Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що проживала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах, від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейні відносини між ними не склалися, тому вини припинили спільне проживання і з серпня 2014 року разом не проживають та не ведуть спільного сімейного господарства. Ще до припинення спільного проживання відповідач матеріально сім'ю не забезпечував та в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки не надавав. На даний час донька повністю перебуває на її утриманні їй самій важко забезпечити її усім необхідним для нормального росту та розвитку. Дитина росте потребує покращеного харчування, забезпечення одягом та речами. Відповідач, як батько матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча його матеріальний стан та стан здоров'я дозволяє йому брати участь у витратах на дитину. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки у розмірі по 2500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, подала заяву в якій зменшила позовні вимоги та просить стягувати з відповідача аліменти у розмірі по 1 000 грн. щомісячно, а справу розглянути без її участі. Відповідач у судове засідання теж не з'явився, подав заяву, в якій зменшені позовні вимоги визнав, згідний сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі що просить позивачка, а справу розглянути без його участі. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувальної техніки не здійснюється. Дослідивши письмові заяви сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у фактичних шлюбних відносинах народилася донька - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я та матеріальне становище, як дитини так і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що малолітня дитина проживає окремо від батька і перебуває на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач позовні вимоги визнав, інших осіб на утриманні не має, то може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, що просить позивачка. На підставі наведеного та ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved