Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-21 00:00:00

04 жовтня 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та розірвання шлюбу. Мотивуючи свої вимоги тим, що 06 березня 2014 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 20. Відвказаного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та в сімї склалася психологічна несумісність, яка призводила до постійних сварок та конфліктів. Фактичні шлюбні відносини між ними припиненні в липні 2018 року. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим, оскільки між ними втрачено почуття поваги та любові. З відповідачем вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Крім того, на сьогоднішній день їх діти : [PERSON] та [PERSON] проживають біля неї і перебувають на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча вона вважає, що може її надавати, оскільки є фізично здоровим, працездатним, та працює за приватним наймом, інших дітей не має, утримання за виконавчими документами з нього не проводяться. Вона не працює, зайнята доглядом за меншим сином. У зв`язку з викладеним вона не може самостійно, на належному рівні забезпечити дітей, а невиплата відповідачем аліментів- позбавляє їх засобів нормального існування. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 06 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 20.Після розірвання шлюбу просить залиши за собою прізвище « [PERSON] ». Малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] залишити проживати з нею. Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі, а саме по 1300,00 грн. на місяць на кожну дитину, починаючи з 28.09.2018 року і до досягнення старшою донькою повноліття, тобто до [INFO] . А також стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у сумі 704,80 грн. та на отримання професійної правничої допомоги у сумі 550,00 грн. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього витрат на професійну правочину допомогу. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстрації служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 20, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 06 березня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ширяївського районного управління юстиції в Одеській області. Від спільного життя мають неповнолітніх дітей: дочку [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з липня 2018 року, і однією сім`єю на даний час не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України " Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення в Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають з позивачкою [PERSON] , що підтверджується довідкою № 405 від 18.09.2018 року виданою Старомаяківською сільською радою Ширяївського району Одеської області. Позивач сама не може утримувати неповнолітніх дітей та нести одноособово витрати пов`язані з їх утриманням, відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дочки. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ч. 2 ст. 182 СК України). Оцінюючи всі зібрані по справі докази, враховуючи інтереси дітей для забезпечення стабільних та гармонійних умов їх життя, їх повного та всебічного розвитку, матеріальний та сімейний стан платника аліментів та одержувача аліментів, а також визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку, що [PERSON] має задовільний стан здоров`я, не має інших дітей та аліменти більше нікому не сплачує, має можливість сплачувати аліменти на користь [PERSON] , на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1300,00 грн., щомісячно, на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 04.10.2018 року і до досягнення найстаршою дочкою [PERSON] , [INFO] повноліття, а саме до [INFO] року. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір по 704,80 грн. щодо вимоги майнового характеру ( стягнення аліментів) та не майнового характеру ( розірвання шлюбу ) на користь позивача [PERSON] , які задоволені судом, тобто в розмірі 1409,60 грн. Крім того, позивачем [PERSON] заявлено вимогу щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 550,00грн. на її користь. Враховуючи, що відповідачем визнано вимоги позивача на стягнення з нього вищевказаних витрат, суд приходить до висновку про їх задоволення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved