Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

13 січня 2016 року до Софіївського районного суду Дніпропетровської області звернулась позивач з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування уточнених позовних вимог, зазначає, що відповідно до свідоцтва права власності на житловий будинок виданого 15.08.1989 року вона є власником будинку, який розташований за адресою: вул. Весняна, 19, с. Володимирівка Софіївського району Дніпропетровської області в якому вона проживає та зареєстрована з 04.02.1980 року. Відповідач [PERSON] проживав в її будинку до 10 жовтня 2008 року. 10 жовтня 2008 року відповідач зібрав свої речі та переїхав на інше місце проживання і з того часу в її будинку не проживає. 21 жовтня 2015 року позивач звернулась з листом до відповідача з проханням добровільно знятись з реєстрації у її помешканні, але до сьогоднішнього дня з реєстрації не знявся. Тому, відповідно до ст. 72 ЖК України, ст.405 ЦК України, позивач просить визнати відповідача такою особою, яка втратила право на користування житлом в його будинку. Позивач [PERSON] у судовому засідання просить позовні вимоги задовольнити та визнати відповідача таким, що втратив право користуванням житловим приміщенням, так як він досить тривалий час не проживає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений через періодичне видання газети "Вісті Придніпров'я", оскільки місце мешкання його не відоме. На підставі ч.9 ст.74 ЦПК України після опублікування оголошення в пресі відповідач вважається повідомленим про час та місце розгляду справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: вул. Весняна, 19 с. Володимирівка Софіївського району Дніпропетровської області, що підтверджено Свідоцтвом про право приватної власності на житловий будинок видане виконавчим комітетом Софіївської районної ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Софіївської районної ради народних депутатів № 129/1 від 23.06.1989 року та записано в реєстрову книгу під №1 по реєстру 11 від 15.08.1989 року (а.с. 3). Власником житлового будинку, який розташований за адресою вул. Весняна, 19, с. Володимирівка, Софіївського району вказана позивач [PERSON], відповідно до технічного паспорту складеного 02.01.1980 року (а.с. 4). З 04 лютого 1980 року позивач зареєстрована у цьому будинку, про що свідчить відмітка у паспорті позивача серії АК 313256 виданого Софіївським РВ УМВС України від 27.10.1998 року (а.с. 5). Відповідно до довідок видані Ордо-Василівською сільською радою Софіївського району [PERSON] [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO], однак з 10.10.2008 року за вказаною адресою не проживає (а.с. 6, 7). 21 жовтня 2015 року позивач звернулась з листом до [PERSON] з проханням добровільно знятись з реєстрації у її помешканні, але до сьогоднішнього часу відповідач з реєстрації не знявся (а.с.8,9). Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмеження у його здійснені. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Встановленим обставинам відповідають правовідносини, що виникають із права власності та захисті права власності від порушень. За таких обставин позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила користування житловим приміщенням підлягають задоволенню. За умовами ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а вразі спору - судом. Встановлено, що відповідач не проживав в даному жилому приміщенні 7 роки, що підтверджується наданими доказами по справі, тому [PERSON] вважається таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Outcome: approved