Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

10 квітня 2017 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька [PERSON], [INFO], уродженця [INFO], громадянина України, був зареєстрований за адресою Україна, [ADDRESS], який помер 15 січня 2017 року в м. Ясинувата Донецької області, Україна. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що 15 січня 2017 року в місті Ясинувата Донецької області помер її батько [PERSON], про що 16.01.2017 року було видане лікарське свідоцтво про смерть № 12 та 17.01.2017р. отримано свідоцтво про смерть серія ДНР № 062212. Заявник звернувся до Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області для державної реєстрації смерті батька, однак їй було відмовлено, оскільки представлене свідоцтво про смерть видане на тимчасово окупованій території, таке свідоцтво про смерть є недійсним та не створює правових наслідків на території України. Заявнця в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, повністю підтримала заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява про становлення факту смерті особи на тимчасово окупованій територій України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої територій, відповідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], рідний батько заявниці. 15 січня 2017 року в м. Ясинувата Донецької області [PERSON] помер, про що 16.01.2017 року було видано лікарське свідоцтво про смерть № 12 та отримано свідоцтво про смерть ДНР № 062212 від 17.01.2017 року. 04 квітня 2017 року Костянтинівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області було відмовлено заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки нею предявлений для підтвердження факту смерті документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Відповідно до п. 1 Постанова Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Згідно ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024. Оскільки [PERSON], [INFO], помер 15 січня 2017 року на тимчасово непідконтрольній Україні території в м. Ясинувата Донецької області, після його смерті заявник не може отримати свідоцтво про смерть українського зразку, а отримане свідоцтво про смерть, видане закладом, який розташований на непідконтрольній території України не може бути використане заявником для державної реєстрації смерті на території України. Таким чином, зібрані у справі докази у своїй сукупності та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved