Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-31 00:00:00

У січні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. З відповідачем [PERSON] позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON] та повнолітню доньку [PERSON]. 21 червня 2017 року Шевченківським районним суд м. Києва було винесене заочне рішення, яким вирішено розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Квартира [ADDRESS] з двох житлових кімнат площею 29, 6 кв. м., загальною площею - 45,9 кв.м. 28 травня 2016 року відповідач зібрав свої речі та залишив квартиру. На даний час місце його проживання Позивачу невідомо. Відповідач не цікавиться житловою площею з квітня -2015 року, не сплачує необхідні платежі по утриманню житла. Перешкод у користуванні житловою площею в квартирі йому не було і не має, він не турбується щодо свого права на житло в квартирі. Відповідач створив нову сім'ю та проживає у своєї співмешканки. Як вказує [PERSON], відповідач не проживає більше півтора року, обов'язків по утриманню житла не несе, комунальні послуги не оплачує. У зв'язку з цим, позивач вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою від 24.04.2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачу було встановлено п'ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Копію ухвали від 24.04.2018 року відповідач отримав 25.05.2018 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Водночас, відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив. За вказаних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS]. Спірна квартира належить позивачу [PERSON], що підтверджується договором міни, посвідченим державним нотаріусом Першої Київської нотаріальної контори Лазаревою Л.І. 01.04.1996р №22-1869 та договором дарування ? частини квартири посвідченим приватним нотаріусом КМНО Івановою О.П. 06.03.2017р. №118. Судом встановлено, що на час розгляду справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано чотири особи- позивач [PERSON], донька позивача [PERSON], син [PERSON] та колишній чоловік позивача [PERSON], що підтверджується довідкою форми №3 КП "Керуюча дирекція" . Як вказує позивач, Відповідач [PERSON] з травня 2016 року у даній квартирі не проживає, що підтверджуєється рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 21.06.2017р. Так, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.06.2017 р. задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. При цьому судом встановлено, що сторони з травня 2016 року припинили вести спільне госпордарство та проживають окремо один від одного. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як зазначає позивач, відповідач не несе витрати по оплаті квартири, житлом не цікавиться з 2016 року, місце проживання його не відоме. Квартиру він залишив добровільно. Доказів зворотньому не було отримано під час розгляду справи. Також не було встановлено обставин, які б свідчили про наявність перешкод у користуванні [PERSON] спірною квартирою. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Разом з тим, положеннями ст. 71 ЖК України встановлено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. При цьому ст. 71 ЖК України визначено - при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відрповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача [PERSON] в спірній квартирі більше півтори року без поважних причин, та з огляду на те, що відповідач не є членом сім"ї позивача та його реєстрація у помешканні обмежує позивача у здійсненні права власності, вважає за можливе задовольнити вимоги [PERSON] За приписами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається а сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Під час розгляду справи не було встановлено та не отримано відповідні докази про здійснення інших витрат, визначених ст. 131 ЦПК України (в редакції від 30.10.2017 р.). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд керується вимогами ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved