Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

12 січня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини, [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 21.11.2009 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від даного шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. З квітня 2014 року позивач та відповідач разом не проживають, шлюбні відносини фактично припинені, але офіційно, шлюб між ними ще не розірвано. Дитина перебуває на повному утриманні позивача та разом з нею проживає. Відповідач не приймає участі в утриманні дитини, будь-якої матеріальної допомоги не надає. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатної дружини не має, стягнення за виконавчими документами з нього не справляється. Позивач самостійними зусиллями та коштами утримує дитину. Позивачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, відповідно до наданої заяви позов підтримала, просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач 22.01.2015 року у судове засідання з'явився, заявив клопотання про відкладення розгляду справи для підготування заперечень проти позовної заяви. В наступні судові засідання (28.01.2015 року о 10.00 годині та 03.02.2015 року о 09.30 годині) відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Також відповідач не надав суду будь-яких клопотань про відкладення розгляду цієї справи, заяв про визнання позову або заперечень проти позову. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явились, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 листопада 2009 року, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб в Жовтневій сільській раді Токмацького району Запорізької області, про що зроблений актовий запис № 24 (а.с. 4). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 02, виданого 21 квітня 2011 року (а.с 5). Донька [PERSON] проживає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS], та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Виконавчого комітету Балківської сільської ради Токмацького району Запорізької області № 359 від 24.11.2014 року. Позивачка, враховуючи її майновий стан, не може повністю забезпечити та задовольнити потреби дитини, забезпечити її повноцінне харчування, купівлю необхідного дитячого одягу та взуття та інші життєво необхідні потреби. Статтею 51 Конституції України передбачено обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття. Крім того, в ст. 180 СК України зазначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 СК України) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ухиляється від утримання дитини, ніякої матеріальної допомоги добровільно не надає, не приймає ніякої участі у вихованні дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною згідно з Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. N 789-XII), дитина враховуючи її фізичну й розумову незрілість, потребує спеціальної охорони та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає її розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання дитини у частці від доходу (заробітку) відповідача у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 12.01.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Статтею 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільняється від сплати судового збору, то з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved