Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

08.01.2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким в рахунок виконання основного зобов'язання [PERSON] щодо оплати 1 359 705, 68 гривень, з яких: за кредитним договором № 11181168000: відсотки - 25 236, 82 гривень, за додатковою угодою № 11181168001: 1 334 468, 86 гривень сума заборгованості за кредитом - 839 656, 30 гривень, сума заборгованості за відсотками - 494 812, 65 гривень за Договором про надання споживчого кредиту № 11181168000 від 10.07.2007 року, [PERSON] шляхом передачі Іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотеко держателем АТ «Дельта Банк» на предмет іпотеки, а саме: квартири, що складається трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, а саме: 1- коридор, 2-кухня, 3,4,8 - жилі, 5-вбудована шафа, 6-ванна, 7- туалет, загальною площею 67, 9 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., що належить Іпотекодавцю на праві власності та знаходиться за адресою, [ADDRESS], що належить Іпотекодавцю на праві приватної власності. Стягнути з [PERSON] на користь AT «Дельта Банк» (МФО 380236, ЄДРПОУ 34047020) судовий збір у розмірі 3654,00грн. Свої вимоги мотивував тим, що 10.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11181168000 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на № 11181168000) згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 74 800 дол. США з розрахунку 13,5 % річних на строк з 10.07.2007 року до 10.07.2027 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між Банком та [PERSON] 10.07.2007 року було укладено договір іпотеки № б/н згідно якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру, що складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, а саме: 1 - коридор, 2-кухня, 3,4,8 -жилі, 5-вбудована шафа, 6-ванна, 7-туалет, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., що належать Іпотекодавцю на праві приватної власності. Позивач стверджує, що на теперішній час відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданому кредиту належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість за кредитом, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобов'язаннями щодо кредитного договору. В судовому засіданні встановлено, що 10.07.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11181168000 (відповідно до додаткової угоди реєстраційний номер було змінено на № 11181168000), згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 74 800 дол. США з розрахунку 13,5 % річних на строк з 10.07.2007 року до 10.07.2027 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним Договором про надання споживчого кредиту № 11181168000 від 10.07.2007 року іпотекодавець [PERSON] за договором іпотеки № б/н від 10.07.2007 року передала в іпотеку нерухоме майно: квартиру, що складається з трьох житлових кімнат та підсобних приміщень, а саме: 1 - коридор, 2-кухня, 3,4,8 -жилі, 5-вбудована шафа, 6-ванна, 7-туалет, загальною площею 67,9 кв.м., житловою площею 39,8 кв.м., що належать Іпотекодавцю на праві приватної власності. Предмет іпотеки є особистою приватною власністю Іпотекодавця на підставі Договору дарування квартири, посвідченого 05 липня 2007 року Гарською В.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, по реєстру за № 2919, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів за № 2197027, згідно Витягу про реєстрацію в державному реєстрі правочинів № 4243101, наданого 05.07.2007 року, Гарською В.В., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, право власності зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 09.07.2007 року, зареєстрований номер об'єкта 19171863, номер запису 324 в книзі 32допк-127, згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 15164399 від 09.07.2007 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 15178794 від 10.07.2007 року, виданих Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримав право власності на предмет іпотеки. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк», яке є правонаступником усіх прав та зобов'язань АКІБ «УкрСиббанк». 08 грудня 2011 року своє право вимоги, що виникло з кредитного договору у Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», останнім передано Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» на підставі договору купівлі-продажу. Отже на підставі ст. 514 ЦК України та вказаного Договору до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, що виникло з кредитного договору та договору іпотеки у повному обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Частиною 1 ст. 638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачі зобов'язання за вказаним договором не виконали, що має своє відображення у розрахунку заборгованості за кредитним договором, відповідно до якого Відповідач станом на 14.10.2014 року має заборгованість у сумі 1 359 705, 68 гривень, з яких: за кредитним договором № 11181168000: відсотки - 25 236, 82 гривень, за додатковою угодою № 11181168001: 1 334 468, 86 гривень сума заборгованості за кредитом - 839 656, 30 гривень, сума заборгованості за відсотками - 494 812, 65 гривень. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Зазначене також передбачено Договором поруки. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Також у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Так, відповідачу [PERSON] як позичальнику та іпотекодавцю було направлено Лист- вимогу від 15.10.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання порушеного зобов'язання у тридцяти денний строк та вимога про добровільне звільнення приміщення, передачу ключів та документації. Стаття 39 ЗУ «Про іпотеку» закріплює, що уразі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Суд звертає увагу на те, що позивачем ПАТ «Дельта Банк» було вжито усіх можливих та доступних заходів для досудового врегулювання проблеми, однак це не призвело до повного погашення боргу. Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку», реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження". Відповідно до п.4.1. іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється Іпотекодержателем: у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов'язання за цим договором або будь-якого зобов'язання, що забезпечено іпотекою за цим Договором; у разі виникнення загрози знищення, пошкодження чи втрати Предмет іпотеки; в інших випадках відповідно до діючого законодавства. Згідно п.4.2. іпотечного договору, звернення стягнення здійснюється на підставі: рішення суду; виконавчого напису нотаріуса; позасудового врегулювання у відповідності до умов даного Договору та Закону України «Про іпотеку»; з інших передбачених законодавством України, підстав. Відповідно до п.4.3. іпотечного договору, право визначення підстави та способу звернення стягнення належить Іпотекодержателю. Згідно п. 5.2. іпотечного договору, позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на Предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов 'язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» . У відповідності до п. 2 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України позивач має право об'єднати в одній позовній заяві кілька вимог, які пов'язані між собою. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу , якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Відповідно до п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року, у зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Також у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку про те, що в справі міститься достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позову в частині звернення стягнення на предмет іпотеки. Також у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача [PERSON] як з кредитора на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 3 654 гривень. Враховуючи викладене вище, та

Outcome: approved