Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

03 лютого 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з позовом до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про зняття арешту з нерухомого майна. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № 3920 від 23 травня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом міста Маріуполя [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. 18 листопада 2010 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ було відкрите виконавче провадження № 220116969 по примусовому виконанні виконавчого листа № 2-141 виданого 27 липня 2010 року Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № 4в/2008-15 від 23 травня 2008 року в сумі 377 570,33 гривень. 27 вересня 2011 року було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить [PERSON] 25 грудня 2013 року у рамках проведення ПАТ «ВТБ Банк» акції LO, було реструктиризована заборгованість шляхом добровільної реалізації залогового майна, а саме квартири [ADDRESS] зі згодою Банка. Згідно листа ПАТ «ВТБ Банк» № 3928/300-2 від 25 грудня 2013 року у позивача відсутня заборгованість перед ПАТ «ВТБ Банк». Враховуючи той факт, що на сьогодні заборгованість перед відповідачем відсутня, позивач [PERSON], просить суд скасувати арешт, накладений Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського МУЮ, на квартиру [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні на задоволені заявлених вимог наполягав, та просив суд скасувати арешт, накладений Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського МУЮ, на квартиру [ADDRESS]. Представник відповідача Вишневський В.І. (який діє на підставі довіреності) не заперечував проти скасування арешту накладеного Орджонікідзевським ВДВС Маріупольського МУЮ, на квартиру [ADDRESS]. Також додав, що на сьогодні заборгованість [PERSON] перед ПАТ «ВТБ Банком» відсутня. Представник третьої особи Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ Циклаурі К.В. (яка діє на підставі довіреності) не заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] та зняття арешту з квартири [ADDRESS]. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно договору іпотеки № 4Вз/2008-15 від 23 травня 2008 року укладеного ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON], згідно якого останній передає Банку двох кімнату квартиру [ADDRESS] для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 4в/2008-15 від 23 травня 2008 року (а.с.9-10). Згідно постанови серії ВП № 22016969 від 18.10.2010 Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-141 виданого 26.07.2010 року про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № 4в/2008-15 від 23 травня 2008 року в сумі 377 570,33 гривень (а.с. 8). Згідно постанови серії ВП № 22016969 від 27.09.2011 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника [PERSON] та оголошено заборона на його відчуження, на підставі виконавчого листа № 2-141 виданого 16.07.2010 року про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором № 4в/2008-15 від 23 травня 2008 року в сумі 377 570,33 гривень. Згідно постанови серії ВП № 22016969 від 19.12.2011 року Орджонікідзевським відділом державної виконавчої служби Маріупольського міського управління юстиції повернуто виконавчий документ стягувачеві ПАТ «ВТБ Банк», без виконання оскільки стягував не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачене ЗУ «Про виконавче провадження» Згідно листа ВТБ «Банк» яке було направлене 25 грудня 2013 року за № 3928/300-2 [PERSON] з якого вбачається, що останній звільнений від виконання обов'язків зі сплати кредитної заборгованості, внаслідок припинення зобов'язань за кредитним договором № 4в/2008-15 від 23 травня 2008 року (а.с. 12). Згідно ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 09 січня 2014 року було скасовано заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. Ухвала набрала законної сили 15 січня 2014 року (а.с.14). Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9879937 від 24 вересня 2013 року, [PERSON] на праві приватної власності належить 1/1 частина квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 23.05.2008 року посвідченого приватним нотаріусом міста Маріуполя [PERSON] (а.с. 35) Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, зокрема у ч.1 ст.319 Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року №435-ІV вказано, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі за текстом Закон) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Пунктом 5.6.11 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №865/4158 від 15.12.1999 року, встановлено, що державний виконавець роз'яснює сторонам та зацікавленим особам, які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, що вони мають право оскаржити дії державного виконавця, а також звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту. На підставі викладеного, а також з урахуванням конкретних обставин справи, беручи до уваги, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача [PERSON] знайшли свої підтвердження, а тому задовольняє позов. Беручи до уваги вищевикладене,

Outcome: approved