Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про встановлення батьківства та стягнення аліментів, посилаючись на наступні обставини. Вона почала зустрічатись з відповідачем в 2010 року. Почуття перейшли у близькість, вони планували жити разом і створити справжню сім"ю. В листопаді 2010 року вона завагітніла від відповідача. [INFO] в них народився син [PERSON]. Прізвище синові вона дала своє, а по-батькові - відповідача, бо він справжній батько. Після народження сина вони не одружились, однак, в них зберігались добрі стосунки. Відповідач іноді заходив до них з сином і обіцяв, що вони будуть жити разом однією родиною. Однак, через різні погляди на життя вони так і не одружились. А коли дитині виповнилось 2 роки, перестав ходити, бо зустрів іншу жінку і припинив спілкування із сином. Вже майже рік відповідач з дитиною не спілкується і не допомагає утримувати сина. Дитина мешкає з нею і вона несе всі витрати на дитину самостійно. Вважає це несправедливим і просить встановити батьківство відповідача та стягнути з нього аліменти на утримання дитини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі і просила суд їх задовольнити. Представник позивачки позовні вимоги своєї довірительки також підтримав в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, погодився з тим, що він є батьком дитини, оскільки це підтвердила генетична експертиза. Утримувати сина не допомагав певний час, бо одружився і в нього з"явились інші витрати. Представники третіх осіб в судове засідання не прибули, про причини неявки суд не повідомили. Відділ реєстрації актів цивільного стану Нікопольського міськрайонного управління юстиції надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Вислухавши сторони, представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст.126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст.134 СК України, на підставі заяв осіб, зазначених у ст.126 цього Кодексу або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. У судовому засіданні встановлено, що сторони по справі почали зустрічатись з 2010 року. В листопаді 2010 року позивачка завагітніла від відповідача і [INFO] народила сина [PERSON]. Прізвище синові позивачка дала своє, а по-батькові - відповідача (а.с.6). Після народження сина сторони не одружились, однак, продовжували зберігати добрі стосунки. Коли дитині виповнилось 2 роки, відповідач перестав ходити до сина, бо зустрів іншу жінку. Зараз відповідач з дитиною не спілкується і не допомагає утримувати сина позивачці. Дитина мешкає з позивачкою і вона несе всі витрати на сина самостійно. Відповідно висновку експерта № 314 від 31.10.2014 року, громадянин [PERSON], [INFO], може бути біологічним батьком дитини [PERSON], [INFO], народженого громадянкою [PERSON], [INFO]. Вірогідність того, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON], [INFO], і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв"язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999 %. За таких обставин, суд вважає, що позов в частині визнання батьківства, стягнення аліментів, витрат на проведення судової генетичної експертизи та судових витрать необхідно задовольнити Однак, в частині стягнення грошей на юридичні послуги суд вважає за необхідне відмовити з підстав недоведеності.

Outcome: approved