Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому просить визнати останніх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим в [ADDRESS]. Вказуючи на те, що вона перебуваючи у шлюбі з [PERSON] побудували будинок за вищевказаною адресою, на даний час вона є власницею вказаного будинку, так її чоловік помер і вона проживаючи у будинку фактично прийняла спадщину. На прохання онука, [PERSON] в будинку вона дозволила зареєструватись його дружині [PERSON] та його дочці [PERSON] Рішенням Щорського районного суду Чернігівської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідачі з червня 2014 року не проживають за вищевказаною адресою, їх реєстрація в будинку позбовляє позивачку права на власний розсуд володіти, користуватись та розпоряджатись майном та оформити субсидію. Оскільки, [PERSON] та [PERSON] добровільно з реєстрації не знімаються, в житловому будинку не проживають понад шість місяців, [PERSON] звернулась до суду із позовом, який просить задовольнити. В судовому засіданні позивачка надала заяву про залишення позовних вимог відносно [PERSON] без розгляду. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, вказуючи на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, вказуючи на те, що з будинку вона в червні 2014 року вимушена була виїхати разом зі своєю донькою тому що позивачка створила умови в яких неможливо було проживати разом з маленькою дитиною, бо позивачка постійно вчиняла сварки, але в квітні 2015 року вона приїжджала забрати речі дитини та налагодити стосунки з позивачкою з метою подальшого проживання в цьому будинку, іншого житла для проживання в неї немає, як і у її неповнолітньої доньки, позивачка своїми діями перешкоджає користуванням їм будинком вважає, що підстави для визнання її такою, що втратила право користування відсутні. Крім того зазначила, що у будинку є як її особисті речі так і речі доньки, а тому просила у задоволенні позову відмовити. Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, та пояснив, що відповідачка не є такою, що втратила право на проживання в даному будинку, так як там знаходяться її особисті речі та речі її дитини та вона на протязі року неодноразово приїжджала до будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що [PERSON] проживала у будинку за адресою [ADDRESS], вимушена була виїхати, але приїжджала в квітні 2014 року забирати речі та поспілкуватись з позивачкою [PERSON] Суд, заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який є онуком позивачки [PERSON], рішенням Щорського районного суду Чернігівської області від 27.10.2014 року шлюб між ними розірвано. Від подружнього життя [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого державним нотаріусом Щорської державної нотаріальної контори 01 липня 2015 року; витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 39889397 від 01 липня 2015 року на праві приватної власності [PERSON] належить 1/2 житлового будинку за адресою [ADDRESS]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 02 квітня 2015 року, [PERSON] починаючи з 18 червня 2013 року зареєстрована в [ADDRESS]. За відомостями адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 02 квітня 2015 року, [PERSON] починаючи з 18 червня 2013 року зареєстрована в [ADDRESS]. Відповідно до домової книги для прописки громадян проживаючих за адресою [ADDRESS] [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», питання про зняття з реєстрації особи за місцем проживання взаємопов'язане і залежать від вирішення питання про житлові права особи, які регулюються нормами ст.ст. 71, 72, 156 Житлового кодексу України та ст. 405 ЦК України. За ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. За вимогами ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Згідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1985 р. за № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" на підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Так, згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до абзацу 6 ч. 1 ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що судом достовірно встановлено та підтверджується зібраними по справі доказами, що [PERSON], за положенням ст. 3 СК України та ст. 64 ЖК України, є членом сім'ї позивача, так-як вона будучи дружиною онука позивачки [PERSON] постійно проживала разом з [PERSON] і вела з ними спільне господарство; не проживає в цьому будинку з червня 2014 року, тобто менше року встановленого ст. 405 ЦК України, на день подання позову; за місцем реєстрації та проживання була відсутня з поважних на те причин, а саме через неприязні стосунки з позивачкою; враховуючи правову підставу для визнання її такою, що втратила права користування житловим будинком, що належить позивачу на праві власності передбачену ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд приходить до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову оскільки в судовому засіданні позивачем не було доведено що відповідачка протягом року була відсутня в будинку без поважних причин.

Outcome: dismissed