Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

12 листопада 2019 року позивач [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Комунального підприємства "Білгород - Дністровськтеплоенерго", про зобов`язання списати заборгованість, просить суд списати нараховану заборгованість відповідачем. Свої вимоги обґрунтовує тим, що у квітні 2018 року Білгород-Дністровською міською радою їй була видана квартира [ADDRESS] . Після оформлення права власності на вищевказану квартиру, позивач вказує, що дізналась, що за квартирою існує заборгованість перед КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго», яка виникла від попереднього власника у розмірі 8 811,34 грн. Стверджує, що квартира від`єднана від централізованого теплопостачання, тому, наполягає, що заборгованість виникла не з її вини. Вказує, що при зверненні до КП «Білгород-Дністровськтеплоенерго» їй повідомили, що самостійно вони не вправі списати заборгованість, тому рекомендували звернутись до суду, з приводу чого вона надала відповідний позов. 15 листопада 2019 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду по справі відкрито загальне позовне провадження та вона призначена до підготовчого судового розгляду. 06 лютого 2020 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду підготовче провадження по справі було закрито та вона призначена до судового розгляду по сутті. Позивач в судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності, з проханням позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причина неявки суду невідома. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, ретельно перевіривши надані докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно рішенням виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради від 29.05.2018 року за № 225, визнано приміщення [ADDRESS] житловими квартирами для розподілу серед дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, які перебувають на обліку громадян, потребуючих поліпшення житлових умов. 23.07.2018 року виконавчим комітетом Білгород-Дністровської міської ради був виданий ордер № 1312 серії СФ на ім`я [PERSON] на право зайняття житлового приміщення в ізольованій квартирі за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописки, виданої ОСББ «Гемопласт», [PERSON] дійсно проживає в квартирі [ADDRESS] . Згідно наданої позивачем довідки вбачається, що у будинку проведений водопровід, каналізація, центральне опалення, ліфт. Згідно повідомлення № 299 від 07.11.2019 року та попередження з КП «Білгород-Дністровсьтеплоенерго», заборгованість перед КП «Білгород-Дністровсьтеплоенерго» по оплаті послуг централізованого опалення станом на 01.11.2019 року становить 8 811,34 грн. Позивач у своєму позові наполягає, що вказана заборгованість виникла за попереднім власником. Разом з тим, не надає жодного доказу вказаного. Ствердження позивача про від`єднання її квартири від централізованого опалення спростовуються довідкою з місця її проживання, а встановити період початку нарахування заборгованості з наданих позивачем доказів не надається можливим, більш того згідно повідомлення № 299 від 07.11.2019 року та попередження з КП «Білгород-Дністровсьтеплоенерго» даного виду заборгованість встановлена станом на 01.11.2019 року, в той час як позивачу виданий ордер на житло 23.07.2018 року, тобто за фактичного її проживання у даній квартирі. За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено в ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи з ч. 1 ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтями 77 - 80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачає ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.ст. 7, 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», одним з основних обов`язків споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору а також оплата житлово-комунальних послуг у строки встановлені договором або законом, а обов`язок виконавця послуг - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Відповідно до ч.1 ст.6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Згідно з п. 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630, послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктами 33-39 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ № 630 від 21.07.2005 року встановлено порядок перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. Зокрема у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв`язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі. Представник виконавця, якому не відомі причини неналежного надання або ненадання послуг, зобов`язаний узгодити з виконавцем точний час та дату встановлення факту ненадання послуг, надання їх не у повному обсязі або перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг. У разі необхідності проведення такої перевірки у приміщенні споживача представник виконавця повинен з`явитися до споживача не пізніше визначеного у договорі строку. У разі незгоди з результатами перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг споживач і виконавець визначають час і дату повторної перевірки, для проведення якої запрошується представник уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представник об`єднання споживачів. За результатами повторної перевірки складається акт про неналежне надання або ненадання послуг, який підписується споживачем (його представником), представником виконавця, представниками уповноваженого органу виконавчої влади та/або органу місцевого самоврядування, а також представником об`єднання споживачів. За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2 до Правил. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця. У разі неприбуття представника виконавця її установлений договором строк для проведення перевірки кількісних та/або якісних показників або необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Відповідно до ст. 509 ЦПК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 цього Кодексу. Зобов`язання мають ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. З урахуванням усього вищевикладеного, а саме факту відсутності доказів, що позивач не отримувала послуги з централізованого опалення, від`єднання її квартири від теплопостачання та ненадання відповідних доказів нарахування заборгованості не з вини [PERSON] вже після оформлення нею права власності на квартиру [ADDRESS] , відсутності жодних звернень з приводу врегулювання цього питання до відповідних органів влади та місцевого самоврядування, відсутності актів-претензій про неналежне надання або ненадання послуг або загалом проведення перевірки кількісних та/або якісних показників надання послуг, суд вважає позовні вимоги [PERSON] необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог позивача, підлягає стягненню з неї на користь держави судовий збір у розмірі 840, 80 грн.

Outcome: approved