Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-13 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА» (далі за текстом - [PERSON] «СК «УНІКА») звернулося до суду з позовом, яким просить стягнути з [PERSON] на його користь витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування, в розмірі 42\~102,00 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1\~600,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 16 жовтня 2015 року між [PERSON] «СК «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування № 021166/4600/0000045, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобілю «[PERSON] 1.6 МПІ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 07 листопада 2013 року о 19 годині 45 хвилин на перехресті вулиці Морозова з проспектом Героїв Сталінграду в м. Харкові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Рено», номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля потерпілого, який отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 91\~592,00 грн. Вказану суму [PERSON] «СК «УНІКА» сплачено потерпілому. Враховуючи, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПАТ «СК «Брокбізнес», останнє сплатило позивачу страхове відшкодування в розмірі 49\~490,00 грн. Отже, сума виплати страхового відшкодування, яку повинна сплатити відповідач [PERSON] «СК «УНІКА», складає 42\~102,00 грн. На регресні вимоги, направлені позивачем на адресу [PERSON], відповідач не відреагувала. В судове засідання представник [PERSON] «СК «УНІКА», належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, неодноразово не зявився. В матеріалах справи міститься клопотання представника позивача - [PERSON], яка діяла на підставі довіреності, про розгляд справи за її відсутності та підтримання позовних вимог. [PERSON], належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, до суду не зявилась, проте присутні в судовому засіданні її представники - [PERSON] та [PERSON], які діяли на підставі довіреності, позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що 07.11.2013 року, як зазначено у позові, відповідач не була учасником ДТП на вул. Морозова та пр. Героїв Сталінграду в м. Харкові, вона не має автомобіля Рено, номерний знак [NUMBER]. Позивачем не було надано доказів вини відповідача в ДТП , тому просили відмовити у задоволені позову. Суд, вислухавши пояснення представників відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 жовтня 2015 року між [PERSON] «СК «УНІКА» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» № 021166/4600/0000045, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобілю «[PERSON] 1.6 МПІ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. З довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 76391076 вбачається, що учасниками дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 07 листопада 2015 року о 10 годині 45 хвилин на проспекті [PERSON] Маршала в м. Харкові, а ні 07 листопада 2013 року о 19 годині 45 хвилин на перехресті вулиці Морозова з проспектом Героїв Сталінграду в м. Харкові, є [PERSON], яка керувала автомобілем Nissan MURANO, та [PERSON] Згідно заяви № 00180162 від 09.11.2015 року про подію, що має ознаки страхового випадку, вбачається, що подія відбулась 07.11.2015 року в м. Харкові на вул. [PERSON]. за участі водія [PERSON], який керував автомобілем «[PERSON] 1.6 МПІ», державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно звіту № 903 від 17.11.2015 року вартість відновлюваного ремонту автомобіля «[PERSON] 1.6 МПІ», державний реєстраційний номер [NUMBER], становить 99086,98 грн.. Згідно страхвоовго акту № 00180162 від 27.11.2015 року сума страхового відшкодування становить 91592 грн.. Згідно платіжного доручення № 041293 від 30.11.2015 року позивачем було сплачено страхове відшкодування [PERSON] в розмірі 91592 грн. Підтвердження часткового повернення страхового відшкодування страховою компанією відповідача в розмірі 49490 грн., як зазначено у позові, в матеріалах справи відстунє. Відповідно до\~ст. 1187 ЦК України,\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі\~\~володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~\~Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.\~\~ Згідно ч. 1\~ст. 1188 ЦК України,\~шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За положеннями ч. 4\~ст. 61 ЦПК України,\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже, постанова суду, якою встановлено факт вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, є обовязковою для суду, що розглядає справу про стягнення з [PERSON] витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позивач в позовній заяві зазначає, що Комінтернівським районним судом м. Харкова відповідача визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП. Однак, з наявної в матеріалах справи копії постанови Комінтернівського районного суду м. Харкова від 26 листопада 2013 року вбачається, що адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн. накладено на [PERSON], за вчинення адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Згідно постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами законодавства, що регулює відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, дані слідуючі роз"яснення: п.4 Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. ... Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Пунктом 6 Постанови заначено, що особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 11 Постанови передбачено, що за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові. З винної особи за регресною вимогою стягується розмір визначеного відшкодування за зобов'язанням з відшкодування шкоди, а якщо законом встановлено межі відшкодування або межі відповідальності винної особи, то витрати з такої особи стягуються у цих межах. Регресну вимогу може бути пред'явлено протягом трьох років із дня виконання зобов'язання про відшкодування шкоди (відшкодування в натурі, виплати суми періодичних платежів тощо). Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Дослідивши надані сторонами докази, в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з огляду на те, що суду не надано доказів вини відповідача у скоєнні ДТП, яке мало місце 07.11.2015 року, тобто копії постанови, яка набрала законної сили, про притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення дорожньо-транспортної пригоди, за участю водія [PERSON], у задоволенні позову слід відмовити як такому, що не ґрунтується на вимогах закону. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed