Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-15 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свій позов мотивує тим, що 14 листопада 1992 року вони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 209. У позивача це перший шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сумісним подружнім життям з відповідачем не проживають вже майже рік. Причиною припинення шлюбних відносин є різниця характерів, відсутність між ними взаєморозуміння і довір"я. Просить суд розірвати шлюб укладений між сторонами, зареєстрований 14 листопада 1992 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Каневу Канівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 209. 21.07.2016 року представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить розірвати зареєстрований шлюб між сторонами та визначити місце проживання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] з матір"ю за адресою [ADDRESS]. Позивач [PERSON] в судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за участі її представника [PERSON] Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи без нього, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Повідомлення про причину неявки в засідання відповідачів до суду не надійшло, а тому суд вважає за можливе відповідно до п.4 ст. 169 ЦПК України провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи, оцінивши всі докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним з подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сімя сторін фактично розпалася, вони як одна сімя не проживають разом, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, що говорить про її стійке волевиявлення на припинення сімейних відносин, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Оскільки сімю сторін зберегти неможливо, подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, та інтересам їх діитини суд вважає, що їх шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України», вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виключні обставини, бути розлучена зі своєю матірю. Як встановлено в судовому засіданні, сторони є батьками [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження (а.с.7). Батьки дитини проживають окремо, та на даний час не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати неповнолітня дитина і тому це є предметом даного судового розгляду. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] має фінансову можливість забезпечувати свою дочку усім необхідним, несе додаткові витрати, що повязані з її розвитком. При визначенні місця проживання дітей суд враховує думку сторін, з огляду на зміст заявлених позивачем позовних вимог, враховуючи інтереси дитини, її вік, та інтереси обох батьків, та вважає необхідним задовольнити позовні вимоги і визначити місце проживання неповнолітньої дитини - [PERSON] з позивачем [PERSON].

Outcome: approved