Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача 5282,60 грн. заборгованості за договором позики від 07.07.2017 року, а саме: 5012,83 основного боргу, 95,13 грн. інфляційних втрат, 33,00 грн. - 3% річних від простроченої суми, 141,64 грн. процентів від суми позики. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що 07.07.2017 року між ним та відповідачем був укладений договір позики. Взяті на себе зобов'язання по поверненню коштів відповідач зобовязалася виконати з 25.07.2017 по 25.08.2017, однак всупереч взятих на себе зобовязань [PERSON] не повернула йому грошові кошти в обумовлений строк. Його неодноразові вимоги про повернення коштів відповідач ігнорує. Оскільки [PERSON] свої зобовязання не виконує, то відповідно до ст.ст.526, 625,1048 ЦК України відповідач повинна сплатити йому суму боргу у урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, три проценти річних та проценти за позикою, нараховані відповідно до облікової ставки НБУ за весь строк користування коштами. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не зявився, надавши до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявилася і не подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, тому відповідно до ст.280 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних у ній даних та доказів, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши усі докази по справі та оцінивши їх відповідно до ст.89 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та безпосередньому дослідженні, суд дійшов висковку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст.1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами\~ст. 1047 ЦК України\~договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.ч.1, 4\~ст.631 ЦК України\~строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст.525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 1049 кодексу позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до оригіналу розписки від 07 липня 2017 року відповідачем отримана від позивача позика у розмірі 5012,83 грн., які [PERSON]\~ зобовязалася повернути в строк з 25.07.2017 по 25.08.2017. Докази на підтвердження повернення даної позики станом на час розгляду справи відсутні. Оскільки зобов"язання відповідача щодо даного договору позики не виконані, що останньою не спростовано, то відповідно до вимог зазначених норм матеріального права позивач має право на стягнення процентів за користування коштами та індексу інфляції в порядку\~ст.625 ЦК України, при цьому нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов"язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Відповідно до ч.1\~ст.1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. До спірних правовідносин суд застосовує постанову Верховного суду України від 02 вересня 2015 року, відповідно до якої у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобовязання та три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом, відповідно до ст.625 УК України; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами відповідно до ст.1048 ЦК України. Із врахуванням викладеного на користь позивача підлягають стягненню 5012,83 грн. заборгованості за договором позики від 07 липня 2017 року та за період з 26.08.2017 року по 14.11.2017 сума інфляційних втрат становить 95,13 грн., три проценти річних 33,00 грн. та 141,64 грн. проценти від суми позики. Відповідно до ч.ч. 1, 3\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За правилами ч. 1\~ст. 5 ЦК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач, належно повідомлений про час розгляду справи, своїм правом не скористався, проти вимог позивача заперечень не подав, наявність боргових зобов"язань перед позивачем не спростував, як і наданого ним розрахунку. В свою чергу надані позивачем докази відповідно до ст.ст.76-78 ЦПК України\~є належними і допустимими. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з розміру вимог, які підлягають задоволенню, суд вважає необхідним стягнення з відповідача 640 грн. судового збору на користь позивача.

Outcome: approved