Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

13 червня 2019 року [PERSON] звернулася до Ульяновського районного суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про визнання за нею права власності на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та спорудами по [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 12 березня 2019 року між нею та [PERSON] було укладено усну угоду, щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] та обговорено питання щодо подальшого нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. На підтвердження угоди позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] обумовлену суму коштів - 8 000 (вісім тисяч) гривень, отримавши від неї технічний паспорт на будинок та ключі, про що остання надала розписку та зобов`язувалась нотаріально оформити зазначену угоду, але до цього часу вона ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, оскільки в неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на зазначене нерухоме майно. У зв`язку з цим позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, проти задоволення позову заперечень не має. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є єдиної спадкоємницею на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованого по [ADDRESS] , який залишився після смерті її матері [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 9-10). Спадщину фактично прийняла, але не оформила на неї право власності ( 11-15). 12 березня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено усну угоду щодо купівлі-продажу житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] та обговорено питання щодо подальшого нотаріального посвідчення. На підтвердження угоди, позивач передала [PERSON] обумовлену суму коштів - 8 000 (вісім тисяч) гривень, отримавши від неї технічний паспорт на будинок та ключі, про що остання надала розписку (а.с.19). До цього часу відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с.16-17) . Відповідно до ст.220 ЦК України та вимог п.4 Постанови Пленуму ВСУ №3 від 28 квітня 1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод дійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, але одна із сторін ухиляється від нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Аналізуючи представлені позивачем докази суд вважає, що при укладенні угоди між сторонами було досягнуто згоди про всі істотні умови договору купівлі-продажу будинку з господарськими спорудами, на виконання яких позивачем було сплачено обумовлену суму коштів відповідачу, а відповідач, відповідно до умов договору, передала йому ключі від будинку та наявні в неї документи, тобто виконали умови договору в частині фактичної передачі майна та забезпечення до нього вільного доступу. Таким чином, підлягають до задоволення вимоги позивача в частині визнання права власності на придбане житло за угодою купівлі-продажу, оскільки відповідно до вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Право власності є набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Не встановивши обставин які б свідчили про відсутність можливості у позивача набути право власності на придбане в законному порядку житло, суд визнає за ним таке право. Окрім того, у відповідності до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст. ст. 219, 220, 328, 334 ЦК України,

Outcome: approved