Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

12.11.2019 року ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості до [PERSON] 12.12.2019 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що ТОВ «Теплопостачсервіс» є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води та надає зазначені послуги, в тому числі, відповідачеві за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є власником зазначеної квартири, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.10.2019 року, а відповідно і споживачем житлово-комунальних послуг. 27.10.2015 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір № 19/14/588 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. ТОВ «Теплопостачсервіс» надавало послуги централізованого опалення та постачання гарячої води боржнику безперебійно та належної якості. Відповідач [PERSON] , в свою чергу, отримує комунальні послуги, від вказаних послуг не відмовляється та фактично їх споживає. Однак, останній систематично не виконує належним чином своїх зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, внаслідок чого утворилася заборгованість. За даними виписки по особовому рахунку боржника, станом на 12.11.2019 року розмір заборгованості становить: 9 612, 86 грн. за централізоване опалення та 2 705, 05 грн. за централізоване постачання гарячої води. Просили стягнути з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» заборгованість за послуги централізованого: опалення в розмірі 9 612, 86 грн., постачання гарячої води у розмірі 2 705, 05 грн. Крім того, за правилами ст. 625 ЦК України відшкодувати 3 % річних та втрати від інфляції, а саме: інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2 378, 52 грн.; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 368, 69 грн.; 3 % річних нараховані на суму грошової заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 805, 01 грн.; 3 % річних нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 143, 09 грн., а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00 грн. У судовому засіданні представник ТОВ «Теплопостачсервіс» відсутній, при зверненні до суду з позовом, заявили клопотання про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні відсутній, направив на адресу суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого заперечував проти позову у повному обсязі з огляду на наступне. Так, [PERSON] зазначив, що за період з листопада 2016 року по листопад 2019 року у нього відсутня заборгованість за надані послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води на підтвердження чого додав до відзиву копії квитанцій. Також просив застосувати строки позовної давності за період до листопада 2016 року. 02.03.2020 року від позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» надійшла відповідь на відзив. Позивач зазначає, що відповідачем в порушення п. 1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» не надавалися показники приладів обліку гарячого водопостачання внаслідок чого нарахування вартості надання зазначених послуг здійснювалося за показниками загально будинкових лічильників. Просили відмовити у задоволенні позову. 10.04.2020 року відповідачем направлено до суду заперечення. [PERSON] зазначив, що послуги надані ТОВ «Теплопостачсервіс» сплачені до показника лічильника «66, 2 м3», хоча фактичний показник лічильника складає «63 м3» (станом на 31.12.2019 року). Крім того, зазначив, що лічильник постачання гарячої води встановлений забудовником в коридорі загального користування, а не у квартирі. Щодо послуг з централізованого опалення - в опалювальному сезоні 2015-2016 років радіатори в квартирі були ледве теплими, з цього приводу 24.05.2017 року він звертався до ТОВ «Теплопостачсервіс» з заявою № 2261, оскільки не погоджувався із вартістю нарахованої суми коштів за надання послуг з централізованого опалення та якістю надання зазначеної послуги. Зазначена заява залишена ТОВ «Теплопостачсервіс» без відповіді. Просив застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Врахувавши заяви сторін по суті справи, а також дослідивши її матеріали, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.10.2019 року (а.с. 10-11). Будинок [ADDRESS] перебуває на утриманні та обслуговуванні ТОВ «Теплопостачсервіс». 27.10.2015 року між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] укладено договір № 19/14/588 про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відповідно до п.п. 19.6., 20.7. зазначеного вище договору, споживач зобов`язаний щомісячно знімати та надавати виконавцю показання квартирних засобів обліку в останній день звітного місяця (телефоном, факсом, особисто та інше) та зазначати показання квартирних засобів обліку у платіжних документах (попередні, поточні показники лічильника та різницю між показниками лічильника); виконавець має право при неотриманні від споживача показань квартирних засобів обліку за поточний місяць самостійно визначати обсяги споживання гарячої води як середню величину за останні два місяці. При цьому виконавець зобов`язаний провести коригування проведених нарахувань на відповідаючи фактичним обсягам споживання у тому місяці, в якому отримає від споживача показники квартирних засобів обліку. Відповідно до ст. ст. 151, 156 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку прибудинкову територію. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов"язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території та проведенню ремонту. Пунктом 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (чинного на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, і водовідведення та типового договору про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо). Відповідач [PERSON] , заперечуючи проти позову зазначає, що сплачує комунальні послуги відповідно до показників лічильника. Позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» зазначає, що відповідачем не надавалися показники приладів обліку гарячого водопостачання внаслідок чого нарахування вартості надання зазначених послуг здійснювалося за показниками загально будинкових лічильників. В той же час, [PERSON] стверджував, що лічильник постачання гарячої води встановлений забудовником в коридорі загального користування, а не у квартирі. Однак, заперечення відповідача не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки договором № 19/14/588 від 27.10.2015 року, що укладений між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] передбачено обов`язок [PERSON] передавати показання лічильника, а не ТОВ «Теплопостачсервіс» знімати зазначені показники. Крім того, суду не надано доказів, що за весь період існування спірних правовідносин між сторонами, відповідач звертався до позивача з питанням коригування проведених нарахувань відповідно до фактичних обсягів споживання гарячої води. Щодо вимог про стягнення заборгованості за оплату послуг з централізованого опалення, зазначені вимоги також є обґрунтованими з огляду на те, що відповідачем не надано суду належних доказів щодо спростування заявлених позивачем вимог. [PERSON] зазначав, що в опалювальному сезоні 2015-2016 років радіатори в квартирі були ледве теплими, з цього приводу 24.05.2017 року він звертався до ТОВ «Теплопостачсервіс» з заявою № 2261, оскільки не погоджувався із вартістю нарахованої суми коштів за надання послуг з централізованого опалення та якістю надання зазначеної послуги. Зазначена заява залишена ТОВ «Теплопостачсервіс» без відповіді. Однак, будь-яких подальших дій щодо оскарження бездіяльності ТОВ «Теплопостачсервіс» [PERSON] не здійснено, відповідно встановити чи була зазначена скарга обґрунтованою неможливо. Відтак, вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості є обґрунтованими. Однак, заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] просив застосувати строки позовної давності відносно заборгованості за період до листопада 2016 року. ТОВ «Теплопостачсервіс» заперечували проти зазначеної заяви, повідомивши суд, що у 2017 році зверталися з заявою про видачу судового наказу за цими ж вимогами, внаслідок чого строки позовної давності перервано, а також, що відповідач частково сплачував заборгованість, що свідчить про визнання ним своїх зобов`язань. Згідно зі ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням і за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, згідно з ч. 3 цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Правила переривання перебігу позовної давності застосовуються судом незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може, з урахуванням конкретних обставин справи, належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу. При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу. Враховуючи зазначене вище, суди повинні дослідити призначення платежів, квитанції на сплату житлово-комунальних послуг та історію таких оплат, і в разі вчинення боржником оплати чергового платежу встановити, чи не свідчить така дія про визнання лише певної частини боргу, що не може бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу (правова позиція сформована на підставі постанови Верховного Суду України, номер 6-43цс17 від 22.03.2017 року). Дослідивши додані відповідачем [PERSON] квитанції та розрахунок заборгованості, наданий ТОВ «Теплопостачсервіс», суд приходить до висновку, що переривання строку позовної давності відсутнє з тих підстав, що відповідач сплачував лише частину боргу і не за період відносно якого просить застосувати строки позовної давності. Щодо твердження позивача про звернення ТОВ «Теплопостачсервіс» у 2017 році до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за той же період, що є предметом спору - зазначені заперечення не приймаються судом до уваги, оскільки позивачем не додано доказів такого звернення. Відтак, суд застосовує строки позовної давності та із зазначених підстав відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з грудня 2015 року по жовтень 2016 року включно. Так стягненню зі [PERSON] з урахуванням застосованих судом строків позовної давності підлягає заборгованість за послуги з централізованого: опалення в розмірі 6 189, 62 грн., постачання гарячої води у розмірі 2 705, 05 грн. Крім того, за правилами ст. 625 ЦК України позивач має право на відшкодування 3 % річних та втрати від інфляції, а саме: інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 2 068, 79 грн.; інфляційні втрати, нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 368, 69 грн.; 3 % річних нараховані на суму грошової заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 731, 21 грн.; 3 % річних нараховані на суму заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 143, 09 грн. Так, за правилами ч. 1 ст. 526, 625 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене вище, позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, з урахуванням інфляції та 3 % річних, нарахованих на суму заборгованості, підлягають частковому задоволенню. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, відповідач [PERSON] має сплатити на користь позивача ТОВ «Теплопостачсервіс» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921, 00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved