Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

У червні 2020 року позивач звернувся в Дарницький районний суд м. Києва із позовом до [PERSON] , у якому просив стягнути заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги в розмірі 103 752,47 грн. з урахуванням інфляційних витрат та 3 % річних. Позовні вимоги мотивовані тим, що ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» обслуговує будинок [ADDRESS] на підставі розпорядження Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 1014 від 28.09.2007 року та надає його співвласникам житлово-комунальні послуги. [PERSON] проживає та є власником квартири [ADDRESS] у вказаному будинку на підставі договору дарування квартири від 26.04.2012 року. 21.12.2018 року між позивачем та відповдіачем було укладено договір № 21/12 про компенсацію витрат на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого позивач взяв на себе зобов"язання забезпечувати належні умови проживання відповідачу, утримання будинку і споруд та прибудинкової території, інженергого обладнання відповідно до вимог нормативів, а відповідач компенсіє позивачу понесені ним витрати, в тому числі на утримання будинку і споруд та прибудинкової території, пропорційно до загальної площі квартири у розмірі та строки, встановлені договором. Відповідач, споживаючи житлово-комунальні послуги, протягом тривалого часу ухиляється від їх сплати, сплачує не в повній мірі, не дотримуючись умов договору, внаслідок чого станом на 01.06.2020 року утворилася заборгованість у розмірі 55 536,73 грн., 3% річних від зазначеної суми становить 8 628,87 грн., індекс інфляції - 39 586,87 грн. В добровільному порядку заборгованість не погашає, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 03.07.2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не прибув, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву до суду не подала, таким чином суд ухвалив розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до розпорядження № 1014 від 28.09.2007 року Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації новозбудований житловий будинок [ADDRESS] передано на баланс, обслуговування та експлуатацію Товариству з обмеженою відповідальністю «Ковальська-Житлосервіс» (а. с. 17). За таких обставин ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» надає послуги з утримання будинків та прибудинкових територій відповідно до умов укладених договорів із споживачами, згідно з тарифами, які затверджено розпорядженням Київської міської державної адміністрації, тобто є виконавцем послуг. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири від 26.04.2012 (а. с. 20). Між ТОВ «Ковальська-Житлосервіс» та [PERSON] 21.12.2018 року було укладено комплексний договір № 21/12 про компенсацію витрат на утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 21 - 23). Згідно з Договором, позивач взяв на себе зобов"язання забезпечувати належні умови проживання відповідачу, утримання будинку і споруд та прибудинкової території, інженергого обладнання відповідно до вимог нормативів, а відповідач компенсіє позивачу понесені ним витрати, в тому числі на утримання будинку і споруд та прибудинкової території, пропорційно до загальної площі квартири у розмірі та строки, встановлені договором. Відтак відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг, які надає позивач. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що на момент звернення з позовом до суду у відповідача була наявна заборгованість за надані житлово комунальні послуги у розмірі 55 536,73 грн. У зв"язку з чим, у відповідності до ст. 625 ЦК України позивачем було нараховано суму інфляційних нарахувань у розмірі 39 586,87 грн. та 3 % річних - 8 628,87 грн. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому позовні вимоги слід задовольнити повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 2 102,00 грн.

Outcome: approved