Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів в якому просила визнати припиненим договір поруки від 06 жовтня 2008 року укладений між нею та товариством з обмеженою відповідальністю "Комерційний банк "Даніель" (далі Банк). Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що 06.10.2008 року між Банком та [PERSON] укладений Кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 56 000 доларів США. За користування кредитом була встановлена процентна ставка у розмірі 16,99 % річних. В забезпечення виконання [PERSON] зобов'язання за даним договором, між нею та Банком цього ж дня був укладений договір поруки. Після отримання претензії від 25.02.2014 року з вимогою дострокового погашення боргу за кредитним договором, а також копії позовної заяви поданої Банком до Полонського районного суду про стягнення з позичальника та її як поручителя заборгованості за кредитом, вона дізналась, що процентну ставку за Кредитним договором від 06.10.2008 року Банком було змінено. Позивачка вважає, що у зв'язку з збільшенням без її згоди розміру процентної ставки, збільшився й обсяг її відповідальності як поручителя, а тому просила суд, на підставі ч. 1 ст. 559 ЦК України, визнати договір поруки припиненим. В судовому засіданні [PERSON] заявлений нею позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнав. Представник Банку заперечив проти задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази суд вважає позов слід задовольнити. Встановлено, що 06.10.2008 року між Банком та [PERSON] було укладено Кредитний договір, згідно з умовами якого позичальнику надано кредит у сумі 56 000 доларів США на строк до 05.10.2023 року зі сплатою 16,99 % річних, а позичальник зобов'язувався у строк та на умовах, визначених Кредитним договором, повернути кредит і сплатити проценти. Відповідно до пункту 3.3.4 Кредитного договору Банк має право за певних умов змінювати проценту ставку за користування кредитом, письмово повідомивши позичальника про зміну процентної ставки за 7 календарних днів з дати її зміни. З метою забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за Кредитним договором, 06.10.2008 року між Банком і [PERSON] було укладено договір поруки, за умовами якого вона відповідала перед банком за порушення зобов'язань боржником за основним договором. Згідно до пунктів 5.1., 5.2 договору поруки у разі зміни будь-яких умов виконання зобов'язань за Кредитним договором, що збільшують розмір зобов'язань боржника, сторони вносять відповідні зміни до умов цього Договору шляхом укладення додаткових угоди. Зміни чи доповнення до умов договору поруки можливі лише за взаємною згодою сторін, що оформляються додатковою угодою сторін в письмовій формі. 23 лютого 2009 року між Банком і [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до Кредитного договору, за умовами пункту 1 якої, пункти 1.1., 5.1, 5.2 основного договору викладено у новій редакції, зокрема визначено, що позичальник щомісяця сплачує відсотки за користування кредитом у розмірі 16,99 % річних, крім періоду з 01.02.2009 року по 30.04.2009 року включно у розмірі 10,99 % річних, та періоду з 01.05.2009 року по 31.12.2009 року включно у розмірі 19,24 % річних, а з 01.01.2010 року у розмірі 16,99 % річних. Зазначена додаткова угода укладена між банком та позичальником за відсутності згоди поручителя. Вирішуючи питання обґрунтованості позовних вимог [PERSON] суд виходить із такого. Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (частина перша статті 554 ЦК України). Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання. Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника, та кредитором боржника. Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (частина перша статті 653 ЦК України). За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. По справі встановлено, що згаданою додатковою угодою були внесені зміни до Кредитного договору, якими визначено новий порядок сплати процентів за користування кредитом, та фактично у період з 01.02.2009 року по 31.12.2009 року змінено розмір процентної ставки. За даними розрахунку Банку різниці у нарахованих і сплачених відсотках позичальником, у зазначений період дії Кредитного договору, в зв'язку із укладенням додаткової угоди [PERSON] нараховано відсотків за користування кредитом за зміненим розміром процентної ставки у сумі 8587,24 доларів США, які ним сплачені. Разом з тим, за умовами Кредитного договору без урахуванням змін внесених до нього додатковою угодою, [PERSON] згідно до вказаного розрахунку, мало бути нараховано до сплати відсотків за ставкою 16,99 % річних в сумі 8561,22 доларів США. Отже, внесення змін до умов Кредитного договору внаслідок укладення додаткової угоди призвела до збільшення розміру сплати відсотків за користування кредитом на суму 26,02 долари США. Відповідно до частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, зокрема у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Суд, при вирішенні спору вважає також зазначити наступне. У пункті 1.2 договору поруки від 06.10.2008 року укладеного між Банком та [PERSON] вказано, що поручитель ознайомлений з умовами Кредитного договору та погоджується з ними. Разом з тим, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Отже, незважаючи, що Кредитним договором, з умовами якого погодився поручитель, були передбачені порядок та підстави зміни процентної ставки за користування кредитом, а додатковою угодою до Кредитного договору, укладеною без згоди поручителя, встановлено нові умови, які призвели до збільшення розміру процентної ставки, тобто змінено зобов'язання, забезпечене порукою, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя, а тому відповідно до частини першої статті 559 ЦК України суд знаходить підстави для визнання поруки такою, що припинена. При вирішені даного спору суд врахував правові висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-70 цс 14 від 10.09.2014 року, які відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України є обов'язковими у подібних правовідносинах.

Outcome: approved