Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-21 00:00:00

12.02.2021р. представник АТ КБ «Приватбанк» звернувся до Городоцького районного суду Львівської області з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг підписав заяву б/н від 12.12.2011р., згідно якої отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, що відображається у розрахунку заборгованості за договором, а тому свої зобов`язання не виконав і з нього необхідно стягнути 17225 грн. 37 коп. заборгованості за тілом кредиту та 3581 грн. 01 коп. заборгованості за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 04.03.2021р. розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та визначено відповідачеві строк для подання відзиву, проте відповідач відзиву у встановлений строк не подав, а також не подав клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі (а.с. 7). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте подав заяву про визнання позову, в якій також просить суд стягнути судові витрати у відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України. У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що передбачено ч.2 ст.247 ЦПК України. Проаналізувавши підстави позовної заяви, оглянувши та оцінивши матеріали справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підставний та підлягає задоволенню з наступних міркувань. Судом встановлено, що 12.12.2011 року відповідач [PERSON] підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, внаслідок чого отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.16). Крім того 19.03.2020р. відповідачем також було підписано Інформацію про умови кредитування з використанням кредитки, в якій міститься інформація про умови кредитування, в тому числі передбачено розмір відсотків за користування кредитом та умови повернення кредитних коштів (а.с.17-18). З розрахунку заборгованості [PERSON] видно, що станом на 19.01.2021р. у відповідача виникла заборгованість в розмірі 20806 грн. 38 коп., з яких: 17225.37 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 3581.01 грн. заборгованість за простроченими відсотками (а.с.12-13). Розглядаючи даний спір, суд виходить із того, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються загальними положення\~ЦК України\~про зобов`язання та параграфом 2\~Глави 71 ЦК України\~"Кредит". Відповідно до ч.1\~ст.509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч.1\~ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 526 ЦК України\~встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Судом встановлено, що відповідач звертався до позивача за отриманням кредитних коштів, що доводиться його заявою від 12.12.2011р.. Також, як встановлено судом з розрахунку заборгованості за кредитом відповідача, сума коштів, які використано та не повернуто позичальником в межах кредитного ліміту станом на 19.01.2021р. складає 17225.37 грн.. За відсутності будь-яких інших доказів у справі щодо розміру заборгованості відповідача перед позивачем, його погашення відповідачем, суд встановлює такий розмір заборгованості, виходячи з розрахунку позивача, та вважає доведеним факт наявності заборгованості відповідача перед позивачем за кредитом у сумі 17225.37 грн., який необхідно стягнути на користь позивача. Погоджується суд і з необхідністю стягнення з відповідача в користь позивача обрахованих відсотків за порушення грошового зобов`язання, так як відповідач був ознайомлений з умовами кредитування та відсотковою ставкою за договором кредиту, про що підписався в Інформації про умови кредитування з використанням кредитки (а.с.17-18). З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про необхідність повного задоволення позовних вимог. Частиною 1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір» визначено, що у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] визнав позов Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, ч.3 ст.7 ЗУ «Про судовий збір», є підстави для повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 1135 грн. На підставі ст.ст.526, 530, 610, 629, 634, 638, 1054 ЦК України,

Outcome: approved