Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

[PERSON] звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації при звільненні, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20. 04.2001 року вона у ДП «Донецька залізниця» черговою по переїзду 2 го розряду 10 околоток м. Микитівка. З 12 липня 2016 року прийнята до структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Укрзалізниця». Згідно з наказом № 10816/ДН-ОС від 10.07.2017 року, її було звільнено на підставі.1 ст.40 КЗпП за скороченням штату. Вказала, що до теперішнього часу їй не була виплачена заробітна плата за період з 15.03.2017 року 17.07.2017 року. Просить суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з 15.03.2017 року 17.07.2017 року у розмірі 8275,58 грн. вихідну допомогу у розмірі середнього заробітку 4533,67 грн. та компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 930,24 грн., а всього 13739,49 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця», будучи повідомленим у встановленому законом порядку (належним чином) про час і місце судового розгляду, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за відсутності представника, просив відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] . Представником відповідача [PERSON] , 18.02.2020 року надіслано на адресу суду відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що АТ «Українська залізниця» не погоджується з позовними вимогами [PERSON] з наступних підстав. З 16.03.2017 року у зв`язку з відсутністю організаційних та технічних умов здійснення господарської діяльності СП «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованих дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучення відповідно до рішення Радин національної безпеки і оборони України від 15.03.2017 року «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України», введеного в дію Указом Президента України від 15.03.2017 року № 62/2017 нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вищевказаного рішення є відсутність зв`язку з виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» РФ «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. Частиною 1\~статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність України» №996-ХІУ від 16 липня 1999 року, передбачено, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. П.2.1, 2.2. Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого\~наказом Міністерства фінансів України від 24.05.95 р. №88\~(надалі\~Інструкції № 88), передбачено, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Бухгалтерський облік підприємства повністю залежить від первинних документів, які оформлюються відповідно до\~Інструкції № 88. Наказом Держкомстату України від 05.12.2008 року №489\~затверджені та введені в дію типові форми первинної облікової документації підприємств, установ, організацій, а саме: 1.\~\~\~\~\~\~\~\~N П-1 "Наказ (розпорядження) про прийняття на роботу". 2.\~\~\~\~\~\~\~\~N П-3 "Наказ (розпорядження) про надання відпустки". 3.\~\~\~\~\~\~\~\~N П-4 "Наказ (розпорядження) про припинення трудового договору (контракту)". 4.\~\~\~\~\~\~\~\~N П-5 "Табель обліку використання робочого часу". 5.\~\~\~\~\~\~\~\~N П-6 "Розрахунково-платіжна відомість працівника". 6.\~\~\~\~\~\~\~\~N П-7 "Розрахунково-платіжна відомість (зведена)". У табелі обліку використання робочого часу робляться відмітки про фактично відпрацьований працівником час. Отже, табель обліку робочого часу є первинним документом, відповідно до даних якого здійснюється нарахування заробітної плати та інших виплат. Що ж стосується заборгованості з заробітної плати, яка утворилась перед [PERSON] в період з березня по липень 2017 року, то за першу половину березня позивачу нарахований аванс в сумі 1406,86 грн. Надана позивачем копія розрахунку заробітної плати виготовлена на непідконтрольній українській владі території в м. Дебальцеве. 17.03.2017 року адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень ( [ADDRESS] ) була захоплена невідомими особами так званої «ДНР», у зв`язку з чим відповідач втратив контроль над структурним підрозділом. Тому сума заборгованості не підтверджена відповідними первинними документами і не нарахована в установленому порядку. Згідно з Науково правовим висновком Торговопромислової палати України № 126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року, порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця» виникли через форс мажорні обставини і на цій підставі АТ «Укрзалізниця підлягає звільненню від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю. Просить суд у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 17.01.2020 року зобов`язано Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України надати інформацію з Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування за формою ОК-5 щодо позивача зобов`язано АТ «Держаний ощадний банк України» надати виписку по картковому рахунку позивача. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Донецька залізниця» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, компенсації при звільненні, підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У статті 1 Загальної декларації прав людини проголошено, що всі люди народжуються вільними й є рівними за своєю гідністю та правами. Вони наділені розумом і совістю та повинні діяти один щодо одного в дусі братерства. Кожна людина має всі права і всі свободи, проголошені цією Декларацією, незалежно від раси, кольору шкіри, статі, мови, релігії, політичних або інших переконань, національного чи соціального походження, майнового, станового або іншого становища (ст. 2). Згідно зі статтею 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, всі особи є рівними перед судами і трибуналами. Це основоположні міжнародні правові норми з питань рівності прав людини, на які орієнтується всі правові держави світу. Конституція України\~закріплює основні засади правового статусу людини і громадянина в Україні, тобто ті провідні ідеї, що покладені в основу змісту й умов реалізації прав та обов`язків людини і громадянина в нашій державі. Передусім це стосується частин 1, 2\~ст. 24 Конституції України, відповідно до яких: «Громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Також, у відповідності до положень статей\~55,\~124 Конституції України\~та статті\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Стаття 12 ЦПК України\~передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Суд на підставі ст. ст.\~12,\~13,\~81 ЦПК України\~розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працювала у Структурному підрозділі «Донецька дирекція залізничних перевезень» Регіональної філії ПАТ «Укрзалізниця». 17 липня 2017 року [PERSON] була звільнена з роботи на підставі п.1\~статті 40 КЗпП України, що підтверджено наявною у матеріалах справи копією трудової книжки. У відповідності до ч.1\~ст. 94 КЗпП України\~«Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. У відповідності до ч.1\~ст. 94 КЗпП України\~« Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу». Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Частиною першої\~ст. 47 КЗпП України\~визначено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у\~ст.116 КЗпП України. Зі змісту ч.7\~ст.43 Конституції України, ч.1ст.115\~КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до частини першої\~статті 94 Кодексу законів про працю України\~заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. У частині першій\~статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно - правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата». Згідно з\~ст. 2 Закону України «Про оплату праці»\~основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата\~це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до\~ст. 115 КЗпП України,\~статті 24 Закону України «Про оплату праці»\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представникам обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні працівника виплата всіх сум, які належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. При нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Отже відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. Так, відповідно до наданих позивачем розрахунків заробітної плати, [PERSON] нараховані наступні суми: - у березні 2017 року\~3416,70 грн. (з яких: оплата почасовиків 1598,96 грн., доплата за шкідливі умови праці 191,88 грн., доплата за вислугу 399,74 грн., оплата простоїв 863,62 грн., заохоч. ювілейна дата 300,00 грн., матеріальна допомога 62,50 грн.), до виплати 3004,90 грн.; - у квітні 2017 року\~2089,31 грн. (з яких: матеріальна допомога 38,22 грн., оплата простоїв 2051,09 грн.,), до виплати 1949,38 грн.; - у травні 2017 року\~2185,53 грн. (з яких: оплата простоїв 2145,55 грн., матеріальна допомога 39,98 грн.), до виплати 2025,89 грн.; - у червні 2017 року\~2185,53 грн. (з яких: оплата простоїв 2145,55 грн., матеріальна допомога 39,98 грн.), до виплати 2025,89 грн.; - у липні 2017 року\~5895,62 грн. (з яких: компенсація за невикористану відпустку 930,24 грн., оплата простоїв 323,86 грн., матеріальна допомога 107,85 грн., допомога при скороченні 4533,67 грн.), до виплати 4733,43 грн. Суд приймає до уваги як належний доказ по справі надані позивачем Розрахункові листи\~\~за спірний період 2017 року, відповідно до яких позивачу нараховувалася заробітна плата за час простою, оскільки зазначені документи не мають суперечностей та не викликають у суду сумнівів, щодо\~\~їх достовірності, оскільки факт наявності та розмір зазначеної заборгованості із заробітної плати відповідачем не спростовано. Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу наданих суду Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області за № 3564/07 від 06.02.2020 року, сума нарахованої [PERSON] заробітної плати за березень 2017 року збігається із розмірами заробітної плати зазначеною у розрахунковому листі. Як зазначає позивач та підтверджується дослідженою в судовому засіданні відомістю про доходи № 16 за березень 2017 року, [PERSON] 28.07.2017 року суму грошових котів в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року в розміри 1406,86 грн. З огляду на те, що право людини на заробітну плату гарантоване\~Конституцією України, нормами\~КЗпП,\~Законам України «Про оплату праці», а позивач знаходилась з відповідачем в трудових відносинах до 17 липня 2017 року, при звільненні не отримала всі належні їй платежі, вимоги позивача щодо їх отримання відповідають критеріям правомірних очікувань в розумінні практики Європейського