Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

АТ «ОТП Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що 31.03.2018 року між "ОТП Банк" та відповідачем був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2018448246, згідно з умовами якого банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмір 24801,51 грн. на споживчі цілі та придбання послуг. Згідно договору відповідач повинен повернути Банку суму Кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше "31» березня 2020 року. Банк свої умови за Договором виконав повністю надавши кредитні кошти відповідачу. [PERSON] взяті не себе зобов`язання виконувала з істотними порушеннями Договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 25.11.2019 року складає 24 951,28 грн., яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 24 798,90 грн., суми заборгованості за відсотками - 2,38 грн., плати за пропуск платежів (штрафу) - 150,00 грн. У порушення умов кредитного договору у відповідача виникла заборгованість у вищевказаному розмірі, що порушує права позивача, а тому останній просить суд задовольнити позовні вимоги повністю та стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 грудня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні (а.с.25-26). Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подавши до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував (а.с.31). Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження за зареєстрованим місцем проживання (а.с. 34) не скористалася своїм правом подати відзив на позовну заяву, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними в справі матеріалами. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено що 31.03.2018 року між "ОТП Банк" та [PERSON] був укладений Договір про надання споживчого кредиту №2018448246, згідно з умовами якого банк надав Позичальнику кредитні кошти у розмір 24 801,51 грн. на споживчі цілі та придбання послуг (а.с.4-5). Відповідно до п.1.4 Договору, Позичальник повинен повернути Банку суму Кредиту та виконати всі інші зобов`язання встановлені договором не пізніше "31" березня 2020 року . Відповідно до п.2 Договору, протягом дії Договору для розрахунку процентів за користування кредитом буде використовуватись фіксована процентна ставка у розмірі 5% річних. Відповідно до розрахунку заборгованості, станом на 25.11.2019 року заборгованість [PERSON] складає 24 951,28 грн., яка складається з: суми заборгованості по тілу кредиту - 24798,90 грн., суми заборгованості за відсотками - 2,38 грн., плати за пропуск платежів (штрафу) - 150,00 грн. (а.с.14) . 26.03.2019 року позивач надіслав відповідачу вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань (а.с.13). Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Тобто законом встановлено, що обов`язковою умовою кредитного договору є сплата процентів. Частиною 1 ст.1056 ЦК України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1глави 71 цього ж Кодексу, якщо інше не встановлено параграфом 2 і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу. Згідно зі ст. 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Як встановлено судом, позивач свої зобов`язання виконав належним чином, надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 24801,51 грн. Однак, судом встановлено, що [PERSON] свого обов`язку належним чином не виконала, своєчасно, в порядку, передбаченому договором, кредитні кошти в повному обсязі не повернула. Враховуючи викладене, аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином не виконав умов кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, на стягнення якої позивач має право, тому позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України оскільки позов підлягає задоволенню, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 1921 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved