Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду із даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що постановою Орджонікідзевського районного суду м. Маріуполя від 19 липня 2011 року [PERSON] притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП до адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. В результаті цього ДТП був пошкоджений автомобіль «Chevrolet», державний номер [NUMBER], власником якого є [PERSON] Вартість спричиненої шкоди власнику пошкодженого транспортного засобу, відповідно до звіту про оцінку, складає 13433,26 грн. На момент скоєння ДТП відповідач не мав договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вказана вище шкода [PERSON] потерпілому відшкодована не була. У такому разі [PERSON] з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою. У зв'язку із цим, 12 вересня 2011 року МТСБУ здійснило виплату відшкодування потерпілому у розмірі 11194,38 грн. Додатково позивачем понесені витрати на оплату юридичних послуг у розмірі 2000 грн. та витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 720 грн. Вважав, що після проведення цих виплат [PERSON] у МТСБУ виникло право зворотної вимоги до [PERSON] 23 квітня 2012 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про компенсацію витрат у добровільному порядку, однак, до цього часу збитки [PERSON] не відшкодовані, у зв'язку із чим позивач просив стягнути з нього понесені МТСБУ витрати у розмірі 11194,38 грн., витрати на правову допомогу у розмірі 2000 грн. та витрати на послуги аварійного комісара у розмірі 720 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Представник позивача Нікітіна А.М., яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилами ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, до водія транспортного засобу, який заволодів транспортним засобом за допомогою протиправних дій. Як вбачається із постанови Орджонікідзевського райсуду м. Маріуполя від 19 липня 2011 року, [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та йому призначено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. в дохід держави. Судом було встановлено, що 03 липня 2011 року о 08 год. 15 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21093», державний номер [NUMBER], рухаючись по вул. М. Мазая у напрямку пр. Ілліча біля АЗС «Паралель», при зміні напрямку руху з лівої смуги праворуч він не впевнився у безпеці свого руху, не надав дорогу та зіткнувся з автомобілем «Chevrolet», державний номер [NUMBER]. Внаслідок чого транспортні засоби пошкоджені. Відповідно до звіту про оцінку вартості ремонту транспортного засобу № 400, станом на 23.07.2011 року вартість відновлювального ремонту автомобілю «Chevrolet», державний номер [NUMBER] склала 13433,26 грн. Оскільки цивільно-правова відповідальність [PERSON] не була застрахована, МТСБУ у межах, встановлених законом, відшкодувало [PERSON] 11194,38 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Одночасно МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, визначених у ст. 41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Таким чином, витрати понесені відповідачем на оплату послуг аварійного комісара вважаються збитками в розумінні ст. 22 ЦК України і підлягають відшкодуванню особою, яка їх завдала. У відповідності до рахунку № 21 від 03.08.2011 року, позивач сплатив аварійному комісару 720 грн., які також підлягають стягненню на його користь з відповідача. При зверненні до суду позивачем сплачено 243,60 грн. судового збору, які на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача. Крім того, позивач виплатив фізичній особі-підприємцю [PERSON] 2000 грн. за надання правової допомоги за контрактом № 77 від 04.10.2012 р. та додаткової угоди № 67 від 07.05.2014 року, відповідно до статті 3 цього контракту виконавець прийняв на себе зобов'язання з надання правової допомоги з підготовки судових справ (позовних матеріалів), подачі позовних матеріалів на розгляд відповідних судів, представництва інтересів замовника у судах, виконання судових рішень. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до складу судових витрат відносяться витрати на правову допомогу. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. На підставі ч.1 ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. За змістом зазначених норм закону витрати, пов'язані з оплатою участі у справі представника сторони не відносяться до судових витрат і не підлягають розподілу між сторонами у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України. Що ж до надання позивачу правової допомоги, не пов'язаної з представництвом у суді (підготовка судових справ, подача позовних матеріалів на розгляд суду тощо), то їхня вартість ані в контракті, ані у позовній заяві не визначена. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 р., розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У матеріалах справи відсутні будь-які дані про обсяг правової допомоги та її вартість, розрахунки на підтвердження надання таких послуг, що позбавляє суд можливості вирішення питання про відшкодування відповідних судових витрат.

Outcome: partial