Суду. Законом України від 02.09.2014 року №1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції"\~особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст.116 КЗпП України, не передбачено. Тому суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на висновки Торгово-промислової палати України від 16 січня 2018 року № 126/2/21-10.2, оскільки вони не є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, оскільки вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за невикористану відпустку, пов`язані з виплатами, встановленими\~ст. 116 КЗпП України\~при звільненні. Крім того, як вказано в Постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 243/5469/17, провадження № 61-94св17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. У зв`язку з цим суд відхиляє посилання відповідача на відсутність первинної документації, як підставу для відмови у виплаті позивачу заробітної плати, з огляду на те, що товариство не має можливості перевірити нарахування та виплату позивачу заробітної плати та усіх належних при звільненні платежів, оскільки обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо лежить на працедавцеві, а не на працівникові. Зазначені вимоги закріплені в\~Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Правилами організації діловодства та архівного зберігання документів у державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах і організаціях, затверджених\~наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 2015 року № 1000/5. Відповідачем вищезазначені дані не спростовані наданням суду належних доказів, крім того, суд зауважує, що відповідно до норм ст. ст.115,\~116 КЗпП України, відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець. Доводи представника відповідача про те, що Науково-правовий висновок Торгово-промислової палати є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі. \~\~Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ «Українська залізниця» надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), з якого виходить, що відсутня вина\~\~ПАТ «Українська залізниця» в невиплаті належних працівникові сум при звільненні. В той же час за змістом правових позицій, які викладені в постановах Верховного Суду України від 23 березня 2016 року по справам №6-364цс16; №6-365цс16 висновки Верховного Суду України зводяться до того, що форс-мажорні обставини свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені\~статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої\~ст.117 КЗпП України. Але жодним нормативним актом про працю не передбачено підстав для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі. Наведені відповідачем у відзиві на позовну заяву Укази Президента України, Рішення ради національної\~\~безпеки і оборони України жодним чином не перешкоджали відповідачу проводити виплати заробітної плати позивачу та не містять в собі положень, які б вказували на звільнення відповідача від обов`язку виконувати трудове законодавство по проведенню повного розрахунку при звільненні.\~\~ Як встановлено в судовому засіданні у березні 2017 року позивачу нарахована сума 3416,70 грн., яка згідно з індивідуальними відомостями про застраховану особу врахована для страхового стажу, з чого слідує, що з цієї суми перераховані відповідні податки та збори. Проте позивач отримав в рахунок погашення заборгованості по заробітній платі за березень 2017 року 1406,86 грн., що підтверджується відомістю на виплату грошей № 16 за березень 2017 року. Однак, за відрахуванням податків та зборів розмір заробітної плати, яка належала до виплати позивачу у березні 2017 року становить 2750,44 грн., з розрахунку (3416,70 грн. 18% ПДФО;1,5% військовий збір). Отже, з урахуванням виплаченої суми, заборгованість відповідача перед позивачем за березень 2017 року без урахування податків та зборів становить 1343,58 грн. (2750,44 грн. 1406,86 грн.). Відповідачем позивачу за період з 01.04.2017 року по 10.07.2017 року нараховано заробітної плати: квітень 2017 року 2089,31 грн., травень 2017 року - 2185,53 грн., червень 2017 року - 2185,53 грн., липень 2017 року 323,86 грн. (оплата простоїв) та 107,85 грн. (матеріальна допомога), а всього 6892,08 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості з заробітної плати за період з 01.04.2017 року по 10.07.2017 року у розмірі 6892,08 грн., компенсація за невикористану відпустку в розмірі 930,24 грн. та допомога при скороченні в розмірі 4533,67 грн., а всього 12355,99 грн. з яких підлягають утриманню відповідні податки та збори, а також заборгованість по заробітній платі за березень 2017 року в розмірі 1343,58 грн. без урахування відповідних податків та зборів. Приймаючи до уваги, що при зверненні до суду позивач [PERSON] просила стягнути суму заборгованості заробітної плати, компенсації при звільненні в загальному розмірі 13739,49 грн., а суд дійшов до висновку про необхідність стягнення заборгованості в загальному розмірі 13699,57 грн., - позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню. Позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі\~ст. 141 ЦПК України\~у зв`язку із частковим задоволенням позову з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. Відповідно до п. 2 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial