Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

Представник позивача Дергунов К.В. у травні 2021 року звернувся до суду з указаним позовом, який мотивував тим, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1599378 від 05.12.2019 року. У подальшому 23 квітня 2020 року між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - позивач) було укладено Договір факторингу № 23042020, за умовами якого первісний кредитор зобов`язався за грошові кошти відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна». Відповідно до Реєстру боржників від 23.04.2020 позивач набув право грошової вимоги до відповідача за в сумі 17980,00 грн. з яких: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2700,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 10280 грн. - заборгованість за пенею. Після відступлення права грошової вимоги до позивача відповідач не здійснив жодного платежу на погашення заборгованості. Посилаючись на указані обставини, позивач просить суд стягнути із відповідача на його користь 17980,00 грн. заборгованості за договором та стягнути судові витрати, понесені ним при подачі позову. Ухвалою суду від 02.06.2021 року було відкрито провадження, вирішено здійснювати розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Протокольною ухвалою суду від 05.07.2021 через неявку відповідача судовий розгляд справи було відкладено. Представник позивача в судове засідання не з`явився, представник [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечив (а.с. 38). Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце судового розгляду. Від відповідача не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, поважних причин неможливості явки в судове засідання суду останній не повідомив. За таких обставин, враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з таких мотивів. Судом установлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1599378 від 05.12.2019 року (далі-Договір) та відповідачем підписано паспорт споживчого кредиту, згідно з якими сума кредиту складає 5000,00 грн., кредит надається строком на 30 днів, а знижена відсоткова ставка становить 3,65 %, стандартна - 657,00 % річних (а.с. 3-5). Позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, а також штрафи та пеню (пункт 2.3 Договору). Пунктом 3.5 Договору визначена черговість погашення зобов`язань. Відповідач підтвердив, що він письмово ознайомлений з умовами користування в Товаристві з обмеженою відповідальністю ««Авентус Україна»», що підтверджується його електронно цифровим підписом (а.с. 6). Між ТОВ ««Авентус Україна»» та позивачем 23 квітня 2020 року укладено договір факторингу №23042020, відповідно до умов якого позивач зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження ТОВ ««Авентус Україна» за плату, а указане Товариство відступити позивачу право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або виникне у майбутньому до Боржників, включаючи суму боржників, включаючи суму основного зобов`язання, плату за кредитом, та інші зобов`язання, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить ТОВ «Авентус Україна» (а.с. 10-11). Відповідно до Акту прийому-передачі Реєстру Боржників ТОВ "ФК "ЄАПБ" набуло права грошової вимоги до відповідача (а.с.12). За статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з частиною 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (частина 1 статті 1078 ЦК України). Отже, з огляду на установлені судом обставини, позивач набув право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1599378 від 05.12.2019 року. Відповідно до частини 1 статті 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частини 1 статті 1048 ЦК України). Згідно зі статті 1049 даного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання відповідно до статті 611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до наданої позивачем картки обліку за укладеним кредитним договором № 1599378 від 05.12.2019 року непогашеною [PERSON] залишається заборгованість у розмірі 17980 грн., у тому числі: 5000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 2700,00 грн. - заборгованість по відсоткам; 10280,00 грн. - заборгованість за пенею (а.с.16). Сума боргу за тілом кредиту в сумі 5000 грн. та відсотками в сумі 2700 грн. узгоджується з умовами кредитного договору № 1599378 від 05.12.2019, а тому ураховуючи, що такий розмір заборгованості не спростовано відповідачем належними доказами про повне виконання умов договору, указані суми підлягають стягненню з відповідача на користь відповідача. Разом з тим, вимоги про стягнення з відповідача 10280 грн. пені є необґрунтованими з огляду на такі мотиви. Відповідно до пункту 4.5 Кредитного договору № 1599378 від 05.12.2019 року штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь-якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим Договором, і становить 2500 грн. Частинами першою, третьою статті 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом статей 550, 551 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Отже, з виходячи з приписів указаних норм ЦК України розмір неустойки встановлюється договором за домовленістю сторін. За таких обставин, ураховуючи, що відповідач та Товариство з обмеженою відповідальністю «Авентус Україна» у Договорі № 1599378 від 05.12.2019 визначили граничний розмір неустойки у сумі 2500 грн. з відповідача на користь позивача підлягає стягненню саме ця сума, а не 10280 грн., яка позивачем жодним чином не обґрунтована. Таким чином, позов підлягає задоволенню в частині вимог про стягнення 7700 грн. (5000 грн. + 2700 грн. 2500 грн.) Вирішуючи питання про судові витрати в справі, суд керується положеннями статті 141 ЦПК України, відповідно до якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. Ураховуючи, що позовні вимоги задоволено на 42,8 % (7700 грн./17980х100%), а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 971,56 грн. (2270 грн. х 42,8%) судового збору.

Outcome: partial