Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

03.08.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем, судові витрати покласти на нього, місце проживання неповнолітньої дитини визначити з відповідачем. Свої вимоги мотивував тим, що різні погляди на права та обов"язки подружжя, відсутність порозуміння призвело до поступового погіршення стосунків. Намагання та неодноразові спроби налагодити відносини та зберегти сім`ю позитивних результатів не дали через відсутність порозуміння між ними. Вони остаточно втратили почуття любові та поваги один до одного. З січня 2020 року проживають окремо. Їх шлюб остаточно припинив існування, поновлення подружніх відносин та примирення неможливе. Тому змушений звернутися до суду. 21.08.2020 року року у справі відкрито провадження та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження 17.11.2020 року постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Сторони у судове засідання не прибули. Позивач заявив клопотання, в якому просив розглядати справу без його участі. Відповідач до суду повторно не прибула, про час та місце судового розгляду була повідомлена вчасно та належним чином, відзиву на позов не подала. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. Згідно з ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред"явлений одним із подружжя. Встановлено, що сторони 09 вересня 2016 року зареєстрували шлюб у Новоград-Волинському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 262, що стверджується свідоцтвом про шлюб/а.с.4/. Дошлюбне прізвище відповідача [PERSON] . Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON] , [INFO] , який проживає з відповідачем/а.с.5/. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, з урахуванням обставин, викладених в позовній заяві, перебуваючи у шлюбі, сторони не змогли створити міцної сім`ї, поступово втратили зв`язки між собою, а, отже, сім`я припинила своє існування. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім`я розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам позивача, що має суттєве значення для нього, тому є підстави для розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже, позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Прізвище відповідачу після розірвання шлюбу суд залишає без змін. Місце проживання неповнолітнього сина суд вважає за доцільне визначає з його матір`ю. За клопотанням позивача судові витрати суд покладає на нього.

Outcome: approved