Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] (діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 26 липня 2017 року) в інтересах позивача звернувся до Ленінського районного суду м. Кіровограда з даним позовом, вказавши на його обґрунтування, що 30 квітня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, від якого останні мають спільну дитини [PERSON], [INFO], проте, згодом, шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2012 року шлюб між ними було розірвано, та з цього часу відповідач, проживаючи окремо, втратив інтерес до сімейного життя, вихованням доньки не займається, матеріально дитину не забезпечує. Вихованням та утриманням дитини займається позивач [PERSON], яка прикладає всі зусилля для розвитку дитини, крім того, матеріальну допомогу на утримання дитини надає також мати позивача [PERSON]. Зазначив, що вже протягом п'яти років відповідач жодного зв'язку з донькою не підтримує, не бере участі у її вихованні, не відвідує, не цікавиться її (доньки) здоров'ям, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину, більш того, у телефонних розмовах з позивачем відповідач фактично «відхрещується від дитини» та не має жодного бажання приймати участь у її вихованні та розвитку, відмовляє у наданні дозволу для поїздки дитини за кордон, що значно звужує обсяги морального та духовного розвитку дитини, у зв'язку з чим така батьківська байдужість призвела до втрати родинних стосунків між батьком та донькою. Також зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2012 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено повністю. Стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, при цьому, відповідач [PERSON] аліментів не сплачує, згідно з довідкою Подільського ВДВС м. Кропивницького від 03.05.2017 року заборгованість відповідача по аліментам станом на 01.05.2017 року складає 47 777,64 грн., та станом на 22.08.2017 року, - 51 918, 01 грн. Окрім того, зазначив, що згідно довідки зі школи від 12.05.2017 року дитина [PERSON] навчається у СЗШ №6 м. Кропивницький з 01 вересня 2016 року. Фізичний розвиток дитини відповідає нормі. Учениця була підготовлена до школи: чудово читає, гарно пише, швидко обчислює приклади. Мама та бабуся [PERSON] постійно займаються дівчинкою, учениця виявляє акуратність, завжди охайно вдягнена. Мама та бабуся активно цікавляться успіхами [PERSON] в школі, завжди відвідують батьківські збори, приймають активну участь у житті класу. Батько не приймає участі у шкільному житті та вихованні своєї доньки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами дитини у школі. Згідно Довідки КПНЗ «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» за №199 від 23.05.2017 року [PERSON] з 2015 року відвідує заняття Народного художнього колективу студії образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва «Писанка» та Народного художнього колективу ансамблю сучасного танцю «Час Пік» КПНЗ «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості». [PERSON] надзвичайно обдарована дівчина. Має великий хист до малювання, ліплення та хореографії. Мама і бабуся [PERSON] плекають захоплення дівчини. Разом із мамою і бабусею дівчинка приходить на заняття завжди вчасно, зібрана і підготовлена. Батько приводить [PERSON] на заняття вкрай рідко. Згідно Листа №1517-03 від 04.07.2017 року дитина [PERSON], [INFO], що проживає за адресою: [ADDRESS] знаходиться на обліку медичних працівників АЗПСМ №9 КЗ «ЦПМСД №1 м. Кіровограда». Піклується станом здоров'я дитини, забезпечує проходження дитиною профілактичних оглядів та амбулаторного лікування мати дитини - [PERSON]. Згідно з характеристикою виданої на [PERSON], остання за час проживання за вищевказаною адресою проявила себе виключно з позитивного боку, працьовита, товариська і ввічлива. В побуті доброзичлива і чуйна. Займається вихованням доньки, утримує сім'ю, бере активну участь у житті дітей. Також представник позивача зазначив, що, оскільки, дитина проживає разом з матір'ю - позивачем по справі [PERSON], то в травні, 2017 року остання звернулась до служби справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради для отримання висновку про доцільність позбавлення батьківських прав, та висновком від 17.07.2017 року за №3846/49-05-24, виданим виконавчим комітетом Кіровоградської міської ради визнано за доцільне позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Окрім того, зазначив, що з огляду на те, що відповідач [PERSON] аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO] народження, не сплачує, позивач вважає за необхідне у відповідності до вимог ст. 192 СК України збільшити розмір аліментів, визначений за рішенням суду від 06.02.2012 року до 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та, крім того, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, враховуючи заборгованість відповідача [PERSON] за період з 18.01.2012 року по 22.08.2017 року по сплаті аліментів згідно з вказаним вище рішенням суду, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача також пеню, нараховану на заборгованість по аліментам. З огляду на викладене вище, представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] в інтересах позивача просив позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] народження; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO]; стягнути з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], пеню, нараховану на заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 42 483, 69 грн. Відповідно до п. 9 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу, у зв'язку з чим розгляд зазначеної цивільної справи продовжено за правилами ЦПК України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року, який набрав чинності 15.12.2017 року. Позивач [PERSON] та представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчить розписка останніх від 05.04.2018 року, від позивача надійшла заява за вх. № 10215 від 20 квітня 2018 року про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги позивач підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Крім того, будучи присутньою в судовому засіданні 05.04.2018 року, позивач [PERSON] додатково на обґрунтування позовних вимог зазначила, що дитина з моменту народження проживає разом з нею, утриманням, матеріальним забезпеченням та розвитком дитини займається лише вона та її (позивача) мати, батько дитини - відповідач [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, допомоги не надає, аліментів на утримання доньки не сплачує, дитиною не цікавиться, разом з тим, вона (позивач) завжди хотіла, щоб дитина спілкувалася з батьком, та ніколи не перешкоджала спілкуванню доньки з батьком, однак батько такого бажання не виявляє. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового розгляду справи повідомлявся судом належним чином, зокрема, і в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, шляхом опублікування оголошення про виклик відповідача в судове засідання на офіційному веб-порталі судової влади України, при цьому, з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання відсутні, відзив на позов не подавав. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, при цьому, представник органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Поровчук А.А., будучи присутньою в судовому засіданні 05.04.2018 року підтримала висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, вважала доцільним позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO] народження, також зазначила, що дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] та повністю знаходиться на її утриманні, при цьому, дитина розвинута в усіх напрямках, крім того, вказала, що відповідач [PERSON] викликався до служби у справах дітей з приводу вирішення питання щодо доцільності позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], та, з'явившись до служби, відповідач [PERSON] був дуже здивований порушеним питанням, зазначивши, що приймає участь у вихованні та утриманні дитини, заперечував щодо позбавлення його батьківських прав відносно доньки, на підставі чого [PERSON] було надано десять днів для збору документів, які б підтверджували виконання ним своїх батьківських обов'язків, однак будь-яких документів відповідачем надано не було. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, враховуючи пояснення позивача та представника позивача, представника третьої особи без самостійних вимог на предмет спору, а також пояснення свідків, надані в судовому засіданні 05.04.2018 року, з'ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, разом з тим є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] народилася [INFO], про що в Книзі реєстрації народжень зроблено відповідний актовий запис за № 1600, та Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області видано свідоцтво про народження серії [NUMBER], при цьому, батьками дитини [PERSON], [INFO] народження, в свідоцтві про народження зазначені в графі «батько» - [PERSON], а графі «мати» - [PERSON], шлюб між якими (батьками дитини), який був зареєстрований 30.04.2010 року було розірвано на підставі рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27 березня 2012 року, яке набрало законної сили 06.04.2012 року. Відповідно до довідки квартального комітету № 10 Подільського району м. Кропивницького від 23 травня 2017 травня № 169 [PERSON], [INFO], проживає та зареєстрована за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживають: власник житлового будинку - мати [PERSON], [INFO], та донька - [PERSON], [INFO], донька [PERSON], [INFO], зареєстрована, однак за вказаною адресою не проживає. Відповідно до довідки від 12.05.2017 року, виданої за підписом класного керівника Іващенко Л.А. та директора школи № 6 м. Кропивницький Кравченко Н.С., - дитина [PERSON] навчається у СЗШ № 6 м. Кропивницький з 1 вересня 2016 року. Фізичний розвиток дитини відповідає нормі. Учениця була підготовлена до школи: чудово читає, гарно пише, швидко обчислює приклади. Мама та бабуся [PERSON] постійно займаються дівчинкою, привили дівчинці загальні правила етикету, учениця виявляє акуратність, завжди охайно вдягнена. Мама та бабуся активно цікавиться успіхами [PERSON] в школі, завжди відвідують батьківські збори, приймають активну участь у житті класу. Батько не приймає участі у шкільному житті та вихованні своєї доньки, не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами дитини у школі. Крім того, відповідно до довідки комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» від 23.05.2017 року № 199, дитина [PERSON] з 2015 року відвідує заняття народного художнього колективу студії образотворчого декоративно-прикладного мистецтва «Писанка» та народного художнього колективу ансамблю сучасного танцю «Час Пік» комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості». [PERSON] надзвичайно обдарована дівчинка. Має великий хист до малювання, ліплення та хореографії. Мама і бабуся дитини плекають захоплення дівчини, яка дуже рідко, лише в особливих випадках, пропускає заняття, при цьому, дитина постійно забезпечена усіма необхідними матеріалами для роботи на заняттях, виконує домашні завдання (коли виникає в них потреба). Разом із мамою і бабусею дівчинка приходить на заняття завжди вчасно, зібрана, підготовлена. Після занять дитину забирають так само вчасно. Батько приводить [PERSON] на заняття вкрай рідко, з ним дівчинка виглядає збудженою, її увага розсіяна, на заняттях не може зосередитися, постійно забуває певні матеріали. Батько не завжди вчасно забирає дитину з занять. Окрім того, згідно з інформацією від 04.07.2017 року № 1517-03, наданою КЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1 м. Кіровограда» на запит адвоката [PERSON], дитина [PERSON], [INFO], що проживає за адресою [ADDRESS] знаходиться на обліку медичних працівників АЗПСМ № 9 КЗ «ЦПМСД № 1 м. Кіровограда». Піклується станом здоров'я дитини, забезпечує проходження дитиною профілактичних оглядів та амбулаторного лікування мати дитини - [PERSON]. Згідно з характеристикою, наданою головою квартального комітету № 10 Подільського району м. Кропивницький Калиновською О.М., на [PERSON], [INFO], остання проживає за адресою: [ADDRESS], не одружена, тимчасово не працює. [PERSON] за вказаною адресою проживає з самого народження. За роки проживання проявила себе з виключно позитивного боку. Скарг від сусідів не надходило. [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON], [INFO] та молодшою донькою [PERSON], [INFO]. За свідченням сусідів працьовита, товариська і ввічлива. В побуті доброзичлива, чуйна. Займається вихованням доньки, утримує сім'ю, бере активну участь у житті дітей. [PERSON] зарекомендувала себе як зразкова громадянка, що підтримує добрі стосунки як у сім'ї, так і в спілкуванні з сусідами. Окрім того, 05 березня 2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, видано виконавчий лист № 1111/476/12 про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 січня 2012 року і до [INFO], який стягувачем [PERSON] подано на примусове виконання у виконавчу службу. Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментам боржника [PERSON] за період з 18.01.2012 року по 22.08.2017 року, складених старшим державним виконавцем Подільського ВДВС міста Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Ю.А. Желовніковою, на підставі примусового виконання виконавчого листа № 2/1111/509/12, який виданий 05.03.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.01.2012 року до [INFO], відповідно, загальна заборгованість по аліментам за вказані вище періоди станом на 22.08.2017 року складає 41 766,42 грн. + 10 151,59 грн. = 51 918,01 грн. Крім того, допитані в судовому засіданні за клопотанням позивача свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, зокрема, свідок [PERSON] пояснила, що вона є двоюрідною сестрою позивача [PERSON], знає також відповідача по справі [PERSON], який з народження дитини участі у житті, вихованні дитини не приймає, ніякої ініціативи з його боку по відношенню до дитини не проявляє, матеріально дитину не забезпечує, не купує дитині продукти харчування та необхідний одяг. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач по справі [PERSON] є племінницею її (свідка) чоловіка [PERSON], відповідача [PERSON] знає давно з моменту їх одруження з позивачем, приблизно з 2007 року. Також зазначила, що раніше вони спілкувалися, ходили один до одного в гості, однак згодом вона (позивач) дізналася, що між позивачем та відповідачем почали виникати сварки, відповідач не забезпечував сім'ю, що призвело до того, що вони розірвали шлюб. На теперішній час відповідач вихованням дитини - доньки [PERSON] не займається, матеріально не забезпечує дитину, утриманням дитини займається лише позивач та мати позивача, які водять [PERSON] до школи, на гуртки з танців та образотворчого мистецтва, купують дитині одяг, підручники, та зошити. Також вказала, що, коли бабуся дитини телефонувала до відповідача [PERSON] з проханням допомагати у вихованні та утриманні доньки, останній відмовлявся надавати будь-яку допомогу, зазначила, що був випадок, коли батько [PERSON] завітав до доньки [PERSON] на Новий Рік, дитина чекала на свято подарунка від батька, однак батько нічого доньці не приніс. Відповідно до висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 17.07.2017 року № 3846/49-05-24 орган опіки та піклування Кіровоградської міської ради, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 05.07.2017 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження, при цьому, встановлено, що шлюб між громадянами [PERSON] та [PERSON] розірвано за рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 27.03.2012 р. Дитина [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою від 23.03.2017 р. № 169 квартального комітету № 10 Подільського району м. Кропивницького. Відповідно до розрахунку виплати аліментів, наданого Подільським відділом державної виконавчої служби м. Кропивницького Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 26.06.2017 р. № 15358/1320-29/9, заборгованість гр. [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дочки [PERSON] становить 46 276, 39 грн. Згідно з характеристикою, наданою комунальним закладом «Навчально-виховне об'єднання № 6 «Спеціалізована загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів, центр естетичного виховання «Натхнення» Кіровоградської міської ради Кіровоградської області» на ученицю 2 класу [PERSON], вихованням дитини займається мати та бабуся. Батько не відвідує батьківські збори, не цікавиться успіхами дочки у школі. Відповідно до довідки комунального позашкільного навчального закладу «Кіровоградський обласний центр дитячої та юнацької творчості» управління освіти, науки, молоді і спорту Кіровоградської обласної державної адміністрації від 23.05.2017 № 199, [PERSON] відвідує заняття народного художнього колективу студії образотворчого та декоративно-прикладного мистецтва: «Писанка» та народного художнього колективу ансамблю танцю «Час Пік»; на заняття дитину приводить і забирає мама або бабуся, батько приводить дитину вкрай рідко. У висновку також зазначено, що у бесіді з працівниками служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради громадянин [PERSON] пояснив, що він спілкується з донькою, купував дитині одяг, продукти харчування, та заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Громадянину [PERSON] надавався термін для збору документів, які підтверджують виконання ним батьківських обов'язків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч. 2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, при цьому батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], позивач посилалася на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилився від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться її життям, здоров'ям, розвитком, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, в свою чергу, вона (позивач) не перешкоджала відповідачу у його спілкуванні з дитиною, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання батька виконувати свої батьківські обов'язки, визначені законом, по відношенню до дитини. Зазначені позивачем підстави позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Відповідач [PERSON] не оскаржив заяву про позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] народження, та у строк, встановлений йому органом опіки та піклування для збору відповідних документів, будь-яких документів не надав, не з'являвся в судові засідання, не подавав відповідних заяв по суті справи, клопотань, заяв та заперечень. З огляду на зазначене, з наявних у справі доказів, а також з урахуванням пояснень позивача, свідків, представника органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилився від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню малолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] народження, що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, оскільки іншого з наявних у справі доказів, - не встановлено, та за відсутності при цьому, з боку позивача будь-яких перешкод йому у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у її вихованні та виконання своїх батьківських обов'язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов'язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка, поряд з цим, відповідачем також на утримання дитини не надається, аліменти не сплачуються, вони включають в себе також і батьківську турботу та ласку, піклування про здоров'я дитини, її духовний, моральний та фізичний розвиток, підготовку до навчання, спілкування з дитиною. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. З огляду на викладене вище, а також враховуючи вік малолітньої дитини [PERSON], [INFO], якій виповнилося 7 років, суд приходить до висновку про недоцільність заслуховування думки дитини при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав батька дитини [PERSON] З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси малолітньої дитини [PERSON], які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов'язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON], який є батьком малолітньої дитини [PERSON], до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку, та наявність його вини у невиконанні батьківських обов'язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, в тому числі позивача, для належного виконання відповідачем батьківських обов'язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] народження. При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Окрім того, позивач [PERSON] звернулася до відповідача [PERSON] з вимогою, в якій просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь пеню, нараховану на заборгованість по аліментам на утримання малолітньої дитини [PERSON] відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2012 року, в розмірі 42 442 грн. 33 коп., яка підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 березня 2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда на виконання рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 лютого 2012 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, видано виконавчий лист № 1111/476/12 про стягнення аліментів з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18 січня 2012 року до [INFO]. Відповідно до розрахунків заборгованості по аліментам боржника [PERSON], складених старшим державним виконавцем Подільського ВДВС м. Кропивницький ГТУЮ у Кіровоградській області Желовніковою Ю.А., за період з 18.01.2012 року по 22.08.2017 року на підставі примусового виконання виконавчого листа № 2/1111/509/12, який виданий 05.03.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 18.01.2012 року до [INFO], відповідно, загальна заборгованість по аліментам за вказаний вище період станом на 22.08.2017 року складає 51 918,01 грн., при цьому, по періодам заборгованість по аліментам становить: за період з 18.01.2012 року по 31.12.2012 року - 6 750, 80 грн.; з 01.01.2013 року по 31.12.2013 року - 7 687,87 грн.; з 01.01.2014 року по 31.12.2014 року, - 8 462,50 грн. (сплачено 500 грн. (квитанція № 47 від 30.09.2014 року) у вересні, 2014 року), з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року, - 9 865, 75 грн. (сплачено 500 грн. (квитанція № 5043 від 01.12.2015 року у жовтні, 2015 року); з 01.01.2016 року по 31.01.2016 року - 9999,50 грн. (сплачено 507, 50 грн. (квитанція № 150 від 03.02.2016 року у лютому, 2016 року, 1010,00 грн. (квитанція № 77 від 31.03.2016 року) у березні, 2016 року); з 01.01.2017 року по 22.08.2017 року - 10 151,59 грн., при цьому, як підстава нарахування розміру аліментів за виконавчим листом взято розмір середньостатистичної плати у місцевості, де проживає боржник з зазначенням суми. Відповідно до ч.ч 1,2 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Пленум Верховного Суду України в своїй постанові №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у п.22 роз'яснив, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Виходячи з презумпції вини особи, яка прострочила виконання зобов'язання, відсутність вини в простроченні сплати аліментів повинен довести платник аліментів. Право одержувача аліментів на стягнення неустойки, передбачене ст.196 СК України, не пов'язується з обов'язковим попередженням боржника про наявність заборгованості по аліментам та надання йому строку для її погашення, з урахуванням того, що платник аліментів знав про необхідність сплати аліментів. Згідно з положеннями Сімейного кодексу України аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісячно, на підставі чого неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення. Пеня за один місяць прострочення сплати аліментів становить 1% відсоток від добутку простроченої суми аліментного платежу за місяць та загальної кількості днів прострочення. Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів є сумою пені, нарахованої за кожен місяць періоду, у якому було допущено прострочення сплати аліментів. Крім того, враховуючи, що зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісячно, суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Представник позивача, звертаючись до суду з позовом в інтересах позивача, просив стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів на підставі ст.196 СК України за період з 18 січня 2012 року по 22 серпня 2017 року в сумі 42 442 грн. 33 коп. З матеріалів справи, зокрема, розрахунків заборгованості по аліментам також вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів утворилася з 18 січня 2012 року, тому з цього часу на них нараховується пеня до визначеного позивачем періоду, а саме, серпень, 2017 року, що відповідає положенням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, за якими розгляд судом цивільної справи здійснюється в межах заявлених позивачем позовних вимог. Виходячи з розрахунку пені, нарахованої на розмір заборгованості боржника - відповідача по справі [PERSON] по сплаті аліментів за виконавчим листом № 2/1111/509/12, який виданий 05.03.2012 року Ленінським районним судом м. Кіровограда про стягнення на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 18.01.2012 року по [INFO], який (розрахунок) був наданий представником позивача [PERSON] - [PERSON], та здійснений згідно висновків, викладених у Постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2696цс15 та у Постанові Верховного Суду України від 16 березня 2016 року по справі № 6-300цс16, та який (розрахунок) оскаржений відповідачем [PERSON] не був, а так само боржником [PERSON] не оскаржувався і розмір заборгованості зі сплати аліментів, який розрахований державним виконавцем, у зв'язку з чим в загальному приймається судом до уваги, разом з тим, загальна сума пені, нарахованої на заборгованість по сплаті аліментів за період з 18 січня, 2012 року по 22 серпня 2017 року, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача за розрахунком суду складає 15 680, 9495 грн., з тих підстав, що представником позивача в розрахунку помилково нараховано пеню, за липень, 2015 року та за серпень, 2017 року, відповідно за липень, 2015 року розмір пені повинен становити 269,46 грн., замість зазначеного представником позивача розміру 26 946,75 грн., та за серпень, 2017 року розмір пені становить 205,5548 грн. за період з 01.08.2017 року по 22.08.2017 року - тобто 22 дні, а не 31 день, як зазначено в розрахунку. Окрім того, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною вимогою до відповідача [PERSON] про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2012 року та просила стягнути з [PERSON], на користь [PERSON], аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], яка задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз'яснень, які містяться у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Тим самим, відзначається, що у зв'язку із покращенням матеріального становища платника аліментів, або погіршенням матеріального становища чи погіршенням стану здоров'я отримувача аліментів, а також в інших випадках, передбачених нормами СК України, останній може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів, та, відповідно, погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, та, відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви (ч.ч. 1, 2 ст. 83 ЦПК України). Судом також відзначається, що позивачем [PERSON], а також в її інтересах представником - адвокатом [PERSON] під час розгляду справи судом не надано належних та допустимих доказів покращення матеріального становища платника аліментів - відповідача по справі [PERSON], або будь-яких інших обставин, передбачених Сімейним Кодексом України, з настанням яких отримувач аліментів може подати до суду позовну заяву про збільшення розміру аліментів, крім того, вимога позивача в цій часині є необгрунтованою, у зв'язку з чим, позовна вимога про збільшення розміру аліментів, визначених рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06.02.2012 року, шляхом стягнення з [PERSON], на користь [PERSON], аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі до 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], - є необґрунтованою, не доведеною позивачем, та такою, що не відповідає вимогам чинного сімейного законодавства України, у зв'язку з чим є такою, що задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України при вирішенні судом питання про розподіл судових витрат між сторонами з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений позивачем за звернення до суду з позовною вимогою про позбавлення батьківських прав та підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп., сплачений позивачем за звернення до суду з позовною вимогою про стягнення пені по аліментам, а всього 1280 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного, відповідно до ст.ст.150, 155, 164, 165, ст. 181, 182, 191, 196 СК України, Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року,

Outcome: partial