Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-31 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою, просила встановити юридичний факт укладення шлюбу 19.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сакського міськрайонного управління юстиції в АР Крим за № 219, у м. Саки Автономної Республіки Крим між [PERSON], громадянином України, [INFO], зареєстрований [INFO] та [PERSON], громадянкою України, [INFO], зареєстрована [INFO]. Заяву мотивує тим, що 19.07.2014 року між [PERSON], який народився 06.08.1987 року у м. Саки Автономної Республіки Крим та нею було укладено шлюб, який було зареєстровано "Отделом государсвенной регистрации актов гражданского состояния регистрационной служби Сакского горрайонного управления юстиции в АР Крим", та про що видано Свідоцтво про шлюб Серії 1-АП № 179825. На підставі зазначеного свідоцтва про шлюб заявниці Залізничним РВГУ ДМС України у Львівській області 23.07.2014 року було проведено обмін паспорта з прізвища "Волошин" на прізвище "Макаренко". 28.08.2018 року батьком заявниці було подано заяву з необхідними документами до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Львівської міської ради про реєстрацію прав на нерухоме майно. Проте 03.09.2018 року він отримав рішення про відмову у державній реєстрації прав № 42817826 у зв'язку з невідповідністю доданих документів, а саме свідоцтва про шлюб серії 1-АП № 179825. При зверненні до Залізничного районного у м. Львові відділу ДРАЦС ГТУЮ у Львівській області за видачою повторного свідоцтва про шлюб заявниці було відмовлено в усній формі. Відмова мотивована тим, що шлюб укладено після початку окупації АР Крим, а тому всі документи, видані на території АР Крим з цього часу, вважаються недійсними та не несуть правових наслідків. Також їй було надано пораду звернутися до суду із заявою про встановлення факту укладення шлюбу. Представник заявниці в судовому засіданні повністю підтримала вимоги позовної заяви та просить її задоволити. Додала, що зараз [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] постійно проживають на тимчасово окупованій території України - в м. Саки АР Крим. Також долучила копію паспорту [PERSON], що підтверджує належність його до громадянства [PERSON] Федерації. Представник заінтересованої особи Залізничного районного у м. Львові відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не з'явилися, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заслухавши пояснення представника заявника, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, постановляючи рішення відповідно до ст.ст. 265, 319 ЦПК України, суд вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити виходячи з наступних підстав. З долученої заявником до матеріалів справи копії свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що 19.07.2014 року між [PERSON], громадянином [PERSON] Федерації, який народився 06.08.1987 року у м. Саки Автономної Республіки Крим та заявницею було укладено шлюб, який було зареєстровано "Отделом государсвенной регистрации актов гражданского состояния регистрационной служби Сакского горрайонного управления юстиции в АР Крим", та про що видано Свідоцтво про шлюб Серії 1-АП № 179825. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с.18). Відповідно до п.4 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту реєстрації шлюбу. У відповідності до положень ст.1 Закону України від 15.04.2014 №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (далі - Закон) тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Тимчасово окупованою територією України у відповідності до п.1 ст.3 вищевказаного закону є, в тому числі, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Разом з тим, згідно ч. 2, 3 ст. 9 Закону, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Аналіз вказаних положень законодавства свідчить про те, що починаючи з 20.02.2014 року шлюби, зареєстровані на тимчасово окупованій території, та документи, видані на підтвердження такої реєстрації, на території України є недійсними. А тому, шлюби зареєстровані на тимчасово окупованій території, не є підставою для виникнення у осіб, між якими він був зареєстрований, прав та обов'язків подружжя. Оцінюючи вказані положення законодавства на предмет їх відповідності обставинам справи та мотивованості заявленої вимоги суд виходить з наступного. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року звернуто увагу суддів на те, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 10 вказаної Постанови визначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації шлюбу, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. В пункті 18 Постанови зазначено, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не замінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Законодавством України, а саме статтею 317 ЦПК України, визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України. Вказане, на думку суду, є невипадковим та свідчить про реалізацію державної політики в сфері захисту та забезпечення прав і свобод громадян України на тимчасово окупованій території, оскільки народження та смерть особи є незворотнім процесом та від волі особи не залежить. Поряд з цим питання про встановлення факту укладення шлюбу зареєстрованого на тимчасово окупованій території, законодавством України не передбачені. Відповідно до ст.ст.21, 27, 28 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація шлюбу встановлена для забезпечення стабільності відносин між жінкою та чоловіком, охорони прав та інтересів подружжя, їхніх дітей, а також в інтересах держави та суспільства. Державна реєстрація шлюбу засвідчується свідоцтвом про шлюб, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком до будь-якого органу державної реєстрації актів цивільного стану за їхнім вибором. Заява про реєстрацію шлюбу подається жінкою та чоловіком особисто. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявник [PERSON], будучи добре обізнаною із ситуацією, що склалась, зокрема, про офіційне визнання території АРК з 20 лютого 2014 року тимчасово окупованою, 19.07.2014 року свідомо та добровільно, без будь-якого примусу, адже про протилежне суд не повідомляла, уклала шлюб з [PERSON], відносно якого у свідоцві про шлюб було зазначено про приналежність його до громадянства [PERSON] Федерації. Знаючи про правові наслідки укладення шлюбу на тимчасово окупованій території, своїм правом на подачу заяви про реєстрацію шлюбу до будь-якого українського органу державної реєстрації актів цивільного стану за своїм вибором не скористалась. Що, на думку суду, свідчить про явне порушення законодавства України. При цьому, як встановлено в судовому засіданні, і в заявниці, і в її чоловіка [PERSON] були наяві паспорти громадян України, які і на даний час є чинними. Враховуючи вищенаведене, суд вважає необґрунтованою та безпідставною заявлену вимогу про встановлення юридичного факту, а тому в задоволенні такої відмовляє.

Outcome: dismissed