Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

02 листопада 2017 року [PERSON] предявила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. 16 листопада 2007 року між нею та [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого у них є син [PERSON], [INFO]. Сімейні стосунки з відповідачем вони припинили в 2016 році, шлюб між ними розірвано рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.09. 2016 р. Оскільки відповідач добровільно не бажає приймати участь у вихованні та утриманні своєї дитини просила стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менше встановленого законом мінімуму розміру аліментів. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її ві- дсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнав. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 2257923 (а.с.4), у сторін по справі 31 лип- ня 2010 року народився син - [PERSON] Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 08.09.2016 р. (копія на а.с.5) шлюб зареєстрований 16 листопада 2007 року виконавчим комітетом Струмкіської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, актовий запис № 12, між [PERSON],[INFO], та [PERSON], [INFO], розірвано. Довідкою Струмківської сільської ради № 1327 від 02.11.2017 р. (а.с.7) підтверджується, що [PERSON] зареєстрована та проживає [INFO], разом з нею зареєстрований та знаходиться на утриманні син [PERSON], 31.07.2010 р. народ- ження. Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сімї є першоосновою роз- витку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за вихо- вання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навча- ння, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР Ук- раїни № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здіб- ностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягне- ння ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуд- жуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для за- безпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пленум Верховного Суду України у п.17 своєї постанови "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р. № 3, розяснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявні- сть в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повноліт- ніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі мають неповнолітню дитину, яка зна- ходиться на утриманні матері, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на її утри- мання. Тому суд вважає за можливе та необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь пози- вача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття, тобто до 31.07.2028 р. Як передбачено ст.191 СК України, аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову, тобто у даному випадку з 03.11.2017 р. Крім того, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в сумі 640 грн., відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved