Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

03.12.2013 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів та згідно останнього уточнення до позову просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за період з липня по листопад 2013 року та січень 2014 року у сумі 76 753,60 гривень, а також стягнути витрати на навчання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року у сумі 75 638,40 гривень. При цьому посилається на те, що в період з 28.06.2002 р. по 16.09.2011 року вона знаходилась у шлюбі з [PERSON] У шлюбі в них народився син - [PERSON], [INFO]. Рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.09.2011 року шлюб між ними було розірвано. Незадовго до розірвання шлюбу, 27.08.2011 року між ними був укладений договір між батьками про виховання та утримання дитини, яким були погоджені та вирішені питання, пов'язані з участю відповідача у вихованні та утриманні дитини, яка залишилась проживати разом з нею. Вказаним договором сторони погодили, що аліменти сплачуються відповідачем «щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі 15 941,40 гривень, що в еквіваленті складає 2 000 доларів США, по курсу НБУ станом на 27.08.2011 року. В разі зміни офіційного курсу долару США за даними НБУ сума договору у гривні підлягає корегуванню пропорційно зміни цього курсу без додаткового погодження сторін. Також, сторони погодили, що «додатково Платник здійснює перерахування суми грошей, розмір яких за домовленістю сторін встановлений приблизно у розмірі 80 000 російських рублів, щомісячно, в період з вересня по травень за навчання у навчальному закладі». Проте з моменту укладання договору, відповідач почав ухилятися від виконання його умов, кошти вона змушена була стягувати у примусовому порядку шляхом звернення до нотаріусу та отримання виконавчого напису і подальшого відкриття виконавчого провадження відповідно до закону. На даний час у відповідача існує заборгованість по сплаті аліментів, тому вона звернулася до суду з вказаним позовом та просить його задовольнити. В судовому засіданні представник позивачки уточнений позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, вважає його необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28.06.2002 р. сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 16.09.2011 року. Додатковим рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 29.09.2011 р. було змінено прізвище позивачки з „[PERSON]" на дошлюбне „[PERSON]". Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. 27.08.2011 р. між сторонами по справі було укладено договір між батьками по вихованню та утриманню дитини № 5088. Відповідно до пункту 3 Договору сторони погодили, що аліменти сплачуються відповідачем «щомісяця у виді твердої грошової суми, розмір якої за домовленістю сторін встановлений у розмірі 15 941 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот сорок одна) гривня 40 коп., що в еквіваленті складає 2 000 (дві тисячі) доларів США, по курсу НБУ станом на 27.08.2011 року (100 доларів США складає 797.0700 грн). В разі зміни офіційного курсу долару США за даними НБУ сума договору у гривні підлягає корегуванню пропорційно зміни цього курсу без додаткового погодження сторін. Також, сторони погодили, що «додатково Платник здійснює перерахування суми грошей, розмір яких за домовленістю сторін встановлений приблизно у розмірі 80 000 російських рублів, щомісячно, в період з вересня по травень за навчання у навчальному закладі». Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 1 статті 189 СК України передбачено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Сторони по справі добровільно уклали відповідний договір по вихованню та утриманню дитини. На теперішній час відповідач має заборгованість по сплаті аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за період з липня по листопад 2013 року та за січень 2014 року, а також має заборгованість за витратами на навчання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року. Згідно частин 1 та 2 статті 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Станом на 10 лютого 2014 року офіційний курс НБУ становить: за 100 гривень - 852.8200 доларів США; за 10 гривень - 2.4645 російських рублів. Суд вважає, що за вказаних обставин слід стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за період з липня по листопад 2013 року та січень 2014 року у сумі 76 753,60 гривень, а також стягнути витрати на навчання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] за період з вересня 2013 року по грудень 2013 року у сумі 75 638,40 гривень. Також відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Outcome: approved