Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

У грудні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду Компанії КВІККОМ ЛІМІТЕД, [PERSON], треті особи: Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів та стягнення матеріальної шкоди. В подальшому позивач зменшував та збільшував позовні вимоги, за останньою заявою про уточнення позовних вимог від 08.08.2016 року, позивач просив суд: - стягнути солідарно з [PERSON] та Компанії КВІККОМ ЛІМІТЕД на користь [PERSON] 804 234,76 гривень у рахунок відшкодування матеріальної шкоди за порушення ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» зобов'язань за договорами банківського вкладу № 586729/2013 року від 20 травня 2013 року, № 702819/2013 від 20 грудня 2013 року і обслуговування відкритих рахунків: [NUMBER], № [NUMBER], № [NUMBER] та в доларах США № [NUMBER], та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимог підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представники відповідача [PERSON] позов не визнали, надали письмові заперечення, згідно яких просили відмовити у задоволені позовних вимог. Представник відповідача Компанії КВІККОМ ЛІМІТЕД у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку. Представник третьої особи - Національного банку України в судове засідання не з'явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб повідомлений належним чином. Представник третьої особи -ПАТ «ВіЕЙБі Банку» в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Вислухавши пояснення учасників судового процесу та дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. Встановлено, що між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено наступні договори: договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» №586729/2013 від 20 травня 2013 року, згідно якого сума початкового вкладу становила 628000,00 грн (п.1.3 Договору), що підтверджується квитанцією №787764 від 20.05.2013р., на термін по 20 травня 2015 року (п.1.7 Договору) з виплатою 24 % річних; Договір банківського вкладу «Новорічний подарунок VIP» №702819/2013 від 20 грудня 2013 року на термін по 20 січня 2015 року (п.1.7 Договору), згідно якого сума початкового вкладу становила 58100,00 грн (п.1.3 Договору), що підтверджується квитанцією №1019522 від 20.12.2013р., який був поповнений 28 лютого 2014 року на суму 20000,00 грн., що підтверджується квитанціями №1701675 та 1701855 від 28.02.2014р.) з виплатою 25 % річних. Крім того позивач відкрив рахунки в ПАТ «ВіЕйБі Банк» в гривні: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER] та в доларах США [NUMBER]. На час розгляду справи судом на вкладних та інших рахунках позивача обліковується 607285,23 грн., що підтверджується листом банку від 26.11.2015 №05-49792. 20.11.2014 постановою правління НБУ №733 ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №123 від 20.11.2014 в банку з 21.11.2014 до 20.02.2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду на тимчасову адміністрацію, строк здійснення якої продовжено рішенням виконавчої дирекції Фонду №32 від 17.02.2015 до 20.03.2015. На підставі постанови правління НБУ №188 від 19.03.2015 та рішення виконавчої дирекції Фонду №63 від 20.03.2015 відкликано банківську ліцензію ПАТ «ВіЕйБі Банк» та розпочато процедуру його ліквідації. Відповідно до ч.6 ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відповідальність за зобов'язаннями банку в разі віднесення банку до категорії неплатоспроможних з вини власників істотної участі та керівників банку може бути покладена на них за рішенням суду. Отже, правове значення для вирішення питання про законність і обґрунтованість позовних вимог [PERSON] до Компанії Квікком Лімітед та [PERSON] є: 1) чи є зазначені особи власниками істотної участі або керівниками банку, 2) чи з їх вини банк віднесено до категорії неплатоспроможних. Істотна участь відповідно до положень ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) - це пряме та/або опосередковане володіння однією особою самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу та/або права голосу акцій, паїв юридичної особи або незалежна від формального володіння можливість значного впливу на управління чи діяльність юридичної особи. Тобто, власник істотної участі банку - особа (особи), яка(і) володіє(ють) прямо та/або опосередковано самостійно чи спільно з іншими особами 10 і більше відсотками статутного капіталу банку. Згідно офіційної відкритої інформації НБУ Компанія Квікком Лімітед є учасником і власником 86,7780% статутного капіталу ПАТ «ВіЕйБі Банк», в той час як [PERSON] є єдиним 100% власником Компанії Квікком Лімітед, тобто, особою, яка опосередковано володіє істотною участю банку. Отже, зазначені особи відповідно до визначених ст.ст.2, 58 Закону термінів є власниками істотної участі ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до ч.1 ст.35 Закону банк та кожний власник істотної участі зобов'язані підтримувати норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу банку на рівні, встановленому НБУ. Відповідно до ч.4 ст.58 Закону власники істотної участі зобов'язані вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку. Заходи не окреслені законом, тому власники істотної участі можуть вживати будь-які заходи на власний розсуд в межах законодавства, результатом яких має стати платоспроможність банку. Відповідно до п.1 ст. 211 Господарського кодексу України засновники (учасники) суб'єкта підприємництва, власник майна, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, у межах своїх повноважень зобов'язані вживати своєчасних заходів щодо запобігання його банкрутству. 20.11.2014 року постановою правління НБУ №733 ПАТ «ВіЕйБі Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Відповідно до вказаної постанови у зв'язку з тим, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» здійснював ризикову діяльність, що призвело до втрати ліквідності банку, виникнення реальної загрози невиконання банком своїх зобов'язань перед клієнтами і кредиторами, постановою правління НБУ від 03.10.2014 №631/БТ цей банк був віднесений до категорії проблемних та його було зобов'язано привести свою діяльність у відповідність до вимог банківського законодавства та нормативно-правових актів НБУ. Проте, за даними статистичної звітності та лімітів відкритої валютної позиції станом на 14.11.2014 відбулося зменшення розміру регулятивного капіталу банку до сукупних активів та нормативу співвідношення регулятивного капіталу до зобов'язань до однієї третини від мінімального рівня. Таким чином, діяльність банку не відповідає вимогам банківського законодавства і нормативно-правових актів НБУ. Власником істотної участі ПАТ «ВіЕйБі Банк» усупереч вимогам ст.58 Закону України «Про банки і банківську діяльність» не вжито своєчасних заходів для запобігання настанню неплатоспроможності банку. НБУ у прес-релізах від 21.11.2014р. та від 20.03.2015р., розміщених на сайті http://bank.gov.ua, вказав, що «акціонери ПАТ "ВіЕйБі Банк" не надавали реальної фінансової підтримки банку, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності, порушення ним економічних нормативів та неможливості своєчасного виконання банком зобов'язань перед вкладниками та іншими кредиторами. Відповідно до "Звіту про дотримання економічних нормативів та лімітів відкритої валютної позиції" станом на 14 листопада 2014 року відбулося зменшення розміру регулятивного капіталу банку - "-" 1 511 млн. грн. (нормативне значення - не менше 120 млн. грн.)». Отже, постановою правління НБУ №733 від 20.11.2014 року установлено, що з вини власників істотної участі ПАТ «ВіЕйБі Банк» цей банк віднесено до категорії неплатоспроможних. За таких обставин наявні передбачені ч.6 ст.58 Закону підстави для відповідальності власників істотної участі банку за зобов'язаннями цього банку. Відповідачі не надали жодних доказів вжиття дієвих заходів, які б призвели до унеможливлення віднесення банку до категорії неплатоспроможних та прийняття рішення про ліквідацію банку. На сьогоднішній день виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі-Фонд) прийняла рішення від 22 лютого 2016 р. № 213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки до 19 березня 2018 року включно. Згідно Результатів інвентаризації майна та формування ліквідаційної маси ПАТ «ВіЕйБі Банк» з офіційних джерел - Інтернет-сайту ФГВФО станом на 01.09.2015 р. затверджено ліквідаційну масу ПАТ «ВіЕйБі Банк», балансова вартість якої складає 24,6 мрд.грн., а оціночна 5,6 млрд. грн. Згідно Звіту про виплати та надходження ПАТ «ВіЕйБі Банк» станом на 01.04.2017 р. жодних виплат кредиторам 4-ї черги, до я якої належить позивач, не здійснювалось. Право на отримання грошових коштів, що є вкладом, гарантовано Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст. 5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. У ст. 1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Саме такий принцип закріплено і в ст. 41 Конституції України. Невиконаними зобов'язаннями банку перед [PERSON] є невидача вкладнику - фізичній особі вкладу та відсотків, які обліковується на рахунках позивача у розмірі 558992,24 грн. вкладу, 43706,20 грн. та 3611,31 грн відсотків, та залишків на інших поточних рахунках 712,02 грн., 261,82 грн., 0,07 дол.США - всього 607285,23 грн. Це обліковувана сума вже за мінусом одержаних [PERSON] 200 тис. грн. від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Зазначені обставини жодною зі сторін не заперечуються. Що стосується стягнення 3% річних та інфляційного збільшення, то дія ч. 2 ст. 625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди. Згідно з роз'ясненнями Верховного суду України статтею 625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч. 5 ст. 11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст. 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань. Крім того, з рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст. 11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність. Суд враховує, що закінчення строку дії договору банківського вкладу в разі невиконання зобов'язань не припиняє зобов'язальні правовідносини, а трансформує їх в охоронні, що містять обов'язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом (правова позиція Верховний Суд України при розгляді справи № 6-1891цс15). При цьому згідно із частиною другою статті 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Встановлено, що договори банківських вкладів містять посилання на «Правила», які розміщені на Інтернет-сайті банку. Однак, на сьогоднішній день ці Правила вже не діють та, фактично, відсутні. Тому, враховуючи охоронну функцію відсотків при неповерненні суми вкладу та компенсаційний, а не штрафний характер річних відсотків, застосуванню підлягає розмір річних відсотків, зазначених в договорі. Тому відшкодуванню підлягають річні відсотки за договором №586729/2013 від 20 травня 2013 року в розмірі 24 за період з 20.03.2015 по 31.12.2015 по 18.05.2017р (день прийняття рішення) за 790 днів в сумі 290372,40 грн. А всього 897657,63 грн. (607285,23 грн. + 290372,40 грн.). За таких обставин Компанія Квікком Лімітед та [PERSON] несуть солідарний обов'язок перед [PERSON] за зобов'язаннями ПАТ «ВіЕйБі Банк» перед ним у розмірі 897657,63 грн. невиданого вкладу та відсотків, що перевищує 200 тис. грн., які позивач отримав у вигляді компенсації від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, що і становить розмір збитків. Оскільки власники істотної участі - це особи, які спільно володіють часткою статутного капіталу банку, за законом кожний власник істотної участі зобов'язаний підтримувати норматив достатності (адекватності) регулятивного капіталу банку на рівні, встановленому НБУ, та вживати своєчасних заходів для запобігання настання неплатоспроможності банку, - вони є особами, які несуть солідарний обов'язок за зобов'язаннями банку, адже предмет зобов'язання є неподільним (ст.541 ЦК України). В частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди у розмірі 100 000 гривень, суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особі, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральними стражданнями слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Проте, суд повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи матеріальній формі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Відповідно до ст.1167 ЦКУ стягненню підлягає моральна шкода. За загальним правилом, завдана моральна шкода відшкодовується за наявності вини заподіювача. Оскільки встановлено вину власників істотної участі та враховуючи похилий вік позивача, стан здоров'я, ступінь хвилювання та зміну звиклого стану життя, деліктний характер взаємовідносин позивача та відповідачів, суд приходить до висновку про стягнення 5 000,00 грн. моральної шкоди. З огляду на викладене позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial