Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

12.12.12. року позивач [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не вчиняти [PERSON] перепони у користуванні житловим приміщенням, про вселення в житлове приміщення. Обґрунтовуючи свій позов тим, що він та відповідачка є власниками будинку [ADDRESS]. Кожен має по 12 частини у будинку. Будинок було куплено у 2004 році й до 2009 року вони разом проживали у спірному будинку. У 2009 році вони посварилися й він був вимушений проживати окремо від відповідачки. Остання з 2009 року перешкоджає йому у користування будинком. Просив суд зобов'язати відповідачку не вчиняти йому перешкоди у користуванні спірним будинком та вселити його у будинок, бо він є співвласником будинку, зареєстрований у ньому й іншого житла не має. 16 травня 2013 року відповідачка [PERSON] звернулася до [PERSON] із зустрічним позовом про визнання права власності за нею на будинок [ADDRESS]. Позов обґрунтувала тим, що з 2002 року вона проживала у цивільному шлюбі з [PERSON], та у 2004 році вони разом купили спірний будинок. У зв'язку з тим, що [PERSON] зловживав спиртними напоями вони посварилися й [PERSON] став проживати окремо. Вони з [PERSON] стали чужими людьми й не можуть проживати разом. Вона з 2009 року проживає у спірному будинку й вважає, що якщо вона буде проживати з [PERSON], то він буде красти у неї речі і вона буде вимушена терпіти приниження. Просила суд визнати за нею право власності на будинок [ADDRESS] та стягнути з неї на користь відповідача 18000 грн. Рішенням Новогродівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2013 року у задоволені позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на домоволодіння було задоволено. З вказаним рішенням не погодився [PERSON] та оскаржив його в апеляційному порядку. Просив рішення скасувати та ухвалити нове. Вважає, що суд порушив норми матеріального та процесуального права, зробив висновки які не відповідають фактичним обставинам справи. Судом першої інстанції встановлено наступне. 27 грудня 2004 року [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] в рівних частинах житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 41,5 кв.м, із них жилої 26,7 кв.м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Селидівського бюро технічної інвентаризації вказаний будинок належить [PERSON] та [PERSON]по ? частині кожному, згідно договору купівлі-продажу. Вироком Новогродівського міського суду від 17.06.2010 року по справі №1-42/2010 року [PERSON] засуджено за ст..125 ч.2 КК України до 150 годин громадських робіт. Вирішуючи спір суд першої інстанції виходить з того, що частка у будинку позивача є рівною з часткою відповідача, однак поділ житла на дві рівнозначні частини неможливий. При цьому суд враховує, що [PERSON] спочатку розгляду справи був згодний з пропозицією [PERSON] отримати грошову компенсацію за свою частку будинку та підтвердив, що спільне мешкання з [PERSON] не можливе., але пропоновану суму /20 000 грн./ вважає замалою, після експертної оцінки будинку, він знову не погодився з його оцінкою. 17.10.2013 року була проведена незалежна оцінка вартості будинку розташованого за адресою [ADDRESS], ринкова вартість на дату проведення складала 36 000 грн. Оціночна вартість ? частини об'єкту оцінки, яка належить [PERSON] становить 18 000 грн. Оціночна вартість ? частини об'єкту оцінки, яка належить [PERSON] становить 18 000 грн. Суд постановив рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно квитанції від 29.11.2013 року [PERSON] внесла на депозитний рахунок суду 18 000 грн. Вислухавши суддю-доповідача, позивача - відповідача [PERSON], відповідачку-позивачку [PERSON], її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 317 Цивільного кодексу України власникові належить право володіння,користування та розпорядження своїм майном. Статтею 365 Цивільного кодексу України зазначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Статтею 365 Цивільного кодексу України передбачено, що право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Апеляційним судом встановлене 27 грудня 2004 року [PERSON] та [PERSON] купили у [PERSON] в рівних частинах житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 41,5 кв.м, із них жилої 26,7 кв.м. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Селидівського бюро технічної інвентаризації вказаний будинок належить [PERSON] та [PERSON]по ? частині кожному, згідно договору купівлі-продажу. Вартість спірного будинку, відповідно до звіту про незалежну оцінку становить 36000 грн. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду головною підставою вказав на неможливість спільного мешкання сторін, а тому і володіння і користування будинком є неможливим, але з таким висновком погодитися не можливе. Судом встановлене, що сторони є співласниками спірного будинку [ADDRESS],житловою площею 26,7 кв.мі, загальною площею 41,5 кв.м., та зареєстровані у спірному приміщенні. [PERSON] надала суду докази про неможливість проживати з [PERSON] однією сімєю, про що свідчать її неодноразові звернення до міліції, але ж докази, якіб свідчили про те, що частка [PERSON] є незначною і не може бути виділена в натурі, або про те, що спірний будинок є неподільним, або про те, що спільне володіння і користування майном є неможливим й припинення права власності у спільній частковій власністі не завдасть істотної шкоди інтересам [PERSON], [PERSON] суду не надала. Виходячі з наступного у суді першої інстанції не було підстав припиняти право спільної часткової власності [PERSON] на ? частину спірного будинку, про що [PERSON] не просила, та визнавати за останньою право власності на будинок. З цих підстав позов [PERSON] не підлягає задоволенню. Проте [PERSON] вказував у позові і у суді про те, що [PERSON] перешкоджає у користуванні ним своєю власністю не пускає його у будинок, з цих підстав виникають у них сварки, й вона викликає міліцію, про що не заперечувала [PERSON] Просив зобовязати [PERSON] не вчиняти перешкоди у користуаанні ним його власнісю та вселити його у будинок. Дані твердження [PERSON] не спростовані у суді [PERSON] Враховуючи наведене, позов [PERSON] підлягає задоволенню. У зв'язку з неповним з'ясуванням судом обставин, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, на підставі п.2 ч.1,2 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким Рішення Новогродівського міського суду Донецької області від 29 листопада 2013 року необхідно скасувати. Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про зобов'язання [PERSON] не вчиняти перепони у користування житловим приміщенням, про вселення в житлове приміщення задовольнити. Зобов'язати [PERSON] не вчиняти перешкоди [PERSON] у користуванні ним будинком [ADDRESS]. Вселити [PERSON] у будинок [ADDRESS]. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання за [PERSON] права власності на будинок [ADDRESS] відмовити. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати у сумі 107 грн. 30 коп. , у дохід держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved