Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

Позивач звернулася до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просила стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] :106600 грн. - боргу за договором позики; 1287 грн. 96коп. - 3% річних; 5366 грн. 51коп. - сума процентів за позикою; 640 грн. - вартість послуг з правової допомоги; 1138 грн. 95 коп.- судовий збір В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 28.05.2017 р. за договором позики [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 дол.США, строком на 1 місяць до 28.06.2017 р., в підтвердження чого надала розписку. Проте, у визначений термін зазначені кошти позивачу не були повернуті, у зв"язку з чим, враховуючи вимоги діючого законодавства, у відповідача перед позивачем виникла вказана заборгованість. Від позивача надійшла заява, в якій вона позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Від відповідача надійшла заява, в якій вона визнала позов. З положень ст.ст.526, 530 ЦК України вбачається, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, в тому числі, у встановлений в ньому строк. Відповідно до положень ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ч.1 та ч.2 ст.533 ЦК України: грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.1046 ЦК України: за договором позики одна сторона - позикодавець передає у власність другій стороні - позичальникові грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до положень ст.1047 ЦК України: договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлено як розписку позичальника, так і інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом також враховані положення ст.1048 ЦК України, якими передбачено, наступне: - позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України; - у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. В матеріалах справи міститься копія розписки від 28.05.2017 р. (а.с.10), щодо надання [PERSON] від [PERSON] в борг 4000 доларів США строком на 1 місяць до 28.06.2017 р. Також, в матеріалах справи міститься копія договору - доручення про надання правової допомоги №13/2017, укладений між адвокатом [PERSON] та [PERSON].(а.с.16-18) та копія Акту приймання-передачі наданих послуг за вказаним договром №13/2017 (а.с.19), відповідно до якого, [PERSON] надав [PERSON] юридичні послуги загальною сумою 640 грн. Відповідно до положень ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до положень ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно ч. 1 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ч. 3 ст. 30 цього Закону). З положень ч.1 ст.82 ЦПК України вбачається, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до положень ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судові витрати у виді судового збору належить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON]. На підставі викладеного,

Outcome: approved