Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

06 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальності "Мілоан" про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи: Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславович, Клименко Роман Васильович приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що нею було отримано позику від ТОВ «Мілоан» через інтернет яку майже всю виплатила. У жовтні 2020 року отримала копію постанови приватного виконавця про відкриття виконавчого провадження № 63167993 по примусовому виконанню виконавчого напису № 46991, виданого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області а також постанову приватного нотаріуса про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Розмір заборгованості, вказаний у виконавчому написі заперечує, вказує що дійний розмір заборгованості, який нею визнається, складає 2571,79 грн. Вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, так як, нотаріусом не з`ясовано безспірність заборгованості. З огляду на вищевикладене, позивач прохав суд визнати спірний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути на його користь понесені судові витрати. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 06.11.2020 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання (а.с.23). Відповідач було реалізовано право на подання відзиву, де вказано на безпідставності позовних вимог. Представник відповідача вважає, що вказаний позов поданий з порушенням територіальної підсудності. Вказує, що між сторона спору було укладено кредитний договір в електронній формі. Свої зобов`язання за кредитним договором відповідач виконав у повному обсязі, надавши кредит у погодженому розмірі на рахунок визначений позивачем. Позивач в свою чергу свого зобов`язання, стосовно вчасного повернення кредиту, не виконав. В результаті неналежного виконання умов договору, утворилася заборгованість у розмірі 30\~276,00 грн яка в цілому складається з заборгованості по тілу кредиту 12000,00 грн, заборгованості по процентам за період з 29.01.2020 по 28.02.2020 року 36,00 грн., заборгованості по процентам за період з 29.02.2020 по 28.04.2020 року 18000,00 грн, заборгованості за пенею за прострочення фінансових зобов`язань за 29.02.2020 240,00 грн. Представник відповідача зауважує, що вказані обставини давали підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису. Прохав у задоволенні позову відмовити у повному обсязі та скасувати заходи забезпечення позову (а.с.32-43). Позивач у встановлений судом строк, відповіді на відзив не подав. В судове засідання позивачка не з`явилася, до суду подала заяву в якій прохала розгляд справи провести у її відсутність (а.с.111). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій прохав розгляд справи провести у його відсутність, в задоволенні позову прохав відмовити у повному обсязі. Треті особи Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславовича та приватний виконавець Виконавчого округу міста Києва Клименко Роман Васильович в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомляли. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено що 29.01.2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» та [PERSON] уклали кредитний договір № 1947904 (а.с. 44,46-52). Договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//miloan.ua і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору позики. Форма договору відповідає закону виходячи з наступного. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно частини першої статті 13 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, що діяла на час укладення спірного договору, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (частини перша, друга статті 14 Закону № 1734-VIII). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону). Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання:електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину;електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом;аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним підчас реєстрації у його системі, та додається(приєднується)до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт12частини першої статті 3 Закону №675-VIII). Підписом, згідно якого відповідач погодилася на укладення Договору є ідентифікатор у вигляді СМС. Згідно умов договору позикодавець надав відповідачці кредит в сумі 12000 грн. строком на 30 днів. Дата повернення кредиту - 28.02.2020 (п. 1.4 Договору). Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 36,00 грн. за 30 днів, що підтверджується графіком розрахунків до договору (а.с.52). Факт перерахування грошових коштів за договором в розмірі 12000 грн. відповідачці [PERSON] підтверджується копією платіжного доручення № 14498895 від 29.01.2020 року та не заперечується позивачкою (а.с.53). Сторонами визнається, та обставина, що у встановлений договором строк кредит повернутий не був. Сторонами визнається, та обставина, що з приводу заборгованості кредитор у зобов`язанні звернувся до приватного нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Житомирської області Горай Олег Станіславовича із заявою про вчинення виконавчого напису. В подальшому на підставі документів наданих відповідачем, приватним нотаріусом 16.09.2020 було вчинено виконавчий напис № 46991, стосовно стягнення заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 30276,00 грн.. На ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 05.01.2021 року (а.с.113) та ухвалу Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 23.03.2021 (а.с.127) копію виконавчого напису № 46991 від 16.09.2020 року та копії документів на підставі яких було вчинено зазначений виконавчий напис до суду не було надано. За таких умов обставини вчинення виконавчого напису встановлюються на підставі доказів наданих сторонами. З наданих позивачем доказів вбачається, що виконавчий напис № 46991 від 16.09.2020 року перебуває на примусовому в приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Клименка Р.В., сума заборгованості за виконавчим документом визначена в розмірі 30276,00 грн., що підтверджується копією постанови про відкриття виконавчого провадження №63167993 від 01.10.2020 (а.с.8). З наданих відповідачем розрахунків, вбачається, що заборгованість в розмірі 30\~276,00 грн в цілому складається з заборгованості по тілу кредиту 12000,00 грн, заборгованості по процентам за період з 29.01.2020 по 28.02.2020 року 36,00 грн., заборгованості по процентам за період з 29.02.2020 по 28.04.2020 року 18000,00 грн, заборгованості за пенею за прострочення фінансових зобов`язань за 29.02.2020 240,00 грн. (а.с.54). Вчинення виконавчого напису нотаріусом регулюється ст.87,88 Закону України «Про нотаріат», постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, який набрав чинності 07 березня 2012 року. Так, відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» від 02 вересня 1993 року для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, у відповідності до правової позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеної у постанові від 16 травня 2018 року по цивільній справі № 320/8269/15-ц, для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Підставою вчинення оскаржуваного виконавчого напису став кредитний договір від 29.01.2020 року з встановленим терміном повернення кредиту 28.02.2020 року. Таким чином, строк кредитування сплив 28.02.2020 року. Тобто із закінченням строку кредитування у позичальника в будь-якому випадку виникає обов`язок повернути суму позики незалежно від пред`явлення вимоги Банком повернути всю заборгованість за договором, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 року по справі 444/9519/12. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду вказала на тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором\~процентиза\~кредитом припиняється\~після спливу\~визначеного договором\~строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. З розрахунку відповідача вбачається, що частина відсотків та пені (заборгованість по процентам за період з 29.02.2020 по 28.04.2020 року 18000,00 грн, заборгованість за пенею за прострочення фінансових зобов`язань за 29.02.2020 240,00 грн ) нараховані за період який виходить за межі строку кредитування, а підстава їх стягнення є умови договору. Таким чином, при вчиненні нотаріального напису, нотаріус не перевірив безспірність заборгованості за кредитним договором. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що обставини на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, а тому, позов підлягає до задоволення. У зв`язку із задоволенням позову, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у розмірі 1261,20 грн (840,80 грн. та 420,40 грн) підтягаються стягненню із відповідача на користь позивача На підставі викладеного та

Outcome: approved