Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У своїй позовній заяві [PERSON] просив суд ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів не чинити перешкод у користуванні польовою дорогою та заїздом до його господарства, що знаходиться у по вул. Зелена ,4 у с.Камінь, Рожнятівського району, Івано-Франківської області та демонтувати ворота, які знаходяться на проїздній частині польової дороги. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що він є власником будинковолодіння по вул. Зелена, 4 у с. Камінь, Рожнятівського району, Івано-Франківської області. Суміжніми землекористувачами є відповідачі по справі - [PERSON] та [PERSON], які проживають у сусідньому будинку. З 2014 року відповідачі різними способами перешкоджають йому в користуванні заїздом до його приватизованої земельної ділянки та домоволодіння, а також вчиняють дії, які позбавляють його права вільно користуватись польовою дорогою, по якій проходить заїзд до його будинку. Зокрема, на дорозі, що веде до їхніх господарств, відповідачі встановили ворота та закрили їх на замок, і для того, щоб пройти чи проїхати до свого домоволодіння він змушений просити їх відчинити ворота. Таким чином відповідачі позбавляють його можливості вільно користуватись дорогою загального користування та обмежують його доступ до земельної ділянки, що значною мірою обмежує його права як землекористувача. Під час судового розгляду справи [PERSON]уточнив позовні вимоги, просив суд зобов'язати [PERSON] та [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні заїздом, який зазначений у додатку до [PERSON] з Державного земельного кадастру про з/д від 29 липня 2015 року №НВ-2601303042015 буквами від В до Г, до земельної ділянки кадастровий номер 2624881801:01:002:0009, яка знаходиться в с.Камінь Рожнятівського району по вул.Зеленій,4. Зобов'язати відповідачів демонтувати самовільно встановлені ворота на заїзді загального користування, який зазначений у додатку до [PERSON] з Державного земельного кадастру про з/д від 29 липня 2015 року № НВ-2601303042015 буквами від В до Г. Стягнути з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON]та його представники позовні вимоги підтримали з викладених в заяві підстав та пояснили крім цього, що на місце викликались комісії сільської ради, які неодноразово встановлювали факт здійснення [PERSON] перешкод у проїзді до домоволодіння, через встановлені відповідачами ворота на дорозі. [PERSON]не заперечив, що він приватизував частину земельної ділянки, по якій згідно Генерального плану с.Камінь передбачалася проектна дорога. Погоджується, що влаштувати дорогу, яка є зараз проектною неможливо. Відповідачка [PERSON], яка діє по довіреності від імені відповідача [PERSON] в судовому засіданні позову не визнала, суду дала пояснення про те, що спірна дорога являється заїздом виключно до її господарства і фактично та документально є її земельною ділянкою, площею 0,08 га, яка надана їй для обслуговування житлового будинку та господарських споруд . До господарства [PERSON] існує інший заїзд. Заїзду для [PERSON] через її подвір"я ніколи не існувало, а передбачена в генеральному плані села вулиця так і залишалась тільки проектною, вона ніколи не існувала в натурі, а її частина по всій ширині земельної ділянки [PERSON] ввійшла до складу його земельної ділянки згідно Державного акта на право власності на землю і, таким чином, останній самостійно ліквідував проектну дорогу. Позивач має можливість здійснювати заїзд до свого господарства по громадській вулиці, тому немає необхідності користуватися для заїзду її земельною ділянкою. Вважає, що будь-яких перешкод для проїзду до домоволодіння у позивача не існує. У звязку з цим просить відмовити у задоволенні позову. Представник Камінської сільської ради в судовому засіданні пояснив, що генеральним планом села було спроектовано дорогу інакшим чином, відповідно до ДБН. Позивач має можливість заїзду з іншої сторони по громадській дорозі, якою користуються інші жителі села. Допитана у судовому засіданні землевпорядник Камінської сільської ради [PERSON] дала показання про те, що відповідачі є належними землекористувачами земельної ділянки площею 0,08 га. на підставі загального рішення сільської ради за 1997 рік та записів в погосподарській книзі. Будівельні паспорти у позивача, як і у відповідачів, відсутні, проте спірний заїзд жодним рішенням сільської ради не визначався, а позивач [PERSON] має можливість заїзджати з іншого боку до свого будинку. Спірний заїзд це частина земельної ділянки відповідачів. У Державному акті [PERSON] дійсно зазначено спірний заїзд шириною 6.47 м., однак зазначення заїзду такого розміру є помилкою осіб, які виготовляли цей документ. Фактично цей заїзд був проектною дорогою, частину якої приватизував [PERSON], а інші жителі побудувалися на проектній дорозі і тому проектної дороги як такої зараз немає. Свідок [PERSON]-сільський голова с.Камінь суду дав показання про те, що він був у складі комісії, яка виходила на місце розташування спірного заїзду.