Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-06 00:00:00

12 лютого 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . З відповідачем позивач перебував у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2012 року в справі №1711/1544/12 було розірвано. В період шлюбу сторін, відповідачка фактично проживала і була зареєстрована в належній йому квартирі [ADDRESS] . Після припинення шлюбних відносин та розірвання між ними укладеного шлюбу відповідачка виселилась з належної йому квартири і фактично з грудня 2012 року у квартирі позивача не проживає. Разом з тим відповідачка не здійснила зняття з реєстрації місця проживання і до цього часу є зареєстрованою у належній йому квартирі. На усні звернення позивача про добровільне зняття з реєстрації свого місця проживання у його квартирі відповідачка відмовляє йому та не бажає самостійно звернутися з заявою про зняття з реєстрації місця проживання. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Додатково повідомив, що через реєстрацію відповідача у його житлі він несе додатково витрати на оплату комунальних послуг. При цьому відповідач такі витрати йому не компенсує. Також, обставина реєстрації відповідача перешкоджає йому розпорядитись своєю квартирою на власний розсуд (продати, подарувати). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилась, про причини неявки не повідомила, відзив на позов не подала. Зважаючи на те, що позивач не заперечував проти заочного розгляду, суд на підставі ст. 280 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача виконавчий комітет Вараської міської ради просили розгляд справи провести за відсутності їх представника. Не заперечували проти задоволення позвоних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, показання свідка, дослідивши письмові докази, з`ясувавши фактичні обставини справи, дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] має у приватній власності квартиру [ADDRESS] . Вказана обсатвина підтверджується інформаційною довідкою № 206197020 від 06.04.2020 року, а також копією Договору дарування Ѕ частини квартири від 17.01.2008 року відповідно до якого [PERSON] передала, а позивач [PERSON] прийняв в приватну власність Ѕ частину квартири [ADDRESS] . З копії рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15.11.2012 року в справі №1711/1544/12 встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно з довідкою відділу реєстрації Виконавчого комітету Вараської міської ради №5946/04 від 26.12.2019 року, відповідач [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] станом на 26.12.2019 року. Свідок [PERSON] у судовому засідання показав, що відповідач [PERSON] з часу розірвання шлюбу з позивачем, вже понад сім років, не проживає у квартирі [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.96 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Відносини, які склались між позивачами та відповідачем є відносинами між власником квартири [ADDRESS] та колишнім членом сім`ї власника цієї квартири, а тому не підлягають застосуванню до виниклих між сторонами правовідносин норми ст. 405 ЦК України. \~ \~ \~ \~Аналіз положень Глави 32 ЦК України свідчить, що сервітут це право обмеженого користування чужою нерухомістю в певному аспекті, не пов`язане з позбавленням власника нерухомого майна правомочностей володіння, користування та розпорядженням щодо цього майна. \~ \~ \~ \~Відповідач вселилась у спірну квартиру в якості члена сім`ї власника квартири і набула право користування чужим майном, яке по своїй суті є сервітутом. \~ \~ \~ \~Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 27.02.2019 року в справі №357/7940/16-ц, а, згідно із ч.4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст. 406 ЦК України сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Частиною 1 ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст.ст. 316, 317, 319 та 321 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать\~права володіння,\~користування та\~розпоряджання своїм\~майном. На\~зміст права\~власності не\~впливають місце\~проживання власника\~та місцезнаходження\~майна.\~Власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. \~ \~ \~ \~Відповідач спільним побутом сімейними відносинами з позивачем не пов`язана, тому її право користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна. Суд визнає, що сплата позивачем комунальних послуг за відповідача, а також відсутність у нього можливості розпоряджатись своєю квартирою на власний розсуд через обставину реєстрації відповідача у його квартирі, мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Враховуючи наведене позовні вимоги підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивачів судові витрати у виді судового збору у сумі 840,80 грн. та витрат на правничу допомогу у сумі 1200,00 грн, що підтверджується копією договору № 26-12/19 про надання адвокатом правової допомоги від 26.12.2019 року та копією рахунку-фактури № СФ-26-0000017 від 27.12.2019 року.

Outcome: approved