Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-12 00:00:00

Позивачка просить постановити рішення, яким поданий нею позов задовольнити, постановивши проводити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] на користь неї, [PERSON] , на утримання їх неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] , сина - [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 2500,00 гривень на кожну дитину, які стягувати щомісячно з часу звернення в суд з даним позовом і до досягнення дітьми повноліття, з проведенням індексації відповідно до закону. Свої вимоги мотивує тим, що вона, [PERSON] , перебуває у зареєстрованому шлюбі з громадянином [PERSON] . Шлюб між ними зареєстровано 05 червня 2003 року. За час спільного сімейного проживання в них народились двоє дітей: син - [PERSON] , [INFO] , та син - [PERSON] , [INFO] . В них з відповідачем сімейне життя не склалося. На протязі останніх років відносини між ними поступово погіршувалось. З вини відповідача між ними постійно виникали сімейні суперечки, які призводили до конфліктів, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Вони проживають окремо. Їх неповнолітні діти проживають разом з нею в с.Княжолука. Вона піклується про синів, старається забезпечити їх усім необхідним і дбає про їх благополуччя. Однак витрати для виховання та прожиття дітей є досить значні, дані потреби вона намагається забезпечити. Проте, вона перебуває у доволі скрутному матеріальному становищі та забезпечити в повній мірі потреби дітей, а саме: калорійне харчуванням, одяг відповідно до їх віку та витрати на навчання старшого сина - їй важко. Син [PERSON] є студентом 1-го курсу на денній контрактній формі навчання Івано-Франківського коледжу Львівського НАУ . На навчання сина нею оплачено більше 10 тис грн. за перший семестр , в грудні 2020р. необхідно також оплатити кошти в сумі близько 10тис.грн. Утримання дітей, надання їм матеріальної допомоги є обов`язком батьків. Дитина повинна бути забезпечена належним рівнем життя, необхідним для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, який не може бути меншим від прожиткового мінімуму. Ці потреби мають забезпечити обоє батьків. Відповідач є дієздатною особою працездатного віку, інших утриманців не має, працює за кордоном, тому може і зобов`язаний допомагати своїм дітям матеріально. Діти проживають з нею, відповідач перебуваючи у працездатному віці, має можливість працювати та сплачувати аліменти на утримання дітей до досягнення ними повноліття, і з цих підстав вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Позивачка [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, хоч про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому Законом порядку, подала заяву (а.с.20), згідно якої просить справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання [PERSON] та [PERSON] розглядати без її присутності. Позов підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , в судове засідання на повторний виклик не з"явився, причину своєї неявки суд не повідомив , від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, хоч про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому Законом порядку, про що свідчать: оголошення на офіційному веб-сайті Долинського районного суду за веб-адресою : dl.if.court.gov.ua. про виклик в судове засідання (а.с. 24,30) , у встановлений судом строк, відзиву на позовну заяву не надав. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] , у встановлений законом строк відзиву на позовну заяву до суду не подано, суд, відповідно до положень ст.280 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів . Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що в матеріалах справи достатньо даних, для вирішення спору. Даний позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції , передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ст. 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.183 СК України визначено, що у випадку, коли платник аліментів має нерегулярний дохід, частину доходу отримує в натурі, або за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч.3 ст.12, ч.1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень , крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі і за час спільного проживання у них народилося двоє дітей: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.11.2020 року (а.с.6), копією повторного свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 05.11.2020 року (а.с.8), копія повторного свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 05.11.2020 року (а.с.9). На даний час між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, що привело до припинення між ними сімейних відносин, розпаду їх сім`ї, їх діти проживають разом з матір`ю та перебувають на її утриманні. Відповідач на даний час офіційно не працює та не має стабільного доходу. Підробляє на сезонних роботах за межами України. Оскільки відповідач офіційно не працевлаштований та немає постійного доходу та регулярного заробітку, то суд, враховуючи обставини визначені ст.182 СК України і роз`яснення, що містяться у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 3 від 15 травня 2006р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", прийшов до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого ч.5 ст.157 цього Кодексу. Таким чином, суд приходить до переконання, що оскільки утримання неповнолітніх дітей є обов`язком батьків, а відповідач [PERSON] , добровільно не надає в достатній мірі матеріальну допомогу , хоча може та зобов`язаний її надавати, позов [PERSON] , про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення. Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище позивачки [PERSON] , матеріальне становище відповідача [PERSON] , те, що він тимчасово не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та приходить до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» , ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 2000,00 гривень, на кожну дитину щомісячно. Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 141 ЦПК України. На підставі ст. ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved