Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом про скасування права власності за громадою міста Львова в особі Львівської міської ради підтвердженням чого є інформаційна довідка № 138529011, на підвальне приміщення, що розташоване під житловою кімнатою квартири [ADDRESS] , вхід у яке здійснюється виключно через квартиру [ADDRESS] вказаного будинку та є допоміжним приміщенням. В обгрунтування позовних вимог посилається на те, що у відповідності до свідоцтва про реєстрацію права власності їй на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Вказана квартира підвалом не забезпечена, що вбачається із договору купілі-продажу квартири. Починаючи з моменту набуття права приватної власності на помешкання, нею використовується підвальне приміщення, яке розташовано під житловою кімнатою її квартири, вхід у яке здійснюється виключно через її квартиру, де вона провела ремонт за рахунок своїх коштів. З метою приведення об`єкту нерухомого майна до належного стану вона неодноразово просила державні установи обстежити дане приміщення на предмет дотримання державних будівельних норм. , Однак, як їй стало відомо у вересні 2018 року з письмової відповіді Управління комунальної власності, спірні приміщення були зареєстровані за громадою міста Львова в особі Львівської міської ради, що відповідно підтверджується інформаційною довідкою №138529011. Згідно висновку спеціалістів встановлено, що підвальне (цокольне) приміщення, яке розташовано під житловою кімнатою квартири [ADDRESS] та позначено на поверховому плані будинку під індексом 1-2 загальною площею 19,4 кв.м. є допоміжним приміщенням. Вказує, що допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 18.04.2018 року, встановлено факт, що підвальне приміщення , що розташоване під житловою кімнатою квартири [ADDRESS] та позначено на поверховому плані будинку під індексом 1-2 загаьною площею 19, 4 кв.м є допоміжним приміщенням. Відтак, просить скасувати реєстрацію права власності за Львівською міською радою на нерухоме майно - нежитлове приміщення загальною площею 19, 4 кв.м в будинку [ADDRESS] , реєстраційний номер об"єкта нерухомого майна:229666246101, здійсненого на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 03.12.2013 року № [NUMBER], виданого Реєстраціною службою Львівського міського управління юстиції. В судовому засіданні представники позивача, кожен окремо, позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позові, просили такий задовольнити. Позивач в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на письмовий відзив, згідно якого вважає, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Зазначила, що 31.03.2014 року між Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради та позивачем - [PERSON] укладено договір оренди на нежитлове приміщення загальною площею 19, 4 кв. м. під індексом приміщення 2-1 за адресою: [ADDRESS] . Відтак, з 2014 року позивачу було відомо, що спірне приміщення відноситься до комунальної власності.Право власності Львівської міської ради, розпорядником якого виступає управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на спірний об`єкт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно по [ADDRESS], - площею 19,4 кв.м. Спірне приміщення знаходиться у підвалі житлового будинку [ADDRESS] . Оскільки, будинок в цілому перебуває у комунальній власності, то і нежитлові приміщення в ньому, які не приватизовані та не відчужені у приватну власність залишаються у комнальній власності. Відтак, просить відмовити у задоволенні позову. Не погоджуючись із доводами , викладеними у відзиві, представник позивача подав до суду клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовом, мотивуючим тим, що підставою для заявлення позову є вимоги [PERSON] як власника квартири у багатоквартирному будинку, а саме право спільної власності на приміщення в багатоквартирному будинку, які є допоміжними, а саме підвал. Отже вимоги позивача пов`язані із правом власності та правовідносинами, які виникають з цього. Спірне підвальне приміщення перебувало у користуванні [PERSON] протягом всього часу з моменту набуття квартири в будинку [ADDRESS] . Отже приміщення перебувало у володінні [PERSON] і з такого не вибувало протягом часу, коли це приміщення було зареєстровано на праві власності за територіальною громадою. Оскільки в 2017 році „Управління комунальної власності Львівської міської ради звернулося з позовом до [PERSON] про виселення з нежитлових приміщень, тому саме з цього моменту позивач довідалась, що її права та інтереси є порушеними в результаті реєстрації права власності на спірний об`єкт за Львівською міською радою. Представник третьої особи - Управліннякомунальної власності Львівської міської ради в судовому засіданні проти позову заперечив, підтримала доводи викладені відповідачем. Представник ОКП ЛОР "БТІ та ЕО" в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи документи та докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що строк звернення до суду із позовом слід поновити та позовні вимоги задовольнити частково. Судом встановлено, що у відповідності до Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 01.02.2017 року № 79307214 [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] .З моменту набуття прпва власності на квартиру позивач використовує підвальне приміщення, що розташоване під квартирою, де проведено ремонт за кошти позивача. Тривалий час позивачка використовувала спірні приміщення на правах оренди та на підставі договору оренди нерухомого майна від 31.03.2014р. №Ф-8981-14. Згідно висновку спеціалістів встановлено, що підвальне (цокольне) приміщення, яке розташовано під житловою кімнатою квартири [ADDRESS] та позначено на поверховому плані будинку під індексом 1-2 загальною площею 19,4 кв.м. є допоміжним приміщенням. Зміст допоміжних приміщень багатоквартирного будинку розкрито у статті 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» від14.05.2015№ 417-VIII. Так,допоміжні приміщення багатоквартирного будинку приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення). Право власності Львівської міської ради, розпорядником якого виступає управління комунальної власності департаменту економічного розвитку Львівської міської ради на спірний об`єкт підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно по [ADDRESS], - площею 19,4 кв.м. Спірне приміщення знаходиться у підвалі житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону «Про приватизацію державного житлового фонду» , власники квартир багатоквартирних будинків та жилої площі в гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов`язані брати участь у загальних витратах, пов`язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку чи гуртожитках. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Офіційне тлумачення положень п. 2 ст. 10 цього Закону надано в Рішенні Конституційного Суду № 4-рп/2004 від 02.03.2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків), згідно якого роз`яснено, що орган місцевого самоврядування не має права без згоди співвласників багатоквартирного будинку власників приватизованих квартир продавати, здавати в оренду або вирішувати питання перебудови, надбудови, добудови до нього споруд, забудови сходових клітин та в їздо - виїзних брам, облаштування на фасадах будинків спеціального технічного обладнання промислового призначення тощо, за винятком проведення ремонтних робіт згідно із законодавством. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями. Допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні та ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадянам одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього. Власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир. Законодавство розділяє поняття допоміжного приміщення та нежилого приміщення. Так, згідно ст. 1 Закону «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, позаквартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти й машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Відповідно до ч. 2 ст. 382 ЦК України, (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» від 29.11.2001 року № 2866-III спільне майно співвласників багатоквартирного будинку складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їхній спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Як вбачається зі змісту п. 1 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 року у справі №1-22/2011 (№14-рп/2011) за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень п. 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» в аспекті конституційного звернення положення пункту 2 ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року № 2482-XII зі змінами необхідно розуміти так, що власники квартир дво- або багатоквартирних житлових будинків та житлових приміщень у гуртожитку, незалежно від підстав набуття права власності на такі квартири, житлові приміщення, є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжне приміщення у дво- або багатоквартирному будинку, гуртожитку має своє функціональне призначення, яке полягає у забезпеченні експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Під поняттям «мешканці» треба розуміти власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень будинку, які проживають у будинку і становлять визначене коло суб`єктів, які реалізують право спільної власності на окремий її об`єкт - допоміжні приміщення. Згідно наказу «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» від 17.05.2005 року № 76 допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Згідно Висновку № 25-19Д експертного будівельно - технічного дослідження за договором із гр. [PERSON] від 12.07.2019 року, встановлено, що цокольні приміщення 2-1 у будинку за адресою: [ADDRESS] , не є ізольованими від будинку, мають вхід із сходової клітки, розміщеної всередині будинку, яка виходить на сходову площадку першого поверху. Через дані приміщення проходять будинкові інженерні мережі. Вказані цокольні приміщення є допоміжними приміщеннями багатоквартирного будинку і призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців. Суд критично оцінює доводи представника Львівської міської ради, що оскільки будинок в цілому перебуває в комунальній власності, то і всі нежитлові приміщення у ньому залишаються у комунальній власності, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, … в тому числі … житловий фонд, нежитлові приміщення … та інше майно і майнові права, … визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції…, можуть… продавати і купувати, … вирішувати питання їхнього відчуження…(ч.5 ст.60 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні»). Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Встановлено, що у Львівської міської ради відсутнє право власності на жодну із квартир уданому будинку, а відтак відсутнє право і на допоміжні приміщення у цьому будинку. Відтак, з урахуванням наведеного, оскільки підвальне приміщення , що розташоване під житловою кімнатою квартири [ADDRESS] є допоміжним приміщенням, а відтак є спільною сумісною власністю власників квартир багатоквартирного житлового будинку, то право власності на вказане приміщення, що зареєстроване за громадою міста Львова , слід скасувати. Доводи відповідача про несвоєчасність звернення позивача до суду з даними вимогами суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються фактом звернення Управління комунальної власності Львівської міської ради із позовом до [PERSON] про виселення із нежитлових приміщень . Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відтак, суд бере до уваги клопотання позивача про поновлення строку позовної давності. На підставі наведеного,

Outcome: partial