Свої висновки комісія відобразила в акті від 04.01.2015 року. Спірний заїзд є земельною ділянкою [PERSON] Цим заїздом користувалися сторони. Свідок [PERSON]С дала суду показання про те, що [PERSON] на дорозі жиє, і має іншу дорогу попри Щербатого, якою завжди користувались родичі [PERSON], який раніше не користувався спірним заїздом, оскільки проживав у м.Калуш. Позивач має інший заїзд до свого будинку, однак він привіз металічну буду і поклав її таким чином, що сам створив собі перешкоди в користуванні іншим заїздом Свідок [PERSON] - головний архітектор Рожнятівського району дав суду показання про те, що він як член земельно-узгоджувальної комісії особисто був на місці розташування земельних ділянок сторін. В натурі на місцевості заїзду шириною 6,47 м. немає. Існує менший заїзд, але по ньому ніхто крім відповідачів не їздить. Потреби в проектній дорозі, яка передбачена генпланом села немає і в натурі вона також відсутня, а позивач має можливість здійснювати заїзд до свого господарства по громадській дорозі. Свідок [PERSON]- заступник начальника Рожнятівського відділу Держгеокадастру суду пояснив, що в складі земельно-узгоджувальної комісії обстежував спірний заїзд. Стверджує, що фактично існує заїзд шириною приблизно 3,45 м. а не 6.47 м., оскільки при такій ширині він буде проходити під самим будинком [PERSON] Цей заїзд починається від воріт [PERSON] і зміщується вліво. Зазначений заїзд входить в земельну ділянку відповідачів. Свідок [PERSON] провідний спеціаліст Рожнятівського відділу Дежгеокадастру у судовому засіданні дав показання про те, що розміри земельної ділянки, якою користуються відповідачі, не відповідають розмірам земельної ділянки, яку вони можуть приватизувати, тобто у них не буде 0.08 га. Також пояснив, що позивач [PERSON] може здійснювати заїзд до свого господарства з іншої сторони. Свідок [PERSON]-голова земельної комісії Камінської сільської ради дав показання про те, що [PERSON]має інший заїзд до свого домоволодіння з вулиці, а спірна дорога є подвір"ям [PERSON], яка поставила ворота, щоб худоба не заходила на її подвір"я. Аналогічні показання дала суду свідок [PERSON], яка крім того пояснила , що [PERSON]має дорогу для заїзду з іншого боку, а спірний заїзд влаштували собі [PERSON] до свого господарства, коли будувались, та свідок [PERSON], яка крім того пояснила, що [PERSON]поклав зі сторони іншого заїзду гараж, і таким чином створив собі перешкоди в користуванні іншим заїздом. На місці спірного заїзду була стежка, а дорога до господарства позивача була знизу. Свідок [PERSON] суду дав показання про те, що [PERSON] може встановити інший заїзд по існуючій дорозі, яка на даний час дещо звужена ним самим через його «живий» паркан. Свідок [PERSON] дав показання про те, що є сусідом сторін та прожив у тій місцевості 70 років. З однієї сторони був клуб, а з іншої магазин. Стежки, яка колись існувала, зараз нема, бо її пригородив [PERSON] Пізніше стежку розширили і була і є дорога. Свідок [PERSON]суду дав показання про те що з копанки спочатку поверталось до [PERSON] , а потім до [PERSON], тобто існували різні заїзди. Свідок [PERSON] дав показання про те, що спірний заїзд відноситься до подвіря відповідачів, а позивач може зробити інший заїзд зі сторони Джуса, де є дорога, яка веде до господарства позивача і на якій встановлена тільки хвіртка, хоча є можливість встановити ворота. Спірна дорога існує. Свідок [PERSON]суду дав показання про те, що спірний заїзд існує давно, але [PERSON] може користуватися і іншим заїздом. Свідок [PERSON] суду дав показання про те, що спірний заїзд завжди існував. Аналогічні по суті показання дав суду свідок [PERSON] Свідок [PERSON]суду дала показання про те,що вона не була на місці у складі комісії, однак у Державному акті позивача спірний заїзд відображено. Вислухавши сторін, свідків, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити виходячи з наступного. За змістом ст.10 ЦПК\~ України\~ цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України\~ доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких\~\~ суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються\~ на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних\~ як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до вимог ст. 96 Земельного кодексу України землекористувач зобовязаний не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, та дотримуватися правил добросусідства. Згідно вимог ст.152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Сторони підтвердили суду, що інших доказів на підтвердження чи заперечення позову, крім тих що є в матеріалах даної справи не існує. Судом встановлено, що сторони є сусідами та проживають [INFO]. Згідно Свідоцтва про право на спадщину по закону серії ВВС № 410848, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 3746435 та Державного акту ІФ № 040991 від 25 березня 2005 року на право власності на земельну ділянку (а.с.8-10), [PERSON] є власником будинковолодіння та земельної ділянки площею 0,0813 га., для обслуговування житлового будинку та господарських споруд, яка знаходиться по вул. Зелена ,4 у с.Камінь Рожнятівського району, Івано-Франківської області. Довідкою Камінської сільської ради № 692 від 24 листопада 2015 року (а.с.40) підтверджено, що [PERSON] користується земельною ділянкою для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,08 га. з 1993 року, довідка видана на підставі архівного витягу з протоколу чотирнадцятої сесії двадцять першого скликання Камінської сільської ради, та погосподарської книжки № 4. Копією архівного витягу з рішення Камінської сільської ради від 14 грудня 1993 року (а. с. 150), копією виписки з погосподарської книги № 4 (а.с.58), схемою забудови земельних ділянок ( а.с.90) та копією довідки № 258 від 11 травня 2016 року (а.с. 149) підтверджено, що [PERSON] є належним землекористувачем земельної ділянки 0,08 га., за користування якою сплачує земельний податок та в площу якої входить спірний заїзд. Згідно листа Камінської сільської ради від 22.09.2015 р. за № 409 (а.с.152) дорога, яка проходить біля будинку [PERSON], запроектована згідно генплану забудови с.Камінь, але на даний час її немає. Громада користується дорогою яка проходить нижче городу [PERSON] Зі схеми забудови земельних ділянок [PERSON] та [PERSON] (а. с. 90) також вбачається, що господарство [PERSON] в нижній частині примикає до дороги, а з правого боку до заїзду загального користування. З лівої сторони господарство [PERSON] межує з господарством [PERSON]. З пояснень позивача вбачається, що частина земельної ділянки, яка перебуває\~ у користуванні [PERSON] - це ділянка землі, яку належить використовувати під дорогу, однак рішення сільської ради за 1993 рік позивачем не оспорюється. Позивач просить захистити його право користування спірним заїздом і на підтвердження свої позовних вимог посилається на те, що в його Державному акті на право власності на земельну ділянку вказана дорога між їхніми з відповідачами земельними ділянками. Статтею 39 ЗК України встановлено, що землі житлової та громадської забудови використовуються відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою, з дотриманням державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Генеральним планом забудови частини с.Камінь (а. с. 59-61) передбачена проектна дорога, однак, як ствердив сам позивач, він приватизував частину земельної ділянки , по якій повинна була проходити запроектована дорога і таким чином дорога відсутня. Про те, що проектної дороги не існує і вона не може бути прокладена згідно Генерального плану с.Камінь в місці розташування господарств [PERSON]П та [PERSON] підтвердили останні, а також представники сільської ради, відділу архітектури та Держгеокадастру. Копією Генерального плану с.Камінь також підтверджено, що [PERSON]має заїзд до свого домоволодінння з іншої сторони . Аналогічне підтверджено і технічним звітом по виконанню робіт по інвентаризації земельної ділянки та видачі Державного акту на право власності на земельну ділянку , який виданий [PERSON], зокрема таке підтверджено планом встановлення меж його земельної ділянки ( а.с.52). З акту земельно-узгоджувальної комісії від 04 січня 2015року (а. с. 85, 86) вбачається, що спірний заїзд до господарства [PERSON] являється земельною ділянкою та заїздом до господарства [PERSON], а позивач [PERSON] має можливість здійснювати заїзд до свого господарства з двох сторін, в тому числі по дорозі, яка позначена в описі меж буквами Б - В. Як на докази для задоволення своїх позовних вимог позивач посилається на Державний акт в якому зазначено заїзд на його приватизовану ділянку шириною 6,47 м., та на акт № 1 від 25.02.2014 року ( а.с.4,10). Однак з пояснень сторін , вищенаведених показань свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що заїзду шириною 6.47 м., як про це зазначено в Державному акті не існує, а наявний заїзд, який входить в межі земельної ділянки [PERSON] ( а.с.85,90). За таких обставин відображення у Державному акті про право власності на земельну ділянку заїзду шириною 6.47 м. суперечить фактичним обставинам, а тому він не може бути взятий судом до уваги як належний доказ існування спірного заїзду . [PERSON] № 1 від 25.02.2014 року складений на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку, який не є належним доказом існування спірного заїзду, та на підставі Генерального плану забудови с.Камінь, в якому передбачено проектну дорогу, частину якої приватизовано [PERSON] та іншими жителями с.Камінь і тому така дорога відсутня та не може бути прокладена, цей [PERSON] також не є належним доказом існування спірного заїзду, а тому не береться до уваги судом. Зважаючи на вищенаведене, суд приходить до переконання, що позивач [PERSON] не позбавлений можливості здійснювати безперешкодний прохід та проїзд до свого домогосподарства по громадській дорозі та заїзді спільного користування ( а.с.52,59, 90), тому у задоволенні позову слід відмовити . На підставі ст.ст. 83, 96, 152, 158 ЗК України,

Outcome: dismissed