Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

11.11.2015 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона, відповідач та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS]. [PERSON] є матірю позивачки. 24.07.2014 року [PERSON] померла. 29.10.2015 року позивач звернулась до Першої чернівецької державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину квартири. Постановою державного нотаріуса від 29.10.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так як правоустановчий документ - свідоцтво про право власності не зареєстроване відповідно до законодавства. Позивач просить суд визнати за нею право власності на 1/3 частку квартири № 23 в житловому будинку № 15, загальною площею 57,50 кв. м., в тому числі житловою 39,70 кв. м., який розташований по вулиці Доброго Олександра в м. Чернівці після смерті спадкодавця [PERSON], яка померла 24 липня 2014 року, припинивши право спільної сумісної власності на зазначену квартиру. В судове засідання сторони не з'явились. Від позивача надійшла заява, в якій вона просить розглянути справу за її відсутності, при цьому повністю підтримала заявлені позовні вимоги. Відповідач до початку розгляду справи подав заяву про розгляд справи за його відсутності, при цьому позовні вимоги визнає. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~ фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~\~\~\~ Згідно з ч. 4\~ст. 174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, судом фактично встановлено: Позивач, відповідач та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS], квартира належить на праві спільної сумісної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.12.2008 року. [PERSON] є матірю позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження від 19.02.1949 року. Мати позивачки - [PERSON] померла 23.07.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 24.07.2014 року № 134984. Позивач 12.01.2015 року звернулась до першої чернівецької нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про спадщину за законом у звязку з чим розпочато провадження . Постановою державного нотаріуса першої чернівецької нотаріальної контори від 29.10.2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом так як право власності на нерухоме майно не зареєстровано відповідно до законодавства. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України право власності на нерухоме майно, яке підлягає державній реєстрації , виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону. На час приватизації будинку сімєю [PERSON] у 2008 році право власності на нерухоме майно підлягало реєстрації відповідно до Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом міністерства Юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 року. Зазначеним положенням та законами, що діяли на час приватизації житлового будинку не конкретизовано час, протягом якого майно підлягало реєстрації. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Виходячи із змісту наведеної норми і відповідно до встановлених у даній справі обставин несправедливість процедури щодо реєстрації права власності на нерухоме майно не може обмежувати права власника, з огляду на що, [PERSON] не може ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, що правомірно володіють майном на підставах передбачених законом , тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Враховуючи, що позивачка є єдиним спадкоємцем майна після смерті матері - [PERSON], що вбачається з постанови державного нотаріуса першої чернівецької нотаріальної контори від 29.10. 2015 року про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, то її законні права щодо права власності на нерухоме майно підлягають захисту, а позовні вимоги задоволенню. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути судові витрати , а саме: - судовий збір. Відповідно до п. 1 ст.1 ЗУ "Про судовий збір" за подання до суду фізичною особою позовної заяви майнового характеру ставка судового збору встановлюється у розмірі 1 відсотка ціни позову. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову у позовах про визнання права власності на майно визначається вартістю майна. Згідно звіту про оцінку майна № 114/15 ринкова вартість квартири № 23 в житловому будинку № 15 по вул. О. Доброго в м. Чернівці становить 510 480 грн. Таким чином ціна позову становить 170160 грн., а судовий збір який повинна була сплатити позивачка при поданні позовної заяви до суду становить 1701 грн. 60 коп.

Outcome: approved