Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-07 00:00:00

05 травня 2015 року позивач звернулася до Вінницького районного суду із позовом до відповідача про визнання права в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) . В обґрунтування своїх позовних вимог, після їх уточнення , позивач зазначила, що 01.12.1996 року помер її дід- Ваколюк [PERSON]. За життя він мав право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №057847, виданого 17 квітня 2000 року на підставі рішення Вінницької райдержадміністрації від 13 квітня 2000 року №208. У звязку з тим, що даний сертифікат виданий 17 квітня 2000 року, тобто після смерті [PERSON], тому вона не має змоги оформити свої спадкові права на дане спадкове майно в нотаріальній конторі, що підтверджується листом Вінницької районної державної нотаріальної контори від 16 квітня 2015 року. Вказує, що після смерті дідуся [PERSON] єдиним спадкоємцем за законом першої черги на момент його смерті була її матір [PERSON], інших спадкоємців першої черги за законом після його смерті не має. Її матір померла 06 липня 2014 року. Тому на час звернення до суду вона є єдиним спадкоємцем за законом , просить суд визнати з нею право в порядку спадкування за законом після смерті батька та матері на вищевказану земельну частку (пай). У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися, але через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідач також в судове засідання не зявився та надав заяву про розгляд даної справи у його відсутності, проти задоволення даного позову не заперечує. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтованій та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено та сторонами не оскаржувалося, що спадкодавець [PERSON] помер 01 грудня 1996 року, що вбачається з копії свідоцтва про смерть серії І-АМ №369027 (а.с.6) та після смерті спадкодавця спадщину за законом прийняла його донька [PERSON], але за життя не оформила своїх спадкових справ в нотаріальній конторі, що підтверджується листом Тиврівською державної нотаріальної контори від 16.04.2015 року (а.с.36). 06 липня 2014 року померла [PERSON], мати позивачки, що підтверджується свідоцтвом про її смерть серії І-АМ №290574, видане 08 липня 2014 року Виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.7). Позивачка є дочкою [PERSON], яка померла 06.07.2014 року, прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав після смерті 01.12.1996 року її батька [PERSON], що підтверджено копіями свідоцтв: про народження серії ІІІ-УР №562709, видане 20.04.1959 року Сокиринецькою сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.9); про укладення шлюбу серії І-АМ №124460, видане повторно 12.11.2012 року відділом РАЦС Немирівського районного управління юстиції (а.с.10); про народження серії ІІ-ЛА №269434, видане 29 червня 1979 року Єст. ССР Вируським районним виконкомом СДТ відділ ЗАГС (а.с.11); про укладення шлюбу, серії І-АМ №302192, видане 16 листопада 1996 року Писарівською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.12); про смерть І-АМ №369027, видане 05 грудня 1996 року Сокиринецькою сільською радою народних депутатів (а.с.6) та про смерть серії І-АМ №290574, видане 08 липня 2014 року Виконавчим комітетом Тростянецької сільської ради Тиврівського району Вінницької області (а.с.7). Згідно довідки виданою виконкомом Сокиринецької сільської ради Вінницького району Вінницької області №163 від 30.03.2015 року вбачається що, дійсно [PERSON] була єдиним спадкоємцем першої черги за законом на момент смерті свого батька [PERSON], який помер 01 грудня 1996 року (а.с.26); записів по господарських книг Сокиринецької сільської ради (а.с.28-35) та довідки виданою Тростянецькою сільською радою Тиврівського району Вінницької області №213 від 18.03.2015 року вбачається що, [PERSON], яка померла 06 липня 2014 року, була зареєстрована та постійно проживала разом зі своєю донькою [PERSON], [INFO] (а.с.27) При житті спадкодавцю на праві власності належала земельна частка (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, що належало померлій згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ВН №057847, виданий 17 квітня 2000 року на підставі рішення Вінницької райдержадміністрації від 13 квітня 2000 року №208 на імя [PERSON] (а.с.17). З виписки протоколу загальних зборів КСП «Дніпро» с. Сокиринці Вінницького району від 18 лютого 2000 року, вбачається, що [PERSON] дійсно є членом КСП « Дніпро», має право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність КСП « Дніпро» і включений до списку на земельну частку (пай) (а.с.20-23). З відповіді державного нотаріуса (а.с.36), вбачається, що позивач прийняла спадщину за законом після смерті [PERSON], подавши в строк відповідну заяву, а також нотаріус відмовив позивачу видати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), так як сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ВН №057847, виданий 17 квітня 2000 року (а.с.17), тобто після смерті [PERSON] 01 грудня 1996 року. Також з цієї відповіді вбачається, що після смерті 01 грудня 1996 року [PERSON] заведена спадкова справа за №378/2013 року в якій вбачається, що спадщину за законом прийняла лише позивачка у справі, інших спадкоємців не має. Застосовую норми матеріального та процесуального права суд виходить з наступного: Згідно до розяснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», вбачається , що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до розяснень ,викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Судом встановлено, [PERSON] помер 01 грудня 1996 року, тому при вирішенні даного спору суд, повинен керуватися відповідними нормами ЦК УРСР та Земельного кодексу України 1990 року (в редакції 1992 року). Згідно до положень ч.ч.1-4,9,10 ст. 5 Земельного кодексу України 1990 року ( в редакції 1992 року). Земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Розпорядження земельними ділянками, що перебувають у колективній власності громадян, здійснюється за рішенням загальних зборів колективу співвласників. У колективну власність можуть бути передані землі колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств в тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, землі садівничих товариств - за рішенням загальних зборів цих підприємств, кооперативів, товариств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умовах, передбачених цивільним законодавством щодо успадкування майна, та статутом відповідного колективного підприємства. За відсутності спадкоємців переважне право на земельну частку мають члени цих підприємств, кооперативів і товариств. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК Української РСР , спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Судом встановлено, що при житті [PERSON] був членом КСП «Дніпро», мав право на земельну частку (пай) із земель переданих у колективну власність КСП « Дніпро» і включений до списку на земельну частку (пай), в свою чергу позивач, є єдиним спадкоємцем за законом після його смерті, а тому у суду є всі законі підстави визнати за позивачем право в порядку спадкування за законом на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Дніпро» розміром 1,57 в умовах кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі на місцевості, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №057847 виданий 17 квітня 2000 року на підставі рішення Вінницької райдержадміністрації від 13 квітня 2000 року №208, виданого на імя [PERSON]

Outcome: approved