overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-29 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. У позовній заяві посилається на ту обставину, що вона являється власником квартири [ADDRESS]/1 в м.Володимирі-Волинську, що стверджується витягом з свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно, видане 07.08.2006р. Волинським обласним бюро технічної інвентаризації. У дані квартирі зареєстрований її син [PERSON]. У 2009 році її син зібрав свої речі, сказав, що їде на роботу і з того часу їй не відоме його місце проживання. Останній не несе ніяких витрат по утриманню квартири, не сплачує комунальних послуг, не з"являється по місцю реєстрації. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їй квартирою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, свідків, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницеюквартири № 36 по вул. Ковельській,142/1 у м. Володимирі-Волинському Волинської області. Дана обставина стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно і будинковою книгою. Як вбачається з копії будинкової книги, в даному будинку зареєстрований син позивачки [PERSON]. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що позивач є її свахою, яка вже біля 7 років проживає сама. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з позивачкою вони проживають в одному будинку, позивач живе на 9 поверсі, а вона на 6. Окрім того вони є близькими подругами. Близько 6-7 років позивач [PERSON] проживає сама. Де проживає син позивача, їй не відомо. Згідно ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки відповідач в спільному житловому приміщенні не проживає понад рік без поважних причин, він втратив право користування даним житловим приміщенням. Відповідно до ст. 7 закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду (позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням), отже, відповідачка підлягає зняттю з реєстраційного обліку. Судові витрати відповідно до ст.88 ЦПК України суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

01 липня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві посилається на ту обставину, що з відповідачем по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку: [PERSON], [INFO]. На даний час вона з відповідачем разом не проживають. Відповідач майже ніякої допомоги на дитину не надає, не бере участі у вирішення побутових проблем, донька знаходиться на повному її утриманні. Відповідач працює водієм в Публічному акціонерному товаристві "Володимир-Волинська птахофабрика", має постійний стабільний дохід, тому може і повинен надавати кошти на утримання дітини. Просить стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/3 частки всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні під час судового розгляду справи позивачка [PERSON] позов підтримала, покликаючись на обставини викладені у позовній заяві, і просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього аліментів у розмірі, визначеному позивачкою. Заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовільнити повністю з наступних підстав. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від спільного проживання мають неповнолітню дитину: [PERSON], 02.10.2014р.н., батьком якої є відповідач. Дані обставини стверджуються свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про народження дитини. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки судом встановлено, що відповідач працює, має постійний дохід, з врахуванням даних про стан здоров»я дитини та відповідача, то розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини відповідно до ст.ст.181, 183 СК України, визначає у частці, а саме по 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно з дня подачі заяви в суд і до досягнення дітьми повноліття. Судові витрати відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі ст. ст.180-183 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

01 липня 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який укладений з відповідачем [PERSON] 16 листопада 2001 року в відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області. Від спільного шлюбу подружжя має двох повнолітніх дітей Анну та [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалось внаслідок відсутності спільних інтересів, протилежних понять щодо розуміння сім'ї та відносин між чоловіком та дружиною. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не спілкуються. Спільне проживання і збереження сім'ї не можливе, фактично сім'я розпалась. Позивач вказує, що розірвати шлюб через органи РАЦСу немає можливості, тому звернувся до суду. Просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, від його імені діє по довіреності його представник [PERSON], яка до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Судові витрати по справі просить залишити за позивачем. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, через оголошення в газеті "Волинь-нова", про причини неявки в судове засідання не повідомила. \~ Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ Зясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, а саме: свідоцтво про шлюб (а.с.4), копію свідоцтва про шлюб (а.с.5), копії свідоцтв про народження (а.с.6,7), копію паспорта та коду позивача (а.с.8), суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружні відносини, проживають окремо, не спілкуються, не ведуть спільного господарства, шлюб фактично розпався та існує формально. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні встановлені обставини, які свідчать про неможливість збереження шлюбу і спільного життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому суд шлюб розриває. Судові витрати по справі залишити за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

01 липня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 18 по вул.Київській в м.Павлограді. Позов обґрунтовано тим, що позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння № 18 по вул.Київській в м.Павлограді на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 серпня 2009 року. 28 листопада 2013 року за вказаною адресою було зареєстровано місце проживання відповідача, проте останній ніколи там не проживав, свого майна у будинку не має, кореспонденцію за місцем реєстрації на отримує, членом її сімї ніколи не був і не є. Через дані обставини, позивач позбавлений можливості оформити субсидію на комунальні послуги. Добровільно знятись з реєстрації відповідач не бажає, тому позивач змушений звернутись до суду. В судовому засіданні позивач позов підтримала, надала суду пояснення, що відповідають змісту позову, просила позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. В судовому засіданні допитано свідка [PERSON], [INFO], який зазначив, що є сусідом позивача, проживає [INFO]. Також вказав, що ніколи не бачив відповідача [PERSON] в будинку № 18 по вул.Київській в м.Павлоград. Зясувавши обставини справи, заслухавши пояснення свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що місце проживання [PERSON], [INFO] зареєстровано за адресою: [INFO] (а.с.16). Згідно договору купівлі-продажу житлового будинку від 03 серпня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Павлоградської нотаріальної контори [PERSON] за № 2-4719, позивач є власником будинку № 18 по вул.Київська в м.Павлограді Дніпропетровської області (а.с.5-6). Згідно акту, посвідченого головою квартального квартального комітету №35, [PERSON] зареєстрований в [INFO], за вказаною адресою не проживає з листопада 2013 року (а.с.10). Відповідно до \~ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"\~передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі\~\~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі вищевикладеного, суд вважає доцільним усунути перешкоди у здійсненні позивачем [PERSON] свого права користування та розпорядження майном шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування будинком № 18 по вул.Київській в м.Павлограді, що буде слугувати підставою для зняття його з реєстраційного обліку за даною адресою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

01 липня 2016 року позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 17 жовтня 2011 року. Посилався на те, що 17.10.2011 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 14 844 грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 098 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9 563 грн. 14 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3 000 грн., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 683 грн. 09 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у її відсутність не надавала. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом установлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 17 жовтня 2011 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 1 100 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 14 844 грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 1 098 грн. 63 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 9 563 грн. 14 коп., заборгованість за пенею та комісією - 3 000 грн., штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 683 грн. 09 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-31 00:00:00

01 липня 2019 року позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовною заявою до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, Дунаєвецької районної ради Хмельницької області про визнання права власності на нерухоме майно (ціна позову 91602 грн.). На підтвердження заявлених позовних вимог зазначила, що відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 12 вересня 1988 року, виданого на підставі рішення виконкому Дунаєвецької районної ради народних депутатів №79а від 19.05.1988 р., житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] належить колгоспному двору, головою якого являється [PERSON] . Однак, у вказаному Свідоцтві про право особистої власності на домоволодіння, відсутня печатка та підпис голови виконкому Дунаєвецької районної ради народних депутатів, в зв`язку з чим позивачка звернулась із заявою до Дунаєвецької районної ради для засвідчення свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, про що 12 вересня 2019 року отримала відмову з посиланням на ЗУ "Про місцеве самоврядування в Україні", згідно якого питання засвідчення свідоцтв на право особистої власності на домоволодіння не належить до компетенції районних рад. Також позивачці\~повідомлено,\~що відповідно\~до Указу\~Президента України\~від 14.04.1992\~року №252\~«Про Положення\~про місцеву\~державну адміністрацію»\~на базі\~виконавчих комітетів\~відповідних рад\~народних депутатів\~були утворені\~місцеві державні\~адміністрації,\~які стали\~правонаступниками виконавчих\~комітетів депутатів\~щодо прийняття\~ними рішень,\~узятих зобов`язань\~та покладених\~на них\~законодавством обов`язків,\~а тому позивачка звернулася до суду та просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарським будівлями і спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] . Ухвалою судді від 05 липня 2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче засідання за загальними правилами позовного провадження. Позивачка [PERSON] в підготовче засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримує повністю, просить його задовольнити та проводити розгляд справи у її відсутності та винести рішення на підготовчому засіданні,оскільки відповідачі визнають позов. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в підготовче засідання не з`явився, однак надіслав суду відзив на позовну заяву в якому просить проводити розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Відповідач: представник Дунаєвецької районної ради Хмельницької області в підготовче засідання не з`явився, однак надіслав суду заяву в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності. Враховуючи те, що відповідачами визнано позов в повному обсязі, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-06 00:00:00

01 липня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 26 листопада 2009 року сторони перебувають у шлюбі, спільних дітей не мають. На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, через зловживання ним спиртними напоями, у зв`язку із чим з 2012 року припинила ведення спільного господарства. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення "Повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій ". Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2009 року, спільних дітей не мають. Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

01 листопада 1997 року сторони зареєстрували шлюб у Требуховецькій сільській раді Летичівського районну Хмельницької області, актовий запис № 17, в якому у них народилося шестеро дітей: донька [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] [INFO] , син [PERSON] [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати конфлікти, що привело до припиненню сімейно-шлюбних відносин, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, проте позивач та відповідач просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги позивач підтримала, просить не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати, відповідач позов визнав. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання дітей немаэ. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved