Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-07 00:00:00

11.01.2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" в особі Миколаївського відділення №1 ПАТ «Дельта Банк», третя особа [PERSON] про визнання припиненими зобовязання та повязані з ним обтяження за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11396267000 від 22.09.2008 року (з врахуванням Додаткового договору № 1 від 21.11.2012 року). Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду пред'явленого позову був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю не надходило. З урахуванням заяви позивача про відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі доказів, що є у справі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. 22 вересня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого за всіма правами та обовязками за вказаним Кредитним договором на теперішній час є ПАТ «Дельта Банк» (договір купівлі-продажу права вимоги за кредитами між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» від 08.12.2011 року), та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу (з Правилами) № 11396267000, відповідно до умов якого «Укрсиббанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 35000 дол. США для придбання автомобіля. При цьому, забезпеченням виконання грошових зобовязань за вказаним договором була застава транспортного засобу марки Mitsubishi, модель Outlender, 2008 р. в., сірого кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Кредит надавався [PERSON] із обовязком його погашення відповідно до графіку (додаток № 1 до Кредитного договору). 21 листопада 2012 року між сторонами було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору, згідно з умовами якого було змінено валюту виконання зобовязання за Кредитним договором з відповідним переведенням заборгованості з доларів США на гривні за курсом 1 дол. США = 7,993 грн. та встановленням цієї заборгованості в розмірі 205246 грн. 41 коп. (п. 1 Додаткового договору № 1). Погашення заборгованості здійснюється відповідно до графіку платежів, наведеному у Додатку 1 до Додаткового договору (п. 2.3 Додаткового договору). При цьому, згідно з графіком платежів сума щомісячного платежу становила 3420 грн. 78 коп., з яких 3420 грн. 77 коп. на погашення основної суми кредиту, а 0 грн. 01 коп. на погашення процентів за користування кредитом. Разом з цим, відповідно до п. 5 Додаткового договору № 1 від 21.11.2012 року [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» домовилися здійснити прощення (анулювання) боргу за Договором відповідно до ст. 605 ЦК України за умови внесення позичальником одноразового платежу в розмірі, що дорівнює сумі 25% від загальної суми заборгованості за Кредитним договором станом на 01.03.2012 року, та коли сума всіх щомісячних платежів буде становити 50% від загальної суми заборгованості за Кредитним договором на дату внесення одноразового платежу. Розмір прощенного (анульованого) кредитором боргу складає 25% від загальної суми заборгованості на дату внесення позичальником вищезазначеного одноразового платежу. Відповідно до ч. 1 ст. 528 ЦК України виконання обов'язку може бути покладено боржником на іншу особу, якщо з умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства або суті зобов'язання не випливає обов'язок боржника виконати зобов'язання особисто. У цьому разі кредитор зобов'язаний прийняти виконання, запропоноване за боржника іншою особою. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.12.2015 року за позовом [PERSON] до [PERSON], ПАТ «Дельта Банк» про визнання припиненими зобов'язання та пов'язані з ними обтяження, яке набрало законної сили, та відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, були встановлені наступні обставини. Як встановлено, внесення щомісячних платежів за Додатковим договором № 1 від 21.11.2012 року здійснював [PERSON] Згідно квитанції № 18191853 від 09.11.2012 року [PERSON] погасив частину кредитної заборгованості за Кредитним договором у розмірі 8500 дол. США, що еквівалентно 67940 грн. 50 коп. У подальшому, [PERSON] здійснював перерахування на користь Банку грошових коштів в якості погашення кредитної заборгованості щомісячно у розмірі по 3420 грн. 78 коп., що підтверджується квитанціями за період з грудня 2012 року по травень 2015 року включно. Таким чином, станом на травень 2015 року [PERSON] сплатив 50% заборгованості, а саме 102623 грн. 21 коп. 25 червня 2015 року [PERSON] сплатив на користь Банку 51311 грн. 40 коп., що складає 25% від загальної суми заборгованості. Загальна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором станом на 21 листопада 2012 року (дату укладення Додаткового договору № 1) складала 25678, 27 дол. США (еквівалент 205246 грн. 41 коп.). За період з грудня 2012 року по травень 2015 року включно [PERSON] сплатив 50% заборгованості за Кредитним договором, а саме 102623 грн. 21 коп. 25 червня 2015 року [PERSON] погасив частину заборгованості за Кредитним договором у розмірі 51311 грн. 40 коп., що становить 25% від загальної суми заборгованості станом на 01.03.2012 року. З огляду на це, враховуючи, що залишок заборгованості станом на 25.06.2015 року складав 25 відсотків від загальної суми заборгованості, суд вважає, що вимоги п. 5 Додаткового договору № 1 щодо умов прощення боргу було дотримано. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення правовідношення. При цьому, одним із видів правовідношення є зобовязання, відповідно до якого одна сторона (боржник) зобов'язанавчинити на користь другої сторони (кредитора) певнудію (передатимайно, виконати роботу, надатипослугу, сплатитигрошітощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку (ст. 509 ЦК України). Підставою для виникнення зобовязання, зокрема, є правочини. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (щодо договору позики), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. ст. 1046, 1048 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо нше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Згідно зі ст. 605 ЦК України зобов'язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов'язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Таким чином, враховуючи, що вимоги п. 5 Додаткового договору № 1 щодо умов прощення боргу були сторонами дотримані, що беззаперечно встановлено рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 07.12.2015 року, суд вважає, що заборгованість по кредитному договору ( з Додатковим договором №1) є погашеною, а кредитне зобов'язання припиненим. У зв'язку з чим, суд вважає, що позов [PERSON] є обґрунтований і підлягає задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати з оплати судового збору у сумі 551,20 гривень.

Outcome: approved