Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

12 серпня 2020 року до Корольовського районного суду м. Житомира звернулась [PERSON] із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнень від 02 серпня 2021 року (а.с.5, 62) просить [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , позбавити батьківських прав, а також, ухвалити рішення щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно. В обґрунтування своїх вимог, позивач вказує на те, що відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов`язків, не приймає належної участі у вихованні та утриманні своєї дочки, яка проживає разом з нею і постійно потребує догляду та матеріальних витрат тощо. Ухвалою судді від 20 серпня 2020 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує проти розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує (а.с.65). Відповідач у судове засідання не з`явилась, заяви суду про розгляд справи за її відсутності не надала. В матеріалах справи міститься копія її заяви від 09 квітня 2021 року, в якій [PERSON] вказує, що не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо малолітньої дочки і просить розгляд справі в суді з даного приводу здійснювати за її відсутності (а.с.48). Представник третьої особи до суду не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якій підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити у повному обсязі (а.с.63). У судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка вказала, що позивач тривалий час самостійно доглядає, піклується та виховує малолітню [PERSON] , якою відповідач не цікавиться. За викладених обставин та відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін і згідно ч.1 ст.280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1, 6 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" закріплено, що сім`я є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , це підтверджується копією свідоцтва про народження останньої (а.с.15). Мати малолітньої [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Тривалий час не спілкуються з дочкою, не приймає належної участі у її вихованні та утриманні, не піклується про фізичний і духовний розвиток, не цікавляться її життям. Отже, фактично втратила родинний зв`язок із своєю дитиною, самоусунулась від виконання батьківських обов`язків по її вихованню і без поважних причин не виявляє щодо неї батьківського піклування, що підтвердилось у судовому засіданні показами свідка та матеріалами справи, зокрема копіями довідки про склад сім`ї, акту та квитанцій (а.с.13, 14, 51-53). Згідно висновку органу опіки і піклування за №551 від 19.05.2021, що затверджений рішенням Виконавчого комітету Житомирської міської ради за №551 від 19.05.2021, виконавчий комітет Житомирської міської ради як орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дітини [PERSON] , [INFO] (а.с.64). Враховуючи викладене, суд вважає, що наведені обставини підтверджують свідоме ухилення (самоусунення) відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків, яка без поважних причин не виявляє щодо своєї дитини батьківського піклування. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Постановою ВР №789-ХІІ від 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.2 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справи про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного житті, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визначених норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїх обов`язків. Аналізуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо позбавлення відповідача батьківських прав обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню, оскільки у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню своєї дитини ухиляється, нехтує батьківськими правами та не піклується про дочку. Вирішуючи питання щодо задоволення позовних вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої [PERSON] , суд враховує наступне. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.1 ст.183 СК, суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дитину з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Отже, суд керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів. Однією із умов задоволення позову є можливість платника надавати матеріальну допомогу та зобов`язання батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття, яка проживає з позивачем і потребує матеріальної допомоги і те, що відповідач не надала суду жодного доказу того, що вона за станом здоров`я або за іншими підставами не спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання своєї малолітньої дочки. Оцінюючи викладені та встановлені обставини, суд стягує з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved