Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У серпні 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказує, що 05 жовтня 2012 року уклала шлюб із відповідачем . Від сумісного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Шлюб видався невдалим. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з травня 2014 року. На думку позивача відновлення сім'ї неможливе. Спору про поділ спільного майна не мають. У судовому засіданні позивач позов підтримує, просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON]. Місце проживання дитини визначити з нею. Відповідач позов визнав частково. Просить відмовити в позові в частині вимог щодо визначення місця проживання дитиною з матір"ю Пояснив, що примирення неможливе. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 05.10.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис № 1359. Від сумісного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Сторони проживають окремо. Примирення між сторонам неможливе. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Питання про поділ майна буде вирішуватись в окремому порядку. Прізвище позивача згідно ст. 113 СК України необхідно залишити [PERSON] . Щодо заперечень відповідача в частині вимог щодо визначеня місця проживання дитини з матір"ю та визначеня міця проживання дитини з батьком необхідно зазначити, що Декларація прав дитини від 20.11.1959 р. містить принцип 6, за яким дитина не може бути розлучена з матір»ю лише у винятковій ситуації, тобто перевага надається матері. Згідно ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що з урахуванням віку дитини, відсутність виняткових обставин відносно матері для визначення місця проживання сина саме з батьком місце проживання малолітньої дитини необхідно визначити з матір"ю. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, що складаються з судового збору, який був сплачений позивачем при зверненні до суду в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved