Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", треті особи: приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича, приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Клітченко Оксана Анатоліївна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Свої вимоги мотивувала тим, що 28.07.2014 між позивачем та ПАТ «Платінум Банк» було укладено кредитний договір №353/3561BCLK, відповідно до якого позивачу були надані кредитні кошти в розмірі 17\~700,00 грн. зі строком повернення 07.05.2017 та встановлено графік періодичних платежів. Позивачем здійснювалось погашення заборгованості у встановленому в договорі порядку, останній платіж на користь ПАТ «Платінум Банк» був здійснений 17.07.2015 в сумі 50 грн. Після 17.07.2015 року ані ПАТ «Платінум Банк», ані відповідач до [PERSON] не зверталися вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором. 03.07.2020 року приватним нотаріусом Горай О.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №5590, за ким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 18\~327,15 грн. за період з 14.05.2020 року по 25.05.2020 року. 13.08.2020 приватним виконавцем Клітченко О.А. за заявою відповідача було відкрито ВП №62798483 про примусове виконання вказаного напису нотаріуса №5590. Ознайомившись з постановою приватного виконавця та самим виконавчим написом позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так к вчинений нотаріусом на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, під час вчинення виконавчого напису нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню, а також пропущений строк позовної давності, оскільки із дня вчинення останню платежу 30.07.2015 пройшло вже більше трьох років, що в розумінні ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» унеможливлює нотаріуса вчиняти виконавчий напис. На підставі викладеного позивач вважає, що виконавчий напис приватного нотаріуса Горай О.С. може бути визнаний судом, таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою від 16.07.2021 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Сторонам надано строк для надання відзиву та заперечення на відзив. Ухвалою суду від 16.07.2021 задоволено заяву позивача про забезпечення позову, та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 03.07.2020, вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., зареєстрованому у реєстрі за №5590, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість у розмірі 18\~327,15 грн. по ВП №62798483 та заборонено здійснювати будь-які виконавчі дії. Відповідачу та третім особам копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками направлялися поштою, та були їм вручені, про що свідчать зворотні повідомлення, наявні в матеріалах справи. Визначений частиною третьою статті 279 ЦПК України строк для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідач та треті особи у наданий судом строк та станом на момент розгляду справи своїм правом подання до суду клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін та відзиву на позовну заяву не скористались, відзив на позов не подали, заперечень щодо розгляду справи в спрощеному порядку також подано не було, будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило, відтак відповідно до ч.\~8 ст.\~178 та ч. 5 ст.\~279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. В судове засіданні сторони не з`явились, причини неявки суду не повідомили, відзиву, клопотань чи заяв не надходило. Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності у зв`язку із неявкою відповідача та третіх сторін, позов підтримала та просила задовольнити у повному обсязі. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Так судом з`ясовано, що відповідач звернувся до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. із заявою про вчинення нотаріального напису за кредитним договором №\~353/3561BCLK від 22.01.2014 року, укладеному між ПАТ «Платінум Банк» та [PERSON] правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору Відступлення права вимоги за кредитними договорами 83 від 28.02.2018 р. є ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД», загальної суми, що підлягає стягненню 18\~827,15 грн.. 03.07.2020 приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинено виконавчий напис за № 5590 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості за кредитним договором №353/3561BCLK від 22.01.2014 у розмірі 18\~827,15 грн.(а.с.26). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київа Клітченко О.А. від 13.08.2020 відкрито виконавче провадження №62798483 за виконання виконавчого напису №5590 виданого 03.07.2020 р. (а.с.36-37). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київа Клітченко О.А. від 21.08.2020 за ВП №62798483 звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію інші доходи боржника з [PERSON] у сумі 21\~109,87 грн., що складається з витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 400 грн., суми боргу за виконавчим документом у розмірі 18\~827,15 грн., основної винагороди приватного виконавця у сумі 1\~882,72 (а.с.38-39). Відповідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.\~89\~Закону України\~«Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса», для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що виконавчий напис виданий на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, а Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд вказаної ухвали ВАСУ, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема в частині доповнення Переліку такими положеннями: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду відповідно до п.\~4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення виконавчого напису 03.07.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення виконавчого напису у цій справі була обумовлена й іншими обставинами, наведеним нижче. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,\~88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що надані копії документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис, не містять підтвердження отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України\~«Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позивач при подачі позову до суду була звільнена від сплати судового збору, за правилами\~ ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати, які пов`язані із сплатою судового збору в розмірі 1362 грн.

Outcome: approved