Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-03 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Надинівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позивач зазначив, що вчасно не подав заяву про прийняття спадщини за заповітом після померлої [PERSON], яка є його матір'ю, через тривалу хворобу. Рішенням Козелецького районного суду від 16 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено, визначено [PERSON] додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим 22 серпня 2007 року секретарем Надинівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, після [PERSON], померлої [INFO]. В апеляційній скарзі відповідач [PERSON] просить рішення суду скасувати через неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження та оцінки поданих доказів, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Відповідач зазначає, що із змісту ч. 3 ст. 1272 ЦК України та п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. № 7 вбачається, що основною підставою для надання додаткового строку на прийняття спадщини є визнання причини такого пропуску поважною, а докази, які надані позивачем щодо причини пропуску строку, а саме копії довідок про перебування на стаціонарному лікуванні у період з 02.04.2010р. по 16.04.2010 р. та з 28.10.2010 р. по 09.011.2010 р. не підтверджують поважність причини пропуску позивачем встановленого законом строку, оскільки спадщина відкрилась 09.02.2010 р., кінцевий термін подання заяви був 09.08.2010 р., тобто фактично на стаціонарному лікуванні позивач був лише 14 днів до закінчення строку на прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] звертає увагу на те, що про відкриття спадкової справи в серпні 2010 року позивач знав, однак звернувся з позовом лише в 2014 році. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] , яка є матір'ю позивача [PERSON], померла [INFO]. За заповітом, посвідченим 22 серпня 2007 року секретарем Надинівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, [PERSON] належну їй частину житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS], заповідає [PERSON] , а земельну ділянку розміром 2 га, право власності якої визначено на підставі Державного акту серії ЧН № 157345, заповідає [PERSON] За заявою [PERSON] про прийняття спадщини, що була подана до Козелецької районної державної нотаріальної контори 07 серпня 2010 року, відкрита спадкова справа. 08 грудня 2010 року з заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] - чоловік спадкодавця. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач, пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин - у зв'язку з хворобою, та визначив йому додатково шість місяців для подання у нотаріальну контору заяви про прийняття спадщини за заповітом. Такий висновком суду не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам законодавства, яким регулюються спірні правовідносини. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Приписами ч.ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно роз'яснень п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звернувшись до суду з вимогою про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, [PERSON] зазначив причиною пропуску вказаного строку його хворобу. На підтвердження своїх доводів [PERSON] надані довідки лікувальних закладів, з яких вбачається, що позивач хворів і перебував на стаціонарному лікуванні з 02.04.2010 року по 16.04.2010 року, з 28.10.2010 року по 09.11.2010 року та перебував на амбулаторному лікуванні в Чернігівській лікарні № 1 Чернігівської міської ради 3-е поліклінічне відділення з 16.08.10 року по 24.08.2010 року, з 02.09.2010 року по 10.09.2010 року. Строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився 09.08.2010 р. За період з 17.04.2010 р. по 16.08.2010 р., тобто на час, коли позивач міг подати заяву про прийняття спадщини у строк визначений законом, позивачем не надано жодних доказів про існування об'єктивних, непереборних та істотних труднощів, які перешкоджали йому вчинити дії для прийняття спадщини. Крім того, [PERSON] звернувся з даним позовом до суду лише 03 вересня 2014 року, тобто через чотири роки після спливу строку для вчинення дій по прийняттю спадщини і не зазначив жодної обставини, яка б заважала йому звернутись до нотаріуса та в суд з відповідною заявою такий тривалий період. Таким чином, за наявності обставин, встановлених апеляційним судом, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку для подання позивачем заяви про прийняття спадщини не відповідає обставинам справи.Враховуючи, що при ухваленні судового рішення районним судом зроблено помилкові висновки щодо існуючих обставин справи, апеляційний суд на підставі п. 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову в задоволення позову [PERSON] Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, що передбачено ч. 1 ст. 88 ЦПК України. При зверненні до суду з апеляційною скаргою [PERSON] сплатила 121 грн. 80 коп. судового збору, що підтверджується квитанцією від 04.10.2012 року (а.с. 47). Тому, з [PERSON] необхідно стягнути дані витрати на користь відповідача.

Outcome: approved