Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

29 червня 2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача - товариства з обмеженою відповідальністю "Веселе-Агро" (далі- ТзОВ "Веселе-Агро") про розірвання договору оренди землі та стягнення орендної плати. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01 грудня 2015 року між нею та відповідачем був укладений договір оренди землі № 2283 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на 7 років, зі сплатою орендної плати в розмірі 2174, 36 грн. на рік, що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Відповідач користується її земельною ділянкою з 12 січня 2012 року, проте офіційно договір був укладений лише у 2015 році, а тому повинен сплатити їй орендну плату за три роки, виходячи з розміру орендної плати за рік в сумі 2174,36 грн., всього - 6523,08 грн., проте відповідач умови договору не виконав. Просить розірвати договір оренди землі № 2283, укладений між нею та ТзОВ "Веселе-Агро" 01 грудня 2015 року, та стягнути з відповідача орендну плату в розмірі 6 523, 08 грн., а також судові витрати у справі. Позивач у судовому засіданні позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що відповідач не виконує умови договору, не сплатив їй орендну плату, при укладенні договору на неї чинився тиск зі сторони представників відповідача, вона має намір укласти договір оренди даної земельної ділянки з іншим орендарем, а тому просить розірвати договір. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав повністю та пояснив, що будь-якого тиску на позивача при укладенні договору оренди не чинилося, ТзОВ "Веселе-Агро" належним чином виконує обов'язки за спірним договором, а саме: земельна ділянка використовується за цільовим призначенням, орендна плата за 2016 рік нарахована та виплачена позивачу за її заявою у розмірі, більшому, ніж передбачено умовами договору, підстав для розірвання договору не має. Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства, що знаходиться на території Білопільської сільської ради Локачинського району, площею 2,8159 га, кадастровий номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 08 вересня 2015 року (а.с.8). 01 грудня 2015 року сторони уклали договір оренди землі № 2283, відповідно до якого позивач передала в оренду ТзОВ «Веселе-Агро» для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належну їй вказану вище земельну ділянку строком на 7 років (а.с.5-7). Згідно із п. 9 акту приймання-передачі земельної ділянки, що є додатком до договору № 2283 від 01 грудня 2015 року, земельна ділянка вважається переданою у строкове платне користування орендарю в день державної реєстрації права оренди (а.с.7 на звороті), що відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про оренду землі». Відповідно до витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно договір оренди землі № 2283 від 01 грудня 2015 року, укладений між [PERSON] та ТзОВ «Веселе-Агро», зареєстрований 09 квітня 2016 року (а.с.36-38). Як вбачається з умов договору, орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі готівкою через касу орендаря з письмовим підтвердженням орендодавцем факту одержання готівки в день її одержання у строк до 31 грудня кожного року оренди. Розмір орендної плати у рік становить 2 174,36 грн., що складає 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка станом на 01 січня 2015 року становить 72 478,80 грн. (п.п. 2.4, 4.1, 4.3 договору). Пунктом 12.4 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. До обов?язків орендаря згідно із договором входить: своєчасно вносити орендну плату за користування земельною ділянкою; використовувати земельну ділянку за її цільовим призначенням відповідно до договору; дотримуватися по відношенню до земельної ділянки режиму використання земель сільськогосподарського призначення у відповідності з вимогами чинного законодавства України; повернути орендодавцю орендовану земельну ділянку після закінчення оренди, якщо інше не передбачено цим договором або не погоджено сторонами у письмовій формі (п.9.3 договору). За ч.1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що зобов'язаннямає виконуватися належним чином відповідно до умов договорута вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаївділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (ч.2 ст. 598 ЦК України). У відповідності до ст. 24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати, а згідно із ст.25 вказаного закону орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно із ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених ст.ст. 24, 25 цього Закону, та умов договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Статтею 15 Закону України «Про оренду землі» визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі, зокрема, це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. Обґрунтовуючи позовні вимоги про розірвання договору оренди землі, позивач посилається на порушення відповідачем умов договору щодо сплати орендної плати. Зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, договір між сторонами укладено 01 грудня 2015 року, правові наслідки за ним виникли з моменту його державної реєстрації - 09 квітня 2016 року, а 16 червня та 07 липня 2016 року позивач за її письмовою заявою від 23 травня 2016 року отримала від ТзОВ «Веселе-Агро» орендну плату за спірним договором за 2016 рік на загальну суму 3 304,82 грн., що підтверджується відомостями на виплату грошей № 80 від 16 червня 2016 року та № 107 від 07 липня 2016 року (а.с.25, 39-40). Згідно із ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведено будь-якими належними та допустимими доказами факту вчинення на неї тиску при укладенні спірного договору. Підписання договору № 2283 від 01 грудня 2015 року та відомостей на виплату грошей нею не оспорюється. Судом встановлено, що з 2012 року ТзОВ «Веселе-Агро» дійсно користувалося спірною земельною ділянкою, площею 2,8159 га, як невитребуваною на підставі договору оренди землі № 23 від 01 грудня 2011 року, укладеного між відповідачем і Локачинською районною державною адміністрацією, та зареєстрованого у встановленому законом порядку, зі сплатою орендної плати на рахунок Локачинської РДА (а.с.29-35). Після витребування даної земельної ділянки позивачем та оформлення нею права власності, договір оренди земельної ділянки був укладений з останньою. Таким чином, порушення відповідачем своїх зобов?язань перед позивачем по договору оренди землі № 2283 від 01 грудня 2015 року не встановлено, наявність заборгованості по орендній платі позивачем не доведено, підстави для розірвання вказаного договору, передбачені законом та умовами договору, а також стягнення орендної плати, відсутні. Посилання [PERSON] на те, що вона має намір укласти договір оренди даної земельної ділянки з іншим орендарем, тому просить розірвати договір із ТзОВ «Веселе-Агро», не береться до уваги судом, позаяк зазначена обставина порушує права та інтереси відповідача, який у відповідності до умов договору сплатив позивачу орендну плату за 2016 рік, користується землею за цільовим призначенням та не бажає достроково розривати договір. Враховуючи наведене, в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed