Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона з 05 червня 2009 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання і довіри, з лютого 2014 р. спільне господарство не ведеться, подружні стосунки не підтримуються, сторони проживають окремо. Примирення не можливе, а тому жодного строку на примирення не потрібно. Також відповідач участі у вихованні та утримання дитини не приймає. Враховуючи викладене позивачка просить суд розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на її користь, на утримання дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн., щомісяця починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дочкою повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала у судовому засіданні. Відповідач з захисником, позовні вимоги визнав частково, згоден на розірвання шлюбу та просить суд зменшити розмір аліментів. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги задовольнити частково. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 05 червня 2009 року та зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 578 /а. с. 8/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] /а. с.10/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними сторонами причинами. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів працює, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 - 185 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини його заробітку / доходу /, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial