Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що 21 травня 2004 року зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 21 грудня 2017 року шлюб між сторонами було розірвано, неповнолітню дитину залишено на проживанні з матір`ю. Син проживає та перебуває на її повному утриманні, відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Вона сама займається вихованням дитини та його матеріальним забезпеченням, однак у зв`язку з зростанням цін зросли витрати на утримання дитини, їй важко самій повністю фінансово забезпечити фізичний та духовний розвиток сина. Відповідач є працездатним та фізично здоровим, працює неофіційно за кордоном, інших утриманців не має, матеріально забезпечений. В зв`язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 гривень щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі та не заперечила щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши та дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони проживали в зареєстрованому шлюбі від якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] , який проживає із матір`ю окремо від батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровою та працездатною особою, інших утриманців немає, то на думку суду може сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі, що просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved