Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] в якому просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] , загальною площею 78,7 кв.м., та автомобіль марки "Skoda Octavia" 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на 2/3 частки у квартирі [ADDRESS] , загальною площею 78,7 кв.м. та право власності на 2/3 частки на автомобіль марки "Skoda Octavia" 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частки у квартирі [ADDRESS] , загальною площею 78,7 кв.м. та право власності на 1/3 частки на автомобіль марки "Skoda Octavia" 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] ; припинити права спільної сумісної власності [PERSON] на 2/3 частки автомобіля марки "Skoda Octavia" 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , шляхом стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості 2/3 частки на автомобіль марки Skoda Octavia" 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] у розмірі 106 600,00 грн.; визнати за [PERSON] права власності на автомобіль марки "Skoda Octavia" 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . В обгрунтування своїх вимог позивач зазначає, що вона з 18.07.2002 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30.08.2019 шлюб між сторонами у справі розірвано. За час спільного проживання у шлюбі та ними було набуте майно, а саме транспортний засіб марки «Skoda Octavia» 2007 року випуску, квартира за адресою: [ADDRESS] . Згідно висновку про оцінку квартира [ADDRESS] станом на 06.03.2019 оцінена 1752 000,00грн, автомобіль «Skoda Octavia» 2007 року випуску оцінено у 159 900,00 грн. Стверджує, дане майно є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки таке набуте за спільні кошти, оскільки від шлюбу у них народилося троє дітей, в відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів, вважає, що їй належить 2/3 частина квартири та 2/3 частини автомобіля. Оскільки автомобіль є річчю неподільною надає згоду на отримання від відповідача грошової компенсації ринкової вартості її частки у розмірі 2/3 у спільному автомобілі, що становить 106 600,00 грн. Ухвалою суду від 22.04.2019 заява прийнята та відкрито загальне позовне провадження. 29.05.2019 від представника відповідача [PERSON] до суду поступив відзив на позовну заяву. В якому зазаначила, що відповідач вважає відступлення від рівності часток несправедливим. Просить поділити спільно нажите майно по 1/2 частці. 02.07.2019 від позивача [PERSON] до суду поступила відповідь на відзив, в якій зазначила, що відповідач власних зобов`язань, щодо утримання спільних дітей не виконує та вживає заходи щодо уникнення від виконання такого обов`язку. Ухвалою суду від 12.11.2019 витребувано з АТ «Укрсоцбанк» перерахунок коштів з рахунку відкритого на ім`я [PERSON] , [INFO] , ІПН - [NUMBER] на рахунок забудовника за договором пайової участі у будівництві житла №63-03 від 09.06.2003 - АТЬ фірма «Галбуд», код ЄДРПОУ 01272203 за реквізитами р/р [NUMBER] в ОД АК Укрсоцбанк, МФО 325019, код ЄДРПОУ 01272203. Ухвалою суду від 12.05.2020 закрито підготовче провадження справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що є матір`ю відповідача. 28.05.2004 вона продала свою власну квартиру та оплатила 15 000,00 доларів за квартиру сина. Допитаний в судовому засіданні відповідач в якості свідка [PERSON] показв, що при купівлі спільної кварти з позивачем на перший внесок він мав 3 000,00 доларів, 6 000,00 доларів позичили в родича позивача. Його мати погодилась дати 15 000,00 доларів з наміром в подальшому проживання з ними. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні змісту позовної заяви та просить таку задоволити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просить суд поділити майно по 1/2 частці. Щодо автомобіля зазначив, що не має можливості виплатити позивачу вартість автомобіля. Представник відповідача [PERSON] надала пояснення аналогічні змісту відзиву на позовну заяву. Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 18 липня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 30 серпня 2019 року шлюб між сторонами у справі розірвано. Під час шлюбу подружжям набуто майно, що в розумінні ст.60 СК України вважається об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. До майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, відноситься зокрема, транспортний засіб марки Шкода Октавія / Skoda Octavia 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , що було зареєстровано за відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Квартира [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію права власності №С-00803 від 16.09.2005. Вирішуючи по суті даний спір, який виник між сторонами, щодо поділу майна подружжя, суд виходить з того, що загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність (п.6 ч.1 ст.3 ЦК України). У відповідності до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. Суд звертає увагу на те, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Статтями 11-13 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до положень ст.ст.76-78, 80-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не приймає до уваги покликання позивача на те, що відповідач ухилився від участі в утриманні дітей, оскільки такі не підтвердженні жодними доказами. Враховуючи наведене, суд частково задовольняє позов, визнаючи за кожним із подружжя право власності на автомобіль та квартиру у рівних частках порівну. Розподіл судових витрат у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved