Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У серпні 2014 року до суду звернувся ПАТ КБ „ПриватБанк" з позовом до [PERSON] просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 27.09.2005 року в сумі 10 628, 78 грн.. У судове засідання представник позивача не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, засобами масової інформації - повідомленням в газеті «Урядовий Кур'єр». Ч. 1 ст. 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до укладеного договору № б/н від 27.09.2005 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 3 200, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Рішенням загальних зборів від 30.04.2009 року змінено найменування Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк». Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитним договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідач зобов'язався належним чином прийняти, використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені Кредитним договором. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Розрахунками, наданими позивачем, підтверджується наявність заборгованості відповідача перед банком станом на 30.06.2014 року на суму 12 862 грн. 12 коп., з яких: - 2 664, 01 грн. - заборгованість за кредитом; - 10 198, 11 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; Від суми заборгованості віднімається сума в розмірі 3215, 66 грн., яка була задоволена судовим наказом Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22.02.2008 року з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить - 9646, 46 грн.; а також штрафи відповідно пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: - 500 грн. 00 коп. - штраф(фіксована частина); - 482 грн. 32 коп. - штраф(процентна складова). Зміст кредитного договору, укладеного між ПАТ "ПриватБанк" та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, а саме стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Згідно вищезазначеної статті з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати, які понесені позивачем внаслідок виклику відповідача через засоби масової інформації в сумі 630 грн. 00 коп. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Outcome: approved