Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-25 00:00:00

12.07.2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до Міловської селищної ради Луганської області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] , [INFO] , оскільки проживала з нею постійно до дня її смерті, а саме до [INFO] . Після смерті у померлої залишилися спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 11, 38 в умовних кадастрових гектарах, у землі, яка перебувала у колективній власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Більшовик», с. Мусіївка Луганської області, яке належало померлій на підставі сертифікату на праві на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0050045 від 13.03.1997 року за реєстраційним № 464. Спадкодавцем сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЛГ № 0050045 від 13.03.1997 року за реєстраційним № 464 було втрачено, про його існування позивач дізналася лише нещодавно. Іншого способу отримати право власності на земельну частку (пай), окрім як звернутися до суду не існує. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 12.07.2021 року дану справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та витребувано спадкову справу. Ухвалою Міловського районного суду Луганської області від 29.07.2021 року було призначено закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті. Позивач в позовній заяві просить суд розглядати справу за її о відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник третьої особи Міловської селищної ради Луганської області в судове засідання не з`явився,\~ у вирішенні спору покладається на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши доводи позовної заяви наявними у матеріалах справи письмовими доказами, заяву про визнання позову на відповідність її вимогам закону, приходить до наступного. Суд встановив, що [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 16.09.2002 року. Після смерті у померлої залишилася спадщина у вигляді земельної частки (паю), розміром 11, 38 га, яка перебувала у колективній власності колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Більшовик», с. Мусіївка Луганської області, яке належало померлій [PERSON] на підставі сертифікату на право земельну частку (пай) серії ЛГ № 0050045 від 13.03.1997 року за реєстраційним № 464. Згідно матеріалів спадкової справи № 69-2021, 28.04.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Міловського районного нотаріального округу Луганської області Нєдовєсової Н.М. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Спадкоємцем майна є [PERSON] , яка знаходилась на утриманні померлої, про що є рішення Міловського районного суду Луганської області від 10 березня 2021 року, справа №418/321/21 2-о/418/19/21, рішення набуло чинності 16.04.2021 року. Згідно довідки від 21.05.2021 року № 223/107-21 виданної Головним управлянням Дежгеокадастру у Луганської області відділ у Міловському районі сертифікат серії ЛГ № 0050045 від 13.03.1997 року за реєстраційним № 464 належить [PERSON] . Відповідно до копії довідки Виконавчого комітету Мусіївської сільської ради Міловського району Луганської області від 25.01.2021 року № 13 спадкоємиця [PERSON] постійно проживала із спадкодавцем [PERSON] . На час відкриття спадщини, у період з 02.06.1993 року до дня смерті [INFO] однією сім`є та знаходилася на утриманні через свій стан здоров`я. З оголошення в газеті «Слово Хлібороба» (№40) від 03.10.2020 року слідує, що загублений сертифікат на земельну ділянку частку (пай) серії ЛГ № 0050045 від 13.03.1997 року, виданий на ім`я [PERSON] за реєстраційним № 464, слід вважати недійсним. Листом від 15.05.2021 року № 117, приватним нотаріусом Міловського районного нотаріального округу Луганської області Нєдовєсовою Н.М. було надано роз`яснення щодо порядку спадкування за законом [PERSON] . Зокрема зазначено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину, необхідно надати оригінали правовстановлюючих документів підтверджуючих право власності на вищезначені земельні ділянки на ім`я померлої [PERSON] . Інших спадкоємців немає, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 69-2021 [PERSON] . Відповідно\~ст. 15 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч.1ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до вимог ст.ст.1217,\~1223 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або законом. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування одержують особи, зазначені у\~статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до\~ст. 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~ст. 1259 цього Кодексу. Згідно\~ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу\~\~право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Право на спадкування за законом осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю, вперше були закріплені новим\~ЦК України. Разом з тим воно може поширюватися на відносини, які виникли у зв`язку з відкриттям спадщини до вступу в силу\~ЦК України\~в 2004 році. Якщо спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, але не була ніким з спадкоємцям прийнята до настання цього терміну, то за умови прийняття судом рішення про встановлення юридичного факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем протягом п`яти років до часу відкриття спадщини, такі особи мають право на спадкування, не зважаючи на те, що факт відкриття спадщини і проживання однією сім`єю мали місце під час дії\~ЦК УРСР. Такий висновок випливає із змісту абзацу першого пункту 5 Прикінцевих та Перехідних положень, згідно якого правила книги\~шостої ЦК України\~та застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, та підтверджується постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року (абзац перший пункту 21 постанови). Відповідно до змісту вказаного пункту, до спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім`єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім`ї, тощо. Ця вимога закону поширюється щодо осіб, які перебувають у зареєстрованому шлюбі з іншою особою, але проживали однією сім`єю зі спадкодавцем на інших засадах, ніж фактичні шлюбні відносини. Відповідно до п. 16\~постанови Пленуму Верховного суду України\~\~N 5 від 31.03.95 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Згідно ч.3\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, а тому враховуючи вищевикладене, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . За змістом \~ст.24 Закону України «Про державний земельний кадастр», який набрав чинності 01 січня 2013 року державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку, тобто з 01 січня 2013 року Державні акти на право приватної власності на земельні ділянки не видаються і в зв`язку з цим відділи Держгеокадастру не мають бланків для видачі їх дублікатів. Відповідно до п. 4.20. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженогонаказом міністерства юстиції України від 22.02.2012, № 296/5видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно достатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"та витягу з Державного земельного кадастру. Згідно з роз`ясненнями пунктів 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердження цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Враховуючи, що позивач [PERSON] належним чином прийняла спадщину після смерті спадкодавця, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності на земельну ділянку не мають можливості оформити спадщину через нотаріальну контору, то за позивачу слід визнати право власності на спадкове майно. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved