Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

12.03.2015 року [PERSON], в інтересах неповнолітньої [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у квартирі [ADDRESS]. При цьому позивачка вказує на те, що на підставі Договору дарування від 03.01.2009 року спірна квартира належить на праві власності її донькам - неповнолітній [PERSON], 2007 року народження, та повнолітній [PERSON], 1992 року народження, в рівних частках. На теперішній час у вказаній квартирі зареєстровано чотири особи: вона (позивачка), дві її доньки та її батько - відповідач [PERSON] Як зазначає позивачка, відповідач був зареєстрований на спірній житловій площі з 06.11.2008 року, однак, в спірній квартирі ніколи не проживав і не проживає, не сплачує квартирну плату та комунальні послуги. Посилаючись на викладені обставини, а також на те, що [PERSON] на спірній житловій площі не проживає без поважних причин з 2008 року, квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню, у зв'язку з чим втратив право користування квартирою [ADDRESS], [PERSON] просить задовольнити її позовні вимоги. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Тому, зі згоди позивачки, суд ухвалює заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Третя особа [PERSON], представники 3-х осіб - Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації та Деснянського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не з'явилися, просять розглядати справу у їх відсутність (а.с. 23, 24, 46). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], допитавши свідка [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що на підставі Договору дарування від 03.01.2009 року неповнолітня [PERSON], [INFO], та [PERSON] є співвласниками трикімнатної квартири [ADDRESS] ( а.с. 6). Згідно довідки ЖЕКу № 319 за № 322 від 02.03.2015 року на даний час на спірній житловій площі зареєстровано чотири особи: позивачка [PERSON], її дві доньки - [PERSON], 2007 року народження, та [PERSON], 1992 року народження, а також батько позивачки - відповідач [PERSON] (а.с. 7, 26). Як пояснила в судовому засіданні позивачка [PERSON], її батько [PERSON] з моменту реєстрації в 2008 році, у квартирі [ADDRESS] не проживає, спірною квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню, не підтримує з нею ніяких зв»язків, місце його проживання їй невідомо. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] вважає, що відповідач на спірній житловій площі не проживає без поважних причин з 2008 року, тому втратив право користування нею. Суд вважає, що вказані доводи позивачки знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, виходячи з наступного. Так, відповідно до вимог ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком позивачки [PERSON] та, відповідно, дідусем її доньок - неповнолітньої [PERSON], 2007 року народження, та повнолітньої [PERSON], 1992 року народження. З моменту реєстрації у спірній квартирі у 2008 році відповідач на спірній житловій площі в квартирі [ADDRESS] не проживає, спірною квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню, крім того, не здійснював ніяких дій, які б свідчили про його намір користуватися спірною житловою площею. При цьому перешкод в користуванні квартирою позивачка та 3-я особа [PERSON] йому не створювали. Факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS] підтверджується як поясненнями позивачки [PERSON], так і поясненнями допитаної в якості свідка [PERSON], яка підтвердила факт не проживання відповідача в спірній квартирі більше одного року. Пояснення вказаного свідка суд оцінює як достовірні, оскільки [PERSON] є сусідкою позивачки і добре знає її сім'ю, вони мають дружні стосунки, часто спілкуються. Пояснення вказаного свідка не протирічать іншим зібраним по справі доказам. Крім того, факт не проживання відповідача у спірній квартирі підтверджується матеріалами справи, а саме: довідкою ЖЕКу № 319 від 08.05.2015 року та довідкою Деснянського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 20.03.2015 року про те, що відповідач із заявами про неможливість проживання на спірній житловій площі та будь-якими іншими заявами до зазначених установ не звертався (а.с. 38, 39, 40). Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідач [PERSON] з 2008 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, квартирою не цікавиться, не несе витрати по її утриманню, перешкод в проживанні позивачка йому не створювала. При таких обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] більше року без поважних причин не проживає у вищевказаній квартирі, тому втратив право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved