Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У квітні 2016 року позивач звернувся в порядку цивільного судочинства з позовом до ТДВ «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд» про стягнення суми індексації по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 1985 року по 30 червня 2015 року перебував у трудових правовідносинах з товариством відповідача. Починаючи з 01 квітня 2009 року по день звільнення позивача з роботи відповідач не проводив передбачену чинним законодавством України індексацію заробітної плати, внаслідок чого було порушено права позивача на оплату праці. В порядку позасудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача з проханням провести та виплатити індексацію заробітної плати за вказаний період. Відповідач повідомив позивача, що ним проведено індексацію заробітної плати, розмір якої становив 882 грн., які відповідач готовий виплатити позивачу. Позивач наголошує, що індексацію заробітної плати проведена відповідачем з порушення чинного законодавства України, а тому він відмовився отримати вказані кошти. Під час розгляду справи позивач неодноразово змінював розмір заявлених позовних вимог. У заяві про збільшення розміру позовних вимог від 12 вересня 2016 року позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму індексації заробітної плати у розмірі 55203,32 грн. за період з 01 квітня 2009 року по 30 червня 2015 року, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 01 липня 2015 року по день винесення рішення у справі. Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позову у повному обсязі. Зазначив, що при розрахунку середньоденної заробітної плати має враховуватися сума індексації, нарахована ним за останні два календарні місяці, які передують місяцю звільнення. Представник відповідача у судовому засіданні частково заперечував проти задоволення позову, не заперечував проти задоволення позову [PERSON] в частині стягнення індексації заробітної плати у розмірі 8736,06 грн. (а.с. 137-139) Представник відповідача зазначив, що індексація заробітної плати проведена позивачем з порушенням Порядку проведення індексації доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 01 червня 2001 року позивач був прийнятий на роботу в ВАТ «Укроргводбуд» на посаду провідного спеціаліста. З 07 листопада 2011 року ВАТ «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд» перетворено в товариство з додатковою відповідальністю «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд». 01 липня 2013 року позивача переведено на контрактну форму трудового договору на посаду інженера-технолога сектору з очищення питної води. 30 червня 2015 року [PERSON] звільнено у зв'язку з закінченням строку трудового договору. Наведені обставини підтверджені записами у трудовій книжці позивача та копіями наказів товариства відповідача, під час розгляду справи сторонами не заперечувалися. У період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2015 року позивач отримував заробітну плату, яка складалася з окладу, відпускних, матеріальної допомоги та компенсації за затримку виплати заробітної плати. Розмір заробітної плати, яку отримував позивач, підтверджений розрахунковими листками. При цьому, у таких листках в графі індексація вказано компенсацію за затримку виплати заробітної плати. Копії розрахункових листків долучені до матеріалів справи позивачем. Відомості, вказані в них, представником відповідача визнані, у тому числі виплата позивачу компенсації за затримку виплати заробітної плати, яка у розрахункових листках вказана як індексація. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. За приписами ст. 33 Закону в період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. У відповідності до положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно з ст. 2 Закону індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); тощо. Відповідно до ст. 4 Закону, в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин, індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений у частині першій цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. У разі якщо грошові доходи населення підвищено з урахуванням прогнозного рівня інфляції випереджаючим шляхом, при визначенні обсягу підвищення грошових доходів у зв'язку із індексацією враховується рівень такого підвищення у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок проведення індексації грошових доходів населення, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 р. № 1078, визначає правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення і поширюється на підприємства, установи та організації незалежно від форми власності і господарювання, а також на фізичних осіб, що використовують працю найманих працівників. Відповідно до п. 1-1 Порядку, в редакція, що діяла на час спірного періоду, підвищення грошових доходів громадян у зв'язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 6 лютого 2003 р. N 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту. Згідно з п. 4 Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії. Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає. Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків. У разі коли особа працює неповний робочий час, сума індексації визначається із розрахунку повного робочого часу, а виплачується пропорційно відпрацьованому часу. Згідно з п. 5 порядку, в редакції, що була чинна на початок спірного періоду, у разі підвищення розмірів мінімальної заробітної плати, пенсії, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування, стипендій, а також у разі зростання грошових доходів населення без перегляду їх мінімальних розмірів місяць, в якому відбулося підвищення, вважається базовим при обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення. Індексація грошових доходів, отриманих громадянами за цей місяць, не провадиться. З наступного місяця здійснюється обчислення наростаючим підсумком індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації. Відповідно до п. 6 Порядку виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню, а саме: підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв'язку з індексацією за рахунок власних коштів. Як убачається з матеріалів справи, у період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2015 року перебував у трудових правовідносинах з підприємством відповідача. Протягом вказаного періоду позивачу нараховувалася заробітна плата за виключенням індексації виплат, пов'язаних з оплатою праці. Представник відповідача заперечував проти заявлених позовних вимог з тих підстав, що позивачем при розрахунку суми індексації за період були застосовані інші базові місяці, індекси споживчих цін, які не відповідають дійсності. В обґрунтування заявлених позовних вимог в частині стягнення з відповідача індексації заробітної плати позивач надав суду розрахунок суми індексації за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2015 року. (а.с. 113-117) При перевірці долученого позивачем розрахунку суми індексації судом встановлено, що [PERSON] використано розмір нарахованого окладу, який відповідає зазначеним у розрахункових листках по заробітній платі. Крім того, позивачем правильно використані базові місці при розрахунку індексації, які відповідають бухгалтерській довідці, складеної ТДВ «Проектно-технологічний інститут «Укроргводбуд» від 27 липня 2016 року. (а.с. 110) Індекси споживчих цін, що були використані позивачем, при обрахуванні розміру індексації відповідають даним отриманим [PERSON] від Міністерства соціальної політики України. (а.с. 153-159) За таких обставин, судом доходить висновку, що розрахунок індексації заробітної плати [PERSON] за період з 01 січня 2009 року по 30 червня 2015 року є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні судом встановлено наступне. Згідно з ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. За приписами ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Порядок обчислення середньої заробітної плати затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. Відповідно до п. 2 Порядку у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. За умовами п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Згідно з п. 4 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати. Матеріалами справи підтверджено, що позивач був звільнений із займаної посади 30 червня 2015 року. Отже, два місяці, які передують даті звільнення, є відповідно квітень-травень 2015 року. За квітень-травень 2015 року позивачу нараховано оклад у загальному розмірі 1251 грн., відпрацьовано за два місці 18 робочих днів, відтак середньоденний заробіток становить 69,50 грн. Суд не погоджується з позицією позивача, яка полягає у тому, що при обчисленні середньоденного заробітку необхідно включити нараховану ним індексацію заробітної плати, оскільки за наведеною постановою Кабінету Міністрів середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з фактичних виплат, отриманих позивачем за останні повні два місяці роботи. Індексація заробітної плати є предметом спору між позивачем та відповідачем, а тому не може бути врахована при розрахунках. Період затримки виплати заробітної плати становить 364 робочі дні. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні складає 25298 грн., тобто 69,50 х 364 робочі дні. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, вирішує стягнути з відповідача на користь позивача індексацію заробітної плати за період з 01 квітня 2009 року по 30 червня 2015 року у сумі 55203,32 гривні та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 25298 гривень за період з 01 липня 2015 року по 06 грудня 2016 року без виключення сум відрахування на податки та інші обов'язкові платежі. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав, наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1378 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial