Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

Позивач ПАТ «Державний ощадний банк України" в особі: філії - Головного управління по м. Києву та Київської області АТ "Ощадбанк» звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 46_02 від 14.12.2017 в розмірі 56558,90 грн. та понесені судові витрати в сумі 1 762 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що згідно кредитного договору від 14.12.2017 відповідачу було надано споживчий кредит у розмірі 50000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 13.12.2022 р. Однак, відповідач взяті на себе зобов»язання за кредитним договором не виконав, отримані кредитні кошти не повернув, відсотки та комісію за користування кредитом не сплатив. В зв»язку порушенням боргових зобов»язань позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором в судовому порядку. Ухвалою суду від 16 серпня 2018 року відкрите спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений пятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася за зареєстрованим місцем проживання, однак конверт повернувся на адресу суду за закінченням терміну зберігання. Проте у відповідності до ст. 128 ЦПК України відповідач вважається повідомленим про розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно із ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов»язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 14.12.2017 між позивачем «Державний ощадний банк України" та відповідачем [PERSON] було укладено споживчий кредитний договір №46_02 про надання кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту у розмірі 50000,00 грн. на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 13.12.2022, якщо інший строк та/або термін не буде встановлено згідно з умовами договору. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписаний ним договір разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на відповідному офіційному банківському сайті, складає між ним та банком кредитний договір, що підтверджується заявою позичальника складеною в день оформлення даного кредитного договору. Відповідач ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг. Позивач, як кредитор, прийнятті на себе зобовязання по кредитному договорі виконав у повному обсязі, видавши позичальнику кредитну платіжну картку з визначеним лімітом кредитних коштів. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 56 % річних і сплачується щомісячно. Відповідно до п. 3.3.3 Договору пердбачено, що позичальник зобов»язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 833,33 гривень сплату процентів, нарахованихх банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 31 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з січня 2018 року, шляхом внесення власних коштівна поточний рахунок, які банк використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умов цього договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим договором. Оскільки позичальник не виконав даного пункту договору залишок несплачених платежів вважаються простроченими (п.3.3.4 договору). Як наслідок строк прострочення виконання зобов»язань позичальника перевищив 100 днів. Відповідно до п.3.10.1 договору строк повернення кредиту є таким, що настав і позичальник зобов»язаний погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі не пізніше наступного робочого дня після прострочення виконання зобов»язань позичальника за цим договором щодо погашення заборгованості (у тому числі кредитом та/або процентами та/або комісіями) на строк понад 58 календарних днів. Відповідно до п.8.3. договру за порушення взятих на себе зобов»язань по своєчасному поверненню основної суми боргу та/або сплати процентів за користування кредитом, та/або сплати суми комісійної винагороди, позичальник зобов»язується сплатити на користь банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла в період, за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення, але не більше 15% суми простроченого платежу. Згідно наявних в матеріалах справи відомостей встановлено, що відповідач умов кредитного договору належним чином не виконував, допустивши порушення термінів повернення кредитних коштів та нарахованих відсотків, які встановлені умовами і правилами надання банківських послуг. Як вбачається з представленого позивачем розрахунку заборгованості загальна сума боргу за кредитним договором станом на 09.07.2018 становить 56558,90 грн., з яких: 47500,01 грн. - загальна сума простроченого кредиту (основний борг); 7241,75 грн. - загнальна сума прострочених чергових платежів по нарахованих відсотках; 1224,98 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату сергових платежів за кредитом (за основним боргом); 382,09 грн. - загальна сума пені за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом; 22,92 грн. - загальна сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості по основному боргу з грудня 2017 року по липень 2018 року; 39,00 грн. - загальна сума інфіляційних втрат від прострочених сум по відсоткам з грудня 2017 року по липень 2018 року; 111,10 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по основному боргу з грудня 2017 року по липень 2018 року; 37,05 грн. - загальна сума 3% річних від прострочених сум заборгованості по відсоткам з грудня 2017 року по липень 2018 року. У відповідності до вимог статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться та у строк, встановлений договором. У відповідності до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Норми частини другої статті 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях. Як вбачається з розяснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року п. 18, за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Крім цього, згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Згідно із частиною першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, це узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України (постанова від 02 вересня 2015 року у справі №6-369цс15). Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, оцінивши надані у справі докази, суд дійшов висновку, що факт неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору знайшов своє підтвердження при розгляді справи і є підставою, відповідно до змісту договору, наданого позивачем розрахунку боргу та вимог чинного законодавства для задоволення позову. Крім того, вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн., що підтверджені відповідним платіжним дорученням. На підставі ст.ст.525, 526, 527, 530, 610, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved