Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Київського національного університету імені Тараса Шевченка, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство освіти і науки України, про визнання безпідставною відмову у приватизації і зобов»язання передати у приватну власність квартиру та видати свідоцтво про право власності на житло, посилаючись на те, що у 1980 році Київський національний університет ім. Т.Шевченка передав їй двокімнатну квартиру [ADDRESS] для постійного проживання, як співробітниці університету. Відповідно до запису, зробленого в будинковій книзі (додаток № 1) та в паспорті (додаток № 2), місцем постійної реєстрації (прописки) і проживання її з 08 грудня 1982 року є вказана вище квартира, в якій вона мешкає разом з своєю дочкою [PERSON]. до цього часу. Відповідно до вимог п. 66 Статуту Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, прийнятого конференцією трудового колективу Київського національного університету імені Тараса Шевченка від 07 квітня 2009 року (додаток № 3), усі будівлі, споруди, житло, навчальне і наукове обладнання, інвентар та інше державне майно, що надане в оперативне управління, а також майно (рухоме і нерухоме), матеріальні цінності та інші об»єкти, придбані за кошти університету від госпрозрахункової діяльності, належать йому на правах повного господарського відання і використовуються ним самостійно. Згідно листа Міністерства освіти і науки України від 05 грудня 2013 року (додаток № 4) жилий будинок [ADDRESS] перебуває на балансі відповідача, є державною власністю, яка знаходиться в сфері управління Міністерства освіти і науки України, та закріплений за відповідачем на праві оперативного управління. Університет відповідно до абзацу 15 п. 12 Статуту Київського національного університету ім. Тараса Шевченка має право надавати придбане та збудоване житло співробітникам університету як з частковою оплатою, так і безоплатно. 01 березня 2007 року вона звернулась до відповідача з заявою (додаток № 5), в якій користуючись правом на приватизацію займаного жилого приміщення, наданим Законом «Про приватизацію державного житлового фонду» , просила оформити в приватну спільну сумісну власність квартиру, яку вона займає разом зі своєю дочкою. Листом № 03-70 від 23 березня 2007 року (додаток № 6) відповідачем було прийнято рішення відмовити їй у приватизації займаної нею і її дочкою квартири на підставі ч. 2 ст. 2 закону, а саме тому, що квартира знаходиться в будівлі на закритій території університету. Відповідно до вимог п. 10 ст. 8 вказаного Закону органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Рішення відповідача про відмову у приватизації квартир грунтується на ч. 2 ст. 2 Закону, відповідно до якої не підлягають приватизації квартири (будинки), розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій. У рішенні Конституційного суду України № 10-рп/2000 від 28 вересня 2000 року визначено, що ч. 2 ст. 2 Закону стосується тільки тих квартир, які включені до переліку об»єктів, що не підлягають приватизації в силу особливого правового статусу територій, на яких вони розміщені, або самих цих об»єктів, а також необхідністю забезпечення безпечних умов проживання громадян. Особливість правового статусу закритих територій полягає в тому, що статус закритих територій визначається відповідно до чинного законодавства України, при врахуванні наступних вимог: територія закритого підприємства повинна бути обладнана системою пропускного режиму, тобто відсутність вільного проходу та в»їзду до приміщень житлової зони, наявність санітарної зони, а саме повинні бути встановлені межі санітарної зони та можливість знаходження в ній житлових приміщень. Квартира, в якій вона проживає, розташована на земельній ділянці, яка відповідно до рішення виконкому Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих № 309 від 25 червня 1974 року (додаток № 9), була виділена для будівництва двох чотирьох поверхових жилих будинків на території обсерваторії кафедри астрономії університету. Відповідно до вказаного рішення не було визначено статус території, як закритої, встановлено пропускний режим та не визначено санітарну зону. Отже, відповідно до наведеного, вона, як наймач квартири [ADDRESS], має право на приватизацію згаданої квартири, що передбачено Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки квартира не перебуває на закритій території університету, а тому відсутні перешкоди для її приватизації. У своєму рішенні про відмову у приватизації відповідач не надав жодного документа, який би підтвердив правовий режим території, як закритої, а тому відмова відповідача у приватизації згаданої квартири є безпідставною. Своїми діями відповідач порушив її право власності. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати безпідставною відмову Київського національного університету ім. Тараса Шевченка передати з державного житлового фонду у приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зобов»язати Київський національний університет ім. Тараса Шевченка передати в приватну квартиру [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», зобов»язати Київський національний університет ім. Тараса Шевченка видати їй свідоцтво про право власності на житло. Ухвалою суду від 27 червня 2014 року судом залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача Київського національного університету імені Тараса Шевченка позов не визнав і заперечував проти його задоволення. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Міністерство освіти і науки України, позов не підтримав. У судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, [PERSON] не з»явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, [PERSON] подала суду заяву, у якій позов підтримала і просила розглядати справу у її відсутності. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду-це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. Відповідно до вимог п. 1 ст. 2 даного Закону до об»єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно вимог п. 2 ст. 2 вказаного Закону не підлягають приватизації: квартири-музеї, квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані на територіях закритих військових поселень, підприємств, установ та організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам»яток садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв; квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей); квартири (кімнати, будинки), віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири (будинки), житлові приміщення у гуртожитках, розташовані в зоні безумовного (обов»язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС. Судом встановлено, що згідно рішення виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради депутатів трудящих № 309 від 25 червня 1974 року вирішено дозволити Київському ордена Леніна державному університету ім. Т.Г. Шевченка будівництво 2-х 4-х квартирних ж/будинків в с. Лісники на території обсерваторії кафедри астрономії КДУ, яка закріплена за ним, площею 0,40 га, від 28 грудня 66 р. рішенням облвиконкому. Відповідно до посвідчення [NUMBER] Міністерства вищої і середньої спеціальної освіти УРСР від 1 липня 1975 року [PERSON] , яка закінчила у червні місяці 1975 року Київський ордена Леніна держуніверситет ім. Т.Г. Шевченка за спеціальністю астрономія, направлена в розпорядження Київського держуніверситету фізичного факультету, астрономічна обсерваторія, для роботи на посаді інженера з місячним окладом 100 крб., та забезпеченням житлоплощею з наданням койкомісця в гуртожитку в Лісниках, строк прибуття 1 серпня 1975 року. Рішенням Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області від 22 листопада 1982 року № 655/12 вирішено закріпити квартири [ADDRESS] як службові в с. Лісники за Київським державним університетом; зобов»язати адміністрацію Київського державного університету використовувати вказані квартири за призначенням для проживання працівників Астрономічної спостережної станції. Рішенням виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області від 29 листопада 1982 року № 655/11 вирішено звернути увагу керівництва Київського державного університету на грубі порушення житлового законодавства, що виразилось в заселенні житлових будинків без оформлення ордерів; надати дозвіл на прописку в службових будинках [ADDRESS] працівникам Астрономічної спостережної станції КДУ, в тому числі [PERSON]-склад сім»ї-2 особи, працює мол. наук. співробітником з 1975 року, проживає в двокімнатній квартирі [ADDRESS] без прописки. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що між [PERSON] і Київським держуніверситетом був укладений Договір на надання службової жилплощі на астрономічній спостережній станції Київського держуніверситету в с. Лісники, Києво-Святошинського району, згідно умов якого Київський держуніверситет надає [PERSON] квартиру [ADDRESS] на астрономічній спостережній станції КДУ в с. Лісники. [PERSON] квартплату і комунальні послуги сплачує на загальних підставах, несе повну відповідальність за зміст і збереження наданої їй жилої площі, підтримує її в належному технічному і санітарному стані. [PERSON] зобов»язується за умовами даного договору при звільненні з роботи звільнити надану службову жилу площу в місячний строк після попередження. У випадку незвільнення службової жилої площі у вказаний строк [PERSON] підлягає виселенню в адміністративному порядку. Наказом Київського національного університету ім. Тараса Шевченка від 23 грудня 2013 року № 1205-32 присвоєно поштову адресу будівлям і спорудам Київського національного університету ім. Тараса Шевченка, розташованим в с. Лісники, Києво-Святошинського району, Київської області, в тому числі житловий будинок 4-х квартирний [ADDRESS] В наданій Міністерством освіти і науки України від 22 липня 2014 року № 1/11-11446 відповіді Київському національному університету ім. Тараса Шевченка вказано, що Київський національний університет ім. Тараса Шевченка як провідний вищий навчальний заклад України, національне надбання освіти, науки і культури є цілісним майновим комплексом, що проводить освітню, наукову та дослідницьку діяльність. Усі будівлі, споруди, житло, навчальне і наукове обладнання, інвентар та інше майно університету є державною власністю та відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про вищу освіту» вилученню не підлягають. Згідно Статуту Київського національного університету імені Тараса Шевченка, затвердженого наказом Міністра освіти і науки України від 11 червня 2009 року № 502, до структури університету входить спостережна станція «Астрономічної обсерваторії» в с. Лісники, Києво-Святошинського району Київської області, що є науково-навчальним структурним підрозділом університету без права юридичної особи. Земельна ділянка площею 3,49 га, на якій розташовано спостережну станцію «Астрономічної обсерваторії» Київського національного університету імені Тараса Шевченка, рішенням виконкому Лісниківської сільської ради народних депутатів надано університету на праві постійного користування під розміщення спостережної станції астрономічної обсерваторії (Державний акт від 30 червня 1999 року серії ІІ-КВ № 001930). Аудиторний та лабораторний корпуси, павільйони, астрономічна башта, житлові будинки, інші будівлі, споруди та обладнання, розташовані на вказаній земельній ділянці, є цілісним, неподільним майновим комплексом, створеним для здійснення науково-освітньої діяльності, територія якого є закритою та охороняється. Матеріальна база, в тому числі, будинки (їх частини), споруди спостережної станції «Астрономічної обсерваторії» університету як підрозділу, технологічно пов»язаного з навчальним і науковим процесом, згідно ч. 5 ст. 63 Закону України «Про освіту», приватизації не підлягають. На підтвердження факту закритості та охоронюваності території Міністерство освіти і науки України надав відомості про нерухоме державне майно, яке закріплено на балансі Київського національного університету імені Тараса Шевченка: металеві огорожі та будка сторожів спостережної станції. Земельна ділянка площею 3,49 га, на якій розташовано спостережну станцію «Астрономічної обсерваторії» Київського національного університету імені Тараса Шевченка, рішенням виконкому Лісниківської сільської ради народних депутатів від 22 січня 1999 року № 18/12 надана університету у постійне користування під розміщення спостережної станції астрономічної обсерваторії. Рішенням же виконавчого комітету Києво-Святошинської районної ради народних депутатів Київської області від 22 листопада 1982 року № 655/12 квартири в будинку [NUMBER], в тому числі і квартиру, в якій проживає позивач [PERSON], закріплені за університетом як службові. Порядок надання жилого приміщення у вказаній квартирі передбачений був вимогами ст. ст. 278-279 ЦК УРСР в редакції від 18.08.1963 року, згідно якого громадянин міг зайняти жиле приміщення лише на підставі ордеру. Також вказані вимоги щодо надання жилих приміщень врегульовані і нормами Житлового кодексу України, згідно вимог ст. 58 якого на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Форма ордера встановлюється Радою Міністрів Української РСР. Як встановлено судом, у позивача [PERSON] відсутній ордер на вказане займане нею жиле приміщення. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов»язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. За таких обставин суд, з"ясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що квартира № 3 по вул. Спостережній в с. Лісники, Києво-Святошинського району Київської області не підлягає передачі позивачу у приватну власність, а тому відмовляє у задоволенні позову в частині заявлених вимог про визнання безпідставною відмову Київського національного університету ім. Тараса Шевченка передати з державного житлового фонду у приватну власність [PERSON] квартиру [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», та щодо зобов»язання Київського національного університету ім. Тараса Шевченка передати в приватну квартиру [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Оскільки судом відмовлено в задоволенні у вказаній частині вимог позивачу [PERSON], то не можуть бути задоволені і інші похідні вимоги про зобов»язання відповідача видати позивачу свідоцтво про право власності на житло. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову, а тому у його задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed