Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

Представник заявниці за довіреністю [PERSON] звернувся до суду з заявою про визнання [PERSON] безвісно відсутнім з 09.09.2008 року. Представник заявниці мотивує вимоги тим, що [PERSON] є рідною матір'ю [PERSON] [INFO]. 09.09.2008 року [PERSON] зник. З того часу жодних відомостей про його місце перебування немає. Дніпровським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві було оголошено [PERSON] у розшук, по категорії ,,безвісно зниклі", що підтверджується Витягом з офіційного веб-ресурсу Міністерства внутрішніх справ України. В судовому засіданні представник заявниці за довіреністю [PERSON] просив задовольнити заяву та визнати безвісно відсутнім [PERSON] пояснивши, що звернення до органів внутрішніх справ з приводу розшуку останнього ніяких результатів не дало. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім необхідно для встановлення опіки над його майном та можливістю не сплачувати комунальні послуги, що нараховуються. Заслухавши пояснення представника заявниці, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 43 Цивільного кодексу України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Отже, обов'язковою підставою для звернення до суду щодо вирішення питання про визнання фізичної особи безвісно відсутньою є відсутність відомостей про її місце перебування. Відповідно до вимог ст.ст. 305-309 Цивільного процесуального кодексу України, виникнення справ про визнання громадян безвісно відсутніми зумовлені необхідністю захисту майнових прав громадян, справи про правовий статус яких розглядається судом, захистом інтересів осіб, які мають певні правовідносини з особою, тривала відсутність якої позбавляє їх можливості користуватись своїми правами. У статті 306 Цивільного процесуального кодексу України зокрема визначено обов'язкове зазначення для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку. Ці відомості дозволяють визначити право осіб на звернення до суду в справі цієї категорії, коло заінтересованих осіб, необхідні докази. Судом встановлено, що 09.09.2008 року [PERSON] зник. З того часу жодних відомостей про його місце перебування немає. Дніпровським управлінням поліції ГУ НП у м. Києві було оголошено [PERSON] у розшук, по категорії ,,безвісно зниклі", що підтверджується Витягом з офіційного веб-ресурсу Міністерства внутрішніх справ України. Згідно листа начальника Дніпровського УП ГУ Національної поліції у м. Києві Кузьміна О.П. від 28.02.2018 року [PERSON] [INFO] перебуває у розшуку по матеріалам ОРС ,,Розшук" № 04-12/12 від 10.06.2011 року по якому проводяться оперативно-розшукові заходи спрямовані на встановлення місця знаходження [PERSON] За змістом ст. ст. 307, 308 Цивільного процесуального кодексу України, якими визначено порядок розгляду судом справ про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, суд до початку розгляду справи встановлює осіб (родичів, співробітників тощо), які можуть дати свідчення про фізичну особу, місцеперебування якої невідоме, а також запитує відповідні організації за останнім місцем проживання відсутнього (житлово-експлуатаційні організації, органи внутрішніх справ або органи місцевого самоврядування) і за останнім місцем роботи про наявність відомостей щодо фізичної особи, місцеперебування якої невідоме. Суд розглядає справу за участю заявника, свідків, зазначених у заяві, та осіб, яких сам суд визнає за потрібне допитати, і ухвалює рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або про оголошення її померлою. Згідно ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. З урахуванням наведеного, у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість даних фактів. Відповідно до ч.2 ст.43 Цивільного кодексу України, у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Аналізуючи наявні в справі доказами у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що з 09 вересня 2008 року відсутні відомості про місце перебування [PERSON], ці обставини підтверджується дослідженими судом доказами , що дає підстави суду визнати безвісно відсутнім [PERSON] [INFO] та вважати початком його безвісної відсутності 09 вересня 2008 року. Визнання [PERSON] безвісно відсутнім має для заявника [PERSON] юридичне значення та зумовлене необхідністю встановлення опіки над його майном та можливістю не сплачувати помірне за комунальні послуги. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заява [PERSON], зацікавлена особа: Київська міська державна адміністрація про визнання особи безвісно відсутньою, підлягає до задоволення. Відповідно до положень ч.7 ст.294 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що при ухвалені судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи наведене та

Outcome: approved