Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, яким є квартира [ADDRESS] і просить в порядку поділу майна визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у період зареєстрованого шлюбу відповідач став членом житлово-будівельного кооперативу, до 1993 року сплатив повністю пайовий внесок за рахунок коштів сімейного бюджету. Посилаючись на те, що подружжя має рівні права у паєнакопиченні, позивач просить визнати квартиру спільним майном подружжя і поділити вказане майно у рівних частках, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не оформлює квартиру на двох осіб. Підтримавши позовні вимоги з вищезазначених підстав, представник позивача просила позовні вимоги задовольнити. Суду пояснила, що відповідач не проживає у спірній квартирі, сторони не спілкуються, але враховуючи, що саме відповідач є членом ЖБК позивач в позасудовому порядку не може оформити своє право власності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у зв'язку з чим суд у відповідності до вимог ст.ст. 224-226 ЦПК України ухвалив провести заочний розгляд справи, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого порядку розгляду справи. Представники третьої особи в судове засідання не з'явились, просили суд розглядати справу у відсутність їх представника. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Так в судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21.11.1982 року до 30 жовтня 2001 року, що підтверджується копіями свідоцтва про реєстрацію шлюбу та свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.9-10). За період перебування у зареєстрованому шлюбі сторонами за спільні кошти була придбана кооперативна квартира [ADDRESS], що підтверджується копією ордера (а.с.4). Згідно Довідки від 19 серпня 2014 року № 40 виданої ЖБК „Шовковик-13" членом ЖБК є відповідач, паєнакопичення сплачені повністю до 01.09.1993 року. Вартість квартири - 213567 крб. 76 коп. (а.с.12). Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» (чинного на час виникнення правовідносин) член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Згідно ст. 22 КпШС УРСР майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка визнаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи" при розгляді справ про поділ квартири між подружжям, яке розлучилося, судам слід керуватися ст. 146 ЖК України, ст. 15 Закону „Про власність", п. 43 Примірного Статуту ЖБК і чинним законодавством про шлюб та сім'ю (ст.ст. 22, 24, 28,29 Кодексу про шлюб та сім'ю України), враховуючи те, що пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. За загальним правилом дії законів і інших нормативно-правових актів в часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), норми Сімейного кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто, не раніше 01.01.2004р. До сімейних відносин, які вже існували на вказану дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, які виникли після набрання ним чинності. Оскільки станом на вересень 1993 року сторонами був повністю сплачений пайовий внесок, є обгрунтованими доводи позивача про те, що спірна квартира є спільним майном подружжя. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] сплачений повністю в період шлюбу, дана квартира є спільною сумісною власністю подружжя, а тому за позивачем необхідно визнати право власності на 1/2 частину даної квартири. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог на відповідача покладається обов'язок відшкодувати понесені позивачем витрати, отже з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені понесені нею витрати - 3654 грн. суму сплаченого судового збору. Враховуючи викладене та

Outcome: approved