Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

08.01.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство», про стягнення середнього заробітку, посилаючись на те, що він був прийнятий на роботу на посаду директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» за контрактом, укладеним з Міністерством аграрної політики та продовольства України, термін дії якого закінчувався 21.06.2012 року. Наказом №203-п від 07.11.2013 року його увільнено від виконання обов'язків директора підприємства. Рішенням суду від 26.12.2013 року скасовано наказ Міністерства від 07.11.2013 року та [PERSON] поновлено на роботі в ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» виконуючим обов'язки директора з 07.11.2013 року. На підставі даного рішення наказом №228-п від 30.12.2013 року його поновлено на роботі. При цьому питання виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу не вирішувалось. З посиланням на ст. 235 КЗпП України просив задовольнити позов. У судовому засіданні позивач підтримав вимоги, викладені у позовній заяві, наполягав на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові. Відповідач свого представника у судове засідання не направив, надав до суду письмові заперечення, в яких просив розглянути справу у відсутність представника відповідача. Згідно заперечень ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» не спростовує викладені в позові обставини та правильність розрахунку розміру позовних вимог, проте заперечує проти стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за рахунок результатів господарської діяльності підприємства. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.06.2007 року між сторонами було укладено контракт, відповідно до якого позивач був найнятий на посаду директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство», з терміном дії контракту до 21.06.2010 року. Наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 21.06.2010 року за №124-п на підставі заяви позивача та додаткової угоди від 21.06.2010 року строк дії контракту було продовжено на два роки до 21.06.2012 року. Наказом Міністерства від 19.06.2012 року № 123-п позивача звільнено з посади директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство» на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням строку дії контракту та цим же наказом позивача призначено виконуючим обов'язків директора ДП «Геройське дослідно-промислове підприємство». Наказом відповідача № 203-п від 07.11.2013 року позивача було увільнено від виконання обов'язків директора державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство». Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 26.12.2013 року скасовано наказ Міністерства аграрної політики та продовольства України від 07.11.2013 року № 203-п про увільнення [PERSON] від виконання обов'язків директора Державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство»; поновлено [PERSON] на роботі в Державному підприємстві «Геройське дослідно-промислове підприємство» виконуючим обов'язки директора з 07 листопада 2013 року. Наказом №228-п від 30.12.2013 року Міністерства аграрної політики та продовольства України на виконання рішення суду від 26.12.2013 року поновлено [PERSON] з 07.11.2013 року на посаді виконуючого обов'язки директора державного підприємства «Геройське дослідно-промислове підприємство». У зв'язку з поновленням на роботі на користь [PERSON] на підставі ст. 235 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогул, починаючи з 07.11.2013 року по день вирішення спору судом - 26.12.2013 року. Згідно з постановою Кабінету Міністрів України "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати" N 100 від 08 лютого 1995 року середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана ця виплата. Нарахування заробітної плати за час вимушеного прогулу провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. Розраховуючи суму середнього заробітку позивача за час вимушеного прогулу, суд виходить з середньої заробітної плати [PERSON] за два повних місяця перед звільненням (вересень 2013 року - 6925,50 гривень та жовтень 2013 року - 6925,50 гривень). Середньоденна заробітна плата позивача складає 314,79 гривень (6925,50+ 6925,50): 44 робочих днів = 314,79). За період з 07.11.2013 року по день вирішення спору судом - 26.12.2013 року (37 робочих днів) з відповідача на користь [PERSON] підлягає стягненню середня заробітна плата за час вимушеного прогулу в розмірі 11647,23 гривень. Відповідно до пункту 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. Відповідно до частини 3 статті 88, пункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України, під час ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved