Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

13.03.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить встановити нікчемність іпотечного договору від 14.08.2007 року № PL 07-464/29-1, що укладений між відповідачами товариством з обмеженою відповідальністю «Пріоритет - інтер» та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. за реєстровим № 2984-д 14.08.2007 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на теперішній час він є власником зазначених вище нежитлових приміщень. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.12.2014 року задоволено позовні вимоги ТОВ «Пріоритет - інтер» про витребування у нього майна з незаконного володіння. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 18.02.2015 року зазначене рішення суду першої інстанції скасоване та прийняте нове про відмову в задоволенні позовних вимог. Вважає, що в даному випадку іпотечний договір, що був укладений між відповідачами ТОВ «Пріоритет - Інтер» та ПАТ «ОТП Банк» є нікчемним. Так під час розгляду зазначеної вище цивільної справи про витребування майна з його володіння та визнання права власності позивачу стало відомо, що 14 серпня 2007 року між ТОВ «Фарватер Інвест» та ТОВ «Пріоритет - Інтер» був підписаний договір купівлі - продажу нежитлових приміщень. Відповідно до умов вказаного договору, зокрема, пункту 1.1 ТОВ «Фарватер Інвест» продає, а ТОВ «Пріоритет - Інтер» купує та приймає у власність спірні нежитлові приміщення. Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна нежитлових приміщень, що купуються за цим договором становить 25250000 грн. в тому числі ПДВ 4208333,3 грн. Також позивач вказує, що станом на 14.08.2007 року розрахунок в повному обсязі з боку ТОВ «Пріоритет - Інтер» здійснено не було. Посилається на положення статей 694 та 695 ЦК України і зазначає, що якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу. Отже положення зазначеного договору купівлі - продажу встановлюють продаж відповідного нерухомого майна в кредит з розстроченням платежу. При цьому, на думку позивача, в такому випадку до повного розрахунку з продавцем, такий продавець відповідно до ч.6 ст. 694 та ч. 3 ст. 695 ЦК України є заставодержателем. Проте 14.08.2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Пріоритет - Інтер» було укладено іпотечний договір № PL 07-464/29-1 від 14.08.2007 року, предметом якого стали нежитлові приміщення, що були предметом не виконаного договору купівлі - продажу. Також [PERSON] посилається на Закон «Про іпотеку» № 898-ІV , ст. 575 ЦК і вказує, що с дня вчинення відповідного правочину, а саме договору купівлі - продажу - 14.08.2007 року продавець ТОВ «Фарватер Інвест» набув всі права іпотекодержателя відповідно до закону, зокрема, статті 695 ЦК України, т.я. за вказаним договором продаж здійснювався з розстроченням платежу, а відтак передання в подальшому в цей день 14.08.2007 року покупцем - іпотекодавцем за законом ТОВ «Пріоритет - Інтер» в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» відповідного нерухомого майна є переданням в наступну іпотеку і повинно було бути здійснено за згодою іпотекодержателя ТОВ «Фарватер Інвест», що не було зроблено. Отже в такому випадку за відсутності відповідної згоди іпотекодержателя іпотечний договір № PL 07-464/29-1 від 14.08.2007 року, що укладений між ТОВ «Пріоритет - Інтер» так ПАТ «ОТП Банк» є недійсним відповідно до вимог закону. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Пояснив суду, що в теперішній час він є власником нежитлових приміщень 6-го поверху № 1, № 4, № 5, № 8-:-14, № 16-:-20. № І, загальною площею 238,6 кв.м. та нежитлових приміщень 7-го поверху № 7-:-9, № 12-:-15, № ІІІ загально площею 107,2 кв.м. в літ. «А-6-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Зазначені нежитлові приміщення належать йому на праві власності на підставі договору про задоволення вимог іпотеко держателя від 05.12.2013 року та договору про поділ від 05.12.2013 року, що посвідчений нотаріально, а також право зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. При цьому, зазначає, що у вересні 2014 року відповідач ТОВ «Пріоритет - Інтер» звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до нього, 3-і особи ТОВ «Фарватер» Інвест», ТОВ «Рент Центр», ТОВ «Юридична компанія «Амстердам», ПАТ «ОТП банк», [PERSON] про витребування майна з чужого незаконного володіння та визнання права власності. В обґрунтування свого позову ТОВ «Пріоритет - Інтер» посилався на те, що 14 серпня 2007 року між ТОВ «Фарватер Інвест» та ТОВ «Пріоритет - Інтер» був підписаний договір купівлі - продажу нежитлових приміщень, на підставі якого в теперішній час він має право витребувати зазначене майно. Також посилався на те, що іпотекодержателем належного позивачу [PERSON] майна є саме другий відповідач ПАТ «ОТП Банк» на підставі іпотечного договору № PL 07-464/29-1, що укладений між відповідачами ТОВ «Пріоритет - Інтер» та ПАТ «ОТП Банк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. за реєстровим № 2984-9 14.08.2007 року. При цьому відповідні правочини, як вважав ТОВ «Пріоритет - Інтер», за якими [PERSON] набув права власності на відповідне нерухоме майно є в силу положень статті 12 Закону України «Про іпотеку» недійсними, так як вчинені без згоди іпотекодержателя ПАТ «ОТП Банк». Вважає, що в даному випадку іпотечний договір, що був укладений між відповідачами ТОВ «Пріоритет - Інтер» та ПАТ «ОТП Банк» є нікчемним, посилання на існування такого договору з боку ТОВ «Пріоритет - Інтер» та ПАТ «ОТП Банк» безпосередньо стосується його прав, як власника відповідного нерухомо майна, через що вважає за необхідне звернутись до суду з відповідними вимогами про встановлення нікчемності такого іпотечного договору № PL 07-464/29-1 від 14.08.2007 року з огляду на положення статей 694 та 695 Цивільного кодексу України, статей 3 та 12 Закону України «Про іпотеку». Вважає що вказаний іпотечний договір є нікчемним з огляду не те, що укладений без згоди 3-ї особи ТОВ «Фарватер Інвест», яке станом на 14.08.2007 року - дату укладення такого іпотечного договору, є іпотекодержателем за законом. Представник відповідача ТОВ «Пріоритет - Інтер» у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечує, просить винести ухвалу про направлення справи за позовною заявою [PERSON] до іншого суду за підсудністю, також прохає застосувати строки позовної давності та відмовити [PERSON] в задоволенні позову про встановлення нікчемності іпотечного договору. Зазначає, що іпотечний договір, що є предметом позову, було укладено відповідно до вимог чинного законодавства у письмовій формі та нотаріально посвідчений. Вказує, що у судовому порядку встановлена дійсність такого договору, такий договір укладений без порушення ст. 547 Цивільного кодексу України. Також просить суд застосувати строки позовної давності як підставу для відмови позивачу [PERSON] у задоволенні позову з огляду на те, що позивачу з 26.12.2012 року відомо про існування такого іпотечного договору. Вважає, що в тому числі позовна заява [PERSON] подана з порушенням правил територіальної підсудності т.я. подана не за місцем знаходження відповідачів, а посилання позивача на положення ст. 114 ЦПК України на його думку не можуть бути застосовані в даному випадку. Представник відповідача ПАТ «ОТП Банк» у судовому засідання проти задоволення позову заперечує, також просить суд винести ухвалу про направлення справи за позовною заявою [PERSON] до іншого суду за підсудністю та застосувати строки позовної давності та відмовити [PERSON] в задоволенні позову про встановлення нікчемності іпотечного договору. При цьому посилається на положення ч. 2 ст. 697 Цивільного кодексу України щодо обмеження права розпорядження майном до переходу права власності. Вказує, що відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник вправі володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном на власний розсуд, через що іпотечний договір від 14.08.2007 року, що є предметом позову, укладений на законних підставах. Також вказує, що у судовому порядку встановлена дійсність такого договору. Просить суд застосувати строки позовної давності як підставу для відмови позивачу [PERSON] у задоволенні позову з огляду на те, що позивачу з 26.12.2012 року відомо про існування такого іпотечного договору. Вважає, що позовна заява [PERSON] подана з порушенням правил територіальної підсудності т.я. подана не за місцем знаходження відповідачів, а посилання позивача на положення ст. 114 ЦПК України на його думку не можуть бути застосовані в даному випадку. Представник третьої особи ТОВ «Фарватер Інвест» у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, надав письмові пояснення в яких з посиланнями на положення статей 694 та 695 Цивільного кодексу України, статей 3 та 12 Закону України «Про іпотеку» вважає, що вказаний іпотечний договір від 14.08.2007 є нікчемним з огляду не те, що укладений без згоди 3-ї особи ТОВ «Фарватер Інвест», яке станом на 14.08.2007 року - дату укладення такого іпотечного договору, є іпотекодержателем за законом. Суд, вислухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню у повному обсязі. У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя від 05.12.2013 року та договору про поділ від 05.12.2013 року позивач [PERSON] є власником нежитлових приміщень 6-го поверху № 1, № 4, № 5, № 8-:-14, № 16-:-20. № І, загальною площею 238,6 кв.м. та нежитлових приміщень 7-го поверху № 7-:-9, № 12-:-15, № ІІІ загально площею 107,2 кв.м. в літ. «А-6-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Також встановлено, що відповідач ТОВ «Пріоритет - Інтер» звертався з відповідними вимогами до суду про витребування майна та визнання права власності на таке майно до [PERSON] з посиланнями в тому числі на існування іпотечного договору від 14.08.2007 року № PL 07-464/29-1, що укладений між відповідачами товариством з обмеженою відповідальністю «Пріоритет - інтер» та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. за реєстровим № 2984-д 14.08.2007 року. Такі вимоги розглядались Дзержинським районним судом у грудні 2014 року у справі № 638/15997/14-ц. Матеріали справи свідчать про те, що 14 серпня 2007 року між ТОВ «Фарватер Інвест» та ТОВ «Пріоритет - Інтер» був підписаний договір купівлі - продажу нежитлових приміщень. Згідно умов вказаного договору, а саме, пункту 1.1 ТОВ «Фарватер Інвест» продає, а ТОВ «Пріоритет - Інтер» купує та приймає у власність нежитлові приміщення 1-го, 2-го, 3-го, 4-го, 5-го, 6-го, 7-го поверхів в літ А-6-8, загальною площею 1309,6 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS], а саме: перший поверх №№1-5, № І, № XVII, загальною площею 54,7 кв.м., другий поверх: №№ 1-8, № І, загальною площею 109,10 кв.м; третій поверх №№ 1-16, 3І, загальною площею 252,70кв.м.; четвертий поверх №№ 1-20, № І, загальною площею 256,0кв.м.; п'ятий поверх №№ 1-19, № І, загальною площею 258,1 кв.м; шостий поверх №№ 1-20, № І, загальною площею 258,5 кв.м.; сьомий поверх №№7-15, № ІІІ, загальною площею 117,80 кв.м. Пунктом 2.1 договору встановлено, що ціна нежитлових приміщень, що купуються за цим договором становить 25250000 грн. в тому числі ПДВ 4208333,3 грн. Згідно пункту 2.2 договору сума, що зазначена в пункті 2.1 договору сплачується ТОВ «Пріоритет - Інтер» продавцю ТОВ «Фарватер Інвест» наступним чином: 15150000 грн. сплачуються в день підписання цього договору власними коштами покупця (відповідача) на рахунок продавця; 10100000 грн. сплачується відповідачем протягом семи календарних днів з дня підписання цього договору на наш рахунок. Положеннями пункту 5.2 договору передбачено, що покупець (відповідач) зобов'язаний здійснити оплату нежитлових приміщень в строки та у порядку, встановленому цим договором. Судом під час розгляду справи встановлено та не заперечувалось сторонами вказаної угоди, що станом на 14.07.2007 року розрахунок в повному обсязі з боку ТОВ «Пріоритет - Інтер» здійснено не було. Положення статей 694 та 695 ЦК України передбачають, що договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Товар продається в кредит за цінами, що діють на день продажу. Якщо покупець прострочив оплату товару, проданого в кредит, продавець має право вимагати повернення неоплаченого товару. З моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати продавцю належить право застави на цей товар. Договором про продаж товару в кредит може бути передбачено оплату товару з розстроченням платежу. Істотними умовами договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу є ціна товару, порядок, строки і розміри платежів. Якщо покупець не здійснив у встановлений договором строк чергового платежу за проданий з розстроченням платежу і переданий йому товар, продавець має право відмовитися від договору і вимагати повернення проданого товару. До договору про продаж товару в кредит з умовою про розстрочення платежу застосовуються положення частин третьої, п'ятої та шостої статті 694 цього Кодексу. Як встановлено судом, положення вказаного договору купівлі - продажу від 14.08.2007 року п. 2.2. встановлюють продаж відповідного нерухомого майна в кредит з розстроченням платежу. Відтак до повного розрахунку з продавцем, такий продавець,а в даному випадку третя особа ТОВ «Фарватер Інвест» відповідно до ч.6 ст. 694 та ч. 3 ст. 695 ЦК України є заставодержателем. Однак в той же день, 14.08.2007 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «Пріоритет - Інтер», за відсутності оплати за договором купівлі - продажу, без згоди заставодержателя за законом ТОВ «Фарватер Інвест», було укладено іпотечний договір № PL 07-464/29-1 від 14.07.2007 року, предметом якого стали нежитлові приміщення, що були предметом не виконаного договору купівлі - продажу. Положення Закону «Про іпотеку» визначають, що іпотека - це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно статті 575 ЦК України іпотека - це застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Іпотека на підставі закону виникає в тому числі відповідно до статей 694, 695 ЦК України, згідно положень яких з моменту передання товару, проданого в кредит, і до його оплати, а також при продажу товару в кредит з умовою про розстрочення платежу, продавцю належить право застави на цей товар. Згідно частини 2 статті 3 Закону України «Про іпотеку» в редакції станом на 14.08.2007 року, тобто станом на день укладання договору купівлі - продажу та іпотечного договору, у разі іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, взаємні права і обов'язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з дня вчинення відповідного правочину, на підставі якого виникає іпотека, або з дня набрання законної сили рішенням суду. Відтак, с дня вчинення відповідного правочину, а саме договору купівлі - продажу - 14.07.2007 року продавець ТОВ «Фарватер Інвест» до отримання повної сплати за продане нерухоме майно набув всі права іпотекодержателя відповідно до закону, зокрема, статті 695 ЦК України, т.я. за вказаним договором продаж здійснювався з розстроченням платежу. Згідно ст. 9 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку. Відтак, передання в подальшому в цей день 14.07.2007 року покупцем - іпотекодавцем за законом ТОВ «Пріоритет - Інтер» в іпотеку ПАТ «ОТП Банк» відповідного нерухомого майна є переданням такого майна в наступну іпотеку і повинно було бути здійснено за згодою іпотекодержателя ТОВ «Фарватер Інвест», що зроблено не було. У відповідності до положення ч. 2 ст. 586 Цивільного кодексу України, заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатись ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлене договором Згідно статті 12 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Отже за відсутності відповідної згоди іпотекодержателя ТОВ «Фарватер Інвест» іпотечний договір № PL 07-464/29-1 від 14.07.2007 року, що укладений між ТОВ «Пріоритет - Інтер» так ПАТ «ОТП Банк» є недійсним відповідно до вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного судочинства. Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 215 Цивільного кодексу України, якщо недійсність правочину встановлена законом, такий правочин є нікчемним. Тому суд вважає, що іпотечний договору від 14.08.2007 року № PL 07-464/29-1, що укладений між відповідачами товариством з обмеженою відповідальністю «Пріоритет - інтер» та закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Рвач Ж.В. за реєстровим № 2984-д 14.08.2007 року є нікчемним. Вирішуючи справу суд керується роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, які він дав судам у постанові N 9 Пленуму від 6 листопада 2009 року N 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними". В п. 5 цієї постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмовляє в цьому. Суд не приймає до уваги посилання представників відповідачів на пропуск позивачем строку позовної давності для звернення до суду за захистом свого права власності. Так як вбачається з матеріалів справ позивач став власником відповідного нерухомого майна на підставі договорів від 05.12.2013 року та таке право власності згідно витягу про Державну реєстрацію речових прав було зареєстровано 05.12.2013 року. Отже посилання представників відповідачів на те, що сплинув 3 річний строк є безпідставним. Крім того відповідно до п. 28 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» перебіг позовної давності щодо вимог про визнання правочинів недійсними обчислюється не з моменту вчинення правочину, а відповідно до частини першої статті 261 ЦК - від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Безпідставним є й посилання представників відповідачів на порушення правил територіальної підсудності позивачем під час подання позову до Дзержинського районного суду міста Харкова. Так відповідно до п. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Пунктом 27 Постанови Пленуму ВСУ від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» Верховним Судом України визначено, що позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна та застосування наслідків недійсності пред'являються відповідно до частини першої статті 114 ЦПК за місцезнаходженням майна або основної його частини. Кваліфікація об'єктів як нерухомого майна здійснюється відповідно до статей 181, 190 та 191 ЦК. При цьому за місцезнаходженням нерухомого майна повинні пред'являтися також позови про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, яке буде створено в майбутньому (щодо інвестиційних договорів про будівництво нерухомого майна, договорів про участь у фонді фінансування будівництва тощо). Також відповідно до п. 2 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції. Відповідно до частини першої статті 114 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК ) позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність). До позовів, що виникають з приводу нерухомого майна, належать, зокрема, позови про визнання права на таке майно, про витребування майна із чужого незаконного володіння, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном, не пов'язаних із позбавленням володіння, про встановлення сервітуту, виключення майна з-під арешту, визнання правочину недійсним (незалежно від заявлення вимоги про застосування наслідків недійсності правочину) тощо. Майно, що є предметом нікчемного іпотечного договору від 14.08.2007 року № PL 07-464/29-1 знаходиться на території Дзержинського району міста Харкова, що не заперечується сторонами. Посилання представників відповідача на положення статей 547 та 697 ЦК України суд також вважає безпідставними з огляду на те, що такі посилання не спростовують твердження позивача про невідповідність іпотечного договору вимогам статей 694 та 695 ЦК України, статей 9 та 12 Закону України «Про іпотеку» в частині повного розрахунку покупцем ТОВ «Пріоритет - Інтер» станом на час укладення іпотечного договору від 14.08.2007 року. Доказів про те, що станом на час укладення іпотечного договору 14.08.2007 року покупець ТОВ «Пріоритет - Інтер» провів повний розрахунок суду не надано та такий факт не заперечувався сторонами та не спростовувався. Крім того матеріали справи свідчать про те, що з огляду на те, що відповідач ТОВ «Пріоритет - Інтер» за договором купівлі - продажу від 14.08.2007 року не здійснив повного розрахунку у встановлений строк, продавцем 3-ю особою у справі ТОВ «Фарватер Інвест» на адресу покупця відповідно до вимог частини 2 статті 695 ЦК України був направлений лист від 23.08.2007 року щодо відмови продавця ТОВ «Фарватер Інвест» від договору купівлі - продажу від 14.08.2007 року, який отриманий відповідачем ТОВ «Пріоритет Інтер» 24.08.2007 року. Частиною 3 статті 651 ЦК України передбачено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 2 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Отже, зазначений договір купівлі - продажу від 14.08.2007 року є відповідно розірваним з дня отримання відповідачем ТОВ «Пріоритет - Інтер» повідомлення продавця ТОВ «Фарватер Інвест» про відмову від такого договору, тобто з 24.08.2007 року. Також безпідставними суд вважає посилання представників позивачів на різноманітні рішення господарських судів. Дослідженням змісту вказаних рішення судом встановлено, що такими рішеннями не вирішувались питання щодо нікчемності іпотечного договору від 14.08.2007 року, що є предметом позовних вимог по даній цивільній справі з підстав, визначених позивачем [PERSON] Такими рішеннями не встановлювалось, зокрема, факти здійснення повного розрахунку відповідачем ТОВ «Пріоритет - Інтер» як покупця за договором купівлі - продажу від 14.08.2007 року станом на день укладення ним іпотечного договору від 14.08.2007 року, зокрема станом на 14.08.2007 року. Отже вказані судові рішення не спростовують фактів та обставин, викладених позивачем в позовній заяві. Вище приведені обставини та факти у їх сукупності надають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем обґрунтовано доведені ті обставини, на які він посилався як на підстави своїх позовних вимог щодо встановлення нікчемності іпотечного договору від 14.08.2007 року № PL 07-464/29-1 Відтак, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про встановленні нікчемним іпотечного договору від 14.08.2007 року № PL 07-464/29-1 такими що підлягають задоволенню.

Outcome: approved