Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним та ПСП "Еліта" 29.05.2008 року, зареєстрований Бершадським районним відділом ДП "Центр ДЗК" за № 041003600118 від 20.08.2010 року. Зобов'язати відповідача повернути [PERSON] земельну ділянку площею 4,1110 га з кадастровим № [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району, Вінницької області та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним та ПСП "Еліта" 29.05.2008 року, зареєстрований Бершадським районним відділом ДП "Центр ДЗК" за № 041003600087 від 09.08.2010 року. Зобов'язати відповідача повернути [PERSON] земельну ділянку площею 2, 8227 га з кадастровим № [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району, Вінницької області та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним та ПСП "Еліта" 05.08.2010 року, зареєстрований Бершадським районним відділом ДП "Центр ДЗК" за № 05204858010173 від 07.11.2012 року. Зобов'язати відповідача повернути [PERSON] земельну ділянку площею 5,2814 га з кадастровим № [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району, Вінницької області та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі, укладений між ним та ПСП "Еліта" 29.05.2008 року, зареєстрований Бершадським районним відділом ДП "Центр ДЗК" за № 041003600115 від 20.08.2010 року. Зобов'язати відповідача повернути [PERSON] земельну ділянку площею 2,8228 га з кадастровим № [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району, Вінницької області, та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Бершадського районного суду від 17.02.2015 року дані позови були об'єднані в одне провадження. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачі зазначили, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.05.2015 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010885800171 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 4.1110 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі без номеру та місця його складання від 29.05.2008 року [PERSON] передала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.05.2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010885800140 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,8227 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі без номеру та місця його складання від 29.05.008 року [PERSON] передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.05.2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010885800170 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5.2814 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі без номеру та місця його складання від 05.08.2010 року [PERSON] передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 22.05.2008 року, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010885800183 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,8228 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі без номеру та місця його складання від 29.05.2008 року позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивачі зазначають, що відповідач всупереч нормам земельного та цивільного права, діючи всупереч інтересам ПСП "Еліта" взяті на себе зобов'язання та інші умови договору не виконує або виконує з порушенням строків чи не у повному обсязі. Крім того в укладеному договорі оренди відсутні істотні умови, передбачені ст. 15 Закону України "Про оренду землі", форма договору не відповідає типовій формі договору оренди, яка встановлена ч. 2 ст. 14 Закону України "Про оренду землі". Відповідач надав позивачам акти приймання - передачі земельних ділянок, які також оформлено неналежним чином зі значними порушеннями, так як у даних актах не зазначено реквізити відповідача (юридична адреса, код ЄДРПОУ), не зазначено дату передачі земельних ділянок та не вказано їх кадастровий номер. У зв'язку з порушенням умов договору з боку відповідача, позивачем [PERSON] 30.07.2010 року через Війтівську сільську раду зареєстровано листа до Вінницької регіональної філії центру державного земельного кадастру Бершадського району з пропозицією не реєструвати договір оренди у ДЗК між нею та ПСП "Еліта" так як останній розрахунки згідно договору оренди знизив. Але, третя особа зазначений лист до ДЗК не відправила, чим порушила права позивача на вільне волевиявлення. Зобов'язання про своєчасну реєстрацію договорів оренди землі у ДЗК взяв на себе відповідач, однак, в порушення п.7.4.1. договору та вимог закону України "Про оренду землі" договори оренди землі між відповідачем та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані в ДП "Центр ДЗК" лише в серпні 2010 року,а з [PERSON] - 07.11.2012року, тобто через більш ніж 2 роки після їх підписання. Таким чином відповідач, навмисно протиправно користуючись необізнаністю позивачів приховав від них факт несвоєчасної реєстрації договорів оренди землі, тим самим створивши штучні умови нібито договір оренди землі витікає лише з моменту реєстрації. За користування земельної ділянки, згідно п.3.1. договору відповідач повинен вносити позивачам орендну плату у грошовій формі в розмірі 1,5% на рік (з виправленням на 3%) від грошової оцінки земельної ділянки. Відповідно до п.3.2. договору розмір орендної плати за землю мав здійснюватися з урахуванням індексації інфляції. Відповідно до п.3.4. договору передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Але всупереч зазначених умов договору відповідач здійснював орендну плату у меншому розмірі і без врахування індексації інфляції. Крім того, відповідач без погодження з позивачами нав'язує виплату орендної плати у натуральній формі без складання відповідних актів та погодження ціни та видів натуральної продукції. Причому, ціни на продукцію, яка видавалась в рахунком орендної плати були завищені від продукції на ринку, а сама продукція була неякісною та не відповідала державним нормам. Будь-які офіційні документи (квитанції, накладні) відповідачем не