Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулись [PERSON], [PERSON] та [PERSON], посилаючись на те, що 18 грудня 2013 року сталась ДТП внаслідок винних дій [PERSON], який керуючи автомобілем ЗАЗ 110308, реєстраційний номер [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, і якого ухвалою Ставищенського районного суду від 21 липня 2014 року звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави на підставі ст. 46 КК України. Під час вказаної ДТП було пошкоджено належний позивачці [PERSON] автомобіль „Москвич 2140", реєстраційний номер [NUMBER]; позивач [PERSON], який керував автомобілем „Москвич 2140", отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому кісток носа, струсу головного мозку та саден на обличчі, [PERSON] - пасажир зазначеного автомобіля отримав тілесні ушкодження у вигляді забійних ран на обличчі, струсу головного мозку. За заявою позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] до участі у справі було залучено в якості співвідповідача страховика - приватне акціонерне товариство „Страхова Група „ТАС" (т. 1 а. с. 35, а. с. 69, 179). Позивачка [PERSON] з урахуванням уточнень позовних вимог просить стягнути з ПАТ„Страхова Група „ТАС" на її користь матеріальну шкоду в сумі 5509 гривень 60 коп., спричинену внаслідок пошкодження її автомобіля. Позивач [PERSON] просить стягнути з ПАТ„Страхова Група „ТАС" на його користь матеріальну шкоду в сумі 1936 грн. 24 коп., з яких 623 грн. 34 коп. понесені під час амбулаторного лікування витрати на придбання ліків, 1311 грн. 90 коп. витрати на придбання бензину на заправку автомобіля свого знайомого [PERSON], що він винаймав, та з обох відповідачів 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Позивач [PERSON] просить суд стягнути з ПАТ„Страхова Група „ТАС" 628 грн. 31 коп. на відшкодування матеріальної шкоди у зв'язку із понесенням під час стаціонарного лікування витрат на придбання ліків та з обох відповідачів моральну шкоду в сумі 5000 грн. Ухвалою суду від 8 вересня 2014 року вимоги за вищевказаними вимогами позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та приватного акціонерного товариства „Страхова Група „ТАС" було об'єднано в одне провадження ( т. 1 а. с. 234). В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнила позовні вимоги, просить стягнути з ПАТ „Страхова Група „ТАС" матеріальну шкоду в сумі 5509 гривень 60 копійок, спричинену внаслідок пошкодження належного їй автомобіля, виходячи з вартості збитку, встановленого за висновком автотоварознавчої експертизи, проведеної за клопотанням страховика. Підтвердила обставини, на які посилається в позовній заяві. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, уточнив, що просить стягнути витрати на придбання ліків з ПАТ „СГ „ТАС", моральну шкоду з обох відповідачів, та зазначив, що фактично ним витрачено на придбання ліків 623 грн. 31 коп., але ним помилково до свого позову додано ксерокопії чеків на ліки загальною вартістю 628 грн. 31 коп., які фактично були придбані на лікування батька, допитаний в якості свідка суду показав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він морально страждав, тривалий час терпів фізичний біль із-за спричинених йому під час ДТП тілесних ушкоджень, було порушено його звичний спосіб життя, він прикладав додаткові зусилля для організації свого життя. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, підтвердив обставини, на які посилається в позовній заяві, уточнив, що просить стягнути витрати на придбання ліків з ПАТ „СГ „ТАС", моральну шкоду з обох відповідачів, допитаний в якості свідка суду показав, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди він морально страждав, тривалий час терпів фізичний біль із-за спричинених йому під час ДТП тілесних ушкоджень, було порушено його звичний спосіб життя, він прикладав додаткові зусилля для організації свого життя. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині стягнення з відповідача на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] моральної шкоди в розмірі, що перевищує 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю, та виходячи з того, що загальний розмір моральної шкоди, спричиненої кожному з вказаних позивачів, становить 500 грн. Суду пояснила, що цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», яке і повинне відшкодувати позивачам матеріальну шкоду. [PERSON] в день ДТП по телефону повідомив страховика про дану ДТП, з часу ДТП 18.12.2013 р. по 03.12.2014 р. він перебував на стаціонарному лікуванні, після чого відразу 06.01.2014 р. подав страховику необхідні документи про дану подію. Представник відповідача ПАТ «СГ «ТАС» в судове засіданн не прибув, товариство надіслало до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника (т. 2 а. с. 9) та письмові заперечення, доповнення до них (т. 1 а. с. 44, 110, 126, 215) з зазначенням, що товариство позовні вимоги позивачів не визнає, оскільки вони не звертались із заявою на отримання страхового відшкодування, не навели доказів, якими документами відповідного медичного закладу підтверджені витрати на лікування. Неподання заяви про страхове відшкодування є підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування. Сума страхового відшкодування належна до виплати [PERSON] має становити 3484,95 грн, так як відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 14.01.2014 року вартість відновлювального ремонту автомобіля позивачки становить 13 477,37 грн., вартість автомобіля до ДТП - 5509,60 грн. Оскільки вартість ремонту перевищує вартість транспортного засобу, тому автомобіль є фізично знищеним та розрахунок страхового відшкодування має здійснюватися згідно ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме власнику має відшкодовуватися різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди. Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 29.08.2014 року вартість автомобіля позивачки в пошкодженому стані становить 2 024,65 грн. Позовні вимоги [PERSON] про стягнення 1 311,90 грн. на найм та заправку автомобіля не підлягають відшкодуванню страховою компанією, їх відшкодування необхідно покласти на відповідача [PERSON] Суд розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачів, відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], дослідивши письмові докази, оглянувши матеріали кримінального провадження ЄУН 378/665/14-к, провадження № 1-кп/378/52/14, матеріали кримінального провадження № 12013100280000432, витребуванх з прокуратури Ставищенського району Київської області, вважає, що позовні вимоги позивачки [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, вимоги позивачів [PERSON] та [PERSON] підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлено, що 18 грудня 2013 року сталась ДТП внаслідок винних дій [PERSON], який керуючи автомобілем ЗАЗ 110308, реєстраційний номер [NUMBER], порушив правила дорожнього руху, і якого ухвалою Ставищенського районного суду від 21 липня 2014 року звільнено від кримінальної відповідальності з нереабілітуючої підстави на підставі ст. 46 КК України. Питання щодо відшкодування завданої при цьому позивачам шкоди в кримінальній справі не вирішено (т. 1 а. с. 250). Під час вказаної ДТП було пошкоджено належний позивачці [PERSON] автомобіль „Москвич 2140", реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується оглянутими в судовому засіданні матеріалами кримінального провадження, копіями протоколу огляду вказаного транспортного засобу (т. 2 а. с. 25), технічного паспорту (т. 2 а. с. 26), висновком автотоварознавчої експертизи від 28 січня 2014 року, проведеної на підставі постанови слідчого в ході розслідуванні кримінальної справи (т.с. 2 а.с. 11-15), висновком експертного автотоварознавчого дослідження № 3 від 14 січня 2014 року, проведеного за клопотанням страховика (т.с. 1 а.с. 112-113). Позивач [PERSON], який керував автомобілем „Москвич 2140", під час вказаної ДТП отримав легкі тілесні ушкодження, які потягли за собою короткочасний розлад здоров'я, у вигляді перелому кісток носа, струсу головного мозку та саден на обличчі; з приводу отриманих під час ДТП тілесних ушкоджень перебував на амбулаторному лікуванні з 18.12.2013 по 27.12.2013 р., та в подальшому звертався до лікаря-невропатолога 23.01.2014 р.; на придбання ліків, призначених лікарем, поніс витрати на суму 628 грн. 31 коп. Вказані обставини підтверджуються висновком судово-медичної експертизи від 10.02.2014 р. № 19д (т. 2 а. с. 28), випискою із медичної карти амбулаторного хворого № 783 від 08.01.2014 р. (т. 2 а. с. 29), витягом з амбулаторної карти, копіями чеків на придбання ліків, товарних чеків (т. 2 а. с. 41-44). Позивач [PERSON] - пасажир зазначеного автомобіля отримав тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, обширних забійно-рваних ран обличчя; у зв'язку з отриманими під час ДТП тілесними ушкодженнями перебував на стаціонарному лікуванні з 18.12.2013 по 30.12.2013 р.; на придбання ліків, призначених лікарем, поніс витрати на суму 623 грн. 31 коп. що підтверджується висновком судово-медичниї експертизи від 10.02.2014 р. № 18д (т. 2 а. с. 27), випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 16.01.14 року (т.1 а.с. 236), копіями чеків на придбання ліків, товарних чеків (т. 2 а. с. 34-37). Вказані документи, надані позивачами на підтвердження витрат на придбання ліків, приймаються судом до уваги, оскільки вказані на них дати співпадають з періодом перебування позивача [PERSON] на стаціонарному лікуванні, позивача [PERSON] на амбулаторному лікуванні (назви ліків, медикаментів співпадають з листками лікарських призначень). Цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ПАТ «Страхова група «ТАС», що підтверджується договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів N АЕ/1716848 від 06.04.2013 року. За цим договором страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю на одного потерпілого становить 100000 грн, 50000,00 грн. за шкоду заподіяну майну, а розмір франшизи становить 0 (нуль) (т. 1 а. с. 65). Згідно з висновком автотоварознавчої експертизи від 28 січня 2014 року, проведеної на підставі постанови слідчого в ході розслідуванні кримінальної справи, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Москвич 2140», д/н [NUMBER], становить 13477, 37 грн. Ринкова вартість автомобіля становить 5606 грн.. Матеріальний збиток, спричинений власнику вищевказаного автомобіля від пошкоджень, отриманих внаслідок ДТП, складає 5606 грн. (т.с. 2 а.с. 11-15). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 3 від 14 січня 2014 року, проведеного за клопотанням страховика, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Москвич 2140», д/н [NUMBER] становить 13477,37 грн., ринкова вартість автомобіля до ДТП становить 5509,60 грн.. Матеріальний збиток, спричинений власнику вищевказаного автомобіля від пошкоджень отриманих внаслідок ДТП, складає 5509, 60 грн. (т.с. 1 а.с. 112-113). Позивачка в судовому засіданні уточнила, що просить стягнути з ПАТ „Страхова Група „ТАС" матеріальну шкоду, спричинену внаслідок пошкодження автомобіля, виходячи з вартості збитку, встановленого за висновком автотоварознавчої експертизи, проведеної за клопотанням страховика в сумі 5509 гривень 60 копійок. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 29 серпня 2014 року за № 305 утилізаційна вартість вищевказаного автомобіля становить 2024, 65 грн.. (т.с. 2 а.с. 128-132). Позивачка [PERSON] в судовому засіданні визнала, що належний їй вищевказаний автомобіль є фізично знищеним, а отже відшкодування шкоди має виплачуватися у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Правовідносини в сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до ст. 3 вказаного Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника-заподіювача шкоди. Відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом ст. ст. 22, 23, 24 Закону України від 1 липня 2004 року «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана, зокрема, з лікуванням потерпілого. У зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Згідно із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 24 грудня 2010 року (справа № 6-1ц10), яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування і виконання чи невиконання нею обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Судом встановлено, що відповідач після ДТП перебував на стаціонарному лікуванні з 18.12.2013 по 03.01.2014 р. (т.1 а. с. 230), відразу по закінченню лікування 06.01.2014 р. надав ПАТ «СГ «ТАС» документи, необхідні по страховій справі (т. 1 а. с.66), згоди на відшкодування збитків внаслідок ДТП представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не надав. Відповідно до ст. 35 Закону для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику відповідну заяву. При вирішенні спору суд не приймає до уваги надіслані заперечення відповідача ПАТ «СГ «ТАС» на позов, в яких відповідач вказує на те, що позивачі в порушення вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не подали заяви про виплату страхового відшкодування та не надали документи на підтвердження розміру, понесених ними витрат на лікування, оскільки вище в рішенні зазначено, які саме докази прийняті судом при визначенні розміру цих витрат, та, крім того, в ході розгляду справи позивачі 28 серпня 2014 року подали страховій компанії заяви про виплату страхового відшкодування (т. 1 а. с. 225, 248, 249). Відповідно до вказаних заяв, отриманих страховиком в цей же день, позивачі подали страховій компанії: [PERSON] та [PERSON] - довідки про ДТП, копії чеків на оплату ліків, [PERSON] - довідку про ДТП та заяву-погодження із сумою матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля. Решту необхідних для вирішення питання щодо виплати страхового відшкодування документів були подані страховику власником забезпеченого транспортного засобу [PERSON] (т. 1 а. с. 66). Із заперечень ПАТ «СГ «ТАС», доповнень до них (т. 1 а. с. 44, 110, 126, 215) листів страховика від 17.03.2014 та від 18.06.2014 р. встановлено, що вказана страхова компанія визнає дорожньо-транспортну пригоду, що сталася за участю сторін страховим випадком, однак наполягає на застосуванні положень _ п. 37.1.4 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Як зазначено вище власник забезпеченого транспортного засобу [PERSON] письмово повідомив страховика про ДТП 06.01.2014 року відразу після виписки із лікувального закладу, де він перебував на стаціонарному лікуванні з 18.12.2014 р. по 03.01.2014 р. - т. 1 а. с. 66, 230) Згідно зі ст. 991 ЦК України страховик має право відмовитися від здійснення страхової виплати у разі несвоєчасного повідомлення страхувальником без поважних на те причин про настання страхового випадку або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 16 і 19 постанови № 4 від 1 березня 2013 року „Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснив, що в разі невиконання особою, відповідальність якої застрахована, обов'язку письмового надання страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у передбачених випадках - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, шкода відшкодовується заподіювачем шкоди. З урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатися, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватися судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку. У поданих до суду запереченнях відповідач ПАТ «СГ «ТАС» не оспорює факту вчасного повідомлення від страхувальника про ДТП, що давало страховику об'єктивну можливість дізнатися, чи є ця подія страховим випадком, хто є потерпілими від ДТП, який розмір шкоди та виконати інші обов'язки, що покладені на нього ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і зокрема, протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування. Отже, враховуючи, що учасники ДТП виконали вимоги закону щодо повідомлення страховика про страховий випадок і інших, ніж наведені вище, передбачених законом підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування у спірних правовідносинах не встановлено і на такі ПАТ «СГ «ТАС» не посилається, суд вважає що вимоги позивачів [PERSON], [PERSON] щодо відшкодування страховиком завданої їм ушкодженням здоров'я шкоди, [PERSON] щодо відшкодування страховиком завданої їй шкоди внаслідок пошкодження автомобіля підлягають вирішенню в судовому порядку. На користь позивачів [PERSON], [PERSON] з ПАТ «СГ «ТАС» як страховика має бути стягнуто страхове відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в доведеному ними розмірі: на користь [PERSON] в розмірі 623 грн. 34 коп. (фактичної вартості придбаних на його лікування ліків - т.1 а. с. 34-37); на користь [PERSON] також в сумі 623 грн. 34 коп. (останній фактично витратив на придбання ліків) 628 грн. 31 коп. - (т. 2 а. с. 38-40), проте заявив вимогу про стягнення вказаних витрат в сумі 623 грн. 34 коп. - (т. 1 а. с. 158). Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Свої вимоги про стягнення на його користь вартості бензину в сумі 1311 грн. 90 коп. [PERSON] обґрунтовує тим, що він придбав для особистих цілей бензин на вказану суму відповідно до чеків (т.с. 2 а.с. 45) для заправки найманого автомобіля свого знайомого [PERSON], пояснивши в судовому засіданні, що вказаний бензин тричі по чеках від січня 2014 р. на суму 199, 99 грн. (дата не читабельна), від 17 січня 2014 року на суму 199, 99 грн. та від 10 лютого 2014 року на суму 199, 99 грн. він використав на поїздки до страхової компанії; бензин придбаний по чеку від 25 січня 2014 року на суму 202 грн. він використав для поїздки лікаря-лора в м. Б. Церкву; в решті випадків бензин, що був придбаний ним по чеках від 31 січня 2014 року на суму 101 грн., від 1 лютого 2014 року на 104 грн., від 4 лютого 2014 року на суму 199, 99 грн., від 5 лютого 2014 року на суму 104,94 грн., він використав для поїздок, пов'язаних із побутовими потребами (перевезення зерна, буряків). Оскільки позивачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження того, що він дійсно у вказані дні здійснив поїздки до страхової компанії та до лікаря, а інші випадки заправки автомобіля не свідчать про понесення відповідачем додаткових витрат (за вимушений найм автомобіля), - суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в цій частині задоволенню не підлягають. При вирішенні позовних вимог [PERSON] та [PERSON] про стягнення з відповідачів на їх користь моральної шкоди в розмірі по 5000,00 грн. кожному, слід зазначити наступне. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь даних позивачів та обсяг відповідальності, який покладається при її відшкодуванні на кожного із відповідачів, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Доводи представника відповідача [PERSON] - [PERSON], що заподіяння моральної шкоди не підтверджено достатніми доказами, не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Судом встановлено встановлено, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винним в якій визнано відповідача [PERSON], позивачам [PERSON], [PERSON] була завдана моральна шкода, що полягає в перенесених ними моральних стражданнях та фізичному болі в зв'язку із заподіяними тілесними ушкодженнями, вимушених змінах звичного для них способу життя на період лікування. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд приймає до уваги тяжкість заподіяних позивачам тілесних ушкоджень, характер, обсяг, тривалість моральних страждань та оцінює завдану їм моральну шкоду в сумі 3500 грн., кожному. При цьому суд керується принципами справедливості та виваженості, виходить з засад добросовісності та розумності та приходить до висновку, що сума спричиненої моральної шкоди, зазначена позивачами в сумі 5000 грн., з урахуванням обставин справи та зібраних по ній доказів у їх сукупності, є завищеною. Згідно ст. 26-1 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю. За змістом ст. 9 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - це грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. З аналізу вказаних норм Закону вбачається, що страхове відшкодування моральної шкоди є похідним від виплати страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю, і розмір страхового відшкодування моральної шкоди визначається виключно від розміру виплаченого страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров'ю. Оскільки з ПАТ «СГ «ТАС» як страховика має бути стягнуто на користь позивачів [PERSON] та [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 623 грн. 34 коп., на кожного, - суд приходить до висновку, що на користь останніх із вказаного страховика підлягає стягненню моральна шкода в сумі 31 грн. (5 відсотків від 623 грн. 34 коп. - страхової виплати за шкоду, заподіяну їх здоров'ю, що підлягає стягненню), а решта визначеної судом суми на відшкодування моральної шкоди, яка перевищує ліміт відповідальності, відповідно до ст. 1194 ЦК України підлягає стягненню з відповідача [PERSON] в сумі 3469 грн., на кожного з вказаних позивачів. На підставі п. 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення злочину. А тому відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів судовий збір на користь держави в сумі 243 грн. 60 коп. а саме: з відповідача -ПАТ «СГ «ТАС» 120 грн. 83 коп. залежно від задоволеної частини позовних вимог (6818 грн. 28 коп., що становить 49,6 % від загальної суми стягнутої шкоди 13756,28 грн.), а з відповідача [PERSON] стягнути на користь держави судовий збір в сумі 122 грн. 77 коп. залежно від задоволеної частини позовних вимог (6938 грн., що становить 50,4 % від загальної суми стягнутої шкоди).

Outcome: partial