Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 12 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №261. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги. Фактично подружні відносини між ними припинені близько півтора року тому, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя є неможливим. Спору щодо місця проживання дитини немає. В підготовче судове засідання сторони не з'явились. Від них надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому, позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує, вважає, що строк на примирення не потрібен, а відповідач зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд ухвалив провести розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. За таких обставин, згідно ч.2\~ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4\~ст.200 ЦПК України\~ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 12 вересня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Олександрії Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №261, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу в них народилася дочка [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ОЛ № 138334), яка проживає з матір»ю, позивачкою по справі. Відносини між подружжям не склалися. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви надані до суду. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через втрату взаємоповаги та взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, більше півтора року проживають окремо, наполягають на розірванні шлюбу, не бажають залишатись у шлюбних відносинах. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення їм не потрібен. Спору з приводу місця проживання дитини та поділу майна між сторонами немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно вимог\~ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь\~позивача\~сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80коп.

Outcome: approved