Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

03.04.2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем по справі в шлюбі, який розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського РУЮ. Під час сумісного життя у них народилася дочка: [PERSON] Ярославівна-22.06.2005 року народження. Згідно рішення Надвірнянського р-нного суду від 02.06.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] Крім того, рішенням Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 25.09.2009 року присуджено стягнення аліментів з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] - [INFO] у розмірі 300 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, що є на даний час явно замалий розмір аліментів. Зазначає, що з акту обстеження матеріально-побутових умов її сім'ї вбачається, що на даний час вона проживає у власній квартирі разом з неповнолітньою дитиною, працює, присадибної ділянки не має, підсобного господарства не веде, однак самостійно не в змозі в повному обсязі забезпечувати сама всім необхідним неповнолітню дитину, у зв'язку з цим зазнає матеріальні труднощі із-за того, що [PERSON] тільки частково і нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини. Вказує, що відповідач, [PERSON] працює по тимчасових заробітках, з чого має доходи, однак на утримання неповнолітньої дитини тільки частково надає матеріальну допомогу, оплачує по 300 гривень аліментів на місяць, однак не регулярно. В судове засідання позивач [PERSON] не прибула. Натомість на адресу суду направила заяву в якій просить цивільну справі за її позово до [PERSON] про зміну розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини розглядати в її відсутності. Свої позовні вимоги підтримує в повному обємі, а саме збільшити розмір аліментів з 300грн. на 1200 грн. та не заперечує проти постановлення заочного рішення по даній цивільній справі. Відповідач [PERSON] з позовом про зміну стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітної дитини погодився, однак його розмір, вказаний позивачем фактично заперечив. Зазначив, що він являється інвалідом другої групи з дитинства і єдиний його дохід складає пенсія по інвалідності. Крім того на утриманні у нього є дружина та двоє неповнолітніх дітей. Тому його сімя сама потребує державної допомоги. Тому просить стягувати з нього аліменти на утримання дитини з пенсії, в частці зі всіх видів його заробітку. Суд, вислухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувли в шлюбі, який розірвано у відділі реєстрації актів цивільного стану Надвірнянського РУЮ. Під час сумісного життя у них народилася дочка: [PERSON] Ярославівна-22.06.2005 року народження. Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-НМ №114480, довідкою КП "Надвірнянський Житловик" від 29.03.2018 року за №532, актом обстеження матеріально-побутових умов сімї, який засвідчений депутатом Надвірнянської м/ради. Зясовано також, що згідно рішення Надвірнянського р-нного суду від 02.06.2008 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] Не заперечується сторонами і та обставина, що рішенням Надвірнянського районного суду, Івано-Франківської області від 25.09.2009 року присуджено стягнення аліментів з [PERSON] в її користь на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] - [INFO] у розмірі 300 гривень щомісячно на дитину до досягнення дитиною повноліття, що є на даний час явно замалий розмір аліментів. В судовому засіданні також перевірено, що відповідач [PERSON] перебуває на обліку в Надвірнянському УПСЗН та отримує там допомогу як інвалід з дитинства в розмірі 1452 грн.00коп. Враховуючи положення ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст.8 СК України, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч.1 ст.8 З-ну України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відтак, обов'язок утримувати дитину - це моральне і найважливіше правове зобов'язання батьків. Обов'язок утримувати дітей виникає з моменту їх народження і зберігається до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Також відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 року за №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Стосовно самого розміру аліментів, то в даному випадку суд наголошує на наступному. У Преамбулі Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаної Україною 21.02.1990 року, ратифікованої 27.02.1991 року і 27.09.1991 року набула чинності для України, зазначено, що Організація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу; в сім'ї як основному осередку суспільства і природному середовищі для зростання і благополуччя всіх її членів і особливо дітей мають бути надані необхідні захист і сприяння, з тим щоб вони могли повністю покласти на себе зобов'язання в рамках суспільства; дитина має бути повністю підготовлена до самостійного життя в суспільстві та вихована в дусі ідеалів, проголошених у Статуті Організації Об'єднаних Націй, і особливо в дусі миру, гідності, терпимості, свободи, рівності і солідарності. Статтею 26 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці визнають за кожною дитиною право користуватися благами соціального забезпечення, включаючи соціальне страхування, і вживають необхідних заходів щодо досягнення повного здійснення цього права згідно з їх національним законодавством. Ці блага в міру необхідності надаються з урахуванням наявних ресурсів і можливостей дитини та осіб, які несуть відповідальність за утримання дитини, а також будь-яких міркувань, пов'язаних з одержанням благ дитиною чи від її імені. Беручи до уваги необхідність врегулювання аліментних правовідносин, що виникли між сторонами, на принципах справедливості, сумлінності і розумності, з врахуванням всіх обставин справи, матеріального становища дитини та платника аліментів, який фізично не взмозі працювати через вади зору і його стабільний дохід складає тільки пенсія по інвалідності, має стабільний дохід та в змозі надавати матеріальну допомогу на утримання дітей в розмірі, тому суд, прийшов до переконання, що розмір аліментів може бути визначений щомісячно по 1/2 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дітей - дочки [PERSON] до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути судовий збір в дохід держави та на користь позивача понесені нею судові витрати по справі. На підставі ст.ст.180, 181, 184 СК України,

Outcome: approved