Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Посилався на те, що між ДП "Ружин-молоко", в особі в. о. директора [PERSON], що діє на підставі Статуту, з одного боку, і ФОП [PERSON] , який на час укладання договору мав статус фізичної особи-підприємця, було укладено договір поставки №0301/14 від 03 січня 2014 року, за яким Позивач прийняв на себе зобов'язання передати Відповідачу у власність товар - масло солодко - вершкове, Відповідач прийняв на себе зобов'язання прийняти та оплатити отриманий товар на умовах передбачених договором. Відповідно до умов договору, підприємство відпустило Відповідачу товар на суму 152800,00 грн., про що свідчать накладні на отримання товару, які підписані представником ФОП [PERSON], та скріплений печаткою, що самі по собі свідчать про виникнення між сторонами правовідносин поставки та є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар: від 25 березня2014 року на суму 49000,00 грн. від 11 травня 2014 р. на суму 29400,00 грн. від 29 травня 2014 р. на суму 23250,00 грн. від 01 липня 2014 р. на суму 23250,00 грн. від 22 липня 2014 р. на суму 27900,00 грн. Оплата за товар, відповідно п.6.1. Договору, здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту здійснення поставки товару, шляхом безготівкового перерахунку. За відпущений товар Відповідач провів розрахунки частково на суму 78343,50 грн. - сума боргу станом на день подання позову становить 74456,50 грн. Відповідачу неодноразово робилися нагадування з проханням провести розрахунки за поставлений 28 жовтня 2014 року. В зв'язку з наведеними вище обставинами, з метою безпосереднього врегулювання спору, 12.11.2014 року Позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення в судовому порядку заборгованості з боржника. Однак Відповідач не задовольнив обгрунтовані вимоги Позивача, а лише 26.11.2015 року подав до на адресу суду повідомлення Реєстраційної служби Чернівецького Міського управління юстиції про проведення державної реєстрації припинення його підприємницької діяльності від 30.10.2014 року №08-13/5236, та просив припинити провадження у даній справі, судом дане клопотання було взято до уваги та ухвалою суду від 02 грудня 2014 року провадження у справі було припинено на підставіст.80 ГПК України. Просять стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин молоко" заборгованість в сумі 74456,50 грн., стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин-молоко" суму пені в розмірі 6 038,62 грн., стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин -молоко" суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 3 504,55грн., стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин -молоко" 20% річних від простроченої суми в розмірі 5095,40 грн., стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин- молоко"витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 1827,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився надав суду заяву в якій просив стягнути з відповідачів заборгованість, судові витрати понесені позивачем при подачі позову, не заперечував проти постановлення заочного рішення. Відповідач не з'явився в судове засідання, хоча належним чином був повідомлений про день, час і місце слухання справи, в зв'язку з чим суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявних в справі матеріалах. Суд, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно законодавства України, припинення підприємницької діяльності не може бути підставою не виконувати свої грошові зобов'язання по оплаті за придбаний товар. Фізична особа, яка припиняє свою підприємницьку діяльність, на відміну від випадку ліквідації юридичної особи, нікуди не зникає. Фізична особа - підприємець не є новим суб'єктом права, відмінним від «просто» фізичної особи. Це лише статус, який суб'єкт - фізична особа - може набути або втратити Згідно зі ст. 42 Конституції України кожен має право на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом. Статтею 42 ГК України передбачено, що підприємницькою є самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Фізичні особи вправі здійснювати підприємницьку діяльність як зі створенням, так і без створення юридичної особи. Фізична особа, яка на законних підставах займається підприємництвом без створення юридичної особи, набуває статусу фізичної особи-підприємця. Згідно зі ст.52 Цивільного Кодексу України фізична особа - підприємець відповідає за забовязаннями , пов'язаними з підприємницькою діяльністю всім своїм майном. Крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Тому фізична особа і після припинення підприємницької діяльності має продовжувати відповідати за своїми боргами, а обсяг такої відповідальності жодним чином не повинен змінюватися, так у п. 65.10.8 Податкового кодексу України наразі зазначено, що державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи не припиняє її зобов'язань, що виникли під час провадження підприємницької діяльності, та не змінює строків, порядків виконання таких зобов'язань та застосування санкцій за їх невиконання). Частиною 3 ст. 49 Закону про банкрутство встановлено, що у разі визнання громадянина-підприємця банкрутом за заявою кредитора протягом п'яти років після завершення розрахунків з кредиторами, такий громадянин-підприємець не звільняється від подальшого виконання вимог кредиторів. Незадоволені вимоги кредиторів можуть бути заявлені в порядку, встановленому цивільним законодавством України. Враховуючи, що між сторонами склалися цивільні правовідносини, до них варто застосовувати - положення Цивільного кодексу України (далі ЦКУ) як спеціального акта законодавства, що регулює особисті немайнові та майнові відносини , засновані на юридичній рівності, вільному зоєвиявлені, майновій самостійності їх учасників. Згідно цих вимог закону судом встановлено, що між ДП "Ружин-молоко", в особі в. о. директора [PERSON], що діє на підставі Статуту, з одного боку, і ФОП [PERSON] , який на час укладання договору мав статус фізичної особи-підприємця, було укладено договір поставки №0301/14 від 03 січня 2014 року, за яким Позивач прийняв на себе зобов'язання передати Відповідачу у власність товар - масло солодко - вершкове, Відповідач прийняв на себе зобов'язання прийняти та оплатити отриманий товар на умовах передбачених договором. Відповідно до умов договору, підприємство відпустило Відповідачу товар на суму 152800,00 грн., про що свідчать накладні на отримання товару, які підписані представником ФОП [PERSON], та скріплений печаткою, що самі по собі свідчать про виникнення між сторонами правовідносин поставки та є самостійними підставами для виникнення обов'язку у відповідача здійснити розрахунки за отриманий товар: від 25 березня2014 року на суму 49000,00 грн. від 11 травня 2014 р. на суму 29400,00 грн. від 29 травня 2014 р. на суму 23250,00 грн. від 01 липня 2014 р. на суму 23250,00 грн. від 22 липня 2014 р. на суму 27900,00 грн. Оплата за товар, відповідно п.6.1. Договору, здійснюється протягом 14 календарних днів з моменту здійснення поставки товару, шляхом безготівкового перерахунку. За відпущений товар Відповідач провів розрахунки частково на суму 78343,50 грн. - сума боргу станом на день подання позову становить 74456,50 грн. Відповідачу неодноразово робилися нагадування з проханням провести розрахунки за поставлений 28 жовтня 2014 року. В зв'язку з наведеними вище обставинами, з метою безпосереднього врегулювання спору, 12.11.2014 року Позивач звернувся до Господарського суду Чернівецької області з позовом про стягнення в судовому порядку заборгованості з боржника. Однак Відповідач не задовольнив обгрунтовані вимоги Позивача, а лише 26.11.2015 року подав до на адресу суду повідомлення Реєстраційної служби Чернівецького Міського управління юстиції про проведення державної реєстрації припинення його підприємницької діяльності від 30.10.2014 року №08-13/5236, та просив припинити провадження у даній справі, судом дане клопотання було взято до уваги та ухвалою суду від 02 грудня 2014 року провадження у справі було припинено на підставіст.80 ГПК України. Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що відповідач не виконав вимог закону та не дотримався умов договору, тому суд вважає, що позов слід задовольнити, а тому з відповідача на користь позивача належить стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин молоко" заборгованість в сумі 74456,50 грн., стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин-молоко" суму пені в розмірі 6 038,62 грн., стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин -молоко" суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 3 504,55грн., стягнути з [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин -молоко" 20% річних від простроченої суми в розмірі 5095,40 грн., стягнути з Фізичної особи-підприємця [PERSON] на користь Дочірнього підприємства „Ружин- молоко"витрати, пов'язані із сплатою судового збору в розмірі 1827,00 грн.

Outcome: approved