Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

04.11.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав по відношенню до його дитини [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що в 2010 році вона розірвала в судовому порядку шлюб з відповідачем. Фактично шлюбні стосунки з відповідачем припинені з липня 2009 року і вони проживають окремо. Дитина проживає разом із нею. Не зважаючи на відсутність перешкод від часу припинення шлюбних відносин відповідач дочкою не цікавиться, не бачиться і не спілкується з нею. Він також не бере участі в утриманні дитини. Позивачка також стверджує, що дитина не пам'ятає відповідача як батька та не має до нього жодних почуттів. З огляду на це позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав, оскільки він ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Ухвалою від 10.02.2016 року до участі у справі залучена третя особа - Миколаївська районна державна адміністрація Миколаївської області, яка є органом опіки і піклування. В судовому засідання позивачка підтримала позовні вимоги та підтвердила викладені в позовній заяві обставини. Із обґрунтованістю позовних вимог також погодився представник третьої особи. Відповідач, будучи належно повідомленим, в судове засідання не з'явився повторно. Заперечень/пояснень щодо позову суду не подав. Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, які брали участь в судовому засіданні, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Позивачка і відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. (а.с. 2) Згідно заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 05.10.2010 року сторони розірвали шлюб, який укладався між ними 22.12.2007 року. Після припинення шлюбних відносин сторони проживають окремо. При цьому дитина проживає разом із позивачкою за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 45, 46) Згідно довідки ВДВС Миколаївського РУЮ від 04.03.2016 р. відповідач має заборгованість перед позивачем з аліментів на утримання дитини з травня 2010 року по січень 2015 року в загальній сумі 31084,98 грн. З цієї ж довідки вбачається, що за весь цей період аліменти відповідачем не сплачувались жодного разу. (а.с. 41) Проаналізувавши встановлені по справі обставини і визначені відповідно до них правовідносини суд виходить з такого. Батько чи мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав щодо дитини, яка не досягла 18 років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України (п.п. 15-18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав"). Позивачем заявлено позов з такої підстави передбаченої ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України, як ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Вирішуючи спір суд виходить з такого. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать, що відповідач після припинення шлюбу з позивачкою мав реальну змогу спілкуватися з дитиною та здійснювати свої батьківські права визначені ст. ст. 141, 151, 153, 154 СК України. З боку позивачки перешкод для цього позивачеві не створювалось. При розгляді цивільної справи судом встановлено, що відповідач фактично ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї дитини, оскільки він не спілкується з нею, не піклується про стан здоров'я своєї дочки, її розвиток, навчання, виховання, а також не забезпечує необхідний догляд і матеріальне утримання. Зокрема це виразилася в тому, що відповідач повністю самоусунувся від виконання покладених на нього ст. 150 СК України обов'язків. Як наслідок дитина проживає лише з позивачкою та знаходяться на її повному утриманні та вихованні. Наведені обставини свідчать про наявність в діях відповідача стійкої і систематичної безвідповідальної поведінки по відношенню до своєї дитини, а також свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками. (а.с. 40, 42, 43) У своєму висновку від 11.03.2016 року Миколаївська райдержадміністрація Миколаївської області як орган опіки та піклування, і третя особа по справі вважає доцільним позбавити відповідача батьківських прав. (а.с. 49) Ст. 164 ч. 1 п. 2 СК України визначено, що батько може бути позбавлений батьківських прав якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Визначена законом обставина знайшла своє повне підтвердження в судовому засіданні. Таким чином відповідача слід позбавити батьківських прав по відношенню до його дітей. З відповідача на користь позивачки також слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved