Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Перший Український [PERSON]» (ПАТ «ПУМБ») звернулось до суду з позовом до корж [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», з позовними вимогами: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість в сумі 20\~455,10 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 25710690 від 04.12.2013, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 28600,00 грн на споживчі цілі строком до 04.12.2016. 17.12.2014 [PERSON] померла. Станом на 17.12.2014 заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором склала 20\~455,10 грн. [PERSON] є єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після померлої [PERSON], успадкувавши квартиру [ADDRESS], вартість якої становить 40\~464,00 грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідачем подано письмові заперечення проти позовних вимог, обґрунтовані наступним. Вона не може бути відповідачем у даній справі, оскільки нею не отримано свідоцтво про право на спадщину, отже, право власності на майно у неї не виникло, та не виникло обовязку повернути кредитну заборгованість. Крім того, частина кредиту надавалась позичальнику для оплати страхового платежу згідно договору страхування життя, укладеного 04.12.2013 з ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА-життя», має місце страховий випадок і відповідно до договору повинні бути призначені страхові виплати. В судовому засіданні відповідач та представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечували. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк», в судове засідання не зявився, просив розглянути справу без його участі. Направив до суду письмові пояснення по справі, відповідно до якого [PERSON] не має заборгованості перед банком, а тому ПАТ «АКБ «Індустріалбанк» не має вимог до її спадкоємців. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 04.12.2013 між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] укладено кредитний договір № 25710690, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у розмірі 28\~600,00 грн, а [PERSON] зобовязувалась використати кредит за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом, комісію за надання банком пакету послуг по видачі кредиту та повернути кредит в строк до 04.12.2016. (арк.с.5-8) 17.12.2014 [PERSON] померла.(арк.с.11) Станом на 17.12.2014 заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 25710690 склала 20 455,10 грн, яка складається з заборгованості за сумою кредиту 20\~179,66 грн, заборгованості за несплаченими процентами за користування кредитом 86,86 грн, заборгованості за комісією за надання пакету послуг 190,58 грн. (арк.с. 12) На момент розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання [PERSON] свого обов'язку в частині сплати заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками та комісії за надання банком пакету послуг відповідно до положень кредитного договору № 25710690 від 04.12.2013. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, що визнані сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Так, [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину, що визнано та не заперечувалось сторонами. 05.06.2015 [PERSON] подано нотаріусу відповідну заяву. (арк.с.13) У власності померлої [PERSON] перебувала квартира [ADDRESS] вартістю 40\~464,00 грн, яка входить до спадкової маси, та яку відповідачем прийнято у спадщину, що також визнано сторонами, та крім того, підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна. (арк.с.19) Ч. 2 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від дня настання строку вимоги. Судом встановлено, що позивачу ПАТ «ПУМБ» стало відомо про смерть позичальника 05.06.2015, коли свідоцтво про смерть [PERSON] надала до ПАТ «ПУМБ» відповідач [PERSON], що також визнано сторонами та підтверджується копією свідоцтва про смерть [PERSON] з штампом банку з датою його отримання. (арк.с.113) 07.08.2015 ПАТ «ПУМБ» звернувся до восьмої державної нотаріальної контори Запорізького міського нотаріального округу з заявою (претензією) кредитора про включення боргових вимог до спадкової маси померлої [PERSON], яку в подальшому було направлено до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] (арк.с.20-21) 14.08.2015 ПАТ «ПУМБ» звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з заявою (претензією) кредитора про включення боргових вимог до спадкової маси померлої [PERSON] (арк.с.22) 06.12.2016 ПАТ «ПУМБ» звернувся до [PERSON] з вимогою задовольнити грошові вимоги кредитора у сумі 20\~455,10 грн. (арк.с.33) Таким чином, судом встановлено, що позивачем дотримано строку, передбаченого ч. 2 ст. 1281 ЦК України. Вирішуючи спір по суті, суд виходить з наступного. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно статті 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються. Відповідно до вимог статті 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з нормою статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Отже, зобовязання за кредитним договором входить до складу спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 статті 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у частинах 3, 4 статті 1268, статті 1269 ЦК України. Оскільки зі смертю боржника зобов'язання по поверненню заборгованості за кредитними зобовязаннями включаються до складу спадщини, то підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України ПАТ «ПУМБ» заявлено вимоги до [PERSON] - спадкоємця померлої [PERSON] Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. [PERSON] із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Таким чином, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює виниклі між сторонами правовідносини, враховуючи те, що відповідачем прийнято спадщину, розмір грошових вимог ПАТ «ПУМБ» до [PERSON] не перевищує вартість майна, успадкованого нею після смерті [PERSON], суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Разом з тим, суд не приймає до уваги доводи відповідача про те, що право власності у спадкоємця виникає з моменту державної реєстрації нерухомого майна та її обовязки повернути кредитну заборгованість можуть виникнути тільки після оформлення спадщини, в той час як свідоцтво про право на спадщину нею не отримано, з огляду на наступне. Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину). Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України). Отже, аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим обєктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. Хоча отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обовязком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог кредитора. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року, справа № 6-33цс/15, і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Щодо тверджень відповідача про те, що смерть позичальника [PERSON] є страховим випадком за договором страхування життя від 04.12.2013, страховиком за яким є ПАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА-життя», та для оплати страхового платежу за вказаним договором було надано [PERSON] частину кредиту за кредитним договором № 25710690 від 04.12.2013, отже, повинні бути призначені страхові виплати, суд зазначає, що наявність вказаного договору страхування не позбавляє позивача права звернутись до спадкоємця позичальника з вимогою задовольнити його вимоги, та не звільняє відповідача як спадкоємця боржника від його обовязку, передбаченого ст. 1282 ЦК України. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved