Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-20 00:00:00

10 червня 2021 року позивач звернулась до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову зазначила, що 14 червня 2016року вона зареєструвала з відповідачем шлюб. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні, відповідач грошей на утримання дітей не дає, участі в їх вихованні та освіті не приймає. Позивач не в змозі самостійно утримувати та забезпечувати матеріально дітей. Відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, інших неповнолітніх дітей він не має, стягнень за виконавчим документом з нього не проводиться. Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей, в твердій грошовій сумі в розмірі 1250 грн. на місяць на кожну дитину до їх повноліття з моменту подачі позовної заяви. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав заяву про визнання позовних вимог, просив судовий розгляд здійснювати за його відсутності. 21 вересня 2021 року позивач подала заяву про відмову від позовних вимог в частині стягнення витрат на адвоката. Враховуючи положення п.1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, суд приймає відмову позивача від частини позовних вимог, а саме щодо стягнення витрат по сплаті юридичних послуг. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] та свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] [INFO] , їхніми батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Позивач просить задовольнити її вимоги, вказуючи на те, що відповідач не проживає з нею однією сім`єю, в добровільному порядку відмовляється утримувати неповнолітніх дітей, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1959 року, підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року, встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної й однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частиною 3 ст.181 СК України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до роз`яснень п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України. Як встановлено під час судового розгляду, неповнолітні діти сторін проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не надав доказів своєї непрацездатності та неспроможності утримувати дітей, за твердженням позивача, працевлаштований та отримує стабільний дохід, тому суд вважає доцільним задовольнити вимоги позивача. Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1250 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи наведене,

Outcome: approved