Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 25.09.2010 року вона з відповідачем зареєструвала шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 97. У зв»язку із реєстрацією шлюбу змінила своє дошлюбне прізвище «[PERSON]». Від подружнього життя у них дітей немає. З відповідачем позивачка не проживає разом майже місяць, не спілкуються між собою, оскільки не можуть знайти спільну мову, так як не зійшлися характерами, не можуть знайти компромісу в їхніх стосунках, одне одному не поступають, що супроводжується постійними сварками. Шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. У зв"язку із чим позивачка звернулася до суду та просить розірвати шлюб. Позивачка у судове засідання не з'явилася, однак в позовній заяві просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини неявки. Відповідно до довідки, виданої відділом АДР ГУ ДМС України у Львівській області про реєстрацію місця проживання відповідача від 21.10.2016 року вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідачу, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, за вище вказаною адресою, надсилалась судова повістка, однак, така повернута до суду без вручення адресату. Відповідно до довідок Укрпошти, причиною повернення вказано закінчення терміну зберігання. Відповідно ст. 74 ч. 5 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що в розуміння ст. 74 ч. 5 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ч. 1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому суд постановив провести по справі заочний розгляд та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. У відповідності із ст. 110 ч. 1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Сторони зареєстрували шлюб 25.09.2010 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Жовківського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис № 97, що стверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Із копії паспорта громадянина України серія та номер [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] року та зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Згідно п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до обставин, викладених у позовній заяві, причиною розірвання шлюбу є те, що з відповідачем позивачка не проживає разом майже місяць. Позивачка та відповідач не спілкуються між собою, оскільки не можуть знайти спільну мову, так як не зійшлися характерами, не можуть знайти компромісу в їхніх стосунках, одне одному не поступають, що супроводжується постійними сварками. Шлюбні відносини припинили, спільного господарства не ведуть. Від подружнього життя у них дітей немає. Вважає, що примирення з відповідачем є не можливе і не доцільне та суперечить її інтересам. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З позовної заяви позивачки вбачається, що вона остаточного визначилась та збереження шлюбу не бажає, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився. Свого відношення до позову не висловив. А відтак, суд вважає, що відповідач проявив байдужість до збереження сім'ї. Окрім того, відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка свого відношення до зміни прізвища не висловила, а тому, суд прийшов до переконання, що позивачці після розірвання шлюбу слід залишити теперішнє прізвище "[PERSON]". За таких обставин, суд приходить до висновку, що розлад в сім'ї носить стійкий характер, сторони припинили подружні стосунки, втратили одне до одного почуття любові, сім'я фактично не існує, примирення між сторонами не можливе. А відтак, позов слід задовольнити та розірвати шлюб.

Outcome: approved