Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

10.07.2020 року ФГ "Багата Нива" звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , головного спеціаліста, державного реєстратора відділу центру надання адміністративних послуг Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області Лісковець К.О. про визнання договорів оренди земельної ділянки недійсними та скасування державної реєстрації договорів оренди земельної ділянки. Свої вимоги мотивує тим, що 01.11.2010 року між [PERSON] та ФГ "Багата Нива" укладено договір оренди землі площею 9,89 га, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розташованої на території Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, строком на 15 років. Вказаний договір оренди землі було зареєстровано у Єланецькому реєстраційному округу (офісі) МРФ ДП "Центр ДЗК" 15.12.2010 року за № 0410014000678. В травні 2020 року ФГ "Багата Нива" дізналося, що існують два договори оренди на спірну земельну ділянку між [PERSON] та [PERSON] , які укладено 23.12.2019 року, а саме: на земельну ділянку площею 4,863 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та на земельну ділянку площею 5,0312 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0128 призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області. Вказані договори пройшли державну реєстрацію. Посилаючись на викладене вважає, що спірні договори порушують його права як первісного орендаря та суперечать вимогам цивільного законодавства, а тому позивач просив визнати недійсними вищевказані договори оренди землі від 23.12.2019 року, укладені між відповідачами [PERSON] та [PERSON] щодо вищевказаної земельної ділянки, та скасувати їх державну реєстрацію. Також просив стягнути з відповідачів всі судові витрати по справі. Ухвалою судді Єланецького районного суду Миколаївської області від 02.09.2020 року провадження по даній цивільній справі відкрито за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та головний спеціаліст, державний реєстратор відділу центру надання адміністративних послуг Єланецької районної державної адміністрації Миколаївської області Лісковець К.О. в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлені про слухання справи. Вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого висновку. Так, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі". Законом України "Про оренду землі" визначаються умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі. За змістом ст. 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 13 вищевказаного закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є власником двох земельних ділянок загальною площею 9,89 га з кадастровими номерами 4823082200:02:000:0128 та 4823082200:02:000:0129, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області (а. с. 123). 01.11.2010 року між [PERSON] та ФГ "Багата Нива", в особі Головатюк Н.В. , укладено договір оренди належної [PERSON] земельної ділянки (а. с. 11-13). Згідно п.п. 1, 2, 8 вказаного договору у строкове платне користування строком на 15 років передалася земельна ділянка площею 9,89 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області (а. с. 11-13). Кадастровий номер земельної ділянки в договорі оренди не зазначено. Пунктом 42 вказаного договору передбачено, що він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. 15.12.2010 року договір оренди землі від 01.11.2010 року зареєстровано у Єланецькому реєстраційному окрузі (офісі) Миколаївської регіональної філії ДП "Центр ДЗК", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис за №041001400678 (а. с. 13). 23 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі № б/н, який підписано у двосторонньому порядку особами, які уклали цей договір та засвідчено підписами сторін. Відповідно до умов договору [PERSON] надає, а [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 5,0312 га, у тому числі ріллі - 5,0312 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 4823082200:02:000:0128, яка розташована в межах Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, нормативна грошова оцінка якої складає 127099,00 грн., строк дії договору 10 років, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки № б/н від 23.12.2019 року (а.с. 18-20). За актом приймання-передачі земельної ділянки в користування на умовах оренди від 23.12.2019 року вищевказана земельна ділянка передана [PERSON] (а. с. 21). 23 грудня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди землі № б/н, який підписано у двосторонньому порядку особами, які уклали цей договір та засвідчено підписами сторін. Відповідно до умов договору [PERSON] надає, а [PERSON] приймає в строкове платне користування земельну ділянку загальною площею 4,863 га, у тому числі ріллі - 4,863 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129, яка розташована в межах Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області, нормативна грошова оцінка якої складає 122803,39 грн., строк дії договору 10 років, що підтверджується копією договору оренди земельної ділянки № б/н від 23.12.2019 року (а.с. 22-24). За актом приймання-передачі земельної ділянки в користування на умовах оренди від 23.12.2019 року вищевказана земельна ділянка передана [PERSON] (а. с. 25). Як вбачається з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору оренди землі № б/н від 23.01.2020 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , державним реєстратором Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Дахновою О.І. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 50974068 від 05.02.2020 року, згідно якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про реєстрацію іншого речового права: права оренди земельної ділянки загальною площею 4,863 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129 та строком дії до 23.12.2029 року (а.с. 55-56). Крім того, з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, на підставі договору оренди землі № б/н від 23.12.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , державним реєстратором Нечаянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області Дахновою О.І. винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриття розділу), індексний номер: 50660443 від 15.01.2020 року, згідно якого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно вчинено запис про реєстрацію іншого речового права: права оренди земельної ділянки загальною площею 5,0312 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0128 та строком дії до 23.12.2029 року, з правом пролонгації (а.с. 55-56). Частиною 4 ст.124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки та орендарем. У відповідності до вимог ст.ст. 13, 14, 16, 19 ЗУ "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Об`єкт за договором оренди землі вважається переданим орендодавцем орендареві з моменту державної реєстрації права оренди, якщо інше не встановлено законом. Строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років. Згідно ч. 3 ст. 3 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року передбачено, що речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно роз`яснення Державної реєстраційної служби України № 2951/05-15-13 від 06 серпня 2013 року "Щодо запобігання випадків подвійної реєстрації прав оренди на земельну ділянку за різними правонабувачами" встановлено, що з метою недопущення одночасного існування державної реєстрації декількох прав оренди на одну земельну ділянку, у випадку проведення державної реєстрації права оренди на земельну ділянку державний реєстратор повинен запитувати інформацію про наявність або відсутність зареєстрованих договорів у органів, які здійснювали їх державну реєстрацію до 01 січня 2013 року. Відповідно до вимог ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; г) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом способів. Згідно вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч 1-3, 5,6 ст.203 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач є власником двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області: з кадастровим номером 4823082200:02:000:0128 площею 5,0312 га та кадастровим номером 4823082200:02:0000129 площею 4,863 га. Право власності на вказані земельні ділянки посвідчено Державним актом на право власності на земельну ділянку виданим 20.07.2004 року [PERSON] серії МК № 066872 (а.с. 123). Із матеріалів справи вбачається, що з 15.12.2010 року, тобто з моменту державної реєстрації, діяв договір оренди землі, укладений між [PERSON] та ФГ "Багата Нива" на земельну ділянку з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129, що підтверджується копією витягу з книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю. Строк дії договору оренди землі від 01.11.2010 року, за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно, не був припинений та не розірваний на час укладення договорів оренди землі 23.12.2009 року (а.с. 17-18, 121-122). Проте, всупереч діючому законодавству, не зважаючи на те, що за нормами Земельного Кодексу України договір оренди землі набуває законної сили з моменту державної реєстрації, державний реєстратор здійснила державну реєстрацію іншого договору оренди землі від 23.12.2019 року в період дії попередньо укладеного договору, чим здійснила подвійну реєстрацію права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129, що є порушенням чинного законодавства та інтересів позивача за яким право оренди земельної ділянки зареєстровано первинно і не припинялося. Нормами статтей 125, 126 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Аналізуючи норми зазначених статтей, суд приходить до висновку, що право користування земельною ділянкою орендар набуває з моменту здійснення державної реєстрації права на оренду, тобто з дати реєстрації. З метою захисту права на оренду власника або користувача, відповідно до ст.10 ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому порядку до 1 січня 2013р., обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі якщо відповідні документи не були подані заявником. Відповідно до ст.204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійність прямо не встановлена законом ( нікчемний правочин) або якщо він визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Правочини поділяються за ступенем недійсності на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні, які можуть бути визнані судом недійсними за певних умов (оспорювані). Відповідно до частин 1, 2 ст.215 ЦК України, на які позивач посилається у своєму позові, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Таким чином, укладений 23.12.2019 року договір оренди землі між [PERSON] та [PERSON] порушує право позивача ФГ «Багата Нива» на використання земельної ділянки площею 4,863 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129 в спосіб, передбачений умовами договору та закону. За таких обставин, суд приходить до висновку, що договір оренди землі, укладений 23.12.2019 року між [PERSON] та [PERSON] , належної [PERSON] земельної ділянки площею 4,863 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129 підлягає визнанню недійсним. Що стосується скасування державної реєстрації вказаного договору, то суд вважає за необхідне скасувати запис у Державному реєстрі речових прав № 35336864 від 31.01.2020 року про реєстрацію іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823082200:02:000:0129 загальною площею 4,863 га строком дії 23.12.2029 року; підстава виникнення речового права: договір оренди землі б/н, виданий 23.01.2020 року між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 55). Також позивач просив визнати недійсним договір оренди землі від 23.12.2019 року укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки загальною площею 5,0312 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0128 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та скасувати його державну реєстрацію, посилаючись на існування іншого договору укладеного 01.11.2010 року між [PERSON] та ФГ "Багата Нива" на цю ж земельну ділянку. Однак, як вбачається з витягу з Книги записів реєстрації державних актів на право власності за землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі під реєстраційним номером 041001400678 обліковується запис про реєстрацію договору оренди лише земельної ділянки кадастровий номер 4823082200:02:000:0129 укладеного між ФГ "Багата Нива" та [PERSON] (а.с. 18, 122). Таким чином, суд вважає, що право оренди земельної ділянки кадастровий номер 4823082200:02:000:0128 по договору оренди від 01.11.2010 року не зареєстровано згідно вимог законодавства, а тому не тягне за собою жодних правових наслідків та не призводить до виникнення взаємних прав та обов`язків у сторін цього договору, оскільки відповідно до ст. 125 ЗК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору) право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. З аналізу оскаржуваного договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером 4823082200:02:000:0128 від 23.12.2019 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що на момент його укладення в ньому наявні усі істотні умови, а саме: зазначено об`єкт оренди; строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Спірний договір був укладений та підписаний сторонами, також виконувався сторонами. На момент укладення вказаного договору не було допущено порушень правових норм, які б свідчили про недійсність правочину. Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі від 23.12.2019 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки загальною площею 5,0312 га з кадастровим номером 4823082200:02:000:0128 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в межах території Куйбишевської сільської ради Єланецького району Миколаївської області та скасування його державної реєстрації необхідно відмовити. Також позивачем заявлено вимоги про стягнення з відповідачів на його користь судових витрат по справі. Так, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. На підтвердження понесених позивачем витрат на правничу допомогу надано витяг з договору про надання правової допомоги від 27.10.2020 року (а. с. 53) та квитанцію № 21 (а. с. 120), із яких слідує, що позивачем сплачено 10000 грн. в рахунок витрат на правничу допомогу. Вказаний розмір витрат на правничу допомогу суд вважає співмірним складності справи, витраченого адвокатом часу, обсягу наданих послуг і виконаних робіт. Враховуючи, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача пропорційно до задоволених позовних вимог 5000 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Також у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь позивача 4204 грн. у рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial