Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

02.04.2014 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" з 01.01.2007 року відповідно до встановлених Краматорською міською радою тарифів здійснює постачання теплової енергії та гарячого водопостачання фізичним особам - споживачам послуг, у тому числі [PERSON] Відповідачка мешкає за адресою: [ADDRESS]. В період з 01.12.2008 року по 01.12.2013 року відповідачка ухилилася від оплати за поставлену теплову енергію та підігрів води. У зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 8456,99 грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в сумі 243грн. 60коп. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі. Відповідачка у судовому засідання позовні вимоги визнала частково та суду пояснила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. В період часу з 01.12.2008 року по 01.12.2013 року вона оплачувала послуги за опалення та підігрів води, що підтверджується квитанціями про сплату комунальних послуг та випискою по особовому рахунку. Але сплачувала лише поточні платежі, на погашення заборгованості ніяких сум сплачено не було. Просить суд застосувати строк позовної давності. Оскільки позивач з вказаною позовною заявою звернувся 02.04.2014 року, відповідачка визнає заборгованість за поставлену теплову енергію та підігрів води лише за період часу з 01.04.2011 року по 31.12.2013 рік, тобто, в межах трирічного строку позовної давності, яка складає 3 438 грн. 65 коп. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно ст.ст. 156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Судом встановлено, що відповідачці [PERSON] належить квартира [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування від 31.03.2012 року (а.с.32-34) Згідно довідки відділу адресно-довідкової роботи Головного управління Державної міграційної служби України в Донецькій області відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.12). Згідно довідки КП «СЕЗ» відповідачка [PERSON] проживає за зазначеною адресою (а.с.6). Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року № 45, власник та наймач (орендар) квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Пунктами 17 і 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типовим договором про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України №630 від 21 липня 2005 року передбачено, що послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води між позивачем та відповідачкою не укладався, тому плату за послуги з теплопостачання відповідачка зобов'язана була вносити щомісяця не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до довідки по особовому рахунку [NUMBER] на ім'я [PERSON] за період з 01.12.2008 року по 01.12.2013 року оплата за опалення та підігрів води проводилася нерегулярно, заборгованість за надані послуги станом на 30.11.2013 року складає 8456,99 грн. (а.с.4-5). У судовому засіданні відповідачка просила суд про застосування строку позовної давності на підставі ст. 257 ЦК України. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України передбачений строк загальної позовної давності, в межах якого позивач може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права, становить три роки. Статтею 264 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності, який переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Так, до суду позивач з вказаною позовною заявою звернувся у 02.04.2014 року відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України після відмови про видачу судового наказу (а.с.7). Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка вносила лише поточні платежі, на погашення заборгованості ніяких сум сплачено не було, що підтверджується поясненнями відповідачки у судовому засіданні, квитанціями про сплату комунальних послуг та випискою по особовому рахунку (а.с.4-5, 21-31). Заборгованість відповідачки за поставлену теплову енергію та підігрів води за період часу з 01.04.2011 року по 31.12.2013 рік, тобто, в межах трирічного строку позовної давності, складає 5 607,07 грн. (нараховані кошти за надані послуги) - 2 168,42 грн. (сплачені кошти за зазначений період) = 3 438 грн. 65 коп., яку і належить стягнути з відповідачки на користь позивача. Будь - яких доказів того, що в період з 01.12.2008 року по 01.04.2011 року відповідачка вчиняла будь - які дії, що свідчать про визнання нею свого боргу, позивачем суду не надано. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Краматорськтеплоенерго» до [PERSON] про стягнення боргу за опалення та підігрів води підлягають задоволенню частково. Також згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн., які були понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved