Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом де зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на житло, є власником житлового будинку [ADDRESS]. Крім нього в будинку зареєстрований відповідач, але з 07 червня 2015 року і по теперішній час вона у спірному будинку не мешкає, витрат по оплаті комунальних послуг не несе. Тому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірному домоволодінні. Позивач у судове засідання не з"явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. На підставі положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як передбачено ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ст.156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угод про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах та утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналогічні вимоги містяться і ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України. Як передбачено ст.163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обов'язків за договором найму жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача та членів його родини за ними зберігається спірне житлове приміщення протягом шести місяців. Як встановлено у судовому засіданні, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 25.02.2004 року Першою державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області за реєстровим №3-259, зареєстрованого по праву власності в КП "ХРБТІ" 02 березня 2004 року в реєстровій книзі за №11 за реєстровим №1336, що підтверджується копією свідоцтва та копією Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно за №2967867 від 02.03.2004 року житловий будинок, який розташований за адресою: [ADDRESS], належить - [PERSON], позивачу по справі (а.с.8-9). З копії будинкової книги на будинок [ADDRESS], вбачається, що у зазначеному будинку зареєстровані - [PERSON] - позивач по справі, [PERSON] - відповідач (а.с.6-7). Як вбачається з акту, складеного депутатом Бабаївської селищної ради Харківського району Харківської області [PERSON] в будинку [ADDRESS] зареєстрована, але в спірному будинку з 07 липня 2015 року не мешкає, її особистих речей в будинку не має (а.с.4). З довідки, виданої виконавчим комітетом Бабаївської селищної ради №828 від 10.05.2016 року вбачається, що на підставі будинкової книги, у спірному домоволодінні зареєстрований [PERSON] - позивач по справі, та [PERSON] - відповідач. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про те, що відповідач [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням у спірному житловому будинкі. У відповідності з вимогами ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме - судовий збір у розмірі 551 грн.20 коп. На підставі вищевикладеного, ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст.71, 156, 163 ЖК України,

Outcome: approved