Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив заборонити відповідачу використовувати в будь-якій формі належний йому твір повністю або його частину, в тому числі, шляхом розміщення зображення твору на одязі, біг-бордах, сілі-лайтах, інших площадках, призначених для розміщення інформації (флаєрах/листівках, аудіо та відео файлах тощо) та розміщення твору в мережі Інтернет. Рішенням від 16 грудня 2016 року Деснянський районний суд м. Чернігова у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовив у повному обсязі. В апеляційній скарзі [PERSON], посилаючись на ухвалення рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування обставин, що мають значення для справи, та невідповідність висновків суду обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов у повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не дослідив належним чином та не обґрунтував допустимими доказами, в чому саме виразилося співавторство кожного з учасників колективу окремо і чи мало воно місце взагалі. Позивач вказує, що висновок суду про співавторство інших членів колективу вмотивований лише показами свідків [PERSON] та [PERSON], пояснення яких не підтверджені в повній мірі письмовими доказами та, в свою чергу, спростовуються показами свідка [PERSON] Посилається також на те, що районний суд, в розумінні положень ЦК України та розяснень постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права», не зазначив, звідки та посилаючись на який нормативно-правовий акт було взято таке поняття як «концепція твору» і чи поширюється на таку ідею (концепцію) твору дія авторського права, чи породжує воно факт співавторства. Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту порушення авторського права на використання твору саме відповідачем. Суд послався на доведеність тієї обставини, що твір є продуктом співавторства позивача, який здійснив державну реєстрацію права інтелектуальної власності на своє імя, та 12 учасників першого складу театру тіней станом на 2012 рік, які, в свою чергу, мають рівне з позивачем право використання цього твору. Суд апеляційної інстанції частково погоджується з цим висновком, зважаючи на таке. У справі встановлено, що [PERSON] є автором твору образотворчого мистецтва під назвою «ShadowtheatreFireflies» у вигляді графічного зображення слона, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № 63333 від 30 грудня 2015 року (а.с. 41). Згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 25 лютого 2016 року ТОВ «Театр тіней «Фаєрфлайс» було зареєстровано в реєстрі як юридичну особу, керівником якої зазначена [PERSON] (а.с. 3). Частиною 1 ст. 433 ЦК України визначений перелік обєктів авторського права, до яких, відповідно п. 1 вказаної норми, відносяться твори живопису та графіки, ілюстрації, карти, плани, ескізи тощо. Згідно положень ст. 435, 436 ЦК України, первинним субєктом авторського права є автор твору. За відсутності іншого автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Субєктами авторського права є також інші фізичні та юридичні особи, які набули прав на твори відповідно до договору або закону. Авторське право на твір, створений у співавторстві, належить співавторам спільно, незалежно від того, становить такий твір одне нерозривне ціле чи складається з частин, кожна з яких може мати ще й самостійне значення. Частина твору, створеного у співавторстві, визнається такою, що має самостійне значення, якщо вона може бути використана незалежно від інших частин цього твору. Кожен із співавторів зберігає своє авторське право на створену ним частину твору, яка має самостійне значення. Відносини між співавторами можуть бути визначені договором. У разі відсутності такого договору авторське право на твір здійснюється всіма співавторами спільно. Приписами ч. 1 ст. 437 ЦК України передбачено, що авторське право виникає з моменту створення твору. Правовий режим авторського права встановлений ст. 438 Кодексу, яка визначає, що автору твору належать особисті немайнові права, встановлені ст. 423 цього Кодексу, а також право: 1) вимагати зазначення свого імені у звязку з використанням твору, якщо це практично можливо; 2) забороняти зазначення свого імені у звязку з використанням твору; 3) обирати псевдонім у звязку з використанням твору; 4) на недоторканість твору. Вказуючи на те, що твір створений у співавторстві, суд першої інстанції, послався не лише на покази свідків, які допитувались у судовому засіданні щодо обставин створення колективу театру тіней та розробки його логотипу, а і на лист від 27 жовтня 2015 року, який було скеровано до Українського інституту інтелектуальної власності про незгоду на реєстрацію за [PERSON], [PERSON] і [PERSON] товарного знаку у вигляді Твору. Вказаний лист підписаний позивачем, а також іншими особами, що входили до первісного складу театру тіней. Автори листа не лише повідомляють про незгоду з реєстрацією товарного знаку, а і зазначають, як мотив такої незгоди, про те, що Твір створено у 2012 році всіма учасниками театру тіней. Вказуючи в апеляційному суді на те, що стороною позивача надано копію цього листа, а не оригінал, сторона позивача не спростувала його існування та сам факт звернення групи осіб, в тому числі позивача, до Українського інституту інтелектуальної власності. На користь висновків суду першої інстанції про створення твору у співавторстві свідчить також наданий стороною відповідача апеляційному суду витяг з онлайн-листування учасників першого складу театру тіней в мережі Інтернет навесні 2012 року, з якого видно, що логотип був предметом обговорення учасників театру, які пропонували свої варіанти кольору, нахилу букв, їх розміру та обєму, тощо. За підсумками такого обговорення відбулось голосування. Крім цього, стороною відповідача також надано варіанти розробки логотипу у виді слона та назви колективу з датою такого створення у квітні-травні 2012 року. Тому твердження позивача, що лише у нього, як автора твору, наявні ескізи створення Твору, не заслуговують на увагу. Отже, з наведених доказів видно, що позивач не був одноособовим автором твору. Апеляційний суд погоджується, виходячи в досліджених доказів у сукупності, з поясненнями сторони відповідача про те, що [PERSON] безумовно займався технічною частиною роботи, в тому числі анімацією та макетами. Однак, на думку колегії суддів, вказане не свідчить про те, що він являється одноособовим автором спірного Твору. Жодна із сторін не заперечувала, що логотип був створений в 2012 році і використовувався спільно першим складом театру тіней для позначення клективу. Позивачем при цьому не надано доказів, які б підтверджували, що використання цього логотипу відбувалось лише з його дозволу або лише за його згодою, як автора. При цьому, суд зважає на те, що [PERSON] не був одноособовим засновником або керівником театру тіней, ролі всіх учасників проекту у творчій діяльності були різними, а результати творчості - колективними. Представник відповідача [PERSON] пояснювала в ході судового розгляду не лише те, чому графічне зображення слона було обране за основу логотипу, а і те, що таке загальне зображення слона було взято з мережі Інтернет і незначним чином відозмінено шляхом домалювання дрібних деталей, в тому числі хвоста. Отже, як назва колективу, так і зображення тварини, було предметом колективного створення. Тому апеляційний суд вважає правильним висновок суду першої інстанції про створення твору образотворчого мистецтва під назвою «ShadowtheatreFireflies» у вигляді графічного зображення слона у співавторстві учасниками першого складу театру тіней. Виходячи з наведеного, є правомірним розміщення та використання Твору ТОВ "Театр тіней "Фаєрфлайс" в мережі Інтернет, оскільки засновники цього товариства були учасниками першого складу театру тіней, а отже доводи заявника в частині незаконного розміщення та використання Твору в мережі Інтернет також підлягають відхиленню. Однак, колегія суддів колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги та вважає, що з мотивувальної частини рішення суду першої інстанції слід виключити посилання на конкретних учасників театру тіней, зокрема, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], як співавторів Твору. З огляду на те, що визначення конкретних авторів Твору не було предметом судового розгляду, а вказані особи участі у справі не брали, апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції передчасним. Враховуючи наведене, колегія суддів вважає необхідним змінити рішення суду першої інстанції в його мотивувальній частині.

Outcome: partial