Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

Позивач, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 11145339000 від 20 квітня 2007 року по кредиту та процентам у розмірі 70986,85 доларів США та пені у розмірі 33943,67 гривень; стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» понесені судові витрати у розмірі 3654 гривень 00 копійок, а саме у рівних частках з кожного по 1827 гривень 00 копійок. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (з 21 грудня 2009 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту № 11145339000 від 20 квітня 2007 року з наступними змінами відповідно до додаткової угоди № 2 від 27 квітня 2011 року. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит (грошові кошти) у сумі 72000,00 доларів США, а відповідач зобов'язався 20 числа кожного місяця повертати наданий кредит та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтених платежів у розмірі 785 доларів США, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі не пізніше 20 квітня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п.п. 1.1., 1.2. кредитного договору). За користування кредитними коштами відповідач [PERSON] зобов'язався сплатити проценти у розмірі 12,0% річних. В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника по вказаному договору прийнята - порука [PERSON] згідно договору поруки № 110060 від 20 квітня 2007 року. Всупереч умов кредитного договору відповідач [PERSON] не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання. Позивач направив відповідачам вимоги від 05 лютого 2015 року про необхідність усунення порушень договору. Відповідачі порушення договору не усунули. Станом на 26 травня 2015 року заборгованість за кредитним договором № 11145339000 від 20 квітня 2007 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 70 986,85 доларів США та пені у розмірі 33943,67 гривень, з яких: 63 334,33 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1923,37 доларів США за строк з 21 липня 2014 року по 26 травня 2015 року; 7652,52 доларів США- заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7001,69 доларів СЩА за строк з 20 червня 2014 року по 19 травня 2015 року; 6760,88 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 22 липня 2014 року по 26 травня 2015 року; 27182,79 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 22 липня 2014 року по 26 травня 2015 року. Представник позивача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що позичальнику [PERSON] було надано кредит у розмірі 72 000 доларів США під 12% річних строком по 20 квітня 2028 року. У зв'язку з невиконанням позичальником умов кредитного договору, 05 лютого 2015 року позивачем було надіслано відповідачам повідомлення про сплату простроченої заборгованості та попередження, що у разі непогашення кредитної заборгованості, буде здійснено дострокове стягнення. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував, з підстав викладених у запереченні, долучених до матеріалів справи (а.с.210-218). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, суд про причини неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Як вбачається з матеріалів справи, 20 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11145339000, відповідно до умов якого банк зобов'язувався надати позичальнику однією сумою, а позичальник зобов'язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 72 000 доларів США 00 центів та сплатити проценти за його користування шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 363 600 гривень 00 копійок за курсом Національного банку України на день укладання цього договору. Відповідно до п. 1.2. Розділу 1 договору, надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: 20 квітня 2007 року. Позичальник у будь-якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 20 квітня 2028 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди сторін або до вказаного банком терміну (достроково) відповідно до умов Розділу 12 цього договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2., 10.14. договору. У разі, якщо термін повернення кредиту або день сплати ануїтетного платежу припадає на вихідний, святковий або неробочий день, терміном повернення кредиту та днем сплати ануїтетного платежу вважається перший робочий день, що слідує за таким вихідним, святковим або неробочим днем. Позичальник зобов'язується повертати суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 785 доларів США 00 центів в день сплати ануїтетних платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінюватися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1., 10.2. цього договору. Згідно п.п. 1.3.1. п. 1.3. Розділу 1 договору, за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12% річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 10.2. даного договору. За приписом частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Частинами 1, 2 статті 553 Цивільного кодексу України, визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. В забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту з боку позичальника [PERSON], 20 квітня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником всіх прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір поруки № 110060, за яким поручитель [PERSON] зобов'язалася перед кредитором відповідати за невиконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору № 11145339000 від 20 квітня 2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Крім того, відповідно до п. 2.1. Розділу 2 договору про надання споживчого кредиту, у забезпечення виконання зобов'язань позичальника за даним договором банком приймається: застава нерухомості, а саме квартири за адресою: [ADDRESS], порука [PERSON] Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п.п. 1.3.3. п. 1.3. Розділу 1 договору про надання споживчого кредиту, нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця у два етапи за методом «30/360» відповідно до вимог нормативно-правових актів Національного банку України та чинного законодавства України. Відповідно до п. 4.2. Розділу 4 договору про надання споживчого кредиту, позичальник зобов'язується: погашати кредит та сплачувати нараховані проценти шляхом сплати ануїтетних платежів, розмір яких встановлений згідно із п. 1.2.2. на рахунок, вказаний в пункті 1.2.2. даного договору. 27 квітня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до договору про надання споживчого кредиту № 11145339000 від 20 квітня 2007 року, за якою сторони домовилися замінити назву договору на «Договір про надання іпотечного кредиту». За правилом статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності з положенням частини 1 статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Положенням статті 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1.припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2.зміна умов зобов'язання; 3.сплата неустойки; 4.відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно ч.2 ст.533 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п. 8.1. Розділу 8 договору про надання іпотечного кредиту, у випадку порушення зобов'язання позичальником в частині не сплати чергового ануїтетного платежу в установлений день сплати такого платежу чи сплати у розмірі меншому ніж передбачено цим Договором: на прострочену суму основного боргу Банк нараховує підвищені проценти, в розмірі діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу збільшеної на 0,02 %. Нарахування підвищеної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу - (дня сплати ануїтетного платежу); на суму прострочених процентів, Банк може нараховувати пеню, починаючи з 32 (тридцять другого) календарного дня, якщо рахувати з дати виникнення прострочених процентів. Пеня нараховується в наступному порядку, а саме: в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом "факт/360" (метод ''факт/360" передбачає, що для розрахунку використовується фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів), але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Позичальник повинен сплатити пеню за цим Договором за першою вимогою Банку. Як встановлено судом, позичальником [PERSON] було порушено умови договору про надання іпотечного кредиту, у зв'язку з чим, як вбачається з довідки-розрахунку заборгованості за кредитом, станом на 26 травня 2015 року заборгованість за договором про надання іпотечного договору № 11145339000 від 20 квітня 2007 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 70 986,85 доларів США та пені у розмірі 33943,67 гривень, з яких: 63 334,33 доларів США - заборгованість за кредитом, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 1923,37 доларів США за строк з 21 липня 2014 року по 26 травня 2015 року; 7652,52 доларів США- заборгованість за процентами, у тому числі прострочена заборгованість у розмірі 7001,69 доларів СЩА за строк з 20 червня 2014 року по 19 травня 2015 року; 6760,88 доларів США - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 22 липня 2014 року по 26 травня 2015 року; 27182,79 гривень - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 22 липня 2014 року по 26 травня 2015 року. Як роз'яснено в п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», договір поруки має додатковий (акцесорний) до основного зобов'язання - кредитного договору - характер і укладається саме для забезпечення виконання останнього, а поручитель згідно з частиною першою статті 554 ЦК відповідає перед кредитором, за загальним правилом, солідарно із позичальником, якщо договором поруки не встановлено його додаткову (субсидіарну) відповідальність. Неможливість окремого розгляду цих договорів може бути пов'язана, зокрема, із визначенням суми заборгованості, способу виконання зобов'язання та іншими умовами договорів. Відповідно до п.п. 1.3., 1.4. Розділу 1 договору поруки, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Як роз'яснено в п. 29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Відповідно до п. п. 12.1., 12.2. Розділу 12 договору про надання іпотечного кредиту, відповідно до ст.ст. 525, 611 Цивільного кодексу України сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9, 5.3.„ 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 8.4., 10.2. 10.14, цього Договору та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і не усунення Позичальником порушень умов за ним Договором протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Зазначене у п. 12.1. Договору повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 13 цього Договору. 05 лютого 2015 року позивачем на адресу відповідачів було направлено вимогу про усунення порушень по поверненню кредиту та сплати відсотків та попереджено про дострокове стягнення у випадку несплати заборгованості. Вказані вимоги були отримані відповідачами за адресою: [ADDRESS], 10 лютого 2015 року, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.42), а відповідачем [PERSON] додатково було отримано 12 лютого 2015 року за адресою: [ADDRESS], про що також свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачами вимог про сплату заборгованості, у позивача виникло право на дострокове стягнення кредитної заборгованості, відсотків та пені за прострочення сплати кредиту, у зв'язку з чим позовні вимоги про стягнення заборгованості, відсотків та пені є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо посилань сторони відповідача на введення позичальника в оману щодо використання іноземної валюти на території України в якості засобу платежу, не перевірки наявності індивідуальної ліцензії НБУ на здійснення разової операції з іноземною валютою у відповідача, використання позивачем забороненої підприємницької діяльності щодо споживача фінансових послуг під час укладання правочину, то суд зазначає наступне. Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця -гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як вбачається зі змісту ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність», кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Згідно правової позиції, викладеної в Постанові Верховного Суду України №6-79цс14 від 02.07.2014р., відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Отже визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам статті 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати. Аналізуючи укладений сторонами кредитний договір, обсяг та зміст прав і обов'язків сторін, які передбачені зазначеним договором та умовами надання кредитів, які є частиною договору, при підписанні договору про надання іпотечного кредиту погодився з його умовами та не заперечував проти надання кредиту в іноземній валюті - доларах США, суд приходить до висновку, що умови договору не суперечать принципу добросовісності і його наслідком не є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позичальника. Крім того, на момент укладання спірного договору позивач, мав дозвіл та ліцензію НБУ на здійснення валютних операцій, які включають право здійснювати операції з іноземною валютою, у тому числі операцій з надання кредитів в іноземній валюті, що підтверджує правомірність здійснення банками операцій з валютними цінностями. Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд приходить до висновку, що цивільне (майнове) право позивача по отриманню від відповідачів кредитної заборгованості, відсотків та пені підлягає судовому захисту в порядку визначеному пунктом 5 частини 2 статті 16 ЦК України, а відповідно позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір в сумі 1 827 гривень, з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved