Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - [PERSON] звернулась з позовом до Великочернеччинської сільської ради, в якому просить визнати за [PERSON] право власності на спадкове майно, а саме земельні ділянки: кадастровий номер 5924782200:09:003:0015 площа - 1,4496 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер 5924782200:04:002:0001 та площею - 1,5793 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходиться за адресою Сумська область, Сумський район, Великочернеччинська сільська рада. Свою заяву мотивує тим, що [INFO] померла мати позивачки та після її смерті відкрилась спадщина на належне їй мано, в тому числі на зазначені земельні ділянки. Позивачка є спадкоемецею померлої матері. Однак при зверненні до приватного нотаріуса Степаненко Т.І. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки їй було відмовлено. У своїй відмові нотаріус зазначила, що є неможливим встановити місце відкриття спадщини, оскільки на той час в документах які посвідчували право на спадщину - тобто родинних відносин були виявлені розбіжності. Відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва було встановлено факт родинних відносин між позивачкою - [PERSON] та померлою її матір`ю [PERSON] . Однак в усному роз`ясненні приватним нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки площею 1,4496 га та площею - 1,5793 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходиться за адресою Сумська область, Сумський район, Великочернеччинська сільська рада, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу. Позивачка та її представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій просив справу слухати у їх відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Староста Великочернеччинського старостинського округуї області надіслав суду заяву, в якій просив справу розглядати за відсутністю представника відповідача, проти позову не заперечує. Представник відповідача Сумської районної державної адміністрації в судове засідання не з`явився, направив до суду письмовий відгук в якій зазначив, що заявлені позивачем вимоги не належать до їх повноважень, просили відмовити в задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи ДУ Держгеокадастру в Сумській області в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву в якій просив слухати справу в їх відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи та надані суду докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про смерть.(а.с.6). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 24.05.2021 року по справі № 759/3736/21 було встановлено факт родинних відносин, а саме, що позивачка - [PERSON] є донькою померлої [PERSON] , (а.с.13-18). Відповідно до роз`яснення приватного нотаріуса Степаненко Т.І.за №238 від 30.08.2020 позивачці було відмовлено у оформленні спадкових прав на майно померлої [PERSON] в зв`язку з тим, що за наданими документами не можливо встановити а ні місце відкриття спадщини, а ні факт прийняття спадщини та підставі закликання до спадкоємства, посилаючись в тому числі на Інструкцією про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженою Наказом М 18.06.1994 року за № 18/5, яка була чинна у 2002 році. Крім того відсутні документи на ділянки площею 1,4496 га та площею - 1,5793 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходиться за адресою Сумська область, Сумський район, Великочернеччинська сільська рада, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу.(а.с.9-10). Позивачці до останнього часу не було відомо про існування спадкового майна у вигляді земельних ділянок з кадастровим номером 5924782200:09:003:0015 площею - 1,4496 га та з кадастровим номером 5924782200:04:002:0001 площею - 1,5793 га з цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва, які знаходиться за адресою Сумська область, Сумський район, Великочернеччинська сільська рада, правовстановлюючі документи на них у неї відсутні. Згідно довідки Міськрайонного управління у м. Сумах та Сумському районі Головного управління Держгеокадастру в Сумській області №845/115-20 від 18.06.20 за [PERSON] зареєстровано сертифікат на земельну частку (пай) серія CM N0108861 за N502 від 12.09.1996, про що було зроблено запис в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Сумською районною державною адміністрацією членам КСП «Великочернеччинське» на підставі розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації N 294 від 30.08.1996 р. Розмір цієї земельної частки (паю) складає 3,54 в умовних кадастрових гектарів. (а.с.20). За [PERSON] зареєстровано земельну частку (пай) розміром 3,0289 в умовних кадастрових гектарів згідно експлікації земельних угідь форма 6-зем має кадастрові номера земельних ділянок 5924782200:09:003:0015 площа - 1,4496 га та 5924782200:04:002:0001площа - 1,5793 га, згідно сертифікату СМ №0108861 за №502 від 12.09.1996 року (а.с.21). Як вбачається з розпорядження голови Сумської районної державної адміністрації від 14.05.2004 року № 264 «Про затвердження технічної документації по складанню державних актів направо власності на земельні ділянки власникам земельних часток (паїв)" [PERSON] зазначена у списках громадян-власників земельних сертифікатів колишнього КСП «Великочернечченське» Сумського району на видачу державного акту на землю.(а.с.26). [PERSON] померла [INFO] у м. Києві, тому не отримала державні акти на зазначені земельні ділянки. Згідно листа ТОВ «Агрофірма «Велес-А» №15 від 18.05.2020 року, зазначені земельні ділянки орендуються нею на підставі розпорядження Голови Сумського Сумської області №15-ОД «Про поновлення договору оренди землі (не витребуваний паїв)» та поновленого Договору оренди від 22.01.2018 року, укладеним між підприємством та Сумською РДА, строк оренди продовжений на 7 років. (а.с.33). Зважаючи на те, що [PERSON] , за життя не отримала державні акти на земельні ділянки замість земельного сертифікату, це не позбавляє спадкоємицю на набуття права власності на вказані земельні ділянки в порядку успадкування. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до частини 1 статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7 (Із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року , вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року (561-12), Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1 ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Враховуючи наведене, наявні усі підстави для задоволення позовних вимог та визнання права власності за [PERSON] на зазначені земельні ділянки в порядку спадкування після смерті [PERSON] .

Outcome: approved