіб судового захисту, оскільки підстави для судового захисту позивача за Закону України «Про захист прав споживачів» не передбачають такий спосіб судового захисту, як визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, споживачам надані права, встановлені Закону України «Про захист прав споживачів», а також вичерпні способи судового захисту порушених прав, зокрема, способи захисту, що визначені ст.10 коментованого закону. З урахуванням зазначеного єдиною підставою застосування норм Закону України «Про захист прав споживачів» до правовідносин [PERSON] між ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» є не обрання способу судового захисту, передбачуваного таким законом, а виключно звільнення від сплати судового збору. Частина 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» надає споживачам правові підстави звільнення від сплати судового збору виключно з тих підстав, що вони є більш слабким суб`єктом економічних відносин, з чим погоджується й позивач, з метою захисту порушених прав, визначених цим законом. З цією метою Законом встановлені вичерпні способи судового захисту, такі як безоплатного усунення недоліків товару або відшкодування витрат на їх виправлення споживачем чи третьою особою, розірвання договору та відшкодування збитків, яких він зазнав тощо. Коментована позивачем судова практика не підлягає застосуванню до правовідносин позивача й відповідача, оскільки Верховний суд, у справі № 643/2870/18 розглядав спір між кредитором та боржником, право вимоги за яким переуступлено не було. Зауважив, що Постановою Верховного суду від 26.02.2020р. у справі № 643/2870/18 суд тлумачив спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову, зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав, тобто тих справ, які визначені таким законом. На підставі наведеного відповідач просив в позові відмовити. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала клопотання, в якому просила справу розглянути за її відсутності. Відповідач про дату, час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, його представник в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, про дату, час і місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не з`явились, не повідомили про причини неявки, у встановлений строк пояснення не подали. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідна суть спірних правовідносин. 4 березня 2011 року між [PERSON] та ПAT «АСТРА БАНК» укладено кредитний договір № 300318023423018, відповідно до умов якого позивачу надано кредит в сумі 73 808,00 грн строком до 04.03.2016 року (а.с.5-8). 17 грудня 2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 6226 про стягнення зі [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 300318023423018 від 04.03.2011 року, укладеним з ПAT «АСТРА БАНК», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк, право вимоги за яким перейшло на підставі договору відступлення прав вимоги № 2273/К від 02.07.2020 року до ТОВ «ФК «ЕЛІС ФІНАНС», заборгованості за період з 02.07.2020 року по 25.11.2020 року у сумі 118 211,48 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 49 173,13 грн, заборгованість за процентами - 6 682,62 грн, комісія - 55 855,75 грн, пеня - 6 199,98 грн, сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00 грн (а.с.11). Виконавче провадження № 64447098 відкрито 10 лютого 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Григорчуком П.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. № 6226 від 17.12.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованості в розмірі 118 211,48 грн (а.с.14). Згідно рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 07.05.2013 року позовні вимоги ПАТ «АСТРА БАНК» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та пені за прострочення виконання зобов`язання стягнуто зі [PERSON] на користь ПАТ «АСТРА БАНК» кредитну заборгованість та пеню за прострочення виконання зобов`язання на загальну суму 53 602,69 та сплачений судовий збір у розмірі 536,03 грн (а.с.12-13). Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідного до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами ст.50 вказаного Закону нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Умови вчинення виконавчих написів визначені в ст.88 Закону України «Про нотаріат». Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться в главі 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 (далі - Порядок). Відповідно до Розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 №1172 (далі - Перелік документів №1172). Для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Приписами п.п.2.1 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.2.2 п.2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). На підставі наведених законодавчих приписів можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Викладене відповідає позиції Верховного Суду, наведеній в постанові від 25.07.2018 по справі №127/15911/17 (провадження №61-10565св18, http://reyestr.court.gov.ua/Review/75690633). Подані нотаріусу документи для вчинення виконавчого напису не підтверджували безспірність заборгованості за кредитним договором боржника перед стягувачем, з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років. Наведене вказує на вчинення нотаріусом оскаржуваного виконавчого напису з порушенням вимог, визначених ст.88 Закону України «Про нотаріат», за якими нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а тому спірний виконавчий напис нотаріуса підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, був доповнений розділом «Стягненнязаборгованостіз підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року. Постановою Київського адміністративного апеляційного суду від 22 лютого 2017 року по справі № 826/20084/14, яке набрало законної сили 22 лютого 2017 року, визнано законною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Провнесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованостіповадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині,а саме:п. 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованостіпровадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У відповідності до ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Виходячи з наведеного, виконавчий напис № 6226, вчинений 17.12.2020 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. на підставі незаконного та нечинного пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що також є підставою для визнання вищевказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.256, 257, 261, 265, 1212 ЦК України,Законом України «Про нотариат»,

Outcome: approved