видавались, що позбавляє позивачів права на захист. Пунктом 3.3. договору визначено, що відповідач взяв на себе зобов'язання виплачувати орендну плату за землю у терміни з 01 серпня до 31 грудня поточного року. Проте, орендар щорічно порушував строки оплати і своєчасно її не виплачував орендодавцям, що є порушенням п.3.6. договору, згідно якого відповідач за погодженням з позивачами може перенести термін орендної оплати. Також, позивачі отримували несправедливу орендну оплату, причому у неповному обсязі, неякісним зерном та продуктами по явно завищеним цінам при тому все це супроводжувалося з погрозами з боку відповідача. Відповідач всупереч волі позивачів у порушення вимог статі 30 Закону України "Про оренду землі" без відома орендодавців в односторонньому порядку провів зміни до п.3.1. договору оренди землі, які змінили умови договору, що є суттєвими для позивачів. В свою чергу відносини щодо зміни договору оренди земельної ділянки повинні застосовуватися відповідно до положень ст.652 Цивільного кодексу України "Зміна або розірвання договору у зв'язку з істотною зміною обставин". Крім цього, позивачі зазначили, що відповідачем неналежно використовуються вказані земельні ділянки, що призводить до погіршення та втрати їх властивостей. Враховуючи вищенаведене, позивачі звернулися в суд з позовом для захисту своїх законних прав та інтересів. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, визнавши договори оренди недійсними, оскільки зміст договорів суперечить вимогам законодавства, зокрема, відсутні істотні умови договору, які визнані обов'язковими, а саме: умови збереження стану об'єкта оренди; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки, та відповідачем порушуються умови вищевказаних договорів. Відповідачем в наслідок тривалого використання земель проводяться роботи, які погіршують стан ґрунту та в подальшому можуть призвести до зниження їх родючості. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, оскільки у даних обставинах відсутні будь - які факти чи обставини, які б порушували інтереси орендодавців. Так, умови договорів виконуються в повному обсязі, орендна плата платиться позивачам вчасно та згідно із встановленим розміром. Внесення змін у договір оренди в частині збільшення суми орендної плати покращує становище позивачів, а тому не може розглядатись як порушення його прав чи інтересів. Земельні ділянки використовуються виключно за цільовим призначенням із дотриманням всіх правил та норм землеробства. Один раз на п'ять років проводиться моніторинг стану ґрунту на орендованих земельних ділянках. Результати такого моніторингу підтверджують те, що використання відповідачем земельних ділянок позивачів не призвело до зміни родючості ґрунту. Посилання позивачів на відсутність істотних умов договору представники відповідача вважають невірним, так як дані умови обговорені у договорі при визначенні обов'язків орендаря, а також в підставах припинення дій договору та відповідальності сторін. Крім того, така умова, як "умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки", станом на день укладення договорів з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не входила в перелік обов'язкових умов. Орендовані земельні ділянки використовуються ПСП "Еліта" виключно за цільовим призначенням, на даний час нікому не передані та стан родючості ґрунтів не порушений. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.05.2015 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 4.1110 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.Згідно із договором оренди землі від 29.05.2008 року [PERSON] передала, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.05.2008 року, [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,8227 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі від 29.05.008 року [PERSON] передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 20.05.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5.2814 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі від 05.08.2010 року [PERSON] передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із Державним актом на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 22.05.2008 року [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 2,8228 га з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Війтівської сільської ради Бершадського району Вінницької області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно із договором оренди землі від 29.05.2008 року позивач передав, а відповідач прийняв в строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з умовами договорів земельні ділянки позивачами передається в оренду відповідачеві для ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються особами, котрі беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Виниклі між сторонами спірні правовідносини регулюються Цивільним та Земельним кодексами України, Законом України "Про оренду землі" та іншими актами законодавства, які витікають з них. Відповідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно частини 1 статті 15 ЗУ "Про оренду землі", в редакції, яка діяла на час укладення договорів оренди землі між ПСП "Еліта" та [PERSON], [PERSON] та [PERSON], істотними умовами договору оренди землі були: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін. Невід'ємною частиною договору оренди землі згідно з положенням частини 4 статті 15 Закону України "Про оренду землі" є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень (обтяжень) у її використанні та встановлених земельних сервітутів; акт визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); акт приймання-передачі об'єкта оренди; проект відведення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Законом. Виходячи із положень ч. 2 ст. ст. 15 Закону України "Про оренду землі" відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до Закону. Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору та умови, що визначені законодавством як істотні. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1, 2, 3, 4, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу . Як вбачається з матеріалів справи, спірні договори зареєстровані у встановленому законом порядку, що відповідно підтверджує їх законність і дотримання вимог закону при їх укладенні. До договорів, як це вбачається із наданих реєстраційних документів, долучено додатки, які визначені Законом та є його невід'ємною частиною. Зокрема, надано копії державних актів з описом меж; плани та схеми земельних ділянок; кадастрові плани, акти погодження меж землекористування. Суд критично оцінює посилання позивача [PERSON] та її представника на заяву про прохання не реєструвати вищеописаний договір оренди землі так як дану заяву було написано на ім'я директора Вінницької регіональної філії центру ДЗК, однак зареєстровано 30.07.2010 у Війтівській сільській раді. При цьому будь - яких доказів про спрямування даної заяви адресату чи її отримання не надано. Крім того, позивач просить не проводити державну реєстрацію договору, укладеного у 2008 році, лише у 2010 році та не зазначає про його розірвання, недійсність, відкликання тощо. При цьому відповідач, одразу після укладення договорів оренди уклав договір про надання послуг з ведення державного реєстру земель, в якому умовою договору було проведення реєстрації договорів оренди. Тому проведення невчасної реєстрації договору оренди не залежало від ПСП "Еліта". В судовому засіданні встановлено, підтверджено та не оспорено всіма учасниками справи те, що сторони спірні договори оренди підписали особисто, зауважень не подавали. Позивачі відповідно до умов договору, отримували орендну плату за належні їм земельні ділянки від ПСП "Еліта" у натуральній та грошовій формі щороку, що свідчить про двостороннє виконання даних договорів. Суд не бере до уваги також твердження позивачів про те, що використання відповідачем орендованої землі призвело до погіршення її якості, так як дані обставини не визнаються представниками ПСП "Еліта" та не підтверджені жодними доказами. При цьому відповідачем надано матеріали моніторингу та еколого - агрохімічної паспортизації сільськогосподарських угідь за 2013 рік, з яких вбачається, що стан ґрунтів, які використовує дане підприємство є задовільним. На першому аркуші спірних договорів дійсно містяться виправлення, які вказують на збільшення орендної плати та завірені печаткою орендаря. Дані виправлення не можуть бути розцінені як порушення істотних умов договору, які призвели до порушення прав орендодавців, так як навпаки передбачають передачі їм вдвічі більших коштів в рахунок оренди, ніж це було визначено попередньо. Суд не бере до уваги посилання представника позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та як на підставу визнання договорів оренди землі недійсними, відсутність такої істотної умови, як "умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки", так як дана умова була визнана обов'язковою після укладення спірного договору, оскільки статтю 15 Закону України "Про оренду землі" було доповнено абзацом дванадцятим згідно із Законом N 509-VI ( 509-17 ) від 16.09.2008 року. Позивач [PERSON] зазначив, що в укладеному між ним та ПСП "Еліта" договрі від 05.08.2010 року відсутні такі істотні умови як "умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки", у зв'язку з чим даний договір слід визнати недійсним. Разом з тим, на даний час його земельна ділянка у заставу не передавалась та не вносилась до статутного фонду, в зв'язку з чим права позивача порушені не буди. Щодо інших умов, на відсутність яких посилаються позивачі ( умови збереження стану об'єкта оренди; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини), то дані умови дійсно частково висвітлені у п. 5.1 договору, де вказано, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в оренду; в п. 7.1.2 врегульовано питання дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів; п. 10.4 передбачено, що сторони звільняються від відповідальності за часткове або повне невиконання зобов'язань за договором, якщо таке невиконання стало наслідком форс - мажорних обставин, абр подій настання яких сторони неспроможні були передбачити. Відповідно до ст. 3 ЦПК України захист права судом здійснюється виключно при встановлені судом порушення права особи яка звернулась за захистом. Аналогічну позицію містять і положення частини першої статті 15 ЦК України у якій визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Позивачами та їх представником не зазначено у чому саме полягає порушення права позивачів та не доведено самого факту такого порушення. Відповідно до положення частини 2 статті 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. За змістом статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Подібні правовідносини досліджувалися Верховним Судом України у справах №6-78 цс13, № 6-94 цс13 із застосуванням тих самих норм матеріального права. У вказаних постановах Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року по справі №6-78 цс13 та № 6-94 цс13 суд дійшов висновку та висловив правову позицію, яка є обов'язковою для застосування судами, що у відповідності до положень статей 15 ЦК України та 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України "Про оренду землі", визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Отже, враховуючи те, що за результатами розгляду справи факту порушення права [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не встановлено, а позивачі посилаються лише на формальне порушення закону, суд вважає за доцільне в задоволенні їх позовних вимог відмовити. Судові витрати по справі, в порядку ч.1 ст.88 ЦПК України відшкодуванню позивачам не підлягають, так як в задоволенні позовних вимогах відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed