Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-22 00:00:00

06.04.2017 року до суду надійшла заява [PERSON] про визнання фізичної особи - [PERSON] безвісно відсутнім. В обґрунтування поданої заяви [PERSON] вказує, що 21.10.2003 року вона уклала шлюб з [PERSON], в цьому шлюбі 26.05.2003 року у них народилась донька - [PERSON]. 23.06.2011 року шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано, та вона з донькою стали проживати окремо. Після розлучення [PERSON] спілкувалася з колишнім чоловіком дуже рідко і здебільшого по телефону. Матеріальної допомоги [PERSON] не надавав. В липні 2014 року заявниця, як внутрішньо переміщена особа, переїхала разом з донькою та своїми батьками в с. Ярова Лиманського району Донецької області. До вересня 2014 року вона періодично спілкувалася з колишнім чоловіком, але в жовтні 2014 року телефон [PERSON] вже не відповідав. [PERSON] приїхавши в м. Ясинувата доглянути свою квартиру та звернувшись до сусідів колишнього чоловіка, та останні повідомили, що він виїхав у невідомому напрямку та його доля та місце проживання їм та іншим знайомим особам невідома. Заявниця намагалась встановити місце знаходження колишнього чоловіка, але їй це не вдалося. Визнання безвісно відсутнім [PERSON] необхідно їй для надання доньці правового статусу, відповідно до Закону України "Про охорону дитинства", а також можливості виїзду доньки для оздоровлення за межі території України разом з матір'ю. В судовому засіданні [PERSON] свої заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити та навела доводи аналогічні позовній заяві. Лиманський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, однак для участі в судовому засіданні відділ державної реєстрації актів цивільного стану свого представника не направив, заяву про розгляд справи за відсутності такого представника не надав; заперечень проти заяви висунуто не було. З огляду на це та відповідно до ст. 169, ч.2 ст. 197 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути позов за відсутності осіб, які беруть участь у справі, та без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою. Дослідивши подані заявницею докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно із ст. 246 ЦПК України заява про визнання фізичної особи безвісно відсутньою подається до суду за місцем проживання заявника або за останнім відомим місцем проживання (перебування) фізичної особи, місцеперебування якої невідоме, або за місцезнаходженням її майна. [PERSON] зареєстрована за адресою [INFO] та на теперішній час є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО і зареєстрована у [INFO]. (а.с. 8,9). 21.10.2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с. 10), в цьому шлюбі 26.05.2003 року у них народилась донька - [PERSON] (а.с. 9). 23.06.2011 року шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано, та вона з донькою стали проживати окремо. Після розлучення [PERSON] спілкувалася з колишнім чоловіком дуже рідко і здебільшого по телефону. Матеріальної допомоги [PERSON] не надавав. В липні 2014 року заявниця, як внутрішньо переміщена особа, переїхала разом з донькою та своїми батьками в с. Ярова Лиманського району Донецької області. До вересня 2014 року вона періодично спілкувалася з колишнім чоловіком, але в жовтні 2014 року телефон [PERSON] вже не відповідав. [PERSON] приїхавши в м. Ясинувата доглянути свою квартиру та звернувшись до сусідів колишнього чоловіка, які повідомили, що він виїхав у невідомому напрямку та його доля та місце проживання їм та іншим знайомим особам невідома. Заявниця намагалась встановити місце знаходження колишнього чоловіка, але їй це не вдалося. Відповідно до довідки Лиманського відділення поліції Слов'янського ВП ГУ НП України в Донецькій області від 06.02.2017 року [PERSON], [INFO] мешкав за адресою: [ADDRESS] в розшуку за Лиманським відділом поліції за скоєння будь якого злочину не перебуває, місце знаходження останнього на теперішній час не відомо.(а.с. 15) Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області з-під контролю державної влади України, а також факт тимчасового перебування окремих населених пунктів Донецької області під контролем незаконних збройних формувань так званої «ДНР» у червні 2014 року. Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованими твердження заявниці. Відповідно до повідомлення Департаменту соціального захисту населення Донецької обласної державної адміністрації за ресультатами аналізу, встановлено, що [PERSON] в ЄІБДВПО не значиться, іншою інформацією про взяття на облік внутрішньо переміщених осіб по іншим регіонам України, Департамент не володіє. (а.с. 44) Крім того, відповідно до відповіді Відділу адресно-довідкової роботи Головного управління ДМС України в Донецькій області [PERSON] зареєстрованим/знятим з реєстрації не значиться (а.с. 45). В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що на теперішній час він є внутрішньо переміщеною особою із зони проведення АТО і зареєстрований у [INFO]. Місце реєстрації його є Донецька область, м. Ясинувата, вул. Некрасова, 20/38. [PERSON] є його колишній зять та останій раз бачив його у 2011 році. Коли почались бойові дії вони виїхали в сел. Ярова Лиманського району Донецької області. Потім [PERSON] приїзджав до м. Ясинувата та спілкувався з сусідами та друзями [PERSON], але ніхто не знає де він. За змістом ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року за місцем її постійного проживання немає відомостей про її місце перебування. У разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається, зокрема, перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року На підставі рішення суду про визнання фізичної особи безвісно відсутньою нотаріус за останнім місцем її проживання описує належне їй майно та встановлює над ним опіку (ст. 44 ЦК України). Відповідно до ст. 45 ЦК України, якщо фізична особа, яка була визнана безвісно відсутньою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем її перебування або суд, що постановив рішення про визнання цієї особи безвісно відсутньою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання особи безвісно відсутньою ґрунтується на законі і підлягає задоволенню, колишнього чоловіка заявниці - [PERSON] слід визнати безвісно відсутнім у визначеному місці проживання з 01.11.2014 року, оскільки зі слів свідків встановлена відсутність цієї особи за останнім відомим місцем проживання з жовтня 2014 року, На підставі викладеного,

Outcome: approved