Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-21 00:00:00

02 березня 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій зазначила, що у шлюбі з відповідачем [INFO] народився син [PERSON] . Зазначила, що відповідач проживає окремо, від виконання свого обов`язку щодо утримання дитини ухиляється, оскільки матеріально сину не допомагає. [PERSON] отримує дохід від сезонних заробітків, має задовільний стан здоров`я, інших утриманців не має, тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини в більшому, ніж мінімальний, розмірі, визначеному законом. Самостійно забезпечувати сина вона не в змозі, відтак просить суд стягувати з відповідача аліменти на його утримання в розмірі по 1500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою від 18 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у даній справі. Сторони, будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом установлено, стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , що між [PERSON] та [PERSON] 12 січня 2016 року Самарівською сільською радою Ратнівського району Волинської області зареєстровано шлюб, актовий запис №1. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про його народження, серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Самарівської сільської ради Ратнівського району Волинської області 18 жовтня 2016 року, актовий запис №32. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно із ст.141 згаданого Кодексу мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей. Як вбачається із довідки Самарівської сільської ради Волинської області №316 від 18 лютого 2020 року, дитина сторін знаходиться на утриманні матері [PERSON] . У силу ст.141 СК України відповідач як батько дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні поряд з позивачкою, а його проживання окремо від дитини не впливає на обсяг його прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. У ч.1 ст. 184 СК України зазначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. За правилами ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2020 рік" прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з січня 2020 року становить 1 779 гривень. Забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму в контексті ст.1 Закону України «Про прожитковий мінімум» задовольняє тільки мінімальні потреби дитини, вказана величина свідчить про мінімальний рівень матеріального забезпечення. Установлено, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, інших утриманців не має. Таким чином, на думку суду, відповідач спроможний надавати допомогу дитині на рівні, дещо вищому за мінімальний. Враховуючи зазначене, а також положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі по 1500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з щорічною індексацією відповідно до закону. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 840,80 грн.. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved