overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

11.08.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користьЗакритого акціонерного товариства «Надія» 6000,01 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги і судовий збір в сумі 243, 60 грн. Вимоги обгрунтовані тим, що на балансі ЗАТ «Надія» знаходиться гуртожиток, що розташований в [ADDRESS]. На їх баланс гуртожиток переданий ВАТ «Зміна» по акту передачі від 06.11.2002 року. У вказаному гуртожитку у квартирі [NUMBER] проживає сім'я відповідача в кількості чотирьох чоловік, проте відповідач свій обов'язок зі своєчасної оплати житлово-комунальних послуг не виконує. За період з 01.08.2012 року по 31.12.2014 року за відповідачем числиться заборгованість в сумі 6000, 01 грн. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Відповідач, у судовому засіданні позов визнала, пояснила, що у неї не було фінансової можливості оплачувати за проживання в гуртожитку. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Згідно копії акту від 06.12.2002 року з балансу ВАТ «Зміна» на баланс ЗАТ «Надія» передано гуртожиток з залишковою вартістю 312359 грн. і матеріальні цінності на суму 3954 грн. [PERSON], [INFO] мешкає у [ADDRESS], що підтверджується наявною в матеріалах справи довідкою ЗАТ «Надія» № 30 від 28.07.2015 року. Згідно з довідкою ЗАТ «Надія» №32 від 28.07.2015 року за відповідачем, яка проживає за адресою: [ADDRESS], станом на 01.01.2015 року рахується заборгованість за житлово-комунальні послуги в сумі 6000,01 грн. за період з 01.08.2012 року по 31.12.2014 року. 07.04.2015 року та 02.07.2015 року ЗАТ "Надія" відповідачу направлялись листи - нагадування про оплату заборгованості, що підтверджується копіями вказаних листів. Свої зобов'язання в частині своєчасної оплати житлово-комунальних послуг відповідач належним чином не виконує. Згідно п.п. 18, 38, 39 Примірного Положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Ради Міністрів УРСР від 03.06.1986 року № 208 громадяни, які проживають в гуртожитку, повинні своєчасно вносити плату за користування житловою площею і за комунальні послуги. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

11.08.2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що 17.08.2007 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб в міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. На даний час вона з відповідачем проживають окремо. Син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач вихованням сина не займається, ніякої матеріальної допомоги на його утримання не надає. Посилаючись на викладене просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення ним повноліття. В судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити повністю. В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав повністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають повному задоволенню по слідуючим підставам. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються в частці від доходу її батька. Згідно ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як вбачається з матеріалів справи відповідач являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В ході розгляду справи встановлено, що син [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що матеріальної допомоги необхідної для утримання сина відповідач не надавав. Оскільки відповідач зобов'язаний утримувати свою неповнолітню дитину і доказів про надання коштів на її утримання не надав, суд вважає, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Що стосується розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то враховуючи матеріальне становище і стан здоров'я неповнолітнього сина та відповідача, який не надав суду доказів щодо стану свого здоров'я, та наявності у нього інших дітей та утриманців, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення сином повноліття. Що стосується сплати судових витрат по справі, то відповідно до Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у сумі 551,20 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

11.08.2016 р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач [PERSON] уклала із ПАТ „АКЦЕНТ - БАНК" кредитний договір. У порушення умов цього договору від відповідача не надходять платежі по кредиту та проценти за користування ним, у зв'язку із чим виникла заборгованість у сумі 11857,10 грн., яку і прохає стягнути із відповідача та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав письмову заяву якою прохав провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з огляду на наступне. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 14.12.2013 року [PERSON] уклала із ПАТ „АКЦЕНТ - БАНК" договір згідно якого отримала кредит у розмірі 2000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором відповідач перед банком станом на 28.07.2016 р. має заборгованість у сумі 11857,10 грн, яка складається з наступного: заборгованості по кредиту - 1947,76 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 8868,53 грн., штраф (фіксована частина) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 540,81 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ч. 2 ст. 1054 до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України. Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір і порядок одержання який установлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику в строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, вимоги позивача підлягають повному задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує із другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. За таких обставин слід стягнути з відповідача на користь позивача 1378,00 грн. судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-18 00:00:00

\~ \~ 11.08.2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просить розірвати шлюб між нею і відповідачем, стверджуючи, що шлюбні відносини в них фактично припинені, оскільки вони разом не проживають з 2014 року, збереження шлюбу неможливо, між ними досягнута домовленість про місце проживання і утримання сина - [PERSON], [INFO]. \~\~\~\~\~\~\~Сторони у судове засідання не зявилися, надали суду заяви про слухання справи за їхньою відсутністю, просять задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Суд, розглянувши позовні вимоги, дослідивши надані докази та матеріали, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.\~\~ \~\~\~\~\~ Згідно матеріалів справи, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований 08 травня 2007 року Тараклійським відділом ЗАЦС Республіки Молдова (свідоцтво про шлюб СS-V №0523707 від 08.05.2007року, актовий запис №34, дошлюбне прізвище позивача "Мітєва"; а.с.4-6). Позивач, згідно її паспорту №000419823, що виданий органом №5129 27.03.2017р. і дійсний до 27.03.2027р., є [PERSON], 02.01.1987р.народження, громадянкою України (а.с.3). Відповідач, згідно його паспорту №2917803936, що виданий 25.05.2017року підрозділом 400-031 Відділу УФМС Росії по Калужській області в м.Калуга, РФ, - є [PERSON], 06.06.1981р.народження, громадянином РФ. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Від цього шлюбу сторони мають сина [PERSON], 02.10.2007р. народження (свідоцтво про його народження серії І-ЖД №104594, видане 20.10.2007року Відділом реєстрації актів цивільного стану Болградського районного управління юстиції Одеської області, а/з №183; а.с.7). \~ \~ \~ \~Сторони стверджують, що спору між ними про місце проживання дитини немає, надали суду заяви, якими просять не надавати їм строку для примирення, бажаючи розірвання шлюбу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Беручи до уваги фактичні взаємовідносини сторін, наполягання сторін на задоволенні позову, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, оскільки вони продовжувати шлюбні відносини не бажають, позивач стверджує у заяві, що сторони фактично не проживають разом, відповідач не заперечує проти задоволення позову, спору між сторонами про місце проживання\~дитини, з представлених суду відомостей, - не вбачається. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки, незгода будь-кого зі сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання їх права вимагати розірвання шлюбу, тому, враховуючи зазначене, суд дійшов висновку щодо задоволення позовних вимог про розірвання цього шлюбу, що не суперечить вимогам законодавства України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

11.08.2020 р. до Літинського районного суду Вінницької області адвокат Заєць Б.В. звернувся до суду із заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення з огляду на те, що у винесеному рішенні не вказано кадастровий номер земельної ділянки на яку визнано за [PERSON] право власності. Сторони в судове засідання не з`явилися, що не є перешкодою розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Вивчивши заяву та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що заява про ухвалення додаткового рішення підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно п. 1 ч. 1ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. 18.05.2020 р. Літинським районним судом Вінницької області було задоволено позов та визнано за [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] право власності на будинковолодіння, яке складається з житлового будинку літ."А" загальною площею 49,5 кв.м., житловою площею 37,9 кв.м., допоміжною площею 11,6 кв.м., прибудови літ. «а1», тераси літ. «а2», сарая літ. «Б», сарая літ. «б1», літньої кухні літ. «В», сарая літ. «Г», погріба з шиєю літ. «п/Г,ш/п», вбиральня літ. «Д», ворота з хвірткою №1, огорожа №2, що розташовані за адресою по [ADDRESS] та право власності на земельну ділянку для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1920 га, яка розташована на території Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області та належала [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №017072 виданому 18.03.2003 року Літинською РДА (а.с.53-55). Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВН №017072 виданому 18.03.2003 року Літинською РДА (а.с.47) кадастровий номер земельної ділянки для товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1,1920 га, яка розташована на території Селищенської сільської ради Літинського району Вінницької області - 0522486200:01:000:0266. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.08.2020 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 20.05.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №338. Після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити прізвище " [PERSON] ". Свої вимоги позивач мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв`язку з втратою однин до одного почуття любові та поваги, втрати взаєморозуміння. Спільне господарство подружжям не ведеться, сімейні відносини припинені. Ухвалою судді від 16.10.2020 року відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до судового засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони 20.05.2014 року уклали шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане 20.05.2014 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції. Від даного шлюбу не мають неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 3 Сімейного кодексу України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з приписами ст. 56 Сімейного кодексу України, кожна особа має право припинити свої шлюбні відносини. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Спільне життя у сторін не склалося у зв`язку з втратою почуття любові та поваги один до одного. Сторони спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Встановлене свідчить, що подальше спільне життя сім`ї неможливе, отже збереження шлюбу суперечить інтересам обох із подружжя. Тому на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України слід постановити рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

11.09.2013 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 18.01.2007 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 7000,00 грн. зі сплатою 36,00 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31.07.2013 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 23356,85 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглядати справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 18.01.2007 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 7000 грн. зі сплатою 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості по кредиту, а також комісії. (а.с. 8-13) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. При цьому судом встановлено, що отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 31.07.2013 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 6165,51 грн.; відсоткам за користування кредитом - 11841,66 грн.; по комісії - 3761,26 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1088,42 грн. (а.с. 5-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 23356 грн. 85 коп., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

11.09.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 08 липня 2011 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народилися син [PERSON], 22.09.2011р.н., та дочка [PERSON], 04.04.2015р.н. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та несумісні характери На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, тому за наведених обставин шлюб з відповідачем носить формальний характер. Подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам сімї, робить неможливим примирення з відповідачем в звязку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судове засідання [PERSON] не зявилася. В поданій до суду заяві просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив шлюб розірвати, розгляд справи проводити у його відсутності. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сімя розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка визнає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач надав згоду на розірвання шлюбу. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved