Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-07 00:00:00

10.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з 14 жовтня 2008 року з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Брянкіського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №267, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, відповідач постійно ображає та принижує її, вони не змогли знайти спільної мови з питань подружнього життя, що призвело до постійних сварок та припинення шлюбних відносин. Відповідач останні роки зловживає спиртними напоями та вживає наркотичні засоби, не придяляє належної уваги родині та вихованню дітей. Шлюбні відносини фактично припинилися з 23 листопада 2014 року та не відновлювалися до цього часу, проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і її збереження неможливе. Спору з приводу поділу майна не має. Діти проживають з позивачкою. Прізвище змінювати не потрібно. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином - через засоби масової інформації, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур'єр» від 29.01.2016 р. В силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення у справі, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. 08.02.2016, згідно ст.225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, без виходу до нарадчої кімнати з занесенням до журналу судового засідання. Вивчивши позовну заяву та дослідивши письмові докази по справі, судом встановлени наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини. З 14 жовтня 2008 року [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Брянківського міського управління юстиції Луганської області, актовий запис №267, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 14.10.2008року (а.с.5). Відповідно до свідоцтв про народження дітей, сторони мають малолітніх сина -[PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з 23 листопада 2014 року і не відновлювались до цього часу, сторони проживають окремо та спільне господарство не ведеться, а тому подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Таким чином у суду немає підстав для вживання заходів щодо примирення подружжя. Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні про належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також і взаємний зв'язок у сукупності, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. Позивачка виявила бажання після розірвання шлюбу залишити прізвище - "[PERSON]". Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до вимог ч.2 ст. 114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ч.2 ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилаеться судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Пунктом 2 ч. 3 ст. 115 СК України передбачено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved