Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

24 вересня 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 19 листопада 2015 року у вказаній цивільній справі судом було ухвалено заочне рішення. Рішенням суду позов задоволено. Стягнуто із [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за договором № б/н від 07.08.2007 року станом на 31.07.2015 року в розмірі 14992,23 грн., яка складається з 5283,82 грн. заборгованість за кредитом, 6754,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1764,20 грн.- заборгованість за комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 690,11 грн. штраф (процента складова). Стягнуто з [PERSON], [INFO] (ІПН [NUMBER]) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у розмірі 1218,00 грн. (а.с.32-33). Ухвалою Самарського районного суду від 28 вересня 2016 року скасовано заочне рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська, ухвалене 19 листопада 2015\~ року по цивільній справі № 206/5329/15-ц, провадження № 2/206/1424/15 за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до [PERSON] про стягнення заборгованості. Призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с.64). В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.08.2007 року, разом з умовами та правилами надання банківських послуг, що складає кредитний договір між відповідачем та банком, відповідач отримав кредит у розмірі 250,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі. Відповідач, в свою чергу, не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, в звязку з чим станом на 31.07.2015 року має заборгованість в розмірі 14992,23 грн., яка складається з 5283,82 грн. заборгованість за кредитом, 6754,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1764,20 грн.- заборгованість за комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 690,11 грн. штраф (процента складова). На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача на його користь заборгованість по кредитному договору у розмірі 14992,23 грн. та судові витрати (а.с.1-2). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав до суду письмові пояснення в яких зазначає, що 07 серпня 2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 250.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22.80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Стосовно форми договору зазначає, що при оформленні кредиту заява на отримання кредиту, підписується повнолітньою, дієздатною особою, яким підтверджується, що позичальник ознайомлений з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, Позичальник підтвердив свою згоду нате, що Заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним і Банком Договір про надання банківських послуг. Укладання Договору здійснюється за принципом укладання між Банком і клієнтом договору приєднання (ст. 634 Цивільного кодексу). Підписанням заяви Позичальник приєднується до запропонованих банком Умовами та Тарифами. Тобто, в даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві Позичальника, Умовах надання банківських послуг, Правилах користування платіжною карткою та Тарифах. Таким чином, між Банком та Позичальником укладається договір у письмовій формі. Укладення кредитного договору таким чином чинному законодавству України не суперечить. З моменту оформлення кредитного договору пройшло "9" років, Позичальник в Банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Оскільки відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку без зазначення цільового призначення, даний кредитний договір не можна вважати споживчим. Таким чином, посилання відповідача на ЗУ «Про захист прав споживачів» не має жодного смислового навантаження. Нарахування пені за кредитними картами здійснюється з 01.05.2009 року в розмірі 1% від суми заборгованості, але не менше 30грн, дані зміни затверджені Наказом СП-2009-289 від 07.04.2009 року. В подальшому Наказом СП-2013-6500941 от 28.01.2013р. розмір пені було збільшено до 50 грн., яка нараховується щомісячно у разі виникнення простроченої заборгованості по кредит\-на суму від 100грн. 05.07.2013 року Наказом СП-2013-6783906 внесені зміни в тарифи банківського обслуговування щодо розміру пені, а саме: у разі виникнення простроченої заборгованості на протязі одного місяця - сплачується пеня в розмірі 50 грн.; у разі виникнення простроченої заборгованості другий місяць поспіль - сплачується пеня в розмірі 100 грн. Щодо нарахування штрафів: сторони за договором передбачили у разі порушення Позичальником термінів платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більше ніж на 120 днів Банком нараховується штраф за формулою: "" 500"" грн. + "" 5"" % від заборгованості за кредитом, що передбачено п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно Умов та Правил надання банківських послуг Банк має право: відповідно дно п. 5.3 кредитного договору, Банк має право проводити зміни Тарифів, а також інших умов з обслуговування карткового рахунку, про що інформує клієнта шляхом надання виписки по картковому рахунку. Відповідно до п. 6.3. Договору в обов'язки клієнта входить отримувати виписки про стан картрахунку і проведені операції по картрахунку. Таким чином, твердження відповідача щодо неправомірного нарахування Банком неустойки хибне. Відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах банків, а отже й отримав кредитну картку №5457082971724419, оскільки проведення операцій є неможливим без наявності картки. Також з розрахунку заборгованості та наданої виписки про рух коштів чітко вбачається, що відповідач частково сплачував заборгованість за договором. З матеріалів справи не вбачається, а відповідачем не доведено відсутність заборгованості та, відповідно, виконання умов договору належним чином, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Надана виписка по картковому рахунку та розрахунок заборгованості, є належними та допустимими доказами по справі. Відповідачем розрахунок заборгованості не спростований, розрахунок не наданий, судово-економічні експертизи по справі не призначались. Таким чином, твердження відповідача щодо неотримання кредитних коштів не відповідає дійсності. Стосовно строків позовної давності зазначає, що згідно Умов та Правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці. Згідно Умов та Правил "картрахунки відкриваються на невизначений строк . Відповідно до Правил користування карткою строк дії картки вказано на лицевій стороні Картки (місяць та рік). Картка діє до останнього календарного дня вказаного місяця. Отже, строк картки до останнього дня 07.2015 року. Вони звернулися до суду з позовом 22.09.2015 року до спливу року позовної давності. Також відповідач певного часу належним чином виконував свої зобов'язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов'язання за договором (а.с.77-82). Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог у повному обсязі, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, в задоволенні позову просив суд відмовити та стягнути витрати на правову допомогу. Також надав письмові заперечення в яких просить застосувати строки позовної давності та зазначив, що доводи позивача, що між сторонами укладений кредитний договір належним чином, а саме у вигляді договору приєднання є безпідставними, оскільки: згідно зі ст. 1055 ЦКУ кредитний договір укладається у письмовій формі та кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Віднесення кредитних договорів до договорів приєднання за тією ознакою, що позичальник позбавлений можливості запропонувати свої умови договору, можливе у разі укладення такого договору між банком (іншою фінансовою установою) та фізичною особою, яка не є суб'єктом підприємницької діяльності. При цьому предметом такого договору є споживче кредитування. Тобто укладання кредитного договору у формі договору-приєднання можливе виключно при отримання споживчих кредитів. На підставі зазначеного вище можна зробити висновок, що між позивачем та відповідачем не був письмово укладений кредитний договір, у звязку з чим нарахування будь-яких штрафних санкцій, % за користування коштами (крім тих, що визначені у заяві) та інші вимоги позивача є безпідставними. Позивач зазначає, що відповідач отримав кредит у розмірі 250, 00грн. з умовами оплати відсотків за користування у вигляді 22,80 %, що є неправдивою інформацією. Оскільки, він дійсно отримав кредит у розмірі 250, 00грн., але із 1 % базовою процентною ставкою, що визначена у заявці. Відповідні умови є суттєвими, адже збільшення у 22.8 разів розміру %, та як наслідок збільшення суми кредиту у розмірі 250, 00грн. до суми 14 992, 23грн. (з урахуванням % та штрафних санкцій), що у 59 разів перевищують недоведену банком суму боргу, взагалі зменшують до 0 зацікавленість відповідача, як кінцевого споживача. Крім того, відповідні послуги при розрахунку позивача - не відповідають загальній ринковій вартості таких послуг. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Тобто, позивачем не здійснювалося попередження про зміни до начебто укладеного кредитного договору належним чином, у звязку з чим, позивач самостійно вносив зміни до начебто укладеного кредитного договору, що заборонено чинним законодавством України. Крім того, позивачем навіть не було дотримано зазначених їм умов пп. 5.З., 6.3. Умов та правил надання банківських послуг, оскільки він жодного разу не отримував повідомлення про зміну тарифів за 7 днів, у тому числі шляхом отримання виписки за 7 днів до зміни тарифів. Також, позив Gold», та згідно фото зазначених карт у документі щодо зміни тарифів та фото, на якому є він, видно, що він не тримає й приблизно схожий предмет, як картку «Универсальную» або «Универсальную Gold», що зазначені як приклад у документах позивача щодо зміни тарифів. На підставі зазначеного вище можна зробити висновок, що позивачем здійснювалися неправомірні зміни до начебто укладеного сторонами кредитного договору стосовно доказів отримання картки та довідки від банку щодо строку дії картки, вважає їх неналежними доказами, оскільки на фотокартці можна лише впізнати його, проте на фото не видно який саме предмет він тримає у руці, можна лише побачити силуети невеликого предмету білого кольору; довідка про строк дії картки не може братися до уваги, оскільки позивач є зацікавленою особою та міг самостійно зробити відповідну довідку із потрібним останньому строком дії картки. Він взагалі не визнає право позивача на зазначені кошти та вважає, що позивач безпідставно прирівняв заявку на отримання карти до кредитного договору та самостійно вносив зміни до такого договору. Згідно підписаної ним заявки, позивач мав право виключно стягнути з нього суму отриманих коштів, штраф 250грн. + 5 % від суми позову, а також базову процентну ставку у розмірі 1 %. Проте, й на зазначені виплати сплив строк позовної давності. Зазначені строки минули до дня подання позову, а саме до 24.09.2015р., оскільки останнє використання картки відбулося 14.12.2011р. на суму 288,76грн., де чітко можна простежити номер картки (перші та останні цифри); надходження готівки 20.10.2012р. не повязане із використанням отриманої картки та на може буди підтвердженням чинності картки, оскільки у касі банку поповнюється рахунок його, а не картка, при цьому, строк давності картки мав вже минути, оскільки зазвичай строк дії картки не перевищу 5 років та позивачем на доведено іншого у наданій документації та поясненнях (а.с.70-71, 146-150). Вислухавши пояснення та доводи представника позивача, який підтримав позов, відповідача, який заперечував проти задоволення позовних вимог, дослідивши письмові докази справи, суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної заяви необхідно відмовити з наступних підстав, встановлених в судовому засіданні. В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори й інші правочини Згідно ст.ст. 1050 та 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Суд встановив, що 07.08.2007 року відповідач подав позивачу заяву про встановлення ліміту кредитування в сумі 250,00 гривень з базовою процентною ставкою 1,0 % на місяць на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.6). На підставі цієї заяви, 07.08.2007 року, було відкрито рахунок та оформлено кредитну картку "Універсальна" № 5457082971724419, про що свідчить відмітка в заяві клієнта в розділі «Відмітки банку» (а.с.6). З цієї ж заяви вбачається, що позичальник надав згоду на те, що банк має право у будь-який момент збільшити, зменшити чи скасувати кредитний ліміт. Банк інформує клієнта щодо розміру спершу встановленого кредитного ліміту. Відповідно до п. 1.1. Умов та правил надання банківських послуг, які підписані позивачем - умови та правила надання банківських послуг визначають умови, на яких ПриватБанк пропонує клієнтам платіжні картки, а також інші банківські послуги, зазначених у Заяві та в Пам'ятці клієнта. Належним чином заповнена заява підписується клієнтом , таким чином виражає свою згоду, що заява разом з пам'яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами складають договір про надання банківських послуг. Пунктом 3.1 Умов визначено, що для надання послуг банк відкриває клієнту картки, їх вид та строк дії визначений в Заяві та Пам'ятці клієнта, підписанням якого клієнт та банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата відкриття рахунку, зазначена у розділі "Відмітки банку" заяви. Пунктом 3.1 розділу 2 Умов визначено строк дії картки та подовження дії картки. Сторони в судовому засіданні не заперечували, що строк дії картки 5 років, про що також надано банком довідку (а.с.84). Згідно розрахунку заборгованості за договором № б/н від 07.08.2007 року станом на 31.07.2015 року відповідач має заборгованість в розмірі 14992,23 грн., яка складається з 5283,82 грн. заборгованість за кредитом, 6754,10 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1764,20 грн.- заборгованість за комісією, 500 грн. штраф (фіксована частина), 690,11 грн. штраф (процента складова) (а.с. 3-6). З наданої позивачем виписки по рахунку № 5457082971724419 [PERSON] вбачається, що остання операція по картці відповідачем відбулася ще у грудня 2011 року (а.с.95-142). Суд не приймає до уваги доводи позивача, що строк картки до останнього дня 07.2015 року, а вони звернулися до суду 22.09.2015 року без пропуску строку звернення до суду, оскільки відповідач не звертався за подовженням дії картки. Таким чином, суд вважає, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обовязку, можуть з урахуванням конкретних обставин справи належати часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій. При цьому якщо виконання зобовязань передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизначених) частин платежу. Бездіяльність боржника (наприклад, не оспорювання ним безспірного списання коштів, якщо така можливість допускається за законом або договором) не свідчить про переривання перебігу позовної давності, оскільки таке переривання можливе лише шляхом вчинення дій. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила частина перша статті 261 ЦК України. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 23.11.2016 року по справі № 6-2104цс16. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне застосувати загальні положення цивільного законодавства щодо строків позовної давності до врегулювання відносин, повязаних із наданням кредиту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до загальних норм цивільного законодавства, а саме ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна даність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до вирішення ним рішення. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене, беручи до уваги таку письмову заяву відповідача та в силу дії ч. 4 ст. 267 ЦК України, якою передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, оскільки встановлено, що позивач порушив вимоги щодо позовної давності для звернення до суду. Також відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 84 ЦПК України, витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частинипозовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідач надав до матеріалів справи договір про правову допомогу зі спеціалістом від 17 серпня 2016р., додатки, інформація про отримання грошових коштів та квитанції та акти здачі-приймання наданих послуг в яких зокрема було здійснено аналіз документів, усні консультації, підготовка документів (а.с.155-172). Відповідно до ч. 1 Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" \~розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З наданих відповідачем документів вбачається, що спеціалістом виконувалися дії, які не відносяться до процесуальних. Таким чином, витрати на правову допомогу стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed