Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації в інтересах малолітньої дитини [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , третя особа [PERSON] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тарандинцівської сільської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, мотивуючи тим, що органом опіки та піклування виконкому Засульської сільської ради вивчене питання про стан виконання батьківських обов`язків [PERSON] , 1998 р.н. відносно малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Так, малолітня [PERSON] , 2017 р.н. перебуває у Лубенському центрі соціально-психологічної реабілітації «Надія» з 17.01.2020 та фактично залишилася без піклування батьків. Мати не відвідує дівчинку, участі у її вихованні не бере, матеріальної та фінансової допомоги на її утримання не надає, здоров`ям та життям дитини не цікавиться. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Мати дівчинки [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків по відношенню до малолітньої доньки [PERSON] . З дитиною не проживає, допомоги на утримання не надає, взагалі не цікавиться її розвитком, станом здоров`я, потребами. 12.06.2020 року на засіданні Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації прийняте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] . До служби у справах дітей райдержадміністрації неодноразово надходили повідомлення від районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про результати соціального супроводу сім`ї [PERSON] так, у листах зазначено, що під час відвідин сім`ї із гр. [PERSON] проводилися профілактичні бесіди щодо відповідального батьківства, надавалися консультації стосовно використання державної соціальної допомоги, дотримання санітарно - гігієнічних норм по догляду за малолітньою дитиною. Однак, [PERSON] свідомо нехтувала рекомендаціями фахівців із соціальної роботи, її малолітня донька завжди була у брудному одязі, не отримувала повноцінного харчування та догляду. [PERSON] на період соціального супроводу проживала у с. Вили Лубенського району із співмешканцем [PERSON] та його бабусею. Фахівці центру неодноразово фіксували відсутність [PERSON] та її співмешканця за місцем фактичного проживання, у той період малолітня дитина фактично залишалася без нагляду, оскільки літня людина не могла належним чином слідкувати за дівчинкою, годувати її і доглядати. Так, у одному з листів зазначено, що мати місяць не з`являлася до дитини, її доглядали пристріла бабуся співмешканця, його мати та мати [PERSON] , які самі не мали навичок відповідального батьківства та вчасного задоволення потреб малолітньої дитини. Сім`я [PERSON] знята із соціального супроводу із негативним результатом. Крім того [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків за ст. 184 КУпАП відповідно до постанов Лубенського міськрайонного суду від 26.09.2018 року та від 25.06.2019 року. Родичі малолітньої дитини не намагаються подолати складні життєві обставини аби повернути дівчинку у родину. В інтересах малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , яка фактично залишилася без піклування батьків, органом опіки та піклування прийнятий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . [INFO] , мешканки с. Губське Лубенського району Полтавської області. Просили суд позбавити батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , мешканку с. Губеьке Лубенського району Полтавської області, відносно малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] . Стягувати з гр. [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/4 з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення ним повноліття. Передати малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] , на опікування органу опіки та піклування Лубенської районної державної адміністрації для встановлення статусу та вирішення питання щодо влаштування до сімейної форми виховання. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримують, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, шляхом направлення судових повісток поштовим повідомленням з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Заяв про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надала. Треті особи [PERSON] та Орган опіки та піклування виконавчого комітету Тарандинцівської сільської ради в судове засідання не з`явилися, надіслали листи з проханням розглядати справу у їх відсутність та задовольнити позов. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 280 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками Встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серія [NUMBER] виданого 06 червня 2017 року (а.с.5). Відомості про батька дівчинки записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Мати дівчинки [PERSON] не цікавиться життям, здоров`ям, успіхами та долею своєї дитини, не забезпечує їй необхідного медичного догляду, лікування та харчування, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, чим ухиляється від батьківських обов`язків. Відповідно до рішення Комісії з питань захисту прав дитини райдержадміністрації від 12.06.2020 року, прийнте рішення про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] , [INFO] , що підтверджується витягом з протоколу № 2. (а.