Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

04 серпня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Кальченківської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом, який пізніше уточнилп та додатково просила визнати що [PERSON], який помер [INFO] року відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] дійсно був чоловіком [PERSON] яка померла [INFO] року відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER]. Свої вимоги мотивувала тим, що [INFO] року помер [PERSON]. Після смерті останнього відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай), розміром 4,14 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Кальченківської сільської ради, яка перебувала у власності САПТЗТ «Кальченківське». Право на земельну частку (пай) належало померлому на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 05 квітня 1996 року. Після смерті [PERSON] фактично спадщину прийняла його дружина [PERSON] шляхом проживання у спадковому будинку, користувалась земельною ділянкою, але юридично не оформила свої спадкові права. [INFO] року померла [PERSON], яка була рідною сестрою позивачки. На день смерті [PERSON] разом з нею проживала її сестра [PERSON], вступила в управління спадковим майном, тобто фактично прийняла спадщину. Після смерті сестри [PERSON] відкрилась спадщина на вищевказану земельну ділянку, яку вона фактично прийняла після свого чоловіка [PERSON] Спадкоємцем другої черги за законом після смерті [PERSON] є позивачка. Вона фактично прийняла спадщину шляхом спільного проживання разом, здійснивши її поховання, розпоряджалася речами померлої. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після сестри [PERSON], яка померла [INFO] року, право власності на земельну частку (пай), розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності САПТЗТ «Кальченківське», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], який помер [INFO] року. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилась, її представник за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву про те, що підтримує заявлени уточнений позов, просить розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника сільської ради. Представники третіх осіб - відділу у Білопільському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумської області та Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Зокрема, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, запис якого здійснено російською мовою, 06 січня 1983 року було укладено шлюб між «[PERSON] и [PERSON]» (а. с. 17). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] року в с. Кальченки Білопільського району Сумської області (а. с. 20). Зі змісту довідки відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області від 31 березня 2017 року за № 0-18-0.21-26/162-17 вбачається, що [PERSON] мав право на земельну частку (пай), розміром 4,14 умовних кадастрових гектарах на території Кальченківської сільської ради членам САПТЗТ «Кальченківське» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] від 09 квітня 1996 року, виданого згідно розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 05 квітня 1996 року та відповідно до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білопільською районною державною адміністрацією сертифікат виданий на руки (а. с. 22). Відповідно до інформаційної довідки станом на 2017 рік оціночна вартість об'єкта оцінки - земельної ділянки, загальною площею 4,14 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) складає 70 405 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради (а. с. 28). З довідки, виданої виконавчим комітетом Кальченківської сільської ради від 15 червня 2017 року за № 406-02-20/1 вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] року проживав та був зареєстрований на території Кальченківської сільської ради за адресою: [ADDRESS]. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем на майно, що залишилось після смерті [PERSON] була дружина [PERSON], яка протягом 6-ти місяців із дня смерті його проживала у спадковому будинку за адресою: [ADDRESS], користувалась земельною ділянкою (а. с. 21). Прізвище чоловіка [PERSON] в свідоцтві про смерть вказано як «[PERSON]», а в довідці виконкому Кальченківської сільської ради від 15.06.2017 року № 406-02-20/1 вказано як [PERSON], факт подружніх відносин між ними підтверджується вищезазначеною довідкою та копією свідоцтва про укладення шлюбу, оформленого на російській мові серії [NUMBER], виданого 06.01.1982 року, згідно якого «[PERSON]», який народився [INFO] року, та «[PERSON]», яка народилася [INFO] року, уклали шлюб 06.01.1983 року, після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові « [PERSON]», дружині: «[PERSON]». Тобто на російській мові прізвища подружжя записані однаково, а в процесі перекладу на українську допущена різниця в написанні та прізвище чоловіка записано як «[PERSON]»( а.с.17). [PERSON] померла [INFO] року в с. Дяківка Буринського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). З Повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, виданого 20 жовтня 2015 року, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] року. Її батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а. с. 15-16). Крім того, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а. с. 18). Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 19). Наведене вище свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними сестрами. Довідкою, виданою виконкомом Кальченківської сільської ради від 27 квітня 2017 року за № 340-02-20/1 встановлено, що [PERSON] до дня смерті [INFO] року дійсно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] одиноко. Заповіт від імені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 23). На підставі довідки, виданої Дяківською сільською радою від 21 жовтня 2015 року № 123, [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, з 2006 року до дня смерті фактично проживала, але не була зареєстрована в с.Дяківка Буринського району Сумської області. На день смерті разом з нею та на час відкриття спадщини дійсно проживала її сестра [PERSON], яка зареєстрована в м.Суми. Заповіт від мені [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався (а. с. 24). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 26 листопада 2015 року визнано за [PERSON] в порядку спадкування за законом після рідної сестри [PERSON], померлої [INFO] року, право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 4,126 га (ріллі), розташовану на території Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] виданого Кальченківською сільською радою Білопільського району Сумської області 17 грудня 1999 року на підставі рішення дванадцятої сесії 23 скликання Кальченківської сільської ради від 07 грудня 1999 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 256 (а. с. 25-26). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. Зі змісту письмового роз'яснення, виданого державним нотаріусом Білопільської районної державної нотаріальної контори Ковальовою Л.Б. від 11 травня 2017 року вбачається, що оформлення спадщини після [PERSON], яка померла [INFO] року, не видається можливим у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а. с. 27). У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO] року, держнотконторою не заводилась (а. с. 38). Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Рідні брати та сестри спадкодавця мають право на спадкування за законом у другу чергу (ст. 1262 ЦК України). Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї Постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON], який помер [INFO] року відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] дійсно був чоловіком [PERSON] яка померла [INFO] року відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], та що [PERSON] прийняла спадщину після померлої [INFO] року сестри - [PERSON], на земельну частку (пай) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розміром 4,14 умовно кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка перебувала в колективній власності САПТЗТ «Кальченківське», посвідчену сертифікатом серії [NUMBER], виданого на підставі розпорядження Білопільської районної державної адміністрації від 09 квітня 1996 року на ім'я [PERSON], який помер [INFO] року. Однак, вказана обставина не позбавляє позивачку права на спадщину після сестри та підлягає захисту в суді. На підставі викладеного,

Outcome: approved