Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

Публічне акціонерне товариство КБ "ПРИВАТБАНК" звернулось до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 23514,61 грн., посилаючись на те, що 22.01.2014 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого йому було надано кредит в розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення умов договору, відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконує, не здійснює відповідні платежі щодо погашення заборгованості, що призвело до виникнення заборгованості по кредиту на суму 23514,61 грн. Оскільки відповідачем не вживаються ніяких заходів для погашення або зменшення заборгованості за кредитним договором, відповідач продовжує ухилятися від виконання зобовязання та заборгованість не погашає, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору у розмірі 23514,61 грн. та судові витрати у розмірі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, подавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, хоча про час і місце розгляду справи був своєчасно та належним чином повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін, на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить слідуючого висновку. Відповідно до розяснень Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» - при розгляді справ за позовами, що виникають при укладенні, забезпеченні, виконанні та припиненні кредитних договорів слід виходити з положень Конституції України та враховувати, що кредитні відносини врегульовано законами України: від 07.12.2000 року № 2121-ІІІ «Про банки і банківську діяльність»; від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку»; від 12.05.1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів»; від 18.11.2003 року № 1255-IV «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» та іншими нормативно-правовими актами, у тому числі виданими Національним банком України у межах своїх повноважень, визначених Законом України від 20.05.999 року № 679-XIV «Про Національний банк України». Так, судом встановлено, що 22 січня 2014 року між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого йому було надано кредит в розмірі 8000,00 (вісім тисяч гривень 00 копійок) у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, за якими банк нараховує відсотки за користування кредитом, складає між ним та банком договір та дав згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і може бути в будь-який момент змінений (збільшений або зменшений). У відповідності до умов надання банківських послуг відповідач зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії. ПАТ КБ ПРИВАТБАНК свої зобовязання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав [PERSON] кредит у розмірі 8000,00 грн. За ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідач станом на 16 липня 2015 року порушив умови кредитного договору і має заборгованість на загальну суму 23514,61 грн., а саме: 7958,00 грн. - заборгованість за кредитом; 12410,68 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 1550,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1095,93 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до п. 2.1.1.7.6. умов та правил надання банківських послуг при порушенні відповідачем строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, відповідач зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісій. Відповідно до п. 1.1.7.12 умов та правил надання банківських послуг договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За ст. 526 ЦК України - зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору. Відповідно до ст. 527 ЦК України - боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно абзацу 2 ч. 1 ст. 1050 ЦК України - якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 642 ч.2 ЦК України - якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Відповідно до ст. 615 ч. 2 ЦК України одностроння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобовязання, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошових зобовязань. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач зобовязання за вищевказаним договором належним чином не виконує, ухиляється від погашення заборгованості, прострочив зобовязання та не виконує його у строк, встановлений договором, тому суд вважає підставною вимогу позивача про стягнення вищевказаної суми заборгованості з [PERSON] В частині позовних вимог щодо стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що їх слід задовольнити у відповідності до ст. 88 ЦПК України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони, понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного, суд доходить висновку, що позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» слід задовольнити.

Outcome: approved