Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, який обгрунтувала тим, що 22 листопада 1999 року між ними з відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб, від якого вони мають доньку [PERSON], [INFO]. 18.10.2006 року шлюб було припинено шляхом його розірвання за рішенням суду. З моменту народження доньки [PERSON] і по сьогоднішній день, її батько, [PERSON], навідувався до доньки лише один раз. До шестирічного віку доньку виховувала позивач одна. Створивши сім'ю із [PERSON] та, уклавши із ним шлюб, дитина [PERSON] має [PERSON] його за батька, який піклується про фізичний та моральний стан дитини та забезпечує її усім необхідним. Рідний батько [PERSON] своїх аліментних зобов'язань належним чином не виконує, а тому станом на 01.12.2014 року заборгованість по сплаті аліментів склала 17 879,80 грн.. 26 січня 2015 року позивач звернулась до Липовецького РВ УМВС із заявою про відкриття кримінального провадження відносно відповідача [PERSON] за несплату аліментів на утримання доньки. Крім цього, ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини [PERSON] відповідач не надавав і не надає по цей час, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, не допомагає виховувати в ній культурні та інші духовні цінності. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини з моменту її народження, не цікавився її життям, не відвідує її вдома, жодного разу не приходив до школи, в лікарню, ніколи не цікавився її навчанням та її станом здоров'я, а відтак є всі підстави щодо позбавлення його, [PERSON], як батька батьківських прав стосовно його неповнолітньої дитини [PERSON]. В судовому засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві, просили їх задовольнити в заявленому обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав, не заперечував щодо їх задоволення, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Оскільки відповідач скористався наданими йому ч.2 ст.158 ЦПК України правами, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, а тому проводить його в даному судовому засіданні в загальному порядку на підставі зібраних у справі доказів. Представник третьої особи служби у справах дітей Липовецької РДА у Вінницькій області Казновський Д.В. не заперечувала проти задоволення позову [PERSON]. Прокурор Гаврилюк М.М. вказала на наявність передбачених законом підстав, що дають право позбавити відповідача батьківських прав стосовно його дитини, як заходу юридичної відповідальності за невиконання батьківських обов'язків. Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх зібраними у справі доказами в їх сукупності дійшов до висновку про таке. Згідно свідоцтв про народження [PERSON], яка народилась [INFO] року, її батьками є: [PERSON] та [PERSON]. Як убачається із свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER], шлюб між батьками дитини було припинено шляхом його розірвання. Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Турбівської селищної ради від 28.01.2015 року за №252, дитина [PERSON], 2000 року народження проживає біля матері та перебуває на утриманні останньої. 02 лютого 2015 року комісією в складі депутата селищної ради було проведено обстеження матеріально - побутових умов життя дитини [PERSON], [INFO], відповідно до Акта обстеження встановлено, що дитина проживає з матір'ю [PERSON] та вітчимом [PERSON]. Дитина забезпечена усім необхідним, умови навчання та виховання дитини створені, в сім'ї атмосфера гармонійна. Батько дитини [PERSON] з дня народження не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не приймає участі у вихованні та навчанні дитини, не утримує її матеріально. Відповідно до довідки виданої Турбівською ЗОШ І-ІІІ ступенів 29.01.2015 року, батько дитини [PERSON] протягом навчання дитини [PERSON] у школі, не цікавився навчанням та вихованням дитини, жодного разу не відвідував школу. Згідно Виконавчого листа №2-673 за рішенням Липовецького районного суду з [PERSON] присуджено до стягнення на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] у розмірі 1/4 частки від його заробітку доходу. Як слідує із розрахунку зі сплати аліментів по виколнавчому провадженню №42814145, за період з 01.10.2013 року по 01.12.2014 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 17 879, 80 гривень. 30.08.2010 року за поданням начальника ВДВС Липовецького РУЮ [PERSON] ухвалою суду було обмежено у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань за рішенням суду про стягнення із останнього аліментів. Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його дитини [PERSON], 2000 року народження було предметом розгляду Служби у справах дітей Липовецької районної державної адміністрації у Вінницькій області. За результатами його розгляду 19.03.2015 року за №01-19/1114 було складено висновок, відповідно до якого було з'ясовано, що батько [PERSON] з моменту народження дитини взагалі не цікавиться її життям, не відвідує її, не піклується її життям, фізичним та духовним розвитком, не забезпечує її необхідним для нормального існування та життя, підготовку до самостійного життя. Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької райдержадміністрації від 19.03.2015 року, було констатовано про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його доньки [PERSON], 2000 року народження Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються Главою 13 „Особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей" Сімейного кодексу України. Статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, відповідно до якої поміж інших обов'язків, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Із змісту ст. 164 СК України, слідує, що мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до рекомендацій викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Зважаючи на викладене та у контексті наведених вище правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт того, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї доньки [PERSON], 2000 р.н.., її навчанням, підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надає їй доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Крім того, відповідач позов визнав, про що надав суду заяву відповідного змісту, що вказує на його небажання займатись вихованням дитини та піклуватись про неї. За таких обставин таку поведінку відповідача суд розцінює як ухилення від виховання дитини та покладених на нього законодавством обов'язків, а отже позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 88 ч.3 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору, які підтверджені документально. На підставі викладеного та

Outcome: approved