Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виплату компенсації частини вартості квартири. Позов мотивує тим, що сторони перебували у шлюбі з 1993р. по 2011р. За період шлюбу подружжям було придбано квартиру (в 1999році), яка є спільною сумісною власністю подружжя. Після розірвання шлюбу позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна, проте дана спірна квартира за адресою: [ADDRESS] [PERSON] була відчужена, а саме згідно договору дарування від 31.03.2016р. спірна квартира перейшла у власність їх сина - [PERSON] В зв"язку з цим, [PERSON], крім поділу квартири, просив визнати договір дарування недійсним. Поскільки позивач фактично залишається без житла, просить стягнути половину вартості квартири, вартість якої становить згідно довідки КУП "Свалявське РБТІ" на день зверненняя до суду в розмірі 58896грн. Просить стягнути з відповідача половину вартості квартири як компенсацію 1/2 частки спільно набутого майна подружжя. В судовому засіданні представник позивача заявлений позов підтримав та пояснив, що позивач звертався до суду з позовом про поділ майна - спірної квартири. Дана квартира визнана спільним майном подружжя - [PERSON] та [PERSON] Поскільки на день винесення судами остаточного рішення, спірна квартира була відчужена відповідачем [PERSON] на користь їх спільного сина [PERSON] згідно договору дарування від 31.03.2016р., [PERSON] просив згідно позову про поділ майна додатково визнати недійсним договір дарування як такий, що вчинений з порушенням порядку вчинення правочинів. Проте чинним законодавством передбачено компенсацію частки спільного майна, яку позивач оцінив в розмірі половини вартості, зазначеної БТІ. Стосовно застосування строків давності вважає, що позивач звернувся до суду з позовом про поділ майна протягом трьох років з дня розірвання шлюбу (шлюб розірвано в 2011році). А тому підстав для відмови в позові за строками давності немає. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала з підстав пропуску строків позовної давсності, а саме, вважає, що не дивлячись на те, що є рішення суду стосовно того, що майно - спірна квартира є спільно набуте майно, проте за сім років судової тяганини відповідач не звертався з позовом про стягнення грошової компенсації. Вважає, що позивач протягом подружнього життя не турбувався про сім'ю, ним було знищено все майно, яке знаходилось в квартирі, а саме він знищив меблі, техніку, посуд тощо, про що було складено протокол за насильство в сім'ї; перебуваючи за кордоном вчинив злочин, а саме відбував покарання у виді позбавлення волі за шахрайство; матеріальну допомогу своїй дитині до досягнення повтоноліття не надавав, алімети не сплачував; навіть в даний час, коли квартира подарована їх спільній дитині намагається стягнути грошову компенсацію. Позивач проживає у своєї сестри, має житло, поскільки подружжя більше десяти років не підтримує зв'язків. За таку неправомірну поведінку [PERSON], позиція [PERSON] принципова, так як вважає, що позивач немає права вимагати компенсації, поставивши свою ж сім'ю у скрутне становище. Просить відмовити в позові в зв"язку зі спливом строку давності щодо вимагання компенсації. Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щощдо предмета спору: [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За повідомленням відповідача перебуває на заробітках за кордоном. Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали справи №710/287/12, судом встановлено наступне. Дані правовідносини регулюються нормами ст.ст.72,71,69 СК України, 267 ЦК України. Ч.2 ст.72 СК України - до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності. Ч.4 ст.71 СК УКраїни - присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Ч.3 ст.267 ЦК України - позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Ч.4 ст.267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Ч.5 ст.267 ЦК України - якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Судом встановлено, що відповідно до постанови Верховного Суду України від 07.02.2018р. (а.с.30) : "Судами встановлено, що з 25.09.1993року [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON] Заочним рішенням Свалявського районного суду від 14.11.2011року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до договору купівлі-продажу від 23.09.1999року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. (а.с.31 на звороті ): "31.03.2016 року [PERSON] за договором дарування відчужила спірну квартиру на користь [PERSON], сина сторін у справі". (абзац 6 а.с. 32) : "У випадку, коли при розгляді вимог про поділ спільного набутого сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі". (а.с.32 на звороті): "Позивачем не заявлено вимог про визнання недійсним договору дарування квартири, також не було заявлено вимоги щодо грошової компенсації за відчуження спірного майна." Таким чином, обставини, встановленні рішеннями судів не підлягають доказуванню за правилами ст.82 ЦПК України. Дані висновки Верховного суду України і були підставою звернення [PERSON] до суду з вимогою про компенсацію половини вартості відчуженої квартири. Разом з тим, обставинами справи позивачем не доведено, що [PERSON] вчинила дії не на користь сім'ї, зокрема, дитини. Крім цього, грошова компенсація в порядку ч.4 ст.71 СК України можлива лише за згодою [PERSON], за час звернення до суду з позовом про поділ майна - квартири і до винесення Верховним Судом України остаточного рішення [PERSON] не ставив вимогу про компенсацію половини вартості квартири, не заявляв в даному позові і клопотання про поновлення строків звернення до суду. За таких обставин, з часу розірвання шлюбу і до часу звернення до суду з даним позовом (26.03.2018р.) сплив трьохрічний строк звернення до суду, клопотання про поновлення пропущеного строку від позивача не надійшло, а тому суд вважає, що заявлене суду відповідачем підстава у відмові в задоволенні позову(сплив строку позовної давності) є слушним, а тому в позові слід відмовити в зв"язку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed