Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком №12 по вулиці Залужанській в с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області, мотивуючи тим, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок №12 по вулиці Залужанській в с. Гладковичі Овруцького району Житомирської області, який він придбав у відповідачів на підставі договору купівлі-продажу. Після укладення договору відповідачі забрали речі та виїхали до Криму. Однак, в порушення положень п.6 договору купівлі-продажу вони не знялися з реєстрації в належному йому будинку до даного часу. Реєстрація відповідачів в будинку перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися його власністю. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та пояснив, що відповідачі були тільки зареєстровані в будинку, але не проживали в ньому і на момент укладення договору купівлі-продажу. Обіцяли добровільно знятися з реєстрації. Відповідачі в судове засідання не зявилися, не повідомивши про причини неявки, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до вимог ст.ст.128, 130 ЦПК України, повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовими повідомленнями. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідків та дослідивши в судовому засіданні докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивач є власником житлового будинку №12 по вулиці Залужанській в с. Гладковичі Овруцького району Житомирської. У вказаному будинку зареєстровані відповідачі, які в будинку протягом останніх 10-ти років не проживають. Вказані обставини підтверджуються копіями: витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.10.2015 № індексний 45554348, договору купівлі-продажу від 13.10.2015, довідкою виконавчого комітету Гладковицької сільської ради № 1811 від 15.11.2017 та показаннями свідків: [PERSON] та [PERSON]. Копія свідоцтва про шлюб серії І-АП №496865 від 29.07.2014 свідчить про зміну прізвища відповідачем [PERSON] з «Товкач» на «Халілова» в звязку з укладенням шлюбу. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст.150 ЖК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Аналогічна норма закріплена і в ст.383 ЦК України. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права колишнього власника є похідними від права власності. З припиненням для власника права власності на жиле приміщення він втрачає право користування цим приміщенням, якщо інше не визначено договором. За таких обставин, позов про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом, підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн.00 коп. в доход держави.

Outcome: approved