Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

10 червня 2019 року представник Львівського національного аграрного університету звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті навчання. В позовній заяві зазначає, що Між Львівським національним аграрним університетом та [PERSON] укладено Договір № 7д/МЕХ/8 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 01.09.2015 (далі - Договір). Відповідно до п. 1 Договору Позивач взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Відповідача здійснити його навчання за напрямом підготовки (спеціальності) 8.10010203 „Механізація сільського господарства" денної форми навчання освітньо-кваліфікаційного рівня „Магістр". Умовами п. 9.1 Договору передбачено, що вартість освітньої послуги за один семестр становить 3 575 грн. 00 коп. У відповідності до п. 10 Договору Відповідач повинен вносити плату щосеместрово не пізніше ніж до початку семестру. Позивач зобов`язання по Договору виконав в повному обсязі, зарахував Відповідача студентом денної форми навчання за відповідним напрямком підготовки, де останній і навчався, а також Позивач здійснював надання освітньої послуги у повному обсязі. Згідно Наказу № 271/к-с від 15.07.2016 Відповідач був відрахований за невиконання вимог навчального плану, а саме як такого, що отримав незадовільні результати при здачі літньої екзаменаційної сесії 2015-2016 навчального року. Відповідач в порушення умов Договору свої зобов`язання не виконав та не вніс плату за отриману освітню послугу, заборгувавши перед Позивачем 7 150 грн. 00 коп. Вказане підтверджується Розрахунком заборгованості по платному навчанню. Просить постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь Львівського національного аграрного університету (80381, Львівська область, Жовківський район, м. Дубляни, вул. В.Великого, 1) заборгованість у сумі 7 150 грн. 00 коп. (рахунок № [NUMBER] в ДКСУ у м.Києві; МФО 820172; ідентифікаційний код 00493735) та судові витрати в сумі 1 921 грн. 00 коп. (рахунок № [NUMBER] ; МФО 820172; ідентифікаційний код 00493735) (а.с.1-3). 03 березня 2020 року в адресу Радехівського районного суду Львівської області надійшов відзив на позовну заяву у цивільній справі №451/797/19, в якому представник відповідача зазначив, що згідно витягу з наказу Львівського національного аграрного університету №315/к-с від 25.08.2015 року, на підставі рішення приймальної комісії (протокол №30 від 25.08.2015 року), та згідно договорів на індивідуальну підготовку, та за оплату, відбулося фактичне зарахування [PERSON] студентом першого курсу. Проте, сам Договір про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою було укладено без отримання передоплати 01.09.2015 року. При цьому, Згідно з п. 10 Договору про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою від 01.09.2015 року, Замовник вносить плату щосеместрово не пізніше ніж до початку семестру, тобто до 01.09.2015 року. Даний факт підтверджується наданим розрахунком заборгованості долученого до позовної заяви про її нарахування станом на 01 вересня 2015 року. Саме з цього дня позивачу стало відомо про порушення його права. Просить позовну заяву залишити без задоволення шляхом застосування наслідків позовної давності у справі №451/797/19 та судові витрати понесені відповідачем покласти на позивача у повному обсязі (а.с.49-50). В судове засідання представник позивача не з`явився. Скерував в адресу суду заяву про розгляд справи за відсутності представника за наявними матеріалами справи. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.78). Відповідач та його представник відповідача в судове засідання не з`явилися, адвокат Станіслав Замлинський надіслав в адресу суду заяву, згідно з вимогами якої пропонує розгляд справи у випадку неможливості забезпечити участь відповідача в судовому засіданні розгляд справи здійснити без їхньої участі, крім того, просив позовну заяву залишити без задоволення шляхом застосування наслідків позовної давності та стягнути вартість понесених судових витрат (а.с.66). Із врахуванням наведеного, на підставі ч.2 ст.247 та ст.279 ЦПК України розгляд справи проведено в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін, без застосування фіксування судового засідання технічними засобами та на підставі представлених суду доказів і письмових пояснень, викладених у заявах по суті справи. Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Відповідно до положень, викладених у ст.ст.13,81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд встановив, що між Львівським національним аграрним університетом та [PERSON] 1 вересня 2015 року було укладено Договір № 7д/MEX/8 про надання платних освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною особою, відповідно до якого позивач брав на себе зобов`язання щодо надання освітніх послуг [PERSON] , а відповідач зобов`язувався своєчасно вносити плату щосеместрово не пізніше ніж до початку семестру в розмірі 3575,00 грн. Загальна вартість освітньої послуги становить 10725,00 гривень (десять тисяч сімсот двадцять п`ять тисяч гривень) (а.с.4-5). Наказом №315/к-с від 25.08.2015 року [PERSON] було зараховано студентом першого курсу магістр відділення, факультету механіки та енергетики напряму підготовки (спеціальність) 8.10010203 Механізація С.Г. з 01.09.2015 року (а.с.51). Відповідно до Наказу Львівського національного аграрного університету №271/к-с від 15.07.2016 року, [PERSON] було відраховано за невиконання вимог навчального плану (а.с.7-7 зворот). Із розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач має заборгованість у розмірі 7150,00 грн (а.с.6). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України). Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною першою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК). Враховуючи вищенаведене, а саме те, що відповідач внаслідок неналежного виконання умов укладеного між сторонами договору допустив заборгованість перед позивачем, тому у останнього є всі підстави відповідно до Договору № 7д/МЕХ/8 вимагати погашення відповідачем існуючої заборгованості. Разом з тим, сторона відповідача просить застосувати наслідки позовної давності у цивільній справі №451/797/19. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно статті 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 4, 5 статті 267 Цивільного кодексу України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. При цьому, визначення початкового моменту перебігу позовної давності має важливе значення, оскільки від нього залежить і правильність обчислення позовної давності, і захист порушеного права. Початок перебігу позовної давності визначається відповідно до правил статті 261 Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 1 статті 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Тобто початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 13 лютого 2018 року у справі №910/9452/17. Як вбачається із розрахунку заборгованості позивачу було відомо про порушення зобов`язань відповідачем 1 вересня 2015 року, тобто в момент укладення договору. З даним позовом до суду позивач звернувся 10.06.2019. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач звернувся до суду поза межами строку позовної давності, який закінчився 31.08.2018 року (через три роки після виникнення та нарахування заборгованості (01.09.2015 року), а саме 03.06.2019 року, а заяву про поновлення позивачу строку на звернення до суду не подавав, суд вважає, що заява відповідача про застосування строку позовної давності у даній цивільній справі є обґрунтованою, відтак необхідно відмовити в задоволенні позову. Щодо судових витрат суд зазначає наступне. Відповідно положень ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п.1 ч.3. ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1, 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак судові витрати покладаються на сторону позивача. Враховуючи вимоги ч.1,2, ст. 141 ЦПК України, судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1200 грн (див. Акт надання послуг адвоката №1 до Договору про надання правничої допомоги №5 від 14 лютого 2020 року, а.с.52) необхідно стягнути з позивача в користь відповідача.

Outcome: approved