Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-10 00:00:00

12.02.2019 року позивач звернулася до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що на даний час розмір раніше стягнутих за рішенням Обухівського районного суду Київської області від 21.04.2017 року аліментів на утримання дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп. є недостатнім, оскільки у вересні 2019 року [PERSON] пішов до першого класу, що тягне за собою додаткові витрати на придбання шкільного приладдя, встановлення навчального місця дитині для забезпечення вільного доступу до навчання та гармонійного розвитку дитини. Крім того, на утриманні позивача знаходиться ще одна дитина [PERSON] , [INFO] , що навчається на денному відділенні університету. Відповідач офіційно працевлаштований в ПрАТ «Київобленерго», на посаді електрика та з його слів отримує заробітну плату, близько 9000 грн. Просить суд змінити спосіб стягнення аліментів та стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] шляхом їх визначення у вигляді 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. 03 березня 2019 року винесено ухвалу суддею Проць Т.В. про прийняття заяви до розгляду, відкриття провадження у справі та призначення відкритого судового засідання. 10 квітня 2019 року винесено ухвалу суддею Кравченко М.В. про прийняття справи до свого провадження. В судовому засіданні позивач та її представник вказали, що рішенням суду від 21.04.2017 року стягнуто на утримання сина - [PERSON] , 2011 року народження кошти в розмірі 1000 грн., оскільки в 2019 році прожитковий мінімум збільшився для дитини від 6 до 18 років, тому просили позовні вимоги задовольнити, змінити спосіб стягнення аліментів з 1000 грн. на ј частину заробітку (доходу) але не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця починаючи з дня набрання рішенням чинності до досягнення дитиною повноліття, а також судові витрати в розмірі 1500 грн. та судовий збір в розмірі 768, 40 грн. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечив щодо їх задоволення. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON] [INFO] що підтверджується свідоцтвом про народження. Дитина проживає з позивачем та знаходяться на її утриманні, що підтверджується довідкою. Згідно рішення Обухівського районного суду Київської області від 21.04.2017 року стягнуто з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1000 гривні щомісячно починаючи з 07 березня 2017 року до повноліття дитини. Згідно ч.1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Крім того, відповідно до ч.ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім того, стаття 8 Закону України "Про охорону дитинства" визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як вбачається зі ст.150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно приписів ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд враховує, що обов`язок із утримання дітей покладається на обох батьків. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Положеннями ст. 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру та зміну способу аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду з позовом про зміну способу стягнення аліментів, у зв`язку із тим, що з часу винесення рішення про стягнення із відповідача аліментів пройшов значний проміжок часу, за який суттєво змінилась соціально-економічна ситуація в країні, ріст цін на продукти харчування, одяг та взуття, а також інші витрати на потребу дитини не потребують додаткового доказування в силу норм ч. 3 ст. 82 ЦПК України. Окрім того суд бере до уваги також те, що з відповідача на утримання неповнолітнього сина стягується всього 1000 грн., що не може розцінюватися судом як достатній рівень забезпечення дитини, який, відповідно до норм чинного законодавства, має належно надаватися обома батьками та не може покладатися лише на одного із них. Відповідно до норм ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Таким чином вбачається, що вказаний розмір аліментів встановлений нормою чинного законодавства, як державна гарантія забезпечення прав неповнолітньої на належне її утримання зі сторони одного із батьків, іншу частину прожиткового мінімуму має надавати той із батьків, з ким власне і проживає дитина. Суд враховує, що позивач просить стягувати аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, але не менше ніж 50% встановленого чинним законодавством прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що повністю відповідає вимогам ст. 182 СК України. Зокрема, чинним законодавством визначений відповідний прожитковий мінімум для дитини відповідного віку достатній для забезпечення нормального функціонування дитини з урахуванням соціально-економічної ситуації в країні. Із норм СК України вбачається, що утримання дітей, надання їм необхідного матеріального забезпечення не менше встановленого прожиткового мінімуму покладається на обох батьків та не може бути покладено на одного із них. Враховуючи вищевикладене, те, що з часу прийняття Обухівським районним судом Київської області від 21.04.2017 року у позивача змінився матеріальний стан в бік погіршення, на її утриманні знаходяться двоє дітей, виходячи з засад розумності та справедливості, суд приходить до обґрунтованого висновку про наявність достатніх підстав для стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року N 3Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно п.1 ч.1 ст. 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача також слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 768,40 грн. та на користь позивача понесені нею судові витрати в сумі 1500 грн.

Outcome: approved