Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

03.08.2017 року [PERSON] звернулася в суд та просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 6, що розташований по вул. Озерній в с.Гульськ Новоград-Волинського району Житомирської області, що належав її батьку [PERSON], який помер 12.09.2000 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 12.09.2000 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. До складу спадщини входить житловий будинок з господарськими будівлями, у якому постійно проживав померий. Вона є спадкоємицею за законом після смерті батька та прийняла спадщину, отримавши свідоцтва на земельні ділянки. Однак державним нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який підтверджував право власності померлого. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначений житловий будинок разом із господарськими будівлями. У судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій\~ позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача\~ у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв, заперечень до суду не надійшло. Беручи до уваги, що позивач в заяві не заперечує проти вирішення справи без присутності представника відповідача з постановленням заочного рішення, суд проводить розгляд справи на підставі наявних доказів по справі. Дослідивши у судовому засіданні письмові докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Встановлено, що 12.09.2000 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть 1-ТП № 152524 від 14.09.2000 року, виданим виконавчим комітетом Гульської сільської ради Новоград-Волинського району (а.с.5). Відповідно до довідки №531 від 26.04.2016р., виданої Гульською сільською радою Новоград-Волинського району, житловий будинок № 6 по вул. Озерній в селі Гульськ за даними погосподарської книги №6 за 2011-2015р. рахується за померлим [PERSON] (а.с.11). Але своє право покійний не зареєстрував у встановленому законом порядку, що підтверджується листом КП "Новоград-Волинське МБТІ", і технічний паспорт на будинок виготовила вже позивач на своє імя 22.08.2016 року (а.с. 7-9,10). Позивач є єдиною спадкоємицею після смерті батька і отримала свідоцтва про праву на спадщину за законом на земельну частку (пай) та земельну ділянку під будинком № 6 по вул. Озерній в с. Гульськ Новоград-Волинського району, однак, постановою державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори [PERSON]\~ від 11.07.2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок № 6, що знаходиться по вул. Озерній в с.Гульськ, Новоград-Волинського району, Житомирської області після смерті [PERSON], померлого 12.09.2000 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа, який би підтверджував право власності померлого на цей житловий будинок (а.с.14). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3\~ ст. 1223 ЦК України). Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності у спадкодавця у зазначеній справі, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося шляхом внесення у погосподарську книгу сільської ради відповідного запису та відкриття особового рахунок на ім'я власника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. Рішення про оформлення права власності та реєстрацію будинків видавалось сільськими, селищними, районними радами народних депутатів на підставі погосподарських книг із додатками списків громадян, яким належали ці будинки. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались у якості актів органів влади (правовстановлюючих документів), що підтверджують право власності. Таким чином, за змістом норм чинного на той час законодавства, виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права і наявність такого права власності не повязувалась з його державною реєстрацією. Щодо сучасної правової оцінки таких правовстановлюючих документів, то відповідно до п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті,\~ суд приходить\~ до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved