Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

09 вересня 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 30 квітня 2009 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Берез-негуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 17. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам та інтересам дитини, в зв'язку з чим просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дитину залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною, та вважає можливим згідно ст.224 ЦПК України ухвалити заочне рішення за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Також, згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, а відповідач не з'явився у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази суд доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що 30 квітня 2009 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що зроб-лено відповідний актовий запис за № 17 ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами не склалися та фактично припинені, більше року вони проживають окремо, на примирення не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя жінки та чоловіка і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дитини, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved