Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на майно. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» правонаступником якого є позивач та [PERSON] 24 червня 2008 року був укладений кредитний договір №20/в (Житловий іпотечний кредит, ануїтет), відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 26000 євро зі сплатою 12,3% річних на суму залишку заборгованості за кредитом, комісії за обслуговування кредиту з кінцевим терміном повернення до 23 червня 2023 року. Позичальник повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу. В забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між Банком та відповідачем 24 червня 2008 року було укладено іпотечний договір. Предметом іпотеки є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у позивача виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки. 26 січня 2015 року Павлоградським міськрайоним судом Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором у сумі 54725,73 Євро, що еквівалентно 916163,40 грн. Станом на 16.08.2016 р., загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором, відповідно до розрахунку у додатках становить 1671565,62 грн. Тому позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку», з наданням Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський [PERSON]» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договір купівлі - продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документів на вказаний предмет іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державної влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності) для продажу вищезазначеного предмета іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати функції з реєстрації речових прав на нерухоме майно; здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договору купівлі - продажу предмету іпотеки; звертатися до суб'єктів оціночної діяльності із заявою про проведення експертної оцінки предмету іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договору купівлі - продажу; надати приватному нотаріусу право відкрити розділ на предмет іпотеки та зареєструвати право власності на предмет іпотеки, отримувати в органах місцевого самоврядування книг, технічну документацію; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. У судове засідання представник позивача не зявився, згідно наданої заяви, позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 24 червня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством "Всеукраїнський [PERSON]" та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №20/в (Житловий іпотечний кредит, ануїтет), відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 26000 євро зі сплатою 12,5 % річних за весь час користування кредитом з кінцевим терміном повернення до 23 червня 2023 року /а.с. 8-15/. Як встановлено п.3.3.3 кредитного договору, позичальник зобов'язаний щомісячно повертати частини кредитних коштів, згідно з умовами визначеними п.2.5.1 цього договору. Відповідно до п.2.5 кредитного договору позичальник взяв на себе зобов'язання щомісячно додати, встановленої в Графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням, у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини Кредиту, процентів та інших виплат, встановлених в Графіку. Погашення частини кредиту, сплата процентів та інших виплат здійснюється шляхом договірного списання банком коштів з поточного рахунку позичальника, щомісяця в дату, зазначену в графіку. Згідно графіку, який є невід'ємною частиною кредитного договору, відповідач повинен був не пізніше 24 числа кожного місяця вносити кошти у сумі 347 євро, які зараховувались на сплату комісії, процентів та тіла кредиту /а.с.16-18/. Пунктом 4.5 кредитного договору передбачено, що за неналежне виконання грошових зобов'язань, передбачених п.3.3.3. цього договору, якщо прострочення виконання таких зобов'язань сталося більше ніж на 7 календарних днів, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20% від суми неналежно виконаного грошового зобов'язання, розрахований від суми невиконаних зобов'язань, а саме: неповерненого кредиту та/або несплачених процентів та/або плати за обслуговування кредиту, строк виконання яких настав і які не були виконані станом на восьмий календарний день прострочення такого виконання. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором №20/в від 24.06.2008 року між сторонами, року було укладено іпотечний договір, посвідчений державним нотаріусом Першої Павлоградської державної нотаріальної контори за реєстровим №1-3377. Предметом іпотеки є квартира загальною площею 86,4 кв.м., житловою площею 55,6 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] /а.с.28-35/. 26 січня 2015 року Павлоградським міськрайоним судом Дніпропетровської області було ухвалено заочне рішення по цивільній справі про стягнення з [PERSON] заборгованості за вказаним кредитним договором, яка утворилася станом на 16 жовтня 2014 року у сумі 54725,73 Євро, що еквівалентно 916163,40 грн. Ухвалою суду від 22 березня 2016 року зазначене заочне рішення суду скасовано та призначено справу до розгляду. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 07 червня 2016 року позов ПАТ "Всеукраїнський . Станом на 16.08.2016 р., загальна сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором №20/в від 24.08.2008 року, становить 1671565 (один мільйон шістост сімдесят одна тисяча шістдесят п'ять) грн. 62 коп., з яких: заборгованість за кредитом - 25796,17 Євро, заборгованість за відсотками - 33160,66 Євро, всього кредит та відсотки 58956 (п'ятдесят вісім тисяч дев'ятсот п'ятдесят шість) Євро 83 Євро центи, що за курсом НБУ 27,482128 на 16.08.2016 р. становить 1620259 (один мільйон шістсот двадцять тисяч двісті п'ятдесят дев'ять) грн. 15 коп., заборгованість за комісією за розрахункове обслуговування - 18150,49 грн., штраф за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) 33155,98 грн. Розмір заборгованості підтверджується відповідним розрахунком. У зв'язку з тим, що відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, позивач набув право звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Згідно статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Одним із видів застави нерухомого майна є іпотека. Відповідно до ч.1 ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до п.2.1. іпотечного договору предметом договору виступає нерухоме майно чотирьохкімнатна квартира зі всіма об'єктами функціонально пов'язаними з нерухомим майном, яка складається з приміщень: №1 - передня, №2,3,4 - кладові, №5 - кухня, №6,9,11,12 - житлові, №7 - туалет, №8 - ванна, №10 - коридор, №13- балкон, житловою площею 55,6 кв.м., загальною площею 86,4 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Вiдповiдно до ст.33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, iпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно договору іпотеки, у разі невиконання позичальником зобов'язань за основним зобов'язанням, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки переважно перед іншими кредиторами; у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобовязання, іпотекодержатель набуває право на задоволення забезпеченої іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у зв'язку із чим утворилася заборгованість. Виходячи з викладеного, та враховуючи положення діючого законодавства, суд вважає, що у позивача виникло право погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Частиною 3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено способи звернення стягнення на предмет іпотеки: на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки покладається на іпотекодержателя. За змістом ст.38 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель вправі задовольнити свою вимогу щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу іпотекодержателем предмета іпотеки будь-якій особі шляхом укладення договору купівлі-продажу. Зміст ч.1 ст.11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ч.2 ст.11 цього Кодексу). При цьому згідно зі ст.119 ЦПК України підставами позову, які відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги, а не саме по собі посилання на певну норму закону. Діючим законодавством передбачено, що рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або шляхом позасудового застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України «Про іпотеку». При цьому, вибір способу реалізації предмета іпотеки належить позивачу. Звертаючись до суду з позовом, банк просив визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом його продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський [PERSON]» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, визначеною на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності під час його реалізації у порядку, передбаченому ст.38 Закону України «Про іпотеку»,. Отже, суд визначає спосіб реалізації предмета іпотеки, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», як іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст.38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, яка буде визначатись за експертною оцінкою на момент передачі його на реалізацію. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 1378 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved