Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-09 00:00:00

07 листопада 2021 року [PERSON] в особі свого представника звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати за нею право власності на земельні ділянки площею 0,90 га та 1,42 га, загальною площею 2,32 га, розташовані на території Базар`янської сільської ради, які належали на праві приватної власності [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 497326 та залишилась після його смерті. В обґрунтування своїх позовних ви- мог посилався на те, що за життя її батько [PERSON] вчинив заповіт, яким заповів їй належні йому земельні ділянки. Отже, згідно заповіту вона має право успадкувати ці земельні ділянки площею 0, 90 га та 1,42 га, загальною площею 2,32 га, але нотаріусом їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину з причини ненадання правовстановлюючого документ на спадкове майно та рекомендовано звернутися до судових органів для вирішення питання про спадок. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив справу розгля- нути за його відсутності, позовні вимоги підтримав (а.с.21). Представник відповідача у судове засідання не з`явився, В.о. сільського голови надав заяву про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнав, відзиву на по- зов не подав (а.с.20). Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд сп- рави за його відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозапису- вального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснюється. Як передбачено ч.3 ст.200 ЦПК України, суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження за наявними у справі доказами у зв`язку з визнанням позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6), [PERSON] помер [INFO] в с. Тузли Татарбунарського району Одеської області. За життя [PERSON] 22.09.2010 р. на випадок своєї смерті залишив заповідальне розпорядження, яким заповів земельну ділянку, право власності на яку посвідчено державним актом на право при- ватної власності на земельну ділянку серії Р1 № 497326, позивачу у справі, що підтверджується ко пією заповіту, посвідченого секретарем Тузлівської сільської ради Котковою Р.А. (а.с.7). Заповіт зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 369 (а.с.8). Як вбачається з копії державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 497326 (а.с.9-10), земельні ділянки площею 0,90 та 1,42 га, загальною площею 2,32 га, що розташовані на території Тузлівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, були передані у власність [PERSON] . Вартість земельної ділянки площею 0,8975 га, кадастровий номер 5125080200:01:001:0632, при- значеної для ведення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебувала у власності [PERSON] (нині померлого) становить 26260,35 грн., що видно із витягу із технічної до кументації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, складеного державним кадастро- вим реєстратором 13.10.2021 р. (а.с.11). Вартість земельної ділянки площею 1,4184 га, кадастровий номер 5125080200:01:001:0156, при- значеної для ведення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що перебувала у власності [PERSON] (нині померлого) становить 79230,46 грн., що видно із витягу із технічної до кументації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, складеного державним кадастро- вим реєстратором 13.10.2021 р. (а.с.12). Відмова нотаріуса (а.с.13) свідчить про неможливість позивача отримати свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] (спадкова справа № 288/2013 від 04.11.2013 р), у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих право власності померлої на майно. Газета "Татарбунарский вестник" №49 від 09.12.2021 р. містила оголошення про недійсність де- ржавного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 497326, виданого на ім`я [PERSON] , що видно з її копії (а.с.22). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 (абз.3) своєї постанови № 7 від 30.05. 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За змістом ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізи- чної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок сво єї смерті. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних від- носин, а також інших учасників цивільних відносин. В силу ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спад- щину чи не прийняти її. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збе- реженням її цільового призначення, що визначено ч.1 ст.1225 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, а також те, що земельні ділянки площею 0,90 га та 1,42 га, загальною площею 2,32 га, що розташовані на тери- торії Тузлівської сільської ради, належала її батькові [PERSON] , але перешкодою в отриманні пози- вачем свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки є те, що оригінал державного акту на право приватної власності на землю втрачено. Отже, суд вважає, що за позивачем має бути визнано право власності на зазначені земельні ді- лянк площею 0,90 га та 1,42 га, зальною площею 2,32 га . На підставі викладеного,

Outcome: approved