Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 19.04.2012 року відносно нього та [PERSON] було порушено кримінальну справу №06/3616 за ознаками злочину, передбаченого ч.3 ст.191 КК України. 23.04.2012 року йому було обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання. 28.04.2012 року у позивача був вилучений транспортний засіб "Daimler-Benz 207D" 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який 13.04.2012 року визнаний речовим доказом по справі та переданий для зберігання на штрафний майданчик ДАІ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області до вирішення справи по суті. 28.04.2012 року дії [PERSON] та [PERSON] перекваліфіковано з ч.3 ст.191 КК України на ч.2 ст.185 КК України. 24.05.2012 року позивачу повторно обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд з постійного місця проживання та в цей же день пред'явлено обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України. 03.07.2012 року кримінальна справа разом із затвердженим обвинувальним висновком спрямована до Коростенського міськрайонного суду Житомирської області для розгляду по суті. 26.11.2013 року вироком суду [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України та призначено покарання у виді 4 місяців арешту кожному. На підставі ч.4 ст.74 КК України звільнено від призначеного покарання, запобіжний захід до вступу вироку в законну силу скасовано, а речовий доказ по справі - вищевказаний автомобіль, який зберігався на штрафмайданчику ДАІ Коростенського МВ, повернуто його володільцю - [PERSON] 11.02.2014 року ухвалою Апеляційного суду Житомирської області вирок Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 26.11.2013 року скасовано, а справу повернуто на новий судовий розгляд. Постановою від 22.12.2015 року Коростенський міськрайонний суд повернув кримінальну справу для організації та проведення додаткового розслідування прокурору Коростенської місцевої прокуратури Житомирської області. Додаткове розслідування кримінальної справи здійснювалось згідно норм КПК України у редакції 2012 року, у зв'язку із чим кримінальна справа №1-382/12 була перереєстрована у кримінальне провадження №12015060060001660 з внесенням 30.12.2015 року відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.185 КК України і постановою прокурора Коростенської місцевої прокуратури від 30.12.2015 року провадження закрито через відсутність в діянні [PERSON] та [PERSON] складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Також даною постановою прийнято рішення щодо повернення [PERSON] речового доказу - автомобіля "Daimler-Benz" 207D 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зберігався на штрафмайданчику ДАІ. Відомості про прийняте рішення внесені до Єдиного реєстру судових розслідувань. Дана постанова ніким не оскаржувалась і набула законної сили. Таким чином, [PERSON] перебував під слідством та судом з 19.04.2012 року до 30.12.2015 року, а всього 3 роки 8 місяців 11 днів, при цьому свою вину у скоєнні інкримінованого йому злочину не визнавав протягом усього часу ведення досудового розслідування та розгляду справи в суді. 23.11.2012 року між [PERSON] та адвокатським об'єднанням «Мельниченко, Чайка та партнери», в особі адвоката [PERSON], укладено договір №1/11-12 з надання правової допомоги. Право адвоката [PERSON] на заняття адвокатською діяльністю підтверджується свідоцтвом [NUMBER], виданим Київською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією 29.03.2011 року. Оплата послуг з надання правової допомоги за вказаним договором відповідно до додатку №1 здійснюється [PERSON] у розмірі 45 мінімальних заробітних плат на момент оплати і вноситься після завершення кримінальної справи та після подання позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної особі незаконним рішенням, діями чи бездіяльністю органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду. Відповідно до проведеного висновку експертного дослідження за результатами проведення психологічного дослідження №8747/17-61 від 24.10.2017 року, внаслідок незаконного притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності останньому спричинені страждання (моральна шкода) орієнтований еквівалент якої складає 66 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (у 2017 році становить 3200 гривень, тому еквівалент на момент подання позову становить 211200 гривень). Вартість даного дослідження оплачена [PERSON] у повному обсязі, відповідно до прибутково-касового ордеру та акту здачі-приймання висновку експертного дослідження і становить 7142,40 гривень. В день повернення речового доказу по справі - автомобіля марки "Daimler-Benz 207D" 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], який зберігався на штрафмайданчику ДАІ Коростенського МВ УМВС України в Житомирські області, його володільцем - [PERSON], було встановлено, що даний автомобіль частково розукомплектовано та суттєво зіпсовано кузов іржею внаслідок його тривалого неналежного зберігання на вулиці. У зв'язку з цим, для визначення вартості матеріального збитку завданого автомобілю, між [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №45/16 від 10.10.2016 року. Вартість даного дослідження в сумі 600 гривень оплачена [PERSON] у повному обсязі, відповідно до квитанції серії АУАА №564995 від 21.10.2016 року . Відповідно до звіту №45/16 від 20.10.2016 року про оцінку колісного транспортного засобу "Daimler-Benz" 207D 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] [NUMBER], вартість матеріального збитку, завданого власнику даного КТЗ, станом на 12.102016 року, без урахування ПДВ, становить 103045 гривень. Внаслідок незаконного притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності і обрання йому запобіжного заходу у виді підписки про невиїзд, останній був позбавлений можливості працювати за фахом та реалізовувати належним чином підприємницьку діяльність, був змушений весь час перебування під слідством та судом утримувати домашнє господарство, свою дружину та дітей виключно за рахунок зароблених на протязі всього життя заощаджень. Також [PERSON] зазнав суттєвих моральних страждань (неможливості реалізації власних амбіцій; почуттів зневаги до власної честі та гідності; реалізації відчуття безпеки і правової захищеності щодо себе та своєї родини, а також взаємодії з правоохоронними органами, як гарантами таких; у реалізації прав та обов'язків глави сім'ї, чоловіка та батька; дружнього спілкування з товаришами та колегами), не мав можливості вільно користуватися належним йому майном, зокрема автомобілем, який було вилучено, та як наслідок, значно зіпсовано умовами зберігання. Разом з цим, факт притягнення в якості обвинуваченого був доведений до відома громадськості та негативно вплинув на стосунки [PERSON] з оточуючими, він весь час вимушений був доводити свою невинуватість. Під час перебування під слідством та судом, внаслідок сукупності вищезгаданих обставин, значно погіршився стан його здоров'я. Таким чином, незаконними діями посадових осіб правоохоронних органів України [PERSON] завдано майнової та немайнової (моральної) шкоди, яку просив стягнути із Державної казначейської служби України за рахунок державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку державного бюджету України: - у якості відшкодування завданої немайнової (моральної) шкоди суму у розмірі 66 мінімальних заробітних плат, установлених на момент розгляду справи судом (орієнтовно на момент подачі позову 211200 гривень); - у якості відшкодування майнової шкоди - матеріального збитку, завданого автомобілю марки "Daimler-Benz 207D" 1987 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], у розмірі 103045 гривень; - у якості відшкодування витрат понесених на оплату експертного психологічного дослідження у розмірі 7142,40 гривень, витрати понесені на оплату експертного дослідження колісного транспортного засобу "Daimler-Benz 207D" 1987 року випуску, у розмірі 600 гривень, а всього судових витрат на загальну суму 7742,40 гривень. Сторона позивача письмово повідомила про розгляд справи у їх відсутності, в наданих суду заявах зазначила, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань або заперечень з приводу пред"явлених вимог суду не подав. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства, прокуратури, суду, який регулюється положеннями ст.1176 Цивільного кодексу України (далі: ЦК України), Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" (далі: Закон), Положенням про застосування Закону України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду"//Затв. наказом МУЮ від 06.03.1996 року №106/1131 (далі Положення). 19.04.2012 року відносно [PERSON] порушено кримінальну справу №06/3616, яка в подальшому була перереєстрована в кримінальне провадження №12015060060001660 за ст.185 ч.2 КК України. 23.04.2012 року та 24.05.2012 року постановами слідчого Кравченку Л.П. обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. 24.05.2012 року винесено постанову про притягнення [PERSON] як обвинуваченого в скоєні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України. 21.10.2012 року прокурором було затверджено обвинувальний висновок та кримінальну справу направлено до суду. Вироком Коростенського міськрайонного суду від 26.11.2013 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України та призначено покарання за вказаною нормою закону у виді 4 місяців арешту. Відповідно до ч.4 ст.74 КК України звільнено від призначеного покарання, так як на час розгляду справи в суді засуджений не є суспільно-небезпечною особою. Запобіжний захід скасовано. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 11.02.2014 року вищевказаний вирок суду скасований, справу повернуто на новий судовий розгляд. Постановою Коростенського міськрайонного суду від 15.09.2014 року кримінальну справу по обвинуваченню [PERSON] та [PERSON] за ст.185 ч.2 КК України повернуто прокурору на додаткове розслідування. Ухвалою Апеляційного суду Житомирської області від 25.11.2014 року вказана постанова скасована. Справа направлена на новий судовий розгляд. Запобіжний захід залишено підписку про невиїзд. 22.12.2015 року постановою Коростенського міськрайонного суду кримінальну справу відносно [PERSON] та [PERSON] за ст.185 ч.2 КК України повернуто прокурору на додаткове розслідування. 30.12.2015 року постановою прокурора Коростенської місцевої прокуратури Поліновського Р.А. кримінальне провадження, яке було внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12015060060001660 від 30.12.2015 року за ч.2 ст.185 КК України відносно [PERSON] та [PERSON], закрито через відсутність в діянні складу кримінального правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України. Одночасно вирішено питання про речові докази, зокрема автомобіль марки "Daimler-Benz 207D", д.н.з. [NUMBER], який зберігається на штраф-майданчику на той час ДАІ Коростенського МВ УМВС України в Житомирській області, який підлягає поверненню [PERSON] Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду" в дійсній редакції та редакції, яка діяла на момент прийняття процесуальних рішень, якими обмежувались право позивача, передбачено, що підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, притягнення як обвинуваченого (повідомлення про підозру), незаконного взяття та тримання під вартою (ст.1 ч.1 п.1 Закону). Право на її відшкодування виникає у випадку закриття кримінальної справи за відсутності у діянні складу злочину (ст.2 ч.1, п.2 Закону). Згідно зі ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Отже, оскільки кримінальна справа (кримінальне провадження), в межах якого позивача було притягнуто до кримінальної відповідальності та засуджено за вчинення злочину, передбаченого ст.185 ч.2 КК України, в подальшому була закрита за відсутністю в діях складу злочину, у позивача виникло право на відшкодування заподіяної такими діями шкоди. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Відповідно до ст. 1, п. 5 ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодуванню громадянинові підлягає моральна шкода у випадках незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Частиною ч. 3 ст. 13 вищевказаного Закону передбачено, що відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом проводиться, виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Ураховуючи встановлені обставини справи, тривалість перебування позивача під слідством і судом (з 19.04.2012 року до 30.12.2015 року, тобто 3 роки 8 місяців 11 днів), глибину його переживань, вимушені зміни у житті, з урахуванням вимог розумності і справедливості, позов в частині відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню на суму 165133 гривні 06 копійок, відповідно до проведеного наступним чином розрахунку (період знаходження під слідством та судом з 19.04.2012 року до 30.12.2015 року, що складає 3 роки 8 місяців 11 днів помножити на мінімальну заробітну плату на час розгляду справи (3723 гривні), тобто (44 місяці х3723 гривні = 163812 гривень; 3723гривні поділити на 31 день х 11 днів= 1321, 06 гривень; 163812+1321, 06 = 165133, 06 гривень). Також обгрунтованою є вимога позивача про стягнення коштів в розмірі 103045 гривень, як матеріального збитку, завданого зіпсуванням транспортного засобу "Daimler-Benz 207D" 1987 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який був визнаний речовим доказом у справі та поміщений на штраф-майданчик де не були забезпечені належні умови для його зберігання . Розмір шкоди відповідачем не оспорений та не спростований. У справі позивачем понесені витрати за проведення експертного психологічного дослідження в розмірі 7142 гривні 40 копійок та автотоварозначого дослідження в розмірі 600 гривень. Вказані витрати підлягають стягненню на користь позивача.

Outcome: partial