Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» 17 грудня 2015 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №11075966000 від 16 листопада 2006 року в розмірі 43580 доларів 21 цент США та пеню в сумі 25469 гривень 67 копійок, а також витрати по сплаті судового збору, посилаючись на невиконання відповідачем - [PERSON] умов договору кредиту, а відповідачем [PERSON] умов договору поруки. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Реви С.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 25.12.2015 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 31.05.2016 року провадження по цивільній справі №520/16988/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором було зупинено до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] , Державна Інспекція з питань захисту прав споживачів в Одеській області, Національний банк України, про визнання договору споживчого кредиту недійсним (справа №520/6009/16-ц). Згідно з розпорядженням Київського районного суду міста Одеси за №568 від 22.11.2016 року, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, справу було передано до автоматичного розподілу. Вказана цивільна справа на підставі ст. 11-1 ЦПК України, розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 23 листопада 2016 року цивільну справу №520/16988/16-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, провадження в якій зупинено, прийнято до свого провадження. Надалі, при перевірці, судом встановлено, що ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12 грудня 2017 року по цивільній справі №520/6009/16-ц позовну заяву [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - [PERSON] , Державна Інспекція з питань захисту прав споживачів в Одеській області, Національний банк України, про визнання договору споживчого кредиту недійсним - залишено без розгляду. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 04.02.2019 року поновлено провадження по цивільній справі №520/16988/15-ц та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 16.04.2019 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судове засідання призначене на 30.07.2019 року представник позивача не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, однак під час розгляду справи надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позов підтримує та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі по справі у судове засідання призначене на 30.07.2019 року не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , з 10.11.2002 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [INFO] , з 19.11.2008 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Отже, саме за вищевказаними адресами зареєстрованого місця проживання відповідачів по справі, судом здійснювалось направлення поштової кореспонденції на ім`я відповідачів по справі. У зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце проведення судового засідання. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 16 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (яке з 21.12.2009 року було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №0011075966000, за умовами якого банк надав позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 66000 доларів США, що дорівнювало на день укладення договору 333300 гривень 00 копійок, та сплатити проценти за його використання шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Строк дії договору сторонами встановлено до 16 листопада 2027 року. Відповідно до п.1.3.1 договору, за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 10,3 % річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 даного договору. Пунктами 2.1, 2.2 договору передбачено, що у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається застава - квартира [ADDRESS] . Кредит, наданий банком, також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України. Згідно з пунктами 5.7, 5.8 договору, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань по своєчасному поверненню кредиту та/або сплати процентів та/або комісій банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, який зазначений в п.2.1 договору, та інше майно позичальника. У випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення належного виконання зобов`язань за цим договором, та/або у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та/або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання), банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього договору. З метою забезпечення виконання умов вказаного договору, 16 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (яке з 21.12.2009 року було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк»), [PERSON] , як позичальником, та [PERSON] був укладений договір поруки №59093, за умовами якого поручитель - [PERSON] зобов`язалась перед кредитором відповідати за не виконання [PERSON] усіх його зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0011075966000 від 16.11.2006 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі. Пунктами 1.3, 1.4 вказаного договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. На виконання умов договору про надання споживчого кредиту №0011075966000 від 16.11.2006 року, АТ «УкрСиббанк» 16.11.2006 року здійснило виплату [PERSON] грошових коштів в сумі 66000 доларів США, що на день сплати було еквівалентно 333300 гривень 00 копійок, що підтверджується наданою до суду довідкою-розрахунком заборгованості за кредитом. З наданих до суду документів, вбачається, що станом на 23.09.2015 року, у позичальника - [PERSON] виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0011075966000 від 16.11.2006 року в загальній сумі 42939 доларів 20 центів США. У зв`язку з виниклою заборгованістю, 25.09.2015 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслав на адресу місця проживання [PERSON] та [PERSON] письмові вимоги за вих. №30-11/29156, №30-11/29155, в яких банк повідомив боржників про наявну заборгованість в сумі 42939 доларів 20 центів США, яку вимагав погасити протягом 31 календарного дня з дня отримання цієї вимоги, а також повідомив, що в іншому випадку буде вимушений звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості . З наданих до суду реєстрів відправлення поштової кореспонденції вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» належним чином було здійснено відправлення зазначених вимог на адресу відповідачів. Однак, відповідачі на зазначену вимогу на адресу ПАТ «УкрСиббанк» відповіді не надали, заборгованість не погасили. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 26.11.2015року, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0011075966000 від 16.11.2006 року, складає в сумі 43580 доларів 21 цент США, яка складається з: заборгованості по кредиту - 40324 долара 00 центів США, заборгованості по відсоткам - 3256 доларів 21 цент США, та пені в сумі 25469 гривень 67 копійок, яка складається з: пені за прострочення сплати кредиту - 11264 гривень 68 копійок, пені за прострочення сплати процентів - 14204 гривні 99 копійок. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» належним чином виконало свої зобов`язання по видачі кредитних коштів відповідачеві [PERSON] у відповідності до умов договору про надання споживчого кредиту №0011075966000 від 16.11.2006 року. Невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, а також невиконання [PERSON] умов договору поруки, зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору про надання споживчого кредиту №0011075966000 від 16.11.2006 року, надано відповідачеві - [PERSON] кредитні кошти, яким в свою чергу неналежним чином виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Відповідачами, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, до суду належних доказів на підтвердження сплати вказаної заборгованості не надано. Одночасно суд зазначає, що з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, здійснення банком виплати позичальнику кредитних коштів та погашення позичальником заборгованості по кредитному договору. Таким чином, відповідач своїми діями підтвердив наявність між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов`язки сторін, зокрема - обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Необхідно зазначити, що до матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі - накопичувальним порядком. Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх вивчення та аналізу. Згідно положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до приписів ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п.1.4 договору поруки, відповідно до якого, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Таким чином, суд зазначає, що позичальник - [PERSON] та поручитель - [PERSON] , є відповідальними перед кредитором - ПАТ «УкрСиббанк» як солідарні боржники. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 «У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК». З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягають задоволенню, солідарному стягненню з відповідачів, у зв`язку з невиконанням умов договору про надання споживчого кредиту №0011075966000 від 16.11.2006 року, підлягає на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 43580 доларів 21 цент США та пеня в сумі 25469 гривень 67 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 15921 гривня 64 копійки у рівних частинах, тобто з кожного по 7960 гривень 82 копійки. На підставі вищевикладена

Outcome: approved