Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

11.05.2017р. [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ДВНЗ «НГУ» про стягнення ненарахованої та невиплаченої суми стипендії (а.с. № 3 4). В обґрунтування позовних вимог, позивач в позовній заяві посилався на те, що він з 2012р. є студентом денної форми навчання з факультету розробки корисних копалин Національного гірничого університету З третього курсу, навчався на будівельному факультеті цього ж університету. Позивач був зарахований до цього вищого навчального закладу на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Як зазначаа позивач, у відповідності до вимог норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», він має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. Проте, всупереч вимогам Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», відповідачем нараховувалась позивачу стипендія на загальних підставах та була нижчою за рівень прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, чим порушено його право на належний соціальний захист та спричинило виникнення заборгованості з виплати стипендії на загальну суму у період з вересня 2012р. по червень 2016р. в розмірі 12865 грн. 60 коп., яку було не нараховано та не доплачено, та інфляційні втрати в розмірі 8008 грн. 68 коп., відповідно до законодавства про інфляцію, за період: 01.09.2012р. 01.03.2017р., загальний борг складає 20874 грн. 28 коп., який позивач і просить суд стягнути з відповідача на його користь. Крім того, [PERSON] в поданому до суду позові зазначав, що про своє порушене право він дізнався з довідки про доходи від 21.03.2017р., і саме з цього дня повинен рахуватися строк позовної давності. Позивач в судове засідання 05.07.2017р. не зявився, надав до суду клопотання, в якому просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити згідно обґрунтування, викладеного в позові та доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. № 34 35). На фіксуванні судового процесу технічними засобами не наполягав. Представник відповідача [PERSON] (діє на підставі довіреності від 13.01.2017р. а.с. № 25) надала до суду письмові заперечення, в яких, зокрема, просила розглянути справу за її відсутності, з урахуванням наданих заперечень та на підставі доказів, наявних в матеріалах справи (а.с. № 24). Так, в наданих суду 04.07.2017р. запереченнях представник відповідача посилалася на те, що Державний ВНЗ «НГУ» є вищим навчальним закладом IV рівня акредитації та є вузом державної форми власності, який фінансується з державного бюджету України. Кошти на виплату соціальної стипендії до 01.01.2017р. надходили з Міністерства освіти і науки України. Як вважає відповідач, право позивача не було порушено, оскільки останній не звертався до університету з заявою про виплату йому стипендії у розмірі прожиткового мінімуму на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», а університет не мав законних підстав для нарахування відповідної стипендії. Ствердження позивача про те, що про порушене право він дізнався з довідки про доходи від 21.03.2017р. не може слугувати, на думку відповідача, доказом того, що позивач не знав і не міг знати про розмір стипендії, яку він отримує щомісячно в період навчання. Виплата університетом академічної стипендії (у період з 01.09.2012р. по 30.08.2015р. у розмірі 861 грн. 40 коп. / місяць; у період з 01.09.2012р. по 30.08.2015р. у розмірі 861 грн. 40 коп. / місяць; у період з 01.09.2015р. по 30.06.2016р. у розмірі 973 грн. 50 коп. / місяць) [PERSON] підтверджується розрахунковими листами бухгалтерії (банківські виписки про перерахування стипендії на рахунки студентів за 2012 2013рр.були знищені у звязку з закінченням строку зберігання). Таким чином, починаючи з вересня 2012 року по березень 2017 року, [PERSON] знав, що отримує стипендію меншу від прожиткового мінімуму, а тому перебіг позовної давності починається з вересня 2012р.. Враховуючи той факт, що позовна заява [PERSON] надійшла до суду 15.05.2017р., останній має право просити суд стягнути кошти з відповідача лише за період з 15.05.2014р., в межах строку позовної давності. Крім того, згідно розрахунку університету різниця між фактичного виплаченою стипендією та прожитковий мінімумом з урахуванням індексу інфляційних втрат за період з 01.03.2014р. по 30.06.2016р. складає 10092 грн. 45 коп. Відповідно до Постанови КМУ «Про деякі питання стипендіального забезпечення» від 05.03.2008р. № 165 мінімальну ординарну (звичайну) академічну стипендію для студентів вищих навчальних закладів 3 4 рівня акредитації, які навчаються за освітньо-кваліфікаційними рівнями «бакалавр», «спеціаліст» або «магістр» визначено з 01.09.2012р. у розмірі 730 грн./місяць; 01.09.2015р. у розмірі 825 грн./місяць. Розмір академічної стипендії, призначеної згідно п. 17 цього Порядку, збільшується на 18 відсотків (мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії відповідного типу навчального закладу, призначеної згідно з цим Порядком) студентам, які навчаються за відповідними напрямками та спеціальностями, за якими здійснюється підготовка фахівців у вищих навчальних закладах за відповідними освітньо-кваліфікаційними рівнями, затвердженого постановою КМУ від 24.05.1997р. № 507. Університетом нарахована та виплачена стипендія позивачу в повному обсязі. З 01.01.2017р. вступив в дію Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, затверджений постановою КМУ № 1045 від 28.12.2016р. «Про деякі питання виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів». Даний Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у державному бюджеті Мінсоцполітики для виплати соціальних стипендій студентам (курсантам) вищих навчальних закладів, які навчаються за денною формою за державним замовленням. Відповідно до п. 2 Порядку головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Згідно п. 4 Порядку право на соціальні стипендії мають студенти (курсанти), які не отримують академічних стипендій, не перебувають на державному утриманні (крім дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, а також студентів (курсантів) вищого навчального закладу, які в період навчання у віці від 18 до 23 років залишилися без батьків) та не перебувають в академічній відпустці, із числа осіб, батьки яких є шахтарями, що мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, відповідно до статті 5 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти. Для отримання соціальної стипендії студенти (курсанти) повинні звернутися до вищого навчального закладу за місцем їх навчання із заявою та документами, що відповідають вимогам даного Порядку. Соціальна стипендія призначається на весь період навчання починаючи з місяця звернення за її наданням та виплачується щомісяця в такому розмірі: студентам (курсантам) вищих навчальних закладів IIIIV рівня акредитації, які мають право на призначення соціальних стипендій, - 1000 гривень. Фінансування, порядок виплати та розмір стипендії для студентів з числа осіб, батьки яких є шахтарями, що мають стаж підземної роботи не менш як 15 років врегульовано КМУ лише з 01.01.2017р. Таким чином, порушень прав позивача зі сторони університету в даному випадку не було. 05.07.2017р. в судове засідання від сторони відповідача надійшло клопотання про застосування строків позовної давності до спірних правовідносин та залучення до участі у справі у якості третьої особи Міністерство соціальної політики України (а.с. № 32 33). Вирішуючи заявлене відповідачем клопотання про залучення третьої особи, суд ухвалою від 11.07.2017р. (винесена без виходу до нарадчої кімнати) відмовив в задоволенні цього клопотання, оскільки рішення суду не вплине на права та обовязки Міністерства соціальної політики України. За таких обставин, суд розглянув справу за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України з винесенням по справі рішення суду на загальних засадах відповідно до положень глави 7 розділу III ЦПК України, оскільки заперечення відповідача будуть враховані судом під час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII (з наступними змінами та доповненнями), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI , шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що позивач з 2012р. є студентом денної форми навчання з факультету розробки корисних копалин Національного гірничого університету. З третього курсу навчався на будівельному факультеті цього ж університету. [PERSON] був зарахований до цього вищого навчального закладу на пільгових умовах, як дитина шахтаря, який має стаж підземної роботи більше 15 років. Даний факт підтверджується довідкою ПАТ «Шахтоуправління «Покровське», видану у 2012 році (а.с. № 5). Представник відповідача обумовлений вище факт не оспорювала. Отже, ці обставини в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 62 цього ж Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами. Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивач був зарахований до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» поза конкурсом та відповідно до наданих пільгових документів, як дитина, батько якої має стаж підземної роботи не менш як п'ятнадцять років, відповідно до Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці». У звязку з чим та у відповідності до вимог норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», позивач має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. Положення Постанови КМУ «Про деякі питання стипендіального забезпечення» від 05.03.2008р. № 165, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці», який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів. Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги КМУ, не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону. Враховуючи те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012р.), передбачено, що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, суд вважає дії відповідача щодо відмови в нарахування стипендії саме в цьому розмірі та у періоди не призначення стипендії згідно критерію успішності навчання, є неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на зробленому хибному висновку. Крім того, представник відповідача проти прав позивача щодо отримання стипендії з урахуванням норми ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не заперечувала, проте, з огляду на період нарахування обумовленої суми боргу з вересня 2012р. по червень 2016р., просила суд застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні відповідної частині позовних вимог. Вирішуючи позовні вимоги в частині визначення періоду, за який має бути стягнута з відповідача на користь позивача недоплачена стипендія з урахуванням інфляційних втрат, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до п. 2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення (п. 3 ст. 267 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (п. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважним причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (п. 5 ст. 267 ЦК України). У звязку з тим, що відповідач заявив вимогу про застосування строків позовної давності, а позивач, в свою чергу, просить не застосовувати до спірних правовідносин строки позовної давності, оскільки, як вказує позивач, він дізнався про порушення свого права з довідки про доходи від 21.03.2017р. За викладеного, суд дійшов висновку про можливість поновлення строків позовної давності, оскільки погоджується з позицією позивача, що строк позовної давності у його випадку слід відраховувати саме з 21.03.2017р. Відповідно до довідки про доходи позивачу було виплачено стипендію за період з вересня по грудень 2012 року 3445 грн. 60 коп.; з січня по грудень 2013р. 10756 грн. 80 коп.; з січня по грудень 2014р. 11676 грн. 80 коп.; з січня по грудень 2015р. 11285 грн. 20 коп.; з січня по червень 2016р. 6561 грн. (а.с. № 6 7). Таким чином, сума недоплаченої стипендії складає: -за період з вересня 2012р. по грудень 2012р. (включно) 1026 грн. 40 коп. -з січня 2013р. по грудень 2013р. (включно) 3078 грн. 20 коп. -за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (включно) 2939 грн. 20 коп. -за період з січня 2015р. по грудень 2015р. (включно) 3970 грн. 80 коп. - за період з січня 2016р. по червень 2016р. (включно) 1851 грн., що в загальному розмірі складає 12865 грн. 60 коп. Сума недоплаченої стипендії розраховувалась з урахуванням встановленого прожиткового мінімуму для працездатних осіб: в 2012р. вересень 1102 грн., жовтень листопад 1118 грн.; в 2013р. з 01.01. 1147 грн., з 01.12. 1218 грн.; в 2014р. з 01.01. 1218 грн.; в 2015р. з 01.01.-1218 грн., з 01.09. 1378 грн.; в 2016р. з 01.01.- 1378 грн., з 01.05. 1450 грн. Сума інфляційних втрат розрахована судом в такому розмірі: -за період з вересня 2012р. по грудень 2012р. (включно) 1094 грн. 68 коп. -за період з січня 2013р. по грудень 2013р. (включно) 3274 грн. 55 коп. -за період з січня 2014р. по грудень 2014р. (включно) 2515 грн. 92 коп. -за період з січня 2015р. по грудень 2015р. (включно) 918 грн. 18 коп. - за період з січня 2016р. по червень 2016р. (включно) 205 грн. 35 коп., що в загальному розмірі складає 8008 грн. 68 коп. Сума інфляційних втрат розраховувалась з урахуванням наступних індексів інфляції: 2012р. (за жовтень, листопад та грудень) 100,03%; 2013р. 100,5%; 2014р. 124,9%; 2015р. 143,3%, 2016р. 1,124%. Таким чином, загальна сума ненарахованої та невиплаченої стипендії, разом з інфляційними втратами складає 20874 грн. 28 коп. Загальна сума заборгованості 20874 грн. 28 коп., з яких недоплачена стипендія 12865 грн. 60 коп. та інфляційні втрати в розмірі 8008 грн. 68 коп. Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] на загальну суму 20874 грн. 28 коп., оскільки останні є законними та обгрунтованими. Оговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, з урахуванням результату розгляду справи, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судовий збір у розмірі 640 грн., оскільки це мінімальний розмір судового збору за вимогами майнового характеру щодо стягнення недоплаченої стипендії. На підставі викладеного,

Outcome: approved