Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-26 00:00:00

08 січня 2020 року, [PERSON] , звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеною вище заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкодавцем матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на час відкриття спадщини, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після смерті матері відкрилась спадщина на будинок [ADDRESS] . За життя, вказаний будинок, належав матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, в ньому вона проживала та була зареєстрована на момент смерті. Із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у передбачений законом шестимісячний строк він не звертався, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з матір`ю однією сім`єю за вказаною вище адресою, вони разом вели спільне господарство, він доглядав за матір`ю, а після її смерті займався її похованням, а тому вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину, оскільки від спадщини не відмовлявся. Будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом, який би міг прийняти спадщину, в листопаді 2019 року він звернувся до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В. з питанням отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак отримав відмову, оскільки не був зареєстрований разом зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини і не подав заяву до нотаріуса про прийняття спадщини в передбачений законом шестимісячний строк, що змучило його звернутись до суду. Ухвалою від 09 січня 2020 року було відкрито провадження по справі. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився. У своїй заяві просив розглядати справу у його відсутність. Від представника третьої особи також, надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , актовий запис про смерть №218 зроблений Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.6). [PERSON] є матір`ю заявника [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження останнього, актовий запис №13, зроблений Жовтоводським міським РАЦС Дніпропетровської області (а.с.7). Після смерті [PERSON] , відкрилась спадщина на належний їй відповідно до свідоцтва про спадщину за законом від 01.03.2007 року, житловий будинок загальною площею 44,4 кв.м з господарчими будівлями, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вищезазначений будинок також підтверджується витягом з реєстру права власності на нерухоме майно №14253311 від 16.04.2007 року (а.с.9). Листом приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Дудник Т.В., остання відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки він не подавав заяви про прийняття спадщини, а документи, що підтверджують факт його проживання зі спадкодавцем за однією адресою на момент його смерті відсутній (а.с.16). На підставі ч. 3, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із актом про проживання від 02.12.2019 року, який підписали сусіди [PERSON] та [PERSON] , останні підтверджують факт постійного проживання [PERSON] , 1969 року народження з його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , на день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У своїй ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1 ст. 1299 ЦК України спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2 ст. 1120 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні з письмових доказів встановлено, що [PERSON] , 1969 року народження постійно проживав із матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця в будинку [ADDRESS] , однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved