Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

Позивач,посилаючись на те, що Відповідачі позичили у нього грошові кошти на визначений термін, про що написали власноручно розписку, в добровільному порядку позичені кошти повертати не бажають,а тому просив суд стягнути з Відповідачів суму боргу - 1 500,00 дол.США,що у відповідності до встановленого станом на 28.07.2015 року Нацбанком України курсу валют складало( за 100,00 дол.США - 2206,2278 грн.),що еквівалентно грошовим коштам в національній валюті в сумі 33 093,417 грн. та 3% річних від заборгованої суми за весь період прострочення - 992,80 грн.,а всього - 34 086,21 грн.- в солідарному порядку та понесені судові витрати на користь держави - в рівних частках. В судовому засіданні Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з"явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки до суду не зазначили, заяв та клопотань не надіслали. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з"явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причину неявки до суду не зазначили, заяв та клопотань не надіслали вважає за можливе розглянути справу без них на підставі доказів, що є в справі. У відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи,оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обсязі виходячи з наступних підстав. Судом встановлено,що 20 червня 2001 року [PERSON] позичив [PERSON] та [PERSON] грошові кошти в сумі 1500,00 дол.США для власних потреб,зі строком повернення за домовленістю сторін, про що останні написали власноручно розписку,однак незважаючи не неодноразові вимоги Позивача про повернення коштів Відповідачі позичені кошти не повернули до даного часу. У відповідності до ст.374 ЦК України(в редакції 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин) за договором Позики одна сторона(позикодавець)передає іншій стороні(позичальникові) у власність(в оперативне управління) гроші або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов"язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошей або рівну кількість речей того ж роду і якості,при цьому договір позики вважається укладеним з моменту передачі грошей або речей. Згідно зі ст.375 ЦК України(в редакції 1963 року, який був чинним на час виникнення спірних правовідносин)договір Позики на суму понад 50 карбованців повинен бути укладений у письмовій формі. Суд вважає, що на підтвердження укладання договору Позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. В матеріалах справи(а.с.7) наявна письмова розписка від 20 червня 2001 року про те, що [PERSON] та [PERSON] позичили у [PERSON] грошові кошти в сумі 1500,00 дол.США для власних потреб, зі строком повернення за домовленістю сторін. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що незважаючи не неодноразові вимоги Позивача про повернення коштів Відповідачі позичені кошти в добровільному порядку не повернули до даного часу,що змусило Позивача звернутися в суд за захистом своїх порушених прав. Згідно ст.ст.610,611 ЦК України порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов,визначених змістом зобов»язання, а у разі порушення зобов»язання,настають правові наслідки,встановлені Договором або Законом. Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено,що боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання,на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення,а також 3% річних від простроченої суми,якщо інший розмір процентів не встановлений Договором або Законом. На підтвердження викладеного позивач надав суду розрахунок боргу,а саме 3% річних від простроченої суми: сума позики - 1 500,00 дол.США, що у відповідності до встановленого станом на 28.07.2015 року Нацбанком України курсу валют складало( за 100,00 дол.США - 2206,2278 грн.),що еквівалентно грошовим коштам в національній валюті в сумі 33 093,417 грн. та 3% річних від заборгованої суми за весь період прострочення - 992,80 грн., а всього - 34 086,21 грн. Суд приходить до висновку про те, що Позивачем надані суду належні докази на підтримання заявлених до Відповідачів вимог матеріального характеру,а наявність порушення Відповідачами законних прав позивача є підставою до задоволення позовних вимог про стягнення суми позики. Вимог про стягнення моральної(нематеріальної) шкоди згідно Закону Позивач не заявив. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд стягує з Відповідачів на користь Позивача грошові кошти в сумі 350,00 грн. судового збору, які Позивач сплатив на користь держави при зверненні до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved