Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що Дрогобицьким міськрайонним судом 15.11.2010 року було видано виконавчий лист №2-618/2010 про стягнення з нього, як поручителя, 993945,85 гривень заборгованості по кредитному договору на користь Акціонерний комерційний інноваційний банк "УкрСиббанк". 11.12.2010 року відділом державної виконавчої служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та накладено арешт на все його майно. 12.05.2011 року відбулася передача матеріалів виконавчого провадження з Дрогобицького МУЮ до ВПВР управління ДВС у Львівській області. 08.08.2011 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про розшук майна боржника, а саме автомобілів: марки "ГАЗ 31029", 1986 року випуску, чорного кольору, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; та марки "КІА SORENTO", 2008року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. 22.04.2013 року державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Львівській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". При цьому, заходи вжиті державним виконавцем для примусового виконання рішення, а також арешт накладений на все його майно не було знято. Вважає, що постанову про розшук його майна від 08.08.2011 року необхідно скасувати, зняти арешт з належного йому майна нерухомого майна. Сторони в судове засідання не зявились. Від позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та підтримання своїх позовних вимог. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились, причин неявки не повідомили, хоча належним чином були повідомлені про слухання справи (повідомлення про вручення поштового відправлення), а тому суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їхній відсутності, провівши заочний розгляд справи. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Вимогами ст. 316 Цивільного кодексу України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення суду. Як вбачається, з постанови про відкриття виконавчого провадження від 11.12.2010 року, державним виконавцем Відділу ДВС Дрогобицького міськрайонного управління юстиції - Кушнір С.Т. відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-618/2010, виданого 15.11.2010 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь АКІБ "УкрСиббанк" 993945,85 гривень заборгованості по кредитному договору, на накладено арешт на все майно боржника [PERSON] В подальшому, вказане виконавче провадження було передане на виконання до ППВР УДВС ГУЮ у Львівській області, де 08.08.2011 року державним виконавцем зазначеного підрозділу в межах виконавчого провадження з виконання вищевказаного виконавчого листа було винесено постанову про розшук майна боржника - [PERSON], а саме автомобілів: марки "ГАЗ 31029", 1986 року випуску, чорного кольору, № двигуна [NUMBER], № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]; та марки "КІА SORENTO", 2008року випуску, сірого кольору, № кузова [NUMBER], д.н.з. [NUMBER]. Однак, 22.04.2013 року державним виконавцем зазначеного ППВР УДВС ГУЮ у Львівській області було винесено постанову про повернення виконавчого документу №2-618/2010 стягувачеві - АКІБ "УкрСиббанк" на підставі п. 7 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження". Пунктом 2 статті 50 3акону України "Про виконавче провадження" закріплено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державними виконавцями накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника, чого відповідачем - ВПВР УДВС ГУЮ у Львівській області зроблено не було. Доказів протилежного суду не представлено. Згідно ч. 5 ст. 47, ч. 1 ст. 22 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено право стягувача повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом року. Однак, як вбачається з матеріалів справи, строк пред'явлення повернутого 22.04.2013 року виконавчого документу для виконання закінчився 22.04.2014 року. Статтею 386 ЦК України, визначено засади захисту права власності, зокрема, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, а також враховуючи те, що виконавчий лист було повернуто стягувачеві і державним виконавцем не скасовано арешт на майно боржника та розшук майна боржника, що обмежує право приватної власності позивача, унеможливлює розпорядження своєю власністю, а тому суд приходить до переконання про необхідність скасування постанов про накладення арешту на майно позивача за постановою державного виконавця ВДВС Дрогобицького МРУЮ від 11.12.2010 року та скасування постанови державного виконавця ППВР ВДВС ГУЮ у Львівській області про розшук належного [PERSON] майна від 08.08.2011 року. Що стосується вимоги позивача про зобов'язання ВПВП скасувати значені постанови, така не може бути задоволена, оскільки заявлена передчасно і позивач не позбавлений можливості звернутись до суду з такими вимогами, якщо в цьому йому буде відмовлено після відповідного звернення.

Outcome: dismissed