Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

08.08.2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»(на далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області та третьої особи [PERSON] про звільнення майна з під арешту. Ухвалою Заводського районного суду м.Миколаєва від 25.01.2017 року, замінено належного відповідача на [PERSON] та залучено Заводський відділ Державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Так у своєму позові позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № NKN0GA0000000006 від 08.09.2008 року відповідач [PERSON], отримала кредит у розмірі 24424,66 доларів США на наступні цілі, а саме: 21884,06 доларів США на споживчі цілі, з них 21000,00 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 630,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 145,46 доларів США, для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 108,60 доларів США, для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на першій рік дії кредиту, а також у розмірі 2540,60 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторіну, згідно п.7.2 даного Договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] 08.09.2008 р. уклали іпотечний договір, згідно якого, остання надала в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» нерухоме майно, а саме квартиру №34, яка знаходиться в [ADDRESS]. Рішенням Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.01.2015 року, з [PERSON] на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" стягнута заборгованість за вищезазначеним договором в сумі 31 294,52 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день ухвалення рішення становить 493 827,53 грн. Відповідно до відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області накладено арешт на нерухоме майно відповідача. Рішенням колегії судів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 21.01.2013 року, надано право ПАТ КБ «ПриватБанк» на реалізацію заставного майна, а саме квартири [ADDRESS], через укладання договору купівлі-продажу. Але на сьогоднішній день Банк має перешкоду у здійсненні права продажу предмета іпотеки, оскільки Заводським відділом державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області накладено на нього арешт, тому просив позов задовольнити та скасувати арешт на вищезазначену квартиру. Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Третя особа, представник Заводського відділу державної виконавчої служби м.Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що відповідно до укладеного договору № NKN0GA0000000006 від 08.09.2008 року відповідач [PERSON], отримала кредит у розмірі 24424,66 доларів США на наступні цілі, а саме: 21884,06 доларів США на споживчі цілі, з них 21000,00 доларів США на споживчі цілі шляхом видачі готівки через касу, а також у розмірі 630,00 доларів США на сплату винагороди за надання фінансового інструменту у момент надання кредиту, 145,46 доларів США, для сплати страхового платежу страхування майна за договором страхування майна на перший рік дії кредиту, 108,60 доларів США, для сплати особистого страхування за договором особистого страхування на першій рік дії кредиту, а також у розмірі 2540,60 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 даного Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 3% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 4,08% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторіну, згідно п.7.2 даного Договору. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач [PERSON] 08.09.2008 р. уклали іпотечний договір, згідно якого, остання надала в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» нерухоме майно, а саме квартиру №34, яка знаходиться в [ADDRESS]. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб'єкта від 05.07.2016 року, постановою Заводського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області від 06.04.2016 року накладено арешт на нерухоме майно відповідача [PERSON], в тому числі і на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999року та ст.54 Закону України «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. Так, право застави у ПАТ КБ «ПриватБанк» виникло 08.09.2008 року, а постанови про накладення арешту винесені Заводським ВДВС ГТУЮ пізніше, ніж квартира [ADDRESS] була передана під іпотеку Банку. Крім того, відповідно до рішення Заводського районного суду м.Миколаєва від 15.01.2015 року (справа №487/9961/14-ц; провадження 2/487/279/15) заборгованість відповідача [PERSON] перед Банком складає 493827,53 грн., що значно перевищує вартість предмету іпотеки, яка на дату підписання вищезазначеного договору іпотеки складала 170554,12 грн. Крім того позивачу надано всі повноваження, необхідні для здійснення продажу предмету застави згідно з рішенням колегії суддів судової палати в цивільних справа апеляційного суду Миколаївської області від 21.01.2013 року. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна найвищий пріоритет на заставлене майно має позивач, оскільки саме позивач раніше зареєстрував обтяження на предмет застави. Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved