Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

08.04.2021 року заявник - [PERSON] , звернулась до Олександрівського районного суду Донецької області із заявою про встановлення факту смерті, в обґрунтування якої зазначає, що [INFO] у м. Горлівка, яке знаходиться на непідконтрольній Україні території, помер її чоловік - [PERSON] . Його смерть була зареєстрована за місцем проживання - Міським відділом записів актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР. З метою реалізації свого законного права на належну реєстрацію смерті померлого чоловіка, та отримання відповідного свідоцтва про смерть встановленого зразка, а також, отримання допомоги на поховання, 02 квітня 2021 року вона звернулась до Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), куди надала свідоцтво про смерть чоловіка, та довідку про причину смерті, які видані на тимчасово окупованій території. Проте, у задоволенні її вимоги було відмовлено, що підтверджується відповіддю начальника Олександрівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану від 02.04.2021 року № 20.50-69/148. Тому, просить встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Горлівка Донецької області. Ухвалою Олександрівського районного суду Донецької області від 08.04.2021 року було відкрито провадження у справі, з призначенням судового розгляду на 09 год. 30 хв. 09 квітня 2021 року. В судове засідання заявник не з`явилась, надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, заяву, про встановлення факту смерті, підтримує в повному обсязі, та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, про відсутність заперечень проти заяви, просить справу розглядати без його участі. Також, повідомив про відсутність в Державному реєстрі актів цивільного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Горлівка Донецької області. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 06.11.1969 року, виданого Микитівським р/б ЗАГСом м. Горлівки Донецької області, [PERSON] , 1950 року народження, уклала шлюб з [PERSON] , 1946 року народження, та змінила прізвище на « [PERSON] », актовий запис №531. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується довідкою про причини смерті №3067 від 26.12.2020 року, актом судово-медичного дослідження № 2848 від 30.03.2021 року, довідки про причини смерті № 871 від 30.03.2021 року, та свідоцтвом про смерть, виданим "так званим" Міським відділом записів актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР, серії [NUMBER] . Відповідно до довідки №1434000212 від 12.11.2014 року, про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, [PERSON] взята на облік, як внутрішньо переміщена особа за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Тобто, в порядку ст. 317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України №1085-р від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, місто Горлівка Донецької області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування. Місто Горлівка Донецької області віднесено до таких населених пунктів. Відповідно до свідоцтва про смерть від 26 грудня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] у м. Горлівка, Центрально-Міський район, Донецької області. Свідоцтво видано нелегітимним органом - Міським відділом записів актів цивільного стану Горлівського міського управління юстиції Міністерства юстиції ДНР. Згідно довідки про причину смерті №871 від 30 березня 2021 року, яку було видано на підставі акту судово-медичного обстеження трупа від 30.03.2021 року, [PERSON] помер [INFO] , у віці 74 роки. Причина смерті: Інтоксикація. Злоякісне новоутворення шлунку з метастазами в легені. Довідка видана нелегітимним органом - Горлівським відділом судово-медичної експертизи Республіканського бюро судово-медичної експертизи Міністерства охорони здоров`я ДНР. Згідно ч.2 ст.319 ЦПК України, рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Даючи оцінку допустимості наданих суду доказів, а саме - документів, що видані органами та установами на тимчасово окупованій території України, суд керується положенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України», будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. За ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом з тим, суд бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права і враховує висновки ЄСПЛ у справа проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. theRepublic o f MoldovaandRussia», «Ila§cuandOthers v. MoldovaandRussia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibiacase), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Тобто, документи, видані органами чи установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку ст. 317 ЦПК України. Враховуючи все вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в місті Горлівка Донецької області. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі.

Outcome: approved