Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

07 березня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Кальченківської сільської ради про визнання права власності на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка (пай) розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка перебувала у колективній власності САПТЗТ «Кальченківське». Право на земельну частку (пай) належало померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) [NUMBER], виданого на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 05 квітня 1996 року № 106, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 381. Рішенням Білопільського районного суду від 03 жовтня 2016 році встановлено юридичний факт про те, що [PERSON], яка померла [INFO] була рідною матір'ю [PERSON]. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері є позивач. Після смерті спадкодавця він фактично прийняв спадщину шляхом зберігання особистих документів та проживав у спадковому будинку. Посилаючись на викладені вище обставини, [PERSON] просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після матері [PERSON], яка померла [INFO], право власності на земельну частку (пай), розміром 4,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землях, що перебували у колективній власності САПТЗТ «Кальченківське», посвідчену сертифікатом [NUMBER], виданого на ім'я померлої. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, його представник за довіреністю [PERSON] надав суду письмову заяву про те, що підтримує заявлений позов, просить розглянути справу у їх відсутність. Представник відповідача - Кальченківської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, повідомивши, що з позовом згодні, просили розглянути справу без участі представника сільської ради. Представники третіх осіб - відділу Держгеокадастру у Білопільському районі Сумської області та Білопільської районної державної нотаріальної контори у судове засідання також не з'явились, надавши письмові заяви про розгляд справи без участі представників. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи без її присутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини. Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після [PERSON], яка померла [INFO], слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення, і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час. Зокрема, згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР). При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Крижик Білопільського району Сумської області, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] (а. с. 5). Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] в с.Крижик Білопільського району Сумської області (а. с. 7). Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 03 жовтня 2016 року встановлено юридичний факт про те, що [PERSON], яка померла [INFO] в селі Крижик Білопільського району Сумської області, свідоцтво про смерть [NUMBER] від [INFO], була рідною матір'ю [PERSON], [INFO], уродженця с. Новопетрівка Білопільського району Сумської області (а. с. 8). З довідки, виданої виконавчим комітетом Кальченківської сільської ради від 15 червня 2016 року за № 280-02-20/1 вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO], а/з № 04 постійно проживала та була зареєстрована за адресою: с. Крижик Білопільського району Сумської області на території Кальченківської сільської ради. Заповіт від імені померлої [PERSON] виконкомом сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцем майна, що залишилось після смерті [PERSON] є син [PERSON], який постійно протягом 6-ти місяців із дня її смерті проживав у спадковому будинку за адресою: [ADDRESS], який фактично прийняв спадщину (а. с. 6). Відповідно до інформаційної довідки станом на 2017 рік оціночна вартість об'єкта оцінки - земельної ділянки, загальною площею 4,14 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) складає 70 405 грн. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Кальченківської сільської ради (а. с. 9). Згідно з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" при розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини. У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру Білопільської районної державної нотаріальної контори спадкова справа після [PERSON], яка померла [INFO], держнотконторою не заводилась. Після [PERSON], який помер [INFO], заводилась спадкова справа № 141/2004 та видані свідоцтва про право на спадщину (а. с. 20-24). Згідно оголошення в газеті «Білопільщина» від 29 квітня 2017 року загублений сертифікат на право на земельну частку (пай) [NUMBER] виданий на ім'я [PERSON], вважати недійсним (а. с. 52). Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності до ч. 1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). Частиною першою статті 316 Цивільного кодексу України поняття права власності визначено як право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). У відповідності до ч. 2 ст. 373 ЦК України право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини (п. «г» ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України). Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями. Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Таким чином, у судовому засіданні доведено, що [PERSON] фактично прийняв спадщину після померлої [INFO] матері - [PERSON], але юридично її не оформив. Однак, вказана обставина не позбавляє позивача права на спадщину після матері та підлягає захисту в суді. На підставі викладеного,

Outcome: approved