Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-20 00:00:00

10 червня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: [PERSON] , про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що вона, [PERSON] та відповідач [PERSON] 12.03.2016 року зареєстрували шлюб, про що у Приморській сільській раді Василівського району Запорізької області у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 20 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Як вказує позивачка, розірвати шлюб у відділі ДРАЦС Василівського РУЮ немає можливості, оскільки вона перебуває на 15-му тижні вагітності. При цьому вказує, що вагітність зачата від іншого чоловіка, а саме третьої особи у справі [PERSON] , з яким вона проживає в цивільному шлюбі вже майже рік, ведуть з ним спільне господарство, піклуються один про одного, проживають за однією адресою. [PERSON] визнає батьківство та бажає з нею зареєструвати шлюб і у свідоцтві про народження дитини записати саме свої відомості про батька дитини. Як зазначає позивачка у позові. причиною розірвання шлюбу є втрата інтересу один до одного, на даний час ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, вона проживає з іншим чоловіком, від якого вона народить дитину. Таким чином, вона та відповідач припинили шлюбні стосунки, припинили вести спільне господарство, проявляти турботу один про одного. Спір щодо розподілу майна наразі у них відсутній. З огляду на вищенаведене позивачка просить шлюб, зареєстрований 12.03.2016 року у Приморській сільській раді Василівського району Запорізької області, про що у книзі реєстрації актів про одруження зроблено відповідний актовий запис № 3 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] між нею та [PERSON] , розірвати. Після розірвання шлюбу її прізвище просить залишити « [PERSON] » та стягнути з відповідача на її користь сплачений при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 908,00 грн. Ухвалою Василівського районного суду від 18 червня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін в судове засідання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте до суду від позивачки [PERSON] подано 21.07.2021 року письмову заяву з проханням розглянути справу без її участі. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити її позов про розірвання шлюбу за підставами, викладеними у позовній заяві, проте на стягненні з відповідача [PERSON] судового збору на її користь в сумі 908 гривень не наполягає та в цій частині позовні вимоги не підтримує (а.с.20). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду відповідачем [PERSON] подано 21.07.2021 року письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с.19). В судове засідання третя особа на стороні позивача: [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду [PERSON] подана заява від 21.07.2021 року, в якій він просить розглянути справу без його участі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі та просить задовольнити (а.с.22). Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі - [PERSON] та [PERSON] з 12 березня 2016 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований виконавчим комітетом Приморської сільської ради Василівського району Запорізької області, актовий запис №3, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.5). Від подружнього життя сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, які є в матеріалах справи (а.с.6,7). Відповідно до довідки №716, виданої 11.06.2021 року КНП «Пологовий будинок №3» ЗОР, вбачається що [PERSON] , 1998 року перебуває на обліку в даному медичному закладі, вагітність становить 15 тижнів (а.с.21). Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припиненням шлюбних відносин, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі - СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою позиції у позовній заяві, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище позивачки залишити « [PERSON] ». Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, мешкають окремо, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх малолітніх дітей. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved