Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

\~ \~ \~ \~09 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS], укладений 03 серпня 2002 року за № 1-501 та зареєстрований\~ на Універсальній товарній біржі «[PERSON] нерухомість 2000» між нею та відповідачами. В обґрунтування позову зазначає, що вказану квартиру було придбано нею у відповідачів, в той же час недодержано форми договору купівлі-продажу вказаного майна, який не було посвідчено нотаріально через юридичну необізнаність сторін договору, які вважали посвідчення такого договору на товарній біржі таким, що відповідає вимогам Закону. Положеннями п.8 вказаного Договору передбачено, що подальше його нотаріальне посвідчення не потрібне та такий пункт було внесено відповідно до положень ст.15 ч.2 Закону України «Про товарну біржу». На підставі вказаного договору право власності щодо вище зазначеного будинку було зареєстровано за нею в [PERSON] міжміському бюро технічної інвентаризації, що не викликало сумніву в правомірності вчинених дій з набуття вказаного майна. Посилаючись на те, що нині укладення вказаного договору нотаріально не можливо, в той же час, посилаючись на дотримання та виконання всіх його умов, позивачка просить про визнання його дійсним, що є єдиним способом захисту її прав як власника вказаного майна. Позивачка [PERSON] та її представник звернулися до суду із заявою, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили про розгляд справи за їх відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в судове засідання не прибули, про причину неявки не повідомили, хоча про час та місце судового розгляду повідомлені належно та своєчасно, про що свідчать дані зворотнього поштового повідомлення. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій позовні вимоги [PERSON] щодо визнання дійсним договору купівлі-продажу вищевказаної квартири визнала та просила розглянути справу за її відсутності, у звязку з чим суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до змісту договору купівлі-продажу, укладеного 03 серпня 2002 року та зареєстрованого на Універсальній Товарній біржі «[PERSON] нерухомість 2000» за №1-501, відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] продали, а [PERSON] придбала квартиру № 9, що розташована у будинку № 30 по вул Центральна в селищі Полігон Жовтневого (нині Вітовського) району Миколаївської області. Згідно п. 2 Договору, вказана квартира належала продавцям на підставі Свідоцтва про право власності від 08.04.1996 року, виданого Дослідним господарством Полігонівської селищної ради згідно з розпорядженням № 61 від 08.04.1996 року, зареєстрованого в [PERSON] міжміському бюро технічної інвентаризації за № 83. Відповідно до п. 3 договору, кошти за придбане майно було передано продавцям до підписання цього договору. Відповідно до реєстраційного напису, вказане майно зареєстровано за Павлюк [PERSON] міжміським бюро технічної інвентаризації 19 серпня 2002 року за № 83 (а.с. 7 зв. бік). Згідно з ч. 2 ст.\~15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року\~угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Проте, з роз'яснень\~Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.4\~постанови № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними»\~зі змінами та доповненнями, слідує, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах, міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини. Статтею 227 ЦК України 1963 року, який був чинним на час укладення вказаного спірного договору, передбачено, що договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається в письмовій формі та підлягає обов'язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Недотримання даної вимоги тягне за собою недійсність договору (ч. 1 ст. 47 ЦК України). Згідно з частиною 2 статті 47 ЦК України в редакції 1963 року суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. Відповідно до матеріалів справи та змісту вказаного вище договору вбачається, що сторони узгодили та виконали всі його суттєві умови, в тому числі й ціну, право власності за [PERSON] на це майно зареєстровано в [PERSON] МБТІ, проте у звязку з невиконанням вимог щодо нотаріального посвідчення вказаного договору, позивач позбавлена можливості розпорядження вказаним майном, тобто здійснення всіх прав як власника. Посвідчення вказаного договору нотаріально нині неможливо, через реєстрацію права власності за позивачкою. За такого, враховуючи вимоги ст. 16 ЦК України, та встановивши узгодження та виконання всіх суттєвих умов договору, що посвідчення вказаного договору нині в нотаріальному порядку неможливе, суд вважає, що цивільне право [PERSON] підлягає захисту шляхом визнання дійсним вищевказаного договору купівлі-продажу. На підставі викладеного,

Outcome: approved