Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

12.06.2019 до Вінницького районного суду Вінницької області з позовом звернулась заявою [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина. 24.06.2019 судом відкрито провадження даній у справі та з урахуванням ч. 4 ст. 19 ЦПК України та судом вирішено справу розглянути у порядку спрощеного провадження. Сторони не подавали клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні. Свій позов мотивує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який за рішенням суду було розірвано . Вказує, що в період шлюбу в сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, в даний час відповідач проживає окремо і не надає в добровільному порядку кошти на утримання їх неповнолітнього сина. Вона зверталася до відповідача з проханням надавати кошти на утримання дитини, але до теперішнього часу регулярної і необхідної допомоги від нього вона не отримує. Вказує, що [PERSON] є фізично здоровий, інших утриманців не має, працює офіційно має стабільний дохід в Литовській Республіці, але точна назва його підприємства та посада їй невідома. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ј частки всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 гривень. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, однак вона та представник позивача [PERSON] надали до суду заяви в якій зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, просять його задовольнити та розглядати справу у її відсутність та у відсутність позивача, в разі неявки відповідача, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] двічі в судове засідання не з`явився, по невідомим суду причинам, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв`язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовна заява обґрунтована та така, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом установлено, що 24.11.2007 між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.02.2017 було розірвано (а.с.6). [INFO] в сторін народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить копія свідоцтва про народження дитини (а.с.5). Дитина проживає разом із позивачем, та перебуває на її утриманні, що підтверджується, довідкою, виданою відділом соціального захисту населення Вороновицької селищної ради Вінницького району від 10.06.2019 №772 (а.с.9). Застосовуючи норми матеріального і процесуального права суд виходить з наступного. Судом установлено, що між сторонами не досягнуто домовленості щодо утримання малолітньої дитини. Обставин, які б доводили необхідність звільнення відповідача від обов`язків утримувати дитину, судом не встановлено. Відповідно до частини 1 ст. 141 СК мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до положень ст.180 Сімейного Кодексу України на батьків покладений обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно вимог ч.ч. 1-3 ст. 181 СК, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи матеріальне становище дитини, яка проживає із позивачем та перебуває на її утриманні, позивача, яка є працездатного віку, також суд враховує матеріальне становище відповідача, зокрема те, що він зі слів позивача є фізично здоровою людиною, працездатного віку, не є особою з інвалідністю, інших осіб на утриманні не має, працює неофіційно, а тому суд вважає , що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Тому, суд дійшов висновку, що позов позивача підлягає задоволенню та стягненню з відповідача, на користь позивача аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття . Крім того, суд звертає увагу сторін у справі, що відповідно до положень ч.1 ст. 192 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому, аліменти на дитину необхідно стягувати починаючи з дня пред`явлення позову, тобто з 12.06.2019 і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Також, згідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подачу даного позову, він підлягає до стягненню в дохід держави з відповідача у розмірі 768,40 гривень. Крім цього, в своєму позові позивач просить суд стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу в сумі 3 000 гривень. В обгрунтування заявленої суми на надання правничої допомоги в розмірі 3 000 гривень позивачем надано договір про надання професійної правничої допомоги від 12.06.2019 , укладений між позивачем [PERSON] та адвокатом Галіциною В.В. (а.с.12); опис робіт ( наданих послуг) виконаних адвокатом від 12.06.2019, з якого убачається, що за юридичну консультацію з приводу стягнення аліментів, підготовку позовної заяви, підготовку заяви про витребування доказів у даній справі позивачем сплачено адвокату за послуги 3000 грн. (а.с.14), про що також свідчить квитанція № 36, з якої убачається, що адвокатом Галіциною В.В. отримано від позивача гонорар в сумі 3000 гривень (а.с.13). Відповідно до ч.1 -6 ст. 137 ЦПК витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. З огляду на вищезазначені обставини, суд вважає, що відповідачем [PERSON] не доведено неспівмірність витрат послуг адвоката за надання правничої допомоги по даній цивільній справі, суд вважає, що заявлена сума судових витрат на професійну правничу допомогу є пов`язана з розглядом справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, тому витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 гривень підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Крім цього, суд вважає за необхідне роз`яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved