Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

12.03.2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивовані тим, що в період з 2009 р. по лютий 2013р. вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2013р. шлюб розірвано. 21.06.2013р. вона змінила прізвище зі «[PERSON]» на «[PERSON]». Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Син проживає з нею, та знаходиться на її повному утриманні, на підставі чого просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явився, про час, день та місце судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду письмову заяву від 30.04.2014р., в якій просив розглянути справу за його відсутністю, позов підтримав у повному обсязі (а.с.10). Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час судового засідання повідомлений належним чином. Надав суду заяву від 30.04.2014 року, в якій вказував, що просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає повністю (а.с.12). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та задовольняє позов в повному обсязі. Судом встановлено, що сторони в період з 2009 р. по лютий 2013р. перебували у шлюбі. Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20.02.2013р. шлюб між сторонами розірваний (а.с.3-4). 21.06.2013р. позивачка змінила своє прізвище зі «[PERSON]» на «[PERSON]», уклавши шлюб з [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 540 та було видане Красногвардійським відділом державної РАЦС реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції Свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 21.06.2013 року (а.с.11). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане виконкомом Новомиколаївської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 20 серпня 2009р. (а.с.5). Згідно довідки Новомиколаївської селищної ради від 12.03.2014 року № 294, [PERSON], [INFO], знаходиться на повному утриманні позивачки (а.с. 6). Відповідач добровільно не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дитини. Ці обставини визнані сторонами та не потребують доказуванню в силу ч.1 ст. 61 ЦПК України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини. Статтею 191 СК України, передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За такими обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі статтею 5 частини 1 пункта 3 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved