Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

в обгрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] належав на праві власності колгоспному двору, головою якого був чоловік позивачки [PERSON], який на час ліквідації колгоспних дворів проживав у спірному будинку разом зі сторонами. Тому кожен з них має (мав) право на 1/6 частину вказаного будинку. Після смерті чоловіка позивачки відкрилась спадщина за законом, в тому числі на належні йому земельні ділянки і на 1/6 частину вказаного будинку, яку прийняла позивачка [PERSON], вступивши в управління вказаним спадковим майном, та, звернувшись із відповідною заявою до державного нотаріуса. Однак, остання відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки право власності зареєстроване за померлим головою колгоспного двору, а іншим членам колгоспного двору їх частки не виділено. Видані на ім'я померлого Державні акти на право власності на земельні ділянки втрачені. Відповідачі на частки в зазначеному колишньому колгоспному дворі не претендують. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає. Тому позивачка просить визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказаний житловий будинок, господарські будівлі і споруди та земельні ділянки. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та просить позов задовольнити. Відповідачі в судовому засіданні позов визнали та не заперечили проти його задоволення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, 29.12.2014 року звернулася до суду з письмовою заявою, в якій зазначає, що позовні вимоги визнає, а справу просить розглядати без її участі. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, і, оцінюючи досліджені докази в сукупності, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до положень ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого повторно Турківською сільською радою 17.01.2010 року, [PERSON] 22.02.1975 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на "[PERSON]" (а.с.10). Відповідно до копій свідоцтв про народження серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], виданих відповідно 21.11.1975 року, 29.01.1977 року, 02.08.1986 року, 13.11.1998 року Турківською сільською радою Коломийського району, відповідачі народилися в с.Турка Коломийського району. Їх батьками вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.7-9). Відповідно до копій свідоцтв про одруження та свідоцтва про шлюб відповідачі [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з одруженням змінили прізвище з «[PERSON]» відповідно на «[PERSON]» та «[PERSON]» (а.с. 9,11). Судом також встановлено, що згідно зі свідоцтвом про право власності від 03.05.1988 року, виданого виконкомом Коломийської районної ради на підставі рішення цього ж виконкому №89 від 19.04.1988 року, житловий будинок з приналежними будівлями та спорудами [ADDRESS] належав колгоспному двору, головою якого був [PERSON] (а.с.12). Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконкомом Турківської сільської ради Коломийського району, [PERSON] помер [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідок №№67,68 та №1285, виданих Турківською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області відповідно 24.11. та 27.11.2014 року, померлому [PERSON] на момент смерті належав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], а також земельні ділянки (паї) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,3490 га (пасовище) та 0,9362 га (рілля). Дане господарство станом на 01.07.1990 року належало до селянського двору, в якому проживали [PERSON] - голова двору, його дружина - [PERSON] та діти - [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] На час смерті [PERSON] в зазначеному будинку проживали: дружина померлого [PERSON] та діти: [PERSON] та [PERSON] В даній довідці також зазначено, що після смерті [PERSON] в управління спадковим майном вступила його дружина [PERSON], заповіт від імені померлого [PERSON] у виконкомі вказаної сільської ради не посвідчувався (а.с.16-18). Судом також встановлено, що відповідно до виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП "Коломийське МБТІ", виданої 25.11.2014 року за №51663, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок загальною площею 83,6 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., та господарські будівлі і споруди в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок, виданого 03.05.1988 року згідно з рішенням виконкому Коломийської районної ради №89 від 19.04.1988 року, зареєстровано за [PERSON] - головою колгоспного двору (а.с.19). Згідно з копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ОКП "Коломийське МБТІ" 28.11.2014 року, інвентаризаційна вартість спірних будинку, господарських будівель і споруд становить 279 114 грн., рік побудови будинку -1984. Вказане майно складається з житлового будинку загальною площею 83,6 кв.м., житловою площею 44,5 кв.м., та господарських будівель і споруд: стайні - літера "Б", стодоли - літера "В", стайні - літера "Г", навісу - літера "Д", вбиральні - літера "Ж", літньої кухні - літера "З", воріт -"№1", огорожі -"№2-№3" (а.с.13-15). Відповідно до положень п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно з відповіддю державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 04.12.2014 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що за нею, як і за померлим головою колгоспного двору, збереглося право власності на частку у майні колгоспного двору після припинення його існування, тобто на 1/6 частину житлового будинку кожному, частку померлого та інших членів колгоспного двору не виділено, а свідоцтво про право власності видане тільки на голову двору, і таке право припинилося в зв'язку зі смертю голови цього двору (а.с.20). Згідно з копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельні ділянки, виданих управлінням Держземагентства у Коломийському районі 28.11.2014 року, у вказаному реєстрі містяться відомості про земельні ділянки, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площами 0,9362 га та 0,3490 га, які розташовані на території Турківської сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області, право власності на які зареєстровано за [PERSON] на підставі Державних актів від 25.06.2005 року серії ІФ №048406 та від 28.07.2005 року серії ІФ №049628, копії яких наявні в матерілах даної справи (а.с.26-31, 54-55). Судом встановлено, що вказані Державні акти на право власності на спірні земельні ділянки втрачено. В зв'язку з цим позивачкою подано оголошення в газету "ЗР-Інформ" за 05.12.2014 року, про те, щоб вважати недійсним один із втрачених Державних актів (а.с.25). Згідно зі ст.346 ЦК України право власності на спірне майно припинилося з моменту смерті [PERSON] як власника цього майна. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи визнання позову відповідачами, суд приходить до висновку, що позивачка як єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину після смерті свого чоловіка, не взмозі оформити свої права на вказане спадкове майно. Тому суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за позивачкою права власності на спірне майно. На підставі наведеного, ст.392, 1268 ЦК України, та,

Outcome: approved