Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

У грудні місяці 2015 року позивачі звернулись до суду з позовом до приватного підприємства "Поділля-Будінвест" про відшкодування моральної шкоди. Заявлений позов обґрунтовують тим, що [INFO] з [PERSON] стався нещасний випадок на виробництві, що підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 29 квітня 2015 року. В результаті нещасного випадку [PERSON] помер. За результатами проведення розслідування нещасного випадку, що стався на виробництві, було встановлено, що відповідальним за настання нещасного випадку є виконроб ПП «Поділля-Будінвест» [PERSON], який допустив виконання робіт на висоті без захисного пояса, а саме порушення законодавства з охорони праці та промислової безпеки в будівництві (пп. 6.2.2 та 12.25). Директор приватного підприємства «Поділля Будінвест» прийняв та допустивпрацівника до роботи без проходження попереднього медичного оглдяду та без стажування на робочому місці, в порушення вимог Закону України «Про охорону праці». В результаті смерті [PERSON] позивачам заподіяно моральну шкоду в розмірі по 500 000 грн. кожному. Моральні страждання полягають у самому факті смерті втрати сина, чоловіка та батька. Завдані страждання полягають у постійному болю від приводу втрати чоловіка, позивачка пережила тяжкий психологічний стрес, втратила інтерес до життя. Син [PERSON] в даний час перебуває у зоні АТО, і втрата батька стала складним життєвим випробуванням. Представник позивача в судовому засіданні заявлений позов підтримав та просить його задоволити. Суду пояснив, що потерпілий [PERSON] з вини підприємства не був забезпечений засобами безпеки, відсутності належного контролю за ним з боку відповідальних осіб підприємства, внаслідок чого стався смертельний нещасний випадок з потерпілим. Не заперечує факту, що потерпілий [PERSON] перебував у стані алкогольного сп»яніння, однак відповідальні особи допустили його до виконання роботи у такому стані, що на його думку підтверджує факт неналежного контролю з охорони та безпеки умов праці. Представник відповідача у судовому засіданні заявленого позову не визнала. Суду пояснила, що потерпілий [PERSON] був забезпечений необхідними засобами безпеки, однак не використав їх, перебував у стані сильного алкогольного сп»яніння у післяобідню пору, не пристебнувшись ременем безпеки, впав з висоти, внаслідок чого сталася смерть потерпілого. Вважає, що суду слід врахувати вину потерпілого, і внаслідок його умислу, моральна шкода не відшкодовується. Суд, заслухавши доводи представника позивачів та заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи доказами встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що [PERSON] працював муляром на приватному підприємстві «Поділля-Будінвест» за трудовою угодою з 15 грудня 2014 року. [INFO] з ним стався нещасний випадок на виробництві, він впав з висоти на будівельному майданчику ПП «Поділля-Будінвест», що підтверджується актом проведення спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-1 від 29 квітня 2015 року. В результаті нещасного випадку [PERSON] [INFO] помер. Відповідно до Закону України "Про охорону праці», на підприємство покладено обов'язок забезпечити якісні та безпечні умови праці. Згідно статті 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Як встановлено актом про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом від 14 квітня 2015 року, затвердженим 14 квітня 2015 року /форма Н-1/, та актом спеціального розслідування нещасного випадку від 14 квітня 2015 року, затвердженим 05 листопада 2014 року (форма Н-5), причиною нещасного випадку стало порушення законодавства про охорону праці перебування працівника устані алкогольного сп»яніння на рорбочому місці, допуск працівника до виконання робіт на висоті без захисного огородження, без запобіжного пояса, прийом на роботу та допуск працівника до роботи без документального підтвердження фахової підготовки муляра, без проходження попереднього медичного огляду та стажування за умов недостатнього контролю за дотриманням підлеглим робітниками трудової та виробничої дисципліни. Цих обставин сторони не заперечують. Статтею 1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду - наявність такої шкоди, протиправна поведінка заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вина останнього. У МВ УМВС України в Хмельницькій області перебувають матеріали досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру судових розслідувань за ознаками кримінального правопорушення,, передбаченого ч.2 ст. 271 ККУ, по якому рішення про винність осіб на даний час не прийнято. Відповідно до ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] та загиблий [PERSON] станом на 26 листопада 2012 року перебували у шлюбі. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьком являється [PERSON], його матір»ю [PERSON]. Враховуючи встановлені родинні зв'язки позивачів та загиблого, суд дійшов висновку, що вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди підприємством ґрунтуються на законі та відповідають вимогам ч.2 ст. 1168 ЦК України. Судом враховано також і те, що між завданою моральною шкодою позивачу та порушенням відповідачем законодавства про охорону праці мається причинний зв'язок. Зважаючи на втрату [PERSON] чоловіка, батька [PERSON] та сина, [PERSON], смерть якого настала у зв'язку з порушенням роботодавцем вимог щодо безпеки праці, враховуючи глибину моральних страждань позивачів та витрат немайнового характеру, суттєвих негативних змін, які відбулися у особистому житті кожного з них, виходячи з принципів розумності та справедливості, а також з урахування ступеню вини самого загиблого [PERSON], котрий перебував у стані сильного алкогольного сп»яніння, і які також знаходяться в причинному зв'язку з настанням події нещасного випадку та підприємства, виходячи з фактичних обставин, доказів та з вимог розумності й справедливості вважає, шо розмір такої шкоди має становити по 50 000 грн. кожном позивачу. Такий розмір на думку суду є необхідним і достатнім для відшкодування завданої шкоди, при цьому суд враховується ступінь фізичних і моральних страждань позивачів, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у їх життєвих і виробничих стосунках, а також конкретні обставини справи і наслідки, що наступили, виходячи з роз'яснень Верховного Суду України, які містяться у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (з наступними змінами). Суд не вбачає підстав для відшкодування такої шкоди у розмірі по 500 000 грн. кожному позивачеві. Також критично оцінює і не бере до уваги посилання представника відповідача щодо наявності умислу самого потерпілого. На підставі наведеного та

Outcome: partial