с.8). Відповідно до повідомлень Районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді про результати соціального супроводу сім`ї [PERSON] від 22.05.2019 року № 01-09/198, від 07.11.2019 року № 01-09/459, від 03.12.2019 року № 01-09/492, під час відвідиніз гр. [PERSON] проводилися профілактичні бесіди щодо відповідального батьківства, надавалися консультації стосовно використання державної соціальної допомоги, дотримання санітарно - гігієнічних норм по догляду за малолітньою дитиною. Однак [PERSON] свідомо нехтувала рекомендаціями фахівців із соціальної роботи. її малолітня донька завжди була у брудному одязі, не отримувала повноцінного харчування та догляду. [PERSON] на період соціального супроводу проживала у с. Вили Лубенського району із співмешканцем [PERSON] та його бабусею. Фахівці центру неодноразово фіксували відсутність [PERSON] та її співмешканця за місцем фактичного проживання, у той період малолітня дитина фактично залишалася без нагляду, оскільки літня людина не могла належним чином слідкувати за дівчинкою, годувати її і доглядати. Так, у листі від 03.12.2019 року № 01-09/492 зазначено, що мати місяць не з`являлася до дитини, її доглядали пристріла бабуся співмешканця, його мати та мати [PERSON] , які самі не мали навичок відповідального батьківства та вчасного задоволення потреб малолітньої дитини. Сім`я [PERSON] знята із соціального супроводу із негативним результатом.(а.с.9-11). З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків за ст. 184 КУпАП, що підтверджується постановами Лубенського міськрайонного суду № 539/3258/18 від 26.09.2018 року, № 539/2541/19 від 25.06.2019 року. (а.с.12,13). Малолітня дитина, [PERSON] , [INFO] перебуває у Лубенському центрі соціально - психологічної реабілітації «Надія» з 17.01.2020 року, що підтверджується листом Лубенського дитячого соціально-реабілітаційного центру «Надія» № 121 від 23.06.2020. В листі центру директор закладу зазначила, що [PERSON] мати не відвідувала, участі у її вихованні не брала, матеріальної та фінансової допомоги на її утримання не надавала, здоров`ям та життям дитини не цікавилася. Дитина перебуває на повному утриманні Дитячого центру. (а.с.14). Родичі малолітньої дитини не намагаються подолати складні життєві обставини, аби повернути дівчинку у родину, що підтверджується інформаційною довідкою Тарандинцівської сільської ради Лубенського району від 23.06.2020 року № 02-32/199. Так, з довідки вбачається, що комісія у складі сільського голови, секретаря та депутата сільської ради намагалася провести обстеження умов проживання житлового будинку у с. Вили Лубенського району, де фактично мешкають члени родини. Гр. [PERSON] . За словами її родичів, ні з ким з них не спілкується, про своє місце перебування не повідомляє. [PERSON] , бабуся малолітньої дитини [PERSON] , чинила перешкоди при обстеженні умов проживання, разом зі своїм співмешканцем перебувала у стані алкогольного сп`яніння. (а.с.17). Відповідно до доповідної головного лікаря Тарандинцівської АЗПСМ від 30.03.2017 року гр. [PERSON] безвідповідально ставилася до виконання батьківських обов`язків у період вагітності, де вказані факти, що сім`я [PERSON] знаходиться у складних життєвих обставинах через незадовільні матеріально - побутові умови проживання та відсутність можливостей належного догляду за новонародженою дитиною.(а.с.18). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов проживання від 11.12.2019 та 17.01.2020, проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] . Комісією встановлено, що у будинку не створено належних умов для виховання, розвитку та проживання дитини. Дитина не має облаштованого місця відпочинку, ігор та навчання. (а.с.23). Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. В інтересах малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , яка фактично залишилася без піклування батьків, органом опіки та піклування прийнятий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав гр. [PERSON] . [INFO] , мешканки с. Губське Лубенського району Полтавської області.(а.с.4). Таким чином, після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, суд дійшов переконання про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON] , [INFO] , оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідачка не піклується про життя та здоров`я дитини, про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування; не спілкуються з нею у обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, нехтуючи батьківськими правами та обов`язками. Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки цивільне судочинство згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України здійснюється на засадах змагальності сторін та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено факт свідомого нехтування [PERSON] своїми обов`язками. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Суд також роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав (ч.1 ст.169 СК України), якщо дитина не була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом". Крім того, відповідно до ч.2 та ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст.180 та ч.3 ст.181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч.2 вказаної статті, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, суд враховує, що відповідно до ст.ст.7,8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком дітей віком дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - становить 2218 гривень, з 1 липня 2020 року - становить 2318 гривень, а також, що мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня становить - 4723 гривні. Будь-яких доказів того, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини та на його утриманні є інші непрацездатні особи, суду надано не було. З урахуванням викладеного, враховуючи обов`язок відповідача брати участь у матеріальному забезпеченні дитини та відсутність будь-яких інших належних і допустимих доказів на обґрунтування розміру аліментів та щодо матеріального стану відповідача, яка є особою працездатного віку, та враховуючи вищенаведений розмір прожиткового мінімуму, визначений законом, суд дійшов висновку, що з відповідачки [PERSON] належить стягувати аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач при подачі до суду матеріалів позовної заяви був звільнений від сплати судового збору, а тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1681,60 грн.

Outcome: approved