Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

11.03.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, вказуючи, що в 1983 році стала проживати в цивільному шлюбі з відповідачем. 17 травня 1990 року сторони зареєстрували шлюб та стали проживати в м. Малгобек Чечено-Інгушської АРСР. Від спільного подружнього життя мають трьох дітей: дочку [PERSON], [INFO]; дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які на теперішній час проживають разом з позивачкою. В 2000 році сторони разом з дітьми переїхали на постійне місце проживання до позивачкиної матері в с. Крива Балка Саратського району, Одеської області. Після переїзду взаємовідносини сторін зіпсувалися, відповідач не бажав проживати на Україні, а позивачка не хотіла їхати до ЧІАРСР. На цій почві між сторонами стали виникати розбіжності, сварки. Все це призвело до того, що їх подальше спільне життя стало нестерпним, відповідач поїхав до ЧІАРСР і їх шлюбні відносини припинилися. З того часу відповідач з позивачкою та дітьми не спілкувався, його місце перебування невідоме, долею дітей не цікавиться. З 2008 року позивачка стала проживати в цивільному шлюбі з [PERSON], вони бажають зареєструвати шлюб, але наявність шлюбу з відповідачем не дозволяє ї' зареєструвати шлюб з [PERSON] За таких обставин позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу з відповідачем суперечить її інтересам і тому просила шлюб розірвати. У дане судове засідання позивачка, будучи належним чином повідомлена про день та час слухання справи, не з'явилася. Надала заяву, в якій повідомила суд, що відповідач на теперішній час проживає в м. Одеса, точна адреса їй не відома, тому вона не може розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Махоніна". Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та місце розгляду справи через газету Одеські вісті від 18 квітня 2015 року № 35, до суду не зявився, не повідомив суд про причину неявки, у зв'язку з чим, згідно ст.ст. 224-225 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу заочно, на підставі наявних у справі доказів. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд вважає, що між сторонами склались правовідносини, які виникають із сімейного законодавства і повязані з розірванням шлюбу, тому необхідно керуватися Сімейним кодексом України. Згідно до ст. 24, ч. 3 ст. 105, ст. 112 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Як видно із копії свідоцтва про укладення шлюбу сторони дійсно знаходяться у шлюбі (а.с. 5). Враховуючи характер сімейних відносин сторін, суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивачки, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 113, 114 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved