Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

04 квітня 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Орган опіки та піклування виконавчого комітету Кременчуцької районної ради Полтавської області про заміну способу стягнення аліментів. 1.Короткий зміст позовних вимог [PERSON] : Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31.01.2013 року, вирішено стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання двох малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей, тобто до досягнення ними віку вісімнадцяти років. На сьогоднішній день сума аліментів 750 грн. на двох дітей є дуже не значною та її не вистачає на задоволення потреб дітей. На даний час сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, так як згідно ч. 2 ст.182 Сімейного кодексу розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для убезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» закріплено становити у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2018 року - 1492 гривні, з 1 липня - 1559 гривень, з 1 грудня - 1626 гривень; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. На даний час відповідач має постійну роботу, хоча офіційно не працевлаштований та аліменти, встановлені в твердій грошовій сумі сплачує добровільно через відділ ДВС. \~ \~ \~ \~На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: - змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Кременчуцького районного суду від 31.01.2013 року та стягувати з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] , [INFO] на утримання двох малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини заробітку /доходу/, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. 2.Позиції сторін щодо предмету спору: 2.1. Відзив відповідача Крот А.В. на позов: 23 травня 2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, який обґрунтовував тим, що позивач звернулася з позовною заявою про зміну способу стягнення аліментів, де просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягується з Відповідача, на 1/3 частину заробітку/доходу/ щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Позивач звертаючись з вимогою про зміну способу стягнення аліментів, фактично просить суд збільшити розмір аліментів, який стягується на утримання дітей за рішенням суду, а не просто змінити спосіб стягнення аліментів. Однак Позивачем не надано жодного доказу, що у відповідача або у позивача змінилися обставини вказані в ч. 1 ст. 192 СК України, тобто відбулася зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них з моменту прийняття рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2013 року у справі №1614/3152/12, що можуть бути підставою для збільшення розміру аліментів. В свою чергу, посилання Позивача про те, що вона одна виховує дітей, діти часто хворіють (про що не надано жодного доказу), що їй нібито допомагає лише її безробітна матір, не є підставою для зміни розміру аліментів у розумінні ст. 192 СК України. Наразі він з дружиною виховує доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . Звертав увагу суду на ту обставину, що його матеріальний стан з моменту винесення рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2013 року у справі №1614/3152/12 та його стан здоров`я суттєво погіршилися. Так, у липні 2017 року він отримав травму колінного суглобу. Основний діагноз: свіжий повний відрив передньої хрещеної зв`язки від стегнової кістки, повздовжній розрив заднього рогу та тіла зовнішнього меніску по типу ручки лінійки із зміщенням фрагменту у між виростковий простір та блоком колінного суглобу, повздовжньо-горизонтальний розрив заднього рогу внутрішнього меніску правового колінного суглобу із явищем передньо-медіальної нестійкості та гемосиновіїту. Внаслідок чого йому провели планову операцію на правому колінному суглобі. Тому ним було витрачено багато коштів на операцію та лікування, на підтвердження чого надав наступні докази: Рахунок на оплату №221 від 24.07.2017 року - набір фіксаторів для пластики передньої хрестоподібної зв`язки ( ціна 18 400,00 грн.) та чеки ПАТ «ПриватБанк» на оплату рахунку від 26.07.2017 року; Копії квитанції про оплату лікарських засобів на загальну суму 3581,24 грн.; Копія квитанції №31/4 від 28.07.2017 року, що підтверджує, лікування у лікарні на суму 5 348,88 коп., копія квитанції від 21.07.2017 NQ30/25 щодо проходження ЕКГ - на суму 80 грн.59 коп. Після травми він ще був також вимушений відвідувати лікаря ортопеда-травмотолога, з консультативних висновків якого від 14.07.2017 р., 17.07.2017р., 19.07.2017р., 31.07.2017р., 09.08.2017р., 12.09.2017р., 23.09.2017 р.,27.09.2017 р., вбачається, що йому обмежено фізичне навантаження Його донька - [PERSON] , [INFO] , також досить часто хворіє, що потребує додаткових затрат на лікарські засоби для дитини. Протягом 2015 року витрачено 9752,00 грн.; Протягом 2016 року витрачено 12 005,00 грн.; Протягом 2017 року витрачено 7238,00 грн.; Протягом 2018 року витрачено 1708,00 грн. Він не має постійної роботи, іноді трохи підробляє. Так, згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків станом на 16.05.2018 р., у період з 1 кварталу 2017 року по 4 квартал 2017 року зазначено лише про його доходи, що отримані в ТОВ «АГРОФІРМА КАМ`ЯНКА» у сумі 1298,52 грн. Згідно Довідки Кременчуцького міськрайонного центру зайнятості від 15.05.2018 року, на обліку як безробітний він не перебуває. Відповідно до довідки від 16.05.2018 року № 329 Кременчуцького об`єднаного управління ПФУ Полтавської області на обліку він не перебуває. Його дружина [PERSON] , також наразі тимчасово не працює, на обліку як безробітня не перебуває, пенсію не отримує. \~ \~ \~ \~ В свою чергу, таке збільшення розміру аліментів призведе до того, що йому, як непрацюючій особі будуть нараховувати у виконавчій службі заборгованість зі сплати аліментів з визначення середньої заробітної плати працівника для цієї місцевості. За інформацією, що зараз є чинною на сайті Головного управління статистики у Полтавській області http://www.pl.ukrslat.gov.ua/ за IV квартал 2017 року нараховано в середньому працівнику по м. Кременчук - 7556,00 грн. У разі задоволення позову, розмір аліментів, який він змушений буде сплачувати, виходячи із даних Державної служби статистики України, складає: 7556,00x1/3 = 2 518,67 грн. Але оскільки він перебуває у скрутному матеріальному становищі, я не має можливості сплачувати такий розмір аліментів. Такий розмір аліментів, враховуючи вказані обставини для нього зараз непомірний. З вищевикладеного вважає, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. 2.2. Відповідь позивача [PERSON] на відзив. 06 серпня 2018 року на адресу суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив, яку зокрема обґрунтувала тим, що в житті її сім`ї сталися зміни, які дають підстави для зміни способі стягнення та збільшення розміру стягуваних аліментів. Під час огляду у лікаря-стоматолога у доньки [PERSON] виявлено радикулярну кісту нижньої щелепи, що потребує тривалого лікування як шляхом хірургічного втручання, так і медикаментозно, для чого необхідно додаткові грошові кошти. При проходженні курсу лікування нею було здано комплекс аналізів в лабораторії «ІНВІТРО», вартість яких склала 4225,00 грн. Згідно довідки від 15.06.2018 року № 01-23/355, виданої Кременчуцькою загальноосвітньою школою 1-111 ступенів, [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі, і за 2017-2018 навчальний рік оплата за її харчування склала 1800 грн., Під час обстеження, що мало місце 03.01.2018 року у доньки [PERSON] , виявлено хронічні захворювання: дифузні зміни печінки; заломлення жовчного міхура порушення серцевого ритму, фібромо кістозна мастопатія молочної залози, захворювання лівої нирки у вигляді нефролітіазу. Вказані хвороби також потребують постійного лікування, профілактики та значних матеріальних затрат (УЗД органів черевної порожнини, молочних залоз та нирок додається). Витрати на лікування (на придбання медикаментів) становить загальну суму 9042,70 грн. На сьогоднішній день вона не працює, та допомоги по безробіттю не отримує, що ускладнює повноцінне утримання дітей. 2.3. Заперечення представника [PERSON] [PERSON] на відповідь на відзив. 31.07.2018 року на адресу суду від представника [PERSON] [PERSON] надійшло заперечення на відповідь на відзив, яке зокрема обґрунтувала тим, що [PERSON] на підтвердження змін, які відбулися у неї з моменту винесення рішення надала зокрема наступні докази: - [PERSON] з медичної картки хворого [PERSON] , направлення на потологістологічне дослідження [PERSON] ; довідка про здачу лабораторних аналізів від 04.06.2018 р. [PERSON] УЗИ органів черевної порожнини, молочної залози, нирок, що не є доказами погіршення стану здоров`я позивача або погіршення її матеріального стану, а свідчить лише про проходження Позивачем медичного обстеження. Крім цього, Витрати, які здійснюються [PERSON] на дітей покриваються сплачуваними аліментами на дітей, оскільки [PERSON] стабільно сплачує аліменти. 