Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі своєї померлої матері, що фактично належить позивачу з моменту відкриття спадщини, у розмірі 4\~853,80 грн., суму 3 % річних та інфляційні витрати у розмірі 221,41 грн., та 951, 34 грн. відповідно та суму сплаченого судового збору у розмірі 640,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з мати позивача [PERSON], працювала охоронцем у відділі охорони та режиму ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА». Позивач, [PERSON], проживала разом зі своєю матірю за адресою: м. Мелітополь Запорізької обл., проспект 50-річчя Перемоги, б. 17/1, кв. 49. та вела спільне разом із нею господарство. 10 січня 2016 року мати позивача [PERSON], померла у віці 62 роки. На час смерті відповідач в заборгованість по виплаті заробітної плати перед матірю позивача, а також у січні 2016 року, за період роботи до моменту смерті, нарахувало їй певну суму. Загальний розмір невиплаченої суми заробітної плати та інших нарахувань померлій [PERSON] на момент її смерті становив 4 853,80 грн. Позивач, єдина спадкоємиця, що проживала разом із померлою матір'ю. Коли позивач звернулася до відповідача із проханням видати заборгованість матері, вони не відмовили, але просили почекати, оскільки у ПАТ „РЕФМА" арештовані всі банківські рахунки, та виплати вони не можуть здійснити. Позивач чекала, однак на всі її прохання протягом цілого року реальної відповіді не було. заборгованість по заробітній платі матері їй не видавати, посилаючись на арешт рахунків та відсутність коштів. Минуло вже півтора роки, а грошові кошти, які заробила померла мати позивача, позивачу так і не віддали, хоча ніхто із адміністрації відповідача не заперечував, що позивач має право їх отримати. Оскільки відповідно до ст. 1268. ч. 5 ЦКУ спадщина (у тому числі грошові кошти, не виплачені за життя матері), належать позивачу з часу відкриття спадщини, позивач має право як законним спадкоємець на її стягнення з боржника у встановленому законом порядку. Позивач в судове засідання не зявилася, від неї надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності. Позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін про слухання справи за їхньої відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва про народження, 02.06.1984 року народилася позивач, її матірю є [PERSON] /а.с.7/. 10 січня 2016 року, [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 343259 від 11.01.2016 року /а.с.8/. Судом встановлено, та не оспорюється відповідачем, що [PERSON], працювала охоронцем у відділі охорони та режиму ПАТ «Мелітопольський завод холодильного машинобудування «РЕФМА» . Згідно довідки по заборгованості по заробітній платі від 14 липня 2017 року [PERSON] не виплачена заробітна плата за листопад-грудень 2015 року, січень 2016 року в сумі 4\~853,80 грн. /а.с. 10/. Після звільнення, померлої матері позивача [PERSON] кінцевий розрахунок відповідач з нею не провів до моменту її смерті. Отже загальний розмір невиплаченої суми заробітної плати та інших нарахувань померлій [PERSON] на момент ї смерті становив 4\~853,80 грн. Відповідно до ч. 1\~ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1\~ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в\~статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року у справі № 6-33цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Відповідно до п. 20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» від 24 грудня 1999 року № 13, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,\~наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі\~ст.117 КЗпП України\~стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи\~по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно зі\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~в структуру заробітної плати входять компенсаційні виплати. Компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати передбачена\~ст. 34 Закону України «Про оплату праці»\~та проводиться в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно з порядком, затвердженим\~постановою № 100 від 8 лютого 1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні, а середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки. Відповідно до\~загальнообовязковим, середньоденна заробітна плата (дохід, грошове забезпечення) обчислюється шляхом ділення нарахованої за розрахунковий період заробітної плати, з якої сплачувалися страхові внески на кількість відпрацьованих робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати" від 19.10.2000 року, у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати грошових доходів громадянам проводиться компенсація втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Порядок обчислення середньої заробітної плати визначений Постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», відповідно до п. 2 якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком (п.8 Порядку). Згідно ст. 1227 ЦК України \~суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON], є єдиною спадкоємицею та прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки постійно проживала з спадкодавцем за адресою: м. Мелітополь, пр-т. 50 Років Перемоги, 17/1 кв.49, про що свідчить копія довідки старшої по будинку /а.с.9/. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Абзацом 3 п. 24 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», встановлено, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач ПАТ МЗХМ РЕФМА позовні вимоги стосовно стягнення заборгованості по заробітній платі померлого спадкодавця [PERSON] у розмірі 4\~853,80 грн., стягнення 3 % річних у розмірі 221,41 грн., та стягнення інфляційних витрат у розмірі 951,34 грн., визнав в повному обсязі, а згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. За таких обставин, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення суми заборгованості по заробітній платі, померлого спадкодавця, інфляційних витрат та відсотків, є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 640,00 гривень.

Outcome: approved