Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-03 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 23.09.2016 року вона перебуває з відповідачем в шлюбі, в якому у них [INFO] народився син [PERSON] . Причинами для розірвання шлюбу позивач вважає те, що протягом останніх років спільне життя сторін поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, вони виявилися людьми з цілковито різними характерами. Ведення спільного господарства та проживання сторонами припинено, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини і надії на примирення немає, шлюб носить формальний характер. Тому позивач просить вказаний шлюб розірвати, залишити проживати з нею малолітню дитину сторін та залишити позивачу прізвище " [PERSON] ". Крім того, позивач просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору. Позивач в судове засідання не з`явилася, 04.03.2021 року подала до суду заяву, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати за її відсутності (а.с. 19). Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причин своїх неявок відповідач суду не повідомив, не звернувся із заявою про розгляд справи в його відсутності та не подав відзив на позов. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. У рішенні від 03.04.2008 у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини зробив, висновок про те, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії"(Alimentaria Sanders S.A. v. Spain") від 07.07.1989 р.). Таким чином, Верховний Суд зазначив, що особа, яка добросовісно користується наданими законом процесуальними правами, зобов`язана слідкувати за перебігом розгляду своєї заяви. Отже, оскільки інформація про судові засідання, яка розміщена на веб-порталі «Судова влада України», є відкритою, то суд вважає, що сторони є належним чином повідомлені про судовий розгляд. Відповідно до ч. 4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Тому відповідно до положень ч. 4 ст. 223 та ч.1 ст.280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, що відповідає правилам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, дійшов наступних висновків. Згідно з виданим повторно свідоцтвом про шлюб сторони одружилися 23.09.2016 року. Шлюб зареєстровано Коломийським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області, актовий запис № 483 (а.с. 4). Згідно з даними свідоцтва про народження сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч.2 ст.112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Ч.1 ст.113 даного Кодексу передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбно-сімейні відносини, не вживають заходів для примирення та обоє згідні на розірвання шлюбу. Тому вказаний шлюб розірвати та залишити позивачу прізвище, набуте при реєстрації шлюбу « [PERSON] », оскільки вона вказала про це, скориставшись своїм правом, передбаченим ст.113 СК України. Судом встановлено, що позивачем понесено судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору в розмірі 908 грн., що стверджується відповідною квитанцією № 53706636 від 13.01.2021 року (а.с.3). Відповідно до правил ч.2 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позовних вимог з відповідача слід присудити на користь позивача вказані судові витрати в розмірі 908 грн., оскільки саме така ставка судового збору передбачена за подання даного позову. На підставі ст.ст. 104, 110, 112, 113, 160 Сімейного кодексу України та,

Outcome: approved