2.4. Пояснення третьої особи [PERSON] : 25 лютого 2019 року від третьої особи [PERSON] надійшло пояснення на позов, в задоволенні якого просила відмовити, оскільки вважає, що таке збільшення розміру аліментів, буде суперечити інтересам їхньої з [PERSON] доньки [PERSON] , яка також має відповідне право на забезпечення гармонійного розвитку. Матеріали справи також не містять доказів щодо погіршення стану здоров`я позивача з моменту винесення рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2013 року у справі №1614/3152/12. Копії висновків окремих лікарів свідчать лише про проходження певного медичного обстеження. 3.Позиція суду: Відповідно до основних положень про докази, закріплених у ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 3.1. Неоспорювані сторонами обставини справи: 31 січня 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області розглянуто справу № 1614/3152/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, відповідно до рішення якого, вирішено: -\~стягувати з\~ [PERSON] , [INFO] , уродженця\~с. Кам`яні Потоки Кременчуцького району Полтавської області на користь [PERSON] , [INFO] на утримання двох малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень, щомісячно, починаючі з дня набрання рішенням суду законної сили і до повноліття дітей, тобто до досягнення ними віку вісімнадцяти років. Вказаним рішенням також встановлено, що після прийняття рішення, 22 серпня 2012 року (про стягнення аліментів) позивач уклав шлюб з [PERSON] та [INFO] у другому шлюбі народилась дочка [PERSON] , батьком якої є [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] , виданим 22.08.2012 року центральним відділом РАГС та свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER] , виданим 09.10.2012 року Автозаводським відділом РАГС Кременчуцького МУЮ, тому зокрема ці обставини стали підставою для зменшення розміру аліментів з 1000 гривень до 750 гривень. 3.2. Позиція суду щодо можливості зміни способу стягнення аліментів: У ч.1 ст.192 СК встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з п.23 постанови Пленуму ВСУ «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст стст.181, 192 СК, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК). Стаття 192 СК тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду в частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених із зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК, а й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Таким чином, суд при вирішені даного спору керується не тільки самою можливістю зміни способу стягнення аліментів, але ї можливістю сплати відповідачем аліментів у зміненому розмірі. 3.3. Позиція суду щодо визначення розміру аліментів: [PERSON] в обґрунтування своїх позовних вимог зазначала, що призначені аліменти за рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31.01.2013 року по справі №1614/3152/12, в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень на двох дітей є дуже не значною та її не вистачає на задоволення потреб дітей. У зв`язку з цим вважала необхідним замінити розмір присуджених аліментів з 750 гривень на 1/3 частину заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Відповідно до\~ст.182\~СК України,\~суд при\~визначенні розміру\~аліментів зокрема\~враховує: 1)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини; 2)\~стан здоров`я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крот Андрій Васильович заперечуючи проти позову, вказував зокрема те, що він має непрацездатну дружину та малолітню дитину, [PERSON] , [INFO] . Звертав увагу суду на ту обставину, що його матеріальний стан з моменту винесення рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 31 січня 2013 року у справі №1614/3152/12 та його стан здоров`я суттєво погіршилися. Так, у липні 2017 року він отримав травму колінного суглобу. Основний діагноз: свіжий повний відрив передньої хрещеної зв`язки від стегнової кістки, повздовжній розрив заднього рогу та тіла зовнішнього меніску по типу ручки лінійки із зміщенням фрагменту у між виростковий простір та блоком колінного суглобу, повздовжньо-горизонтальний розрив заднього рогу внутрішнього меніску правового колінного суглобу із явищем передньо-медіальної нестійкості та гемосиновіїту. Внаслідок чого йому провели планову операцію на правому колінному суглобі. Тому ним було витрачено багато коштів на операцію та лікування, на підтвердження чого надав наступні докази: Рахунок на оплату №221 від 24.07.2017 року - набір фіксаторів для пластики передньої хрестоподібної зв`язки ( ціна 18 400,00 грн.) та чеки ПАТ «ПриватБанк» на оплату рахунку від 26.07.2017 року; Копії квитанції про оплату лікарських засобів на загальну суму 3581,24 грн.; Копія квитанції №31/4 від 28.07.2017 року, що підтверджує, лікування у лікарні на суму 5 348,88 коп., копія квитанції від 21.07.2017 NQ30/25 щодо проходження ЕКГ - на суму 80 грн.59 коп. Після травми він ще був також вимушений відвідувати лікаря ортопеда-травмотолога, з консультативних висновків якого від 14.07.2017 р., 17.07.2017р., 19.07.2017р., 31.07.2017р., 09.08.2017р., 12.09.2017р., 23.09.2017 р.,27.09.2017 р., вбачається, що мені обмежено фізичне навантаження Суд, надаючи оцінку цим поясненням, приходить до наступного висновку. Так, судом досліджено надані [PERSON] докази на підтвердження цих обставин, а саме: - консультативні висновки від 14 липня 2017 року, від 14 липня 2017 року, від 17 липня 2017 року, від 19 липня 2017 року, від 31 липня 2017 року, від 09 серпня 2017 року, від 21 серпня 2017 року, від 12 вересня 2017 року, від 23 вересня 2017 року, від 27 вересня від 2017 року. (а.с.40-42) - виписка із медичної картки стаціонарного хворого. (а.с.37) Зокрема з вказаних висновків вбачається, що [PERSON] отримав травму правого колінного суглобу, внаслідок чого йому було призначено відповідне лікування, зокрема необхідно було обмежити фізичне навантаження (на коліно), обмежити підйом важких предметів. З виписки із медичної картки стаціонарного хворого вбачається, що [PERSON] перебував на стаціонарному обстеженні з 23 липня 2017 року по 28 липня 2017 року. Відповідно до рекомендацій по цій виписці, зокрема [PERSON] рекомендовано пройти повторний огляд травматолога через 6 тижнів, тобто приблизно в середині вересня 2017 року. Відповідно до останнього обстеження, яке відбувалося 27 вересня 2017 року, йому призначено медикаментозне лікування на протязі 5 днів, та фізіотерапевтичне у виді магнітотерапії та лазеротерапії. Після цього, жодних доказів на продовження лікування [PERSON] не надано суду, що дає підстави вважати, що лікування закінчилось. В той час, [PERSON] звернулася до суду з позовом більше, ніж через півроку, тобто 04.04.2018 року, інших доказів на підтвердження стану погіршення здоров`я не надано, також витрати [PERSON] здійсненні у зв`язку лікуванням були понесені до пред`явлення позову, а тому суд не може врахувати вищезазначені обставини при визначенні розміру аліментів в даній справі. Крім цього, [PERSON] зазначав, що його донька - [PERSON] , [INFO] , також досить часто хворіє, що потребує додаткових затрат на лікарські засоби для дитини. Протягом 2015 року витрачено 9752 грн.; Протягом 2016 року витрачено 12 005 грн.; Протягом 2017 року витрачено 7238 грн.; Протягом 2018 року витрачено 1708 грн. Суд, надаючи оцінку цим поясненням, приходить до наступного висновку. Так, судом досліджено надані [PERSON] докази на підтвердження цих обставин, а саме квитанції на покупку медикаментів (а.с. 43- 59). Відповідно до ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що дитина [PERSON] хворіє певною хворобою та їй призначено лікування певними медичними препаратами, та те, що додані квитанції мають відношення саме до лікування дитини [PERSON] , не зважаючи на це, також неможливо встановити, що саме на лікування [PERSON] відповідач ніс відповідні витрати, а тому суд не може врахувати вищезазначені обставини при визначенні розміру аліментів. Також, [PERSON] зазначав, що він не має постійної роботи, іноді трохи підробляє. Суд, надаючи оцінку цієї обставини, зазначає, що у разі спору між батьками про спосіб виконання ними обов`язку утримувати дитину, суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів, так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у [PERSON] можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини Така позиція суду повністю узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеної в рішенні по справі № 554/9938/16-ц (провадження № 61-24430св18) від 24 січня 2019 року. Крім цього, [PERSON] є працездатною особою, може працевлаштуватися та отримувати кошти для виконання батьківських обов`язків у виді сплати аліментів, доказів щодо неможливості працевлаштування, тощо суду не надано. Також не надано доказів на підтвердження того, що дружина відповідача, в розумінні закону, є непрацездатною особою. Отже, у зв`язку з вищевикладеним, суд при визначенні розміру аліментів враховує лише те, що у [PERSON] наявна малолітня дитина. Відповідно до частин першої та другої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789XII (78912), у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно із частиною першою статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року визначено право кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, а також відповідальність батьків або осіб, які їх замінюють, за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Ч.2 ст.150 СК України визначено обов`язок батьків піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2019\~рік» встановлено такий прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. В той час, ч.2 ст.182 СК України передбачено, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.3 ст.182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Так, суд, досліджуючи доводи відповідача про те, що він не працює, а іноді підробляє, і надані докази про значні витрати, та пояснення третьої особи [PERSON] про те, що їм матеріальну допомогу надають її батьки, приходить до висновку, що [PERSON] має кошти для утримання дітей в більшому розмірі, ніж 750 гривень на двох дітей, оскільки понесені витрати не відповідають тій обставини, що в нього відсутні кошти внаслідок відсутності заробітку, в той час будь-яких доказів про джерело походження коштів, зокрема про допомогу коштами батьками суду не надано. Відповідно до відкритих даних Державної служби статистки України, середня заробітна плата за лютий місяць в 2019 року в Полтавській області складає 8823 гривні. Позивач заявила вимогу про 1/3 частину доходу (заробітку) на двох дітей, тобто 8823/3= 2941 гривня, в той час рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2027 гривень, на дві 4054 гривні. Тобто сума загальної вимоги менше, ніж та, яка рекомендована законодавством для рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. 4. Висновки за результатом розгляду справи. Так, 31 січня 2013 року Кременчуцьким районним судом Полтавської області розглянуто справу № 1614/3152/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, відповідно до рішення якого, вирішено: -\~стягувати з\~ [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання двох малолітніх дітей: дочки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 750 (сімсот п`ятдесят) гривень. В той час, у зв`язку зі змінами в законодавстві, мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на одну дитину - 1013 гривень 50 копійок, в той час на утриманні [PERSON] перебуває дві малолітні дитини, тому суму аліментів на двох дітей не може бути меншою, ніж 2027 гривень. Отже, раніше призначені аліменти в розмірі 750 гривень суперечать гарантованому мінімуму визначеного законодавством. Із обставин, які суд враховує під час визначення розміру аліментів, є лише те, що відповідач має іншу малолітню дитину, але наявність саме таких обставин не звільняє його як батька від обов`язку належно утримувати дітей від першого шлюбу. \~ \~ \~ \~ Так, позивач заявила вимогу про 1/3 частину доходу (заробітку) на двох дітей, тобто 8823/ 1/3 = 2941 гривня, в той час рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить 2027 гривень, на дві 4054 гривні. Сума загальної вимоги менше, ніж та, яка рекомендована законодавством для рівня життя дитини, достатнього для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, та для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, але суд при визначенні розміру аліментів враховує те, що на утриманні у відповідача перебуває інша малолітня дитина, тому суд, з урахуванням всього вищевикладеного, вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів в розмірі 1/3 частки підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 10 СК України, якщо певні сімейні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами або домовленістю (договором) сторін, до них застосовуються норми цього Кодексу, які регулюють подібні відносини (аналогія закону). Оскільки в діючому СК України не конкретизовано в якій саме частці визначається розмір аліментів, суд вважає необхідним застосувати до даного спору норму ч.5 ст. 183 СК України, відповідно до якої: той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, відповідач фактично має три дитини, тому загальний розмір аліментів в даному випадку становить 1/2 частку, тобто 1/6 на кожну дитину, таким чином 1/3 частка на двох дітей позивача не суперечить розміру аліментів установленому законом. На думку суду, саме така частка не буде суперечити інтересам всіх дітей відповідача та його непрацездатної дружини, та не порушуватиме права кожної дитини на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку, і для створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Суд роз`яснює, що відповідно до пункт 23 Постанови №\~3\~Пленуму Верховного\~суду України\~від 15\~травня 2006\~року «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України про\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» роз`яснює, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Відповідно до п.1 ч.1\~ст. 430 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved