Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

05 вересня 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача з вищеназваною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», представником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (надалі по тексту - «позивач», «банк», «іпотекодержатель») та [PERSON] (надалі по тексту - «відповідач», «позичальник») було укладено кредитний договір №014/3466/28957/74 (надалі по тексту - «кредитний договір»), згідно п.п.1.1-1.4 якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 25 000,00 доларів США, а позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. Банк виконав свої зобов'язання щодо видачі грошей по кредиту за кредитним договором належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки №02 від 20 липня 2006 року. 03 червня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору (надалі по тексту - «додаткова угода»), відповідно до умов якої тимчасово, на період з 16 червня 2009 року до 15 травня 2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до додаткової угоди та її невід'ємною частиною. Згідно п.5.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язувався щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів. [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання по кредитному договору, внаслідок чого, станом на 27 грудня 2013 року утворилася заборгованість по кредиту у загальному розмірі - 22 645,97 доларів США, що в еквіваленті складає - 181 009,24 грн., що складається із: пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі - 1 419,10 доларів США, що в еквіваленті складає - 11 342,87 грн.; заборгованості за процентами у розмірі - 1 470,05 доларів США, що в еквіваленті складає - 11 750,11 грн.; поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі - 19 756,82 доларів США, що в еквіваленті складає 157 916,26 грн. 20 липня 2006 року, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банком було укладено з [PERSON] договір іпотеки №014/08/11-03/048/06 (надалі по тексту - «договір іпотеки»). Згідно п.1.1 договору іпотеки, іпотека забезпечує вимоги банку, що витікають з кредитного договору (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), укладеного між банком та [PERSON], умовами якого позичальник зобов'язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором та договором іпотеки. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, на першому поверсі п'яти поверхового житлового будинку, загальною площею 50,2 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., за реєстром №8167. Статтею 5 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо в момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки суми процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний відповідачем таким, що настав, що підтверджується отриманою ним вимогою про усунення порушень умов кредитного договору не виконаною у встановлений 60-денний строк, банк у відповідності до ст.5 договору іпотеки отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі вищевикладеного просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Представник позивача до початку розгляду справи надав заяву про розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що на позовних вимогах наполягає у повному обсязі та просив винести заочне рішення. Відповідач, який був належним чином повідомлений про розгляд цивільної справи, що підтверджується поштовими повідомленнями, що є в матеріалах справи, до судового засідання не з'явився, причини своєї неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надавав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача (відповідачів), який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд проаналізувавши письмові матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до положень ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України, письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), аза відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі і передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Виходячи із норм ст.24 ЗУ "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону. Відповідно до положень ст.38 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом продажу предмета іпотеки. Крім того, судом було встановлено наступні обставини у справі. Так, 20 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», представником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (а.с.26-29) та [PERSON] (а.с.23-25) було укладено кредитний договір №014/3466/28957/74 (а.с.10-13), згідно п.п.1.1-1.4 якого банк зобов'язався надати позичальнику кредит в розмірі 25 000,00 доларів США, а позичальник прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 12% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку. Банк виконав свої зобов'язання щодо видачі грошей по кредиту за кредитним договором належним чином, що підтверджується заявою на видачу готівки №02 від 20 липня 2006 року (а.с.18). 03 червня 2009 року між банком та позичальником було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої тимчасово, на період з 16 червня 2009 року до 15 травня 2010 року сторони домовились зменшити розмір щомісячного платежу по сплаті суми кредиту та змінити строк його сплати відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів, що є додатком до додаткової угоди та її невід'ємною частиною (а.с.14-17). Згідно п.5.1 кредитного договору [PERSON] зобов'язувався щомісячно, до 15 числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту та сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів. [PERSON] не виконував належним чином зобов'язання по кредитному договору, внаслідок чого, станом на 27 грудня 2013 року утворилася заборгованість по кредиту у загальному розмірі - 22 645,97 доларів США, що в еквіваленті складає - 181 009,24 грн., що складається із: пені за порушення строків повернення кредитних коштів та сплати відсотків у розмірі - 1 419,10 доларів США, що в еквіваленті складає - 11 342,87 грн.; заборгованості за процентами у розмірі - 1 470,05 доларів США, що в еквіваленті складає - 11 750,11 грн.; поточної заборгованості за кредитом, яка підлягає достроковому стягненню у розмірі - 19 756,82 доларів США, що в еквіваленті складає 157 916,26 грн. 20 липня 2006 року (а.с.6-9), з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банком було укладено з [PERSON] договір іпотеки №014/08/11-03/048/06 (а.с.19-21). Згідно п.1.1 договору іпотеки, іпотека забезпечує вимоги банку, що витікають з кредитного договору (а також усіх додаткових угод до нього, які можуть бути укладені до закінчення строку дії кредитного договору), укладеного між банком та [PERSON], умовами якого позичальник зобов'язаний повернути кредит, сплатити проценти за користування ним згідно умов кредитного договору, а також можливу неустойку у розмірі і у випадках, передбачених кредитним договором та договором іпотеки. Відповідно до п.1.2 договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, на першому поверсі п'яти поверхового житлового будинку, загальною площею 50,2 кв.м., житловою площею 29,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 липня 2006 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., за реєстром №8167. Статтею 5 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо в момент настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором вони не будуть виконані, а саме: при повному або частковому неповерненні у встановлений кредитним договором строк суми кредиту; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки суми процентів; або при несплаті або частковій несплаті у встановлені кредитним договором строки сум неустойки (пені, штрафних санкцій). Враховуючи те, що термін повернення кредиту в повному обсязі був визнаний відповідачем таким, що настав, що підтверджується отриманою ним вимогою про усунення порушень умов кредитного договору не виконаною у встановлений 60-денний строк, банк у відповідності до ст.5 договору іпотеки отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.22). На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору у розмірі 1 810,09 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved