Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

09.11.2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] в якому просив стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" заборгованість за кредитом в сумі 22861 грн. 61 коп. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, відповідно до укладеного договору №б/н від 18.02.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором належним чином, надавши відповідачеві кредит. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до кредитного договору відповідач не виконав, тобто не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, у зв'язку з чим, станом на 30.09.2016 утворилася заборгованість у розмірі 22861 грн. 61 коп. Заборгованість складається з наступного: заборгованість за кредитом в розмірі 1558.46 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом - 16528.31 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3210.00; штрафні санкції в розмірі 500.00 грн.(фіксована частина) та 1064.84 грн. (процентна складова). Також позивач просить стягнути з відповідача сплачені ним при поданні заяви до суду судові витрати в розмірі 1378 грн. 00 коп. В судове засідання 22.11.2016 року представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим 08.11.2016 року подав до суду заяву (а.с. 2) в якій повністю підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі, розглядати справу за його відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судовому засіданні 22.11.2016 року позов визнав та вказав, що не має змоги розрахуватися з кредитом у звязку з несплатої заробітної плати на роботі. У найближчий час зможе розрахуватись та закрити кредит. Врахувавши думку представникапозивача, викладену ним в його письмовій заяві, визнання позову відповідачем, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Частиною 4 статті 174 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено «у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову...». Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 18.02.2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Договір був укладений шляхом підписання заяви (а.с.6), який разом із запропонованими ПАТ КБ «Приватбанк» Умовами та правилами надання банківських послуг (а.с.9-32) складає кредитний договір, датою укладання якого є дата підписання позичальником договору. Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - ЦК України): «За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Згідно з п.2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми боргу. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором зобов'язань належним чином не виконував. У відповідності до статті 526 ЦК України: «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу». Частиною другою статті 1050 ЦК України передбачено: «Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів…». Станом на 30.09.2016 року виникла прострочена заборгованість відповідача перед ПАТ КБ «Приватбанк» по поверненню кредиту у загальному розмірі 22861 грн. 61 коп.: -заборгованість за кредитом - 1558 грн. 46 коп.; -заборгованість по процентам за користування кредитом - 16528 грн. 31 коп.; -заборгованість за пенею та комісією - 3210 грн. 00 коп.; - штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500 грн. 00 коп. та штраф (процентна складова) - 1064 грн. 84 коп. Факт наявності заборгованості підтверджуються кредитним договором та розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с.5). З огляду на вищевказане суд вважає, що позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості необхідно задовольнити повністю та стягнути з останнього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 22861 грн. 61 коп. Крім того, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1378 грн.00 коп., сплачений ПАТ КБ «Приватбанк» при зверненні з позовом до суду.

Outcome: approved