Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

13 жовтня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та житловий будинок, розташовані по [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 10 вересня 2009 року в сумі 1016927 грн. 80 коп. Посилаючись на те, що боржник [PERSON] не виконав зобов'язання за вказаним кредитним договором, тому в рахунок погашення боргу необхідно звернути стягнення на його зазначене нерухоме майно, передане ним позикодавцю в іпотеку за договором від 10 вересня 2009 року. Крім того вказував, що через виконавче провадження, під час якого так і не вдалося звернути стягнення на зазначене майно боржника, через відсутність його згоди на це, був пропущений строк для подачі цього позову до суду, тому просив поновити строк позовної давності для про звернення стягенення на предмет іпотеки. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином. До суду надійшла копія телеграми від нього про те, що він не може з'явитися до суду через перебування на лікуванні. Однак дана копія надійшла до суду факсимільним зв'язком з відділення зв'язку "Укртелекому" в м. Миколаєві, в той час як за текстом телеграми її відправник начебто знаходився в м. Свалява Закарпатської області. На судове засідання 3 листопада його родичкою теж була надана заява до суду про те, що він перебуває добровольцем на сході України в зоні антитерористичної операції, але підтверджуючих документів про це, як і про його лікування в м. Свалява, суду не надано. Тому суд не вбачає достатніх підстав для відкладення розгляду справи, а такі заяви, без їх документального підтвердження, розцінюються як намагання безпідставно затягнути розгляд справи. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення, оскільки проти цього не заперечує представник позивача, а позивач був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і причини його неявки суд не вважає поважними, оскільки не підтверджені доказами. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 10 вересня 2009 року між акціонерним банком «Енергобанк», яке вподальшому було реорганізоване в публічне акціонерне товариство «Енергобанк» (далі - Банк), та [PERSON] був укладений Договір, в якому сторони узгодили всі його умови. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.3, 3.4 Банк зобов'язався надати йому кредит в сумі 520000 грн. на придбання нерухомості, зі сплатою 25 % річних за його користування та строком його погашення до 9 вересня 2010 року. Сплата відсотків за користування кредитними коштами повинна була здійснюватися щомісячними платежами до 5-го числа кожного місяця відповідно до встановленого графіку. Повернення кредиту за графіком можливо було здійснити в останній день сплати - 9 вересня 2010 року, але це не позбавляло боржника права сплатити його повністю або частково до цієї дати (п. 3.5 Договору). Згідно з п. 3.6 Договору Банк мав право нараховувати та стягувати пеню за несвоєчасне повернення кредиту та процентів за користування ним в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, що діяла на час виникнення заборгованості за кожен день прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших атів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що Банк повністю виконав взяті на себе зобов'язання за Договором, а позичальник навпаки, порушив його умови в частині своєчасної та повної сплати кредитних платежів, тому станом на 1 жовтня 2014 року за ним утворилася загальна заборгованість в сумі 1016927 грн. 80 коп., яка складається з основного боргу - 520000 грн. 00 коп., несплачених відсотків за користування кредитом - 348965 грн. 58 коп., пені за простроченими відсотками - 59419 грн. 76 коп. та пені за простроченою сумою боргу по кредиту - 88542 грн. 47 коп. Згідно зі ст. 546 ЦК України зобов'язання може бути забезпечено, в тому числі і заставою. Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (ст. 575 ЦК України). 10 вересня 2009 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором, між Банком та [PERSON] був укладений договір іпотеки, за яким він передав Банку в іпотеку своє нерухоме майно: земельну ділянку, площею 0,19 га, кадастровий номер 4823383001:04:041:0006, разом з розташованими на ній житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами по [ADDRESS]. Будинок мав загальну площу 387,7 кв.м., житлову - 88,5 кв.м. В той же день договір іпотеки був посвідчений приватним нотаріусом Жовтневого нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Розділом 4 договору іпотеки також передбачено право Банку звернути стягнення на предмет іпотеки в разі порушення боржником умов кредитного договору. Виходячи з того, що відповідач не виконав свої зобов'язання по поверненню кредитних коштів, тому у Банка є право звернути стягнення на предмет іпотеки (ст. 33, 35, 38 Закону України «Про іпотеку»). За положеннями ст. 39 цього ж Закону у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: - загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; - опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; - заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; - спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; - пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; - початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Беручи до уваги кредитну заборгованість і невиконання боржником [PERSON] зобов'язань по її погашенню, виходячи з положень ст.ст. 526, 530, 549, 1049, 1050, 1054 ЦК України, та положень Закону України «Про іпотеку», на її погашення необхідно звернути стягнення на предмет іпотеки - земельну ділянку та будинок [PERSON] Банк просив поновити строк на звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, вказуючи, що строк був пропущений з поважних причин - перебування на виконанні у відділі ДВС Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] боргу за зазначеним кредитним договором. Суд погоджується з цим обґрунтування оскільки воно підтверджено належними доказами, з яких вбачається, що будинок та земельна ділянка [PERSON] не були реалізовані під час виконавчого провадження через ненадання ним дозволу на такі дії. Виконавче провадження було закінчено 25 лютого 2014 року, а виконавчий документ повернуто стягувану в червні поточного року. Тому за положеннями ч. 5 ст. 267 ЦК України є підстави для поновлення Банку строку позовної давності. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню судові витрати у виді судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову до суду в сумі 3654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved