Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

02.02.2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.01.2003 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦСУ Локачинського РУЮ, актовий запис № 1. Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. 25.08.2015 року їх шлюб було розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Угоди щодо добровільної сплати аліментів з відповідачем не досягнуто. Відповідач є працездатним і має можливість матеріально зебезпечувати дитину, інших аліментів, він не сплачує, стягнення за виконавчими листами з нього не проводиться. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина, у твердій грошовій сумі, щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона позовні вимоги підтримала повністю та уточнила їх, просить стягувати з відповідача на утримання сина аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення ним повноліття. Не заперечує щодо ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Будь-яких клопотань від нього не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. 03.01.2003 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований відділом ДРАЦСУ Локачинського РУЮ, актовий запис № 1, 25.08.2015 року їх шлюб було розірвано, що підтверджується копією рішення Локачинського районого суду (а.с.5). Від шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджуються копією свідоцтва про народження з якого вбачається, що відповідач [PERSON] є його батьком (а.с. 6). Судом встановлено, що відповідач не приймає належної участі в утриманні сина. Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1 та 2 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.1 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Таким чином, враховуючи положення вищезазначеної статті, суд вважає, що вимоги позивача щодо розміру аліментів є підставними, оскільки прожитковий мінімум на одну дитину є величиною достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору різних продуктів, товарів та послуг, однак, ця величина, не може застосовуватись для стягнення лише з відповідача, позаяк позивач також є працездатною особою і може заробляти певні кошти для утримання дитини. Тобто, обов'язок щодо утримання дітей слід розділити між батьками, з врахуванням їх стану здоров'я та матеріального становища. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2018 рік" прожитковий мінімум з 1 січня 2018 року на дітей віком від 6 до 18 років становить - 1860 грн. Враховуючи зазначене, а також положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України, відповідно до яких під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення і з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дитини з врахуванням розподілу між батьками обов'язку щодо їх утримання, тобто приблизно по 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, а саме 1000 грн. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн. Згідно з п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved