Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

04 квітня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, з урахуванням уточнених позовних вимог, посилалася на те, що 27 квітня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб, актовий запис № 208. Наразі шлюб між ними не розірваний. Від даного шлюбу вони мають дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначила, що вона та відповідач з осені 2015 року не проживають разом, не ведуть сумісне господарство, діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їх здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком. В зв`язку з наведеним, в позовній заяві [PERSON] просила суд: -позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дітей - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 866, складений 06 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції) та [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 865, складений 06 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції); -стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи з 04 квітня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою суду від 03 травня 2019 року відкрите провадження у справі. Ухвалою суду від 22січня 2020 року закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та її представник в судове засідання не з`явилися, згідно заяви представника позивача, останній просив суд розглядати справу без його участі та участі позивача, позов підтримує в повному обсязі, просив суд задовольнити вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представник третьої особи - виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської областів судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою про проведення розгляду справи без його участі, посилався на те, що позовні вимоги є обґрунтованими, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. Представник третьої особи - Чечелівської у м. Дніпрі ради в судове засідання не з`явився. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 27 квітня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 208. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] від 27 квітня 2012 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками дітей - [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 866, складений 06 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції) та [PERSON] , [INFO] , уродженки м. Дніпропетровськ Дніпропетровської області (актовий запис про народження № 865, складений 06 серпня 2014 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції), що підтверджується свідоцтвами про народження Серія [NUMBER] від 06 серпня 2014 року та Серія [NUMBER] від 06 серпня 2014 року. Встановлено, що діти проживають разом з матір`ю - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дітей, не цікавиться їх здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, не спілкується та не відвідує їх. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки діти проживають разом з матір`ю [PERSON] , вона має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківства. Приписами статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 3 статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На підставі статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя. Достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, що їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р., яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. На підставі статті 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. 22 січня 2020 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області наданий висновок від 22.11.2019 року за вих. № 1808/0/2-19 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно обох дітей. Органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області встановлено, що відповідно до довідки про склад сім'ї № 4856/08.10.2019, діти з матір`ю зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . З наданих пояснень [PERSON] та матеріалів справи службою встановлено, що [PERSON] , знаючи про місце проживання своїх малолітніх дітей, з грудня 2015 року їх не відвідує, не виявляє бажання щодо спілкування та не бере участі у їх вихованні, не надає матеріальної допомоги по їх утриманню, повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що суперечить законодавству України, а саме ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України. Відповідно до інформації КЗ «Закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комунального типу № 4 «Росинка» НМР № 101/01-29 та № 100/01-29 від 23.09.2019, вихованням малолітніх дітей займається лише мати [PERSON] . Вона приділяє належну увагу вихованню дітей, постійно цікавиться успішністю га їх розвитком, бере активну участь в житті групи, прислуховується до рекомендацій та консультацій вихователя. Впродовж перебування дітей в закладі (з вересня 2018 року), вихователі жодного разу не спілкувалися з батьком дітей, він не приводив та не забирав їх із закладу, не цікавився успіхами дітей, батьківські збори не відвідував. Відповідно інформації від КНП «НМЦП ПМСД» № 1315 від 02.10.2019, [PERSON] , 2014 р.н. та [PERSON] , 2014 р.н., перебувають під медичним спостереженням у сімейного лікаря. Діти проходять медичні обстеження виключно з матір`ю, яка виконує всі рекомендації лікаря. Батько дітей [PERSON] жодного разу до лікаря з дітьми не приходив та не цікавився станом здоров`я своїх дітей. Матір`ю дітей створені належні умови для їх виховання та розвитку. Діти мають облаштовані місця для відпочинку та занять, забезпечені одягом відповідно до кожного сезону року, продуктами харчування. Всю турботу про залежне виховання та утримання дітей взяла на себе мати. За останнім відомим місцем проживання та реєстрації [PERSON] в [ADDRESS] , службою у справах дітей виконавчого комітету Новомосковської міської був направлений запит до служби у справах дітей Чечелівської районної у місті Дніпра ради для надання інформації та з`ясування думки вищевказаної особи щодо позбавлення його батьківських прав. За інформацією Чечелівської служби у справах дітей № С-3284 від 04.11.2019 та акту обстеження житлово-побутових умов від 01.11.2019 p. дана особа за вищевказаною адресою не проживає. 22 січня 2020 року Органом опіки та піклування виконавчого комітету Новомосковської міської ради Дніпропетровської області наданий висновок від 22.11.2019 року за вих. № 1808/0/2-19 про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , відповідно до якого, орган опіки та піклування вважає за доцільним позбавити відповідача батьківських прав відносно обох дітей. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо своїх дітей, він може бути позбавлений батьківських прав. Згідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набув чинності 08 липня 2017 року були внесені зміни до частини 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 1, 2 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, ним не надано доказів наявності в нього на утриманні інших дітей або непрацездатних батьків, наявності інших обставини, що мають істотне значення. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги в частині стягнення аліментів також підлягають задоволенню, а тому розмір аліментів на утримання дітей на користь позивача повинен становити 1/3 частки доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 04 квітня 2019 року і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved