Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

В обгрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що 07 серпня 2012 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТ КБ «ПриватБанк») та [PERSON] укладено договір, за умовами якого відповідач отримала кредит у сумі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, який було збільшено до 2000 грн. та зобов`язалася повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним у розмірі, передбаченому Тарифами банку, Умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку разом із "Умовами та Правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Договір про надання кредиту. Вказує також, що відповідно до п.п. 2.1.2.3, 2.1.2.4, 1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг сторони узгодили, що протягом строку кредиту розмір кредитного ліміту, а також тарифи можуть бути збільшені банком в односторонньому порядку. Відповідно до п. 2.1.1.12.3, 2.1.5.5 договору сторони узгодили, що погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівкову порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок держателя. Відповідач зобов`язалася щомісячно вносити кошти в рахунок погашення кредиту у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу та сплачувати проценти за користування ним, комісії. Згідно до п. 2.1.12.7.2, 2.1.12.6, 2.1.12.6.2, 2.1.7.6 договору у разі непогашення відповідачем заборгованості за кредитом до 25 числа наступного місяця, він сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах банку, а також пеню. При виникненні прострочених зобов`язань за кредитом позичальник зобов`язалася сплатити банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. У разі прострочення зобов`язання більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язалася сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Сторонами узгоджено, що з 01.03.2019 року, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язання, боржник зобов`язалася сплатити банку заборгованість по кредиту та проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлені за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд». АТ КБ «ПриватБанк» виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором, надав позичальнику кредитну картку та можливість користуватися і розпоряджатися кредитними коштами. Відповідач [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, порушила порядок та періодичність внесення платежів у рахунок погашення кредиту, внаслідок чого станом на 12 квітня 2020 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 12218 грн. 47 коп., з яких: 4582 грн. 95 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4582 грн. 95 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1647 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно до ст. 625 ЦК України, 4930 грн. 10 коп. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 558 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова). Покликаючись на вимоги ст. 526-530, 631, 1046-1048, 1054 ЦК України, просить стягнути з відповідача заборгованість за вказаним кредитним договором у сумі 12218 грн. 47 коп. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було надано строк п`ятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 7 ст. 178 ЦПК України відзиву на позовну заяву відповідачем не подано, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що не суперечить вимогам ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1 ст. 1055 ЦК України) За змістом ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ст. 638 ЦК України). Судом встановлено, що 07 серпня 2020 року [PERSON] підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг. Разом з тим, будь-які дані про строк дії картки, розмір відсотків за користування кредитними коштами, строк повернення коштів, розміри пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту у підписаній відповідачем анкеті-заяві відсутні. Зазначено лише, що позичальник виявила намір оформити платіжну картку кредитка «Універсальна». До позовної заяви банком додано Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна": "Універсальна, 30 днів пільгового періоду", "Універсальна, 55 днів пільгового періоду", "Універсальна CОNTRACT", "Універсальна GOLD", а також Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які не підписані відповідачем. Разом з тим суд вважає, що витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", доданий позивачем до позовної заяви, не є належним доказом погоджених сторонами умов кредитного договору, оскільки, в ньому зазначена загальна інформація щодо усіх типів кредитних карт "Універсальна", та з нього неможливо встановити який вид кредитної картки та які тарифи були погоджені [PERSON] при підписанні анкети-заяви. Крім того, витяг з Тарифів містить інформацію щодо зміни тарифних планів з 01 січня 2013 року, з 01.09.2014 року, а також зміни процентної ставки з 01.09.2014 року, з 01.04.2015 року - зміни тарифів обслуговування кредитних карт, розміру процентної ставки, пені. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідач, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування, при тому, що анкета заява була підписана позичальником 07 серпня 2012 року. Відповідно до п. 2.1.1.12.3, 2.1.5.5 договору сторони узгодили, що погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів у готівковому або безготівкову порядку і зарахування їх банком на картковий рахунок держателя. Відповідач зобов`язалася щомісячно вносити кошти в рахунок погашення кредиту у розмірі не менше мінімального обов`язкового платежу та сплачувати проценти за користування ним, комісії. Згідно до п. 2.1.12.7.2, 2.1.12.6, 2.1.12.6.2, 2.1.7.6 договору у разі непогашення відповідачем заборгованості за кредитом до 25 числа наступного місяця, він сплачує банку проценти у розмірі, зазначеному в Тарифах банку, а також пеню. При виникненні прострочених зобов`язань за кредитом позичальник зобов`язалася сплатити банку проценти в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. У разі прострочення зобов`язання більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язалася сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Сторонами узгоджено, що з 01.03.2019 року, починаючи з 181 дня з моменту порушення зобов`язання, боржник зобов`язалася сплатити банку заборгованість по кредиту та проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлені за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі 86,4 % для картки «Універсальна», 84,0 % для картки «Універсальна голд». Судом встановлено, що свої зобов`язання перед позичальником за вказаним кредитним договором АТ КБ «Приватбанк» виконало у повному обсязі, відкривши на ім`я відповідача картковий рахунок та надавши можливість розпоряджатися коштами, зарахованими на цей рахунок у сумі 2000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, що підтверджується наданим суду розрахунком заборгованості, випискою за договором про рух коштів, довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, довідкою про видачу 07.08.2012 року [PERSON] кредитної картки з терміном дії 06\\16. Пунктом 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України передбачено, що однією із загальних засад цивільного законодавства є свобода договору. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526, 527, 530, 532 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, належними сторонами та у встановлений у зобов`язанні строк. Судом встановлено, що своїх зобов`язань за вказаним договором відповідач належним чином не виконала, допустила істотне порушення умов договору щодо порядку та строку сплати кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором. Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З наданого суду розрахунку заборгованості за кредитом вбачається, що внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором станом на 12 квітня 2020 року утворилася заборгованість за кредитом у сумі 12218 грн. 47 коп., з яких: 4582 грн. 95 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 4582 грн. 95 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 1647 грн. 40 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно до ст. 625 ЦК України, 4930 грн. 10 коп. - нарахована пеня, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 558 грн. 02 коп. - штраф (процентна складова). Ч. 2 ст. 615 ЦК України вказує, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Згідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Враховуючи наведене та відповідно до положень ст. 509, 526, 599, 615, 629, 631, 1050, 1054 ЦК України, суд вважає обґрунтованою вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4582 грн. 95 коп. При цьому без підставною є вимога про для стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту в сумі 4582 грн. 95 коп., оскільки відсутні підстави вважати, що її нарахування сторони обумовили при укладенні зазначеного договору. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника процентна ставка не зазначена, а проценти, заявлені до стягнення у відповідності до ст. 625 ЦК України, нараховані не на підставі норм ЦК України, а згідно п.2.1.1.2.12 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких клієнт зобов`язується сплатити на користь Банку заборгованість по кредиту, а також проценти від суми неповернутого в строк кредиту, які у відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки "Універсальна"; 84,0% - для картки "Універсальна голд". Однак, судом встановлено, що умови договору, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог про нарахування відсотків за прострочений кредит за ставкою 86,4% згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, не були погоджені позичальником, а тому не є частиною кредитного договору. Враховуючи викладене, суд вважає безпідставною вимогу позивача про стягнення з відповідача заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно до ст. 625 ЦК України в сумі 1647 грн. 40 коп. Крім того, з наданих суду доказів вбачається, що позичальник не підписала жодного документу, який би обумовлював порядок та умови нарахування і сплати нею пені та штрафів, які зазначені в розрахунку заборгованості, а тому відсутні підстави вважати, що відповідач взяла на себе зобов`язання щодо їх сплати у випадку неналежного виконання зобов`язання. Суд також враховує те, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Позичальник є слабшою стороною договору, яка підлягає особливому правовому захисту у правовідносинах щодо споживчого кредитування, тому відсутні підстави вважати, що при укладення зазначеного кредитного договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження з ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342\\180\\17-ц. Вказівку позивача на дані з офіційного веб-сайту банку щодо Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення договору, суд не може сприймати такою, що підтверджує факт ознайомлення позичальника саме з цією редакцією Правил. Ці дані не можуть слугувати належним доказом у справі, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. За наведених обставин суд вважає, що підстави для стягнення з відповідача пені в сумі 4930 грн. 10 коп. та штрафів у сумі 500 грн. (фіксована частина), 558 грн. 02 коп. (процентна складова) - відсутні. Укладений між сторонами кредитний договір від 07 серпня 2012 року у вигляді підписаної відповідачем Анкети-заяви, не містить і строку повернення кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, лише в частині стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в сумі 4582 грн. 95 коп. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 141 ЦПК України, зокрема вони підлягають стягненню з обох сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог - (4582,95 х 100) : 12218,47 = 37,5 %, тобто позов задоволено на 37,5 %. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 2102, тому при визначенні розміру судового збору, що підлягає стягненню з відповідача, суд наводить наступний розрахунок: 2102 грн. - 37,5 % = 788,25 коп., тобто з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 788 грн. 25 коп. судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: partial