Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У жовтні 2013 року [PERSON] звернулвся до суду з позовом до ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що він працював в важких та шкідливих умовах праці на Північному ГЗК (правонаступник ВАТ «Північний ГЗК») на посаді, заточувальника Ремонтно -Будівельного Цеху з 24.09.1986 р.29.04.2011 р. Потім позивач працював в важких та шкідливих умовах праці заточувальника деревообробної дільниці № 02 Ремонтно -Будівельного Управління № 2 Товариство з обмеженою відповідальністю "ПРОМСПЕЦБУД» з 30.04.2011 р. по 22.05.2013 р. При цьому в наслідок особливостей технологічного процесу, пов'язаного з відкритим видобутком руди, на протязі 27 років 6 місяців умови праці виконуваних робіт характеризувалися впливом аерозолю переважно фіброгеної дії у повітрі робочої зони, концентраціях в мг/м3 з вмістом кристалічного кремнію диоксиду (SiO2) у пилу до 10% -6,3 при гранично допустимій 4,0 та виробничий шум, еквівалентний звуку в дБА 82 при гранично допустимому до 80. Вплив вищевказаних шкідливих факторів протягом 27 років 6 місяців стали причиною виникнення та розвитку наступних професійних захворювань у позивача: хронічне обструктивне захворювання легень (ХОЗЛ) першого ступеня (пиловий бронхіт), емфізема легень першої - другої стадії емфізема легень першої - другої стадії, ЛН першої - другої стадії J44; нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху) Н90.3. За висновком МСЕК Серія АБ № 0003626 від 21.05.2013 р. позивачу первинно було встановлено 20 відсотків втрати професійної працездатності за сукупністю декількох професійних захворювань (15% ХОЗЛ та 5% туговухість) без інвалідності безстроково. Позивач вважає, що за таких обставин з боку роботодавців йому має бути відшкодована моральна шкода, завдана ушкодженням здоров'я. Позивач вважає, що моральна шкода є для нього обумовлений психічний стан - відчуття неспокою, хвилювання, дискомфорт життя та відчуття фізичного болю, яка полягає у наступному: тан здоров'я позивача з роками сильно погіршився, що призвело до значного обмеження життєдіяльності, яке визначається частковою стійкою втратою до здатності самообслуговування, тобто додаткові зусилля для організації свого життя. Посилилася задишка при незначному фізичному навантаженні та ходьбі, періодичний кашель з виділенням мокротиння біль та важкість у грудній клітці, зниження слуху, періодичний біль в області серця. скарги на стійкі тупі, ниючі часом пекучі, стріляючі болі в шийному і попереко - крижового відділах хребта, обмеження рухів там же, з іррадіацією більше в праву руку і ногу, часті судоми в пальцях переважно лівої стопи і кисті, біль і обмеження руху в ліктьових, плечових і колінних суглобах, болі і оніміння рук, мерзлякуватість кистей, побіління пальців рук на холоді, загальну слабкість. В зв'язку з хворобою легень позивач має ускладнення: задишку, що посилюється при фізичному навантаженні на роботі та вдома, ходьбі до лікувального закладу, крамниці, у міському громадському транспорті, тобто втрату нормальних життєвих зв'язків, що вимагають додаткових зусиль для організації життя позивача. Частий кашель з важковідділяємою мокротою знемагає, не дає можливості відпочивати в нічний час не тільки позивачу, а моєї родині та сусідам. Вимушене безсоння пригнічує позивача, не тільки фізично але також викликає, душевну безпорадність. У родини виникають додаткові зусилля через надання позивачу додаткових заходів, щодо усунення приступів задухи та нормалізації артеріального тиску. Через різке зниження слуху, позивач не в змозі тривалий час ходити до крамниці, знаходитись у людних місяцях, транспорті та привертати до себе нездоровий інтерес та підозрілі погляди інших людей. Підвищення артеріального тиску та головний біль не дозволяє позивачу робити нахилу тулубу під час надівання та знімання взуття, або отримання водних процедур, що пригнічує позивача у його безпорадності та обмеження самообслуговування. Періодичний біль у області серця додає позивачу загальну слабкість та страх смерті, що робить його частково не придатним та неспроможним до самообслуговування. Наявність зниження слуху, вимушує позивача відмовитись бути за кермом власного автомобіля, на якому він раніше любив кермувати. Через хворобу позивач щорічно вимушений проходити амбулаторне та стаціонарне лікування у лікувально-профілактичних закладах, що викликало негативний емоційний стан потерпілого, є зокрема неможливість продовження активного суспільного життя, погіршення своїх звичок і бажань. Через наведені факти фізичного болю та душевних, страждань позивач має відчуття неспокою, хвилювання, образи, дискомфорту, став замкнутою, нетовариською людиною. Через порушення природних фізіологічних параметрів стану здоров'я, він втратив 20% професійної працездатності, тобто на незворотності ушкодження. До теперішнього часу позивач так і не в змозі ні фізично, ні морально здійснити пристосування до такого життя. Він вимушений достатньо часто звертатися за допомогою в лікувально- профілактичні заклади міста та Києва, та проходити курси лікування, що також дезорганізує його життя і є тяга до негативних наслідків, що згубно відбивається на нервовій системі. Таким чином, позивач вважає, що професійне захворювання викликало втрату працездатності, йому було заподіяно суттєву моральну шкоду умовами праці, яку він оцінює відповідно до часу роботи у відповідачів та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 110200 грн., а з з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відповідно 110200 грн. В судове засідання позивач не з'явився. Представник позивача [PERSON] наполягав на позовних вимогах позивача. Представник відповідача Юферева О.М. позов не визнала, пояснила, що згідно ст. 237-1 КЗпП України підставою для виникнення матеріальної відповідальності є протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією із сторін трудового договору своїх обов'язків, яке спричинило заподіянню шкоди. Позивачу було створено всі умови для праці а також позивачем не надано доказів які б підтвердили факт спричинення йому моральної шкоди, а розмір її відшкодування ні чим не обґрунтований, а тому просять в позові відмовити в повному обсязі. Представник відповідача Слюсар Д.В. в судовому засіданні позов визнала частково, пояснивши, що [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою про стягнення моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я, обґрунтовуючи свої позовні вимоги до ТОВ «Промспецбуд» тим, що 30.04.2011 р. по 22.05.2013 р. він працював на підприємстві ТОВ «Промспецбуд» в важких та шкідливих умовах праці. Фактичні обставини і умови роботи позивача на ТОВ «Промспецбуд» підтверджуються письмовими матеріалами справи (записами у трудовій книжці, даними санітарно-гігієнічної характеристики умов праці, акту розслідування хронічного професійного захворювання) та не заперечуються відповідачем. Однак, обставини трудової діяльності позивача свідчать, що з 24.09.1986 р.29.04.2011 р. (тобто 25 років) він працював у важких та шкідливих умовах праці, на ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». У ТОВ «Промспецбуд» позивач працював останні 2 роки. При цьому з поданих позивачем медичних документів можна встановити, що хворів він з 2012 року (Епікриз від 13.07.2012 р.), після чого продовжував працювати у таких же умовах, нехтуючи станом свого здоров'я. Також подані медичні документи свідчать, що під час роботи на ТОВ «Промспецбуд» численну кількість разів позивач перебував на стаціонарному лікуванні, а отже не працював у шкідливих умовах. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, а моральна шкода позивачу спричинена ушкодженням здоров'я. Отже особами, які спільно завдали цю шкоду є ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» та ТОВ «Промспецбуд», що підтверджується і Актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 04.04.2013 р. (наданий позивачем до матеріалів справи). При цьому ступінь вини останнього є значно меншою. На час працевлаштування на ТОВ «Промспецбуд» позивач вже мав захворювання, зумовлені професійною діяльністю, під час роботи у відповідача мало місце загострення стану позивача, але сукупно стан його здоров'я на день подання позову обумовлений всією трудовою діяльністю та віком. Суму заявлених позовних вимог вважають завищеною, виходячи із того, що позивач працював за Списком професій № 1, що було йому відомо, атестацію робочого місця ТОВ «Промспецбуд» проведено, його права забезпечені. З урахуванням обставин справи вважають за можливе відшкодування моральної шкоди частково у розмірі 1 000, 00 грн. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач з 24.09.1986 р.29.04.2011 р. (тобто 25 років) працював у важких та шкідливих умовах праці, на АТ ПАТ «Північний гірничо-збагачувальний комбінат». У ТОВ «Промспецбуд» позивач працював останні 2 роки - а.с.4-9. Відповідно до Акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 04.04.2013 р. (а.с.10-13) та наданих позивачем медичних документів (а.с.18-28) встановлено, що хворів він з 2012 року (Епікриз від 13.07.2012 р.- а.с.18), після чого продовжував працювати у таких же умовах на підприємствах відповідачів, робота на яких відповідно до акту є причиною виникнення професійного захворювання. В зв'язку з професійним захворюванням згідно первинного огляду 21.05.2013 р. позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 20% - а.с.14. Таким чином у позивача на підставі висновку МСЕК від 21.05.2013 р. право на відшкодування моральної шкоди виникло з 21.05.2013 р., дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.І-З статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та Акту розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4 від 04.04.2013 р. (а.с.10-13), виписок МСЕК, виписок із історії хвороби [PERSON] суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Строк позовної давності для звернення за захистом до суду не пропущений. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, або смертю. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 20% втрати працездатності, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Промспецбуд» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 2 000 грн., а з Публічного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відповідно 20 000грн. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial