Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

01 листопада 2019 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 17 травня 2008 року Міським відділом державної реєстрацї актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через часті сварки, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та кохання між ними. З початку 2018 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином 12.05.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки. До суду 12 листопада 2019 року надав заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутність. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином 14.05.2020 року, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення повістки. До суду 22 травня 2020 року надала заяву про розгляд справи у її відсутність та визнання позовних вимог, згодна на розірвання шлюбу. Судові витрати просила покласти на позивача. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 17 травня 2008 року Міським відділом державної реєстрацї актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 257, та 17 січня 2019 року Корабельним районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області видано повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають неповнолітню дочку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через часті сварки, відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та кохання між ними. З початку 2018 року вони фактично припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач в телефонному режимі висловила думку про бажання надалі іменуватись прізвищем " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просив в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь сплачений ним судовий збір, а також приймаючи до уваги дійсні причини позову про розірвання шлюбу, перебування на утриманні відповідачки дитини, то суд вважає, що наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 384,20 гривень судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved