Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

Позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивований тим, що 03.04.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №MKW0AL00000030 про надання банком кредитних коштів у розмірі 9863, 00 доларів США для купівлі автомобіля та сплати страхових платежів на строк до 01.04.2011 року зі сплатою 1,00 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов"язання в частині погашення кредиту не виконує, в результаті чого станом на 01.02.2016 року виникла заборгованість в розмірі 18255, 08 доларів США, що за курсом 25,55 відповідно до службового розпорядження НБУ від 01.02.2016 року складає 466 417, 29 гривень, які позивач просить стягнути на свою користь, а також судові витрати. Представник позивача на виклик суду не з'явився, надав суду клопотання про слухання справи без його участі, позов підтримує, наполягає на його задоволенні. Відповідач [PERSON] проти позову заперечив, просив відмовити в його задоволенні через недоведеність та застосувати строки позовної давності. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод - кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №MKW0AL00000030 [PERSON] надано банком кредитні кошти у розмірі 9863, 00 доларів США для купівлі автомобіля та сплати страхових платежів, на строк до 01.04.2011 року зі сплатою 1,00 відсотків на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.11-14). В забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором між позивачем та відповідачем було укладено договір застави рухомого майна від 03.04.2006 року, а саме автомобіля марки "Renault Megane 1,6" 1996 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], на який згідно з рішенням Воловецького районного суду від 13.12.2010 року, залишеного в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 03.08.2011 року звернуто стягнення шляхом продажу (а.с.103-109). Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст.ст. 1048, 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідач в порушення вимог договору свої зобов'язання в частині погашення кредиту, згідно розрахунку заборгованості по погашенню кредиту та відсотків станом на 01.02.2016 року не виконує, в результаті чого заборгованість складає 18255, 08 доларів США, з яких: 2917,30 доларів США- заборгованість за кредитом, 88, 00 доларів США- заборгованість по комісії за користування кредитом, 15249, 78 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором, що еквівалентно по курсу НБУ 25,55 -466 417, 29 гривень (а.с.5-9). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, згідно вимог ст.610 ЦК України. З приводу заперечення відповідача [PERSON] про пропуск позивачем строків позовної давності, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 256 Цивільного кодексу України (далі ЦК Ураїни) позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність, згідно ст.257 ЦК України, встановлюється тривалістю у три роки. З виписки по рахунку з погашення заборгованості по кредитному договору №MKW0AL00000030 вбачається, що останнє погашення відбулося 12.02.2013 року (а.с.95-102), тоді як з позовом банк звернувся до суду 10.02.2016 року (а.с.2), тобто у межах трирічного строку позовної давності. Тому, клопотання відповідача про застосування строку позовної давності та відмову у задоволенні позову з цих підстав- задоволенню не підлягає. При цьому, статтею 258 ч.2 п.1 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). З детального розрахунку заборгованості по пені за період з 01.02.2015 року по 01.02.2016 року по кредитному договору №MKW0AL00000030 від 03.04.2006 року випливає, що сума її становить 3 968, 46 доларів США, що еквівалентно 101141, 00 гривень (а.с.111-132). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача ґрунтуються на законі та умовах чинного між сторонами кредитного договору, проте підлягають до часткового задоволення, і сума заборгованості, яку слід стягнути з відповідача складає 6973, 76 доларів США, що по курсу НБУ станом на 01.02.2016 року 25,55 становить 178 179 (сто сімдесят вісім тисяч сто сімдесят дев"ять) гривень 57 копійок і складається з 2917, 30 доларів США- заборгованість за кредитом, 88, 00 доларів США- заборгованість по комісії за користування кредитом, 3 968, 46 доларів США- пеня за несвоєчасність виконання зобов"язань за договором. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2672 (дві тисячі шістсот сімдесят дві) гривні 69 копійок гривень, згідно з ч.1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved