Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

01.07.2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. Стислий виклад позиції позивача. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Селидівської міської ради. Згідно до плану Державного акту на право власності на земельну ділянку, земельна ділянка загальною площею 4,18 га складається з двох ділянок, кожна з яких має окремий кадастровий номер: ділянка РІЛЛЯ, площею 4,12 га, та ділянка ПАСОВИЩЕ, площею 0,06 га. При оформленні спадщини нотаріус видав свідоцтво на земельну ділянку ПАСОВИЩЕ. На земельну ділянку РІЛЛЯ у видачі свідоцтва відмовив, оскільки згідно даних Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, форма власності останньої комунальна і власником зазначено Селидівську міську раду. Просила зобов`язати відділ державної реєстрації Селидівської міської ради Донецької області скасувати номер запису про право власності : 12255517, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 26541971 від 27.11.2015 14:15:28, державний реєстратор Козирєва Дана Олександрівна, Селидівське міське управління юстиції, Донецька область, земельної ділянки (паю) розміром 4,1172 гектара, кадастровий номер 1413800000:02:000:0655 та внести відповідні записи в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про скасування записів щодо форми комунальної власності земельної ділянки (паю) з кадастровим номером 1413800000:02:000:0655 розміром 4,1172 гектара, власник Селидівська міська рада. Заперечення відповідача. Відповідач - Селидівська міська рада - у строк, визначений судом, відзив на позовну заяву не надав. Надав заяву, в якій просив вирішити справу на розсуд суду. Процесуальні дії у справі. 03.07.2019 р. позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. 15.07.2019 р. було відкрито провадження по справі. Розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 22.11.2019 р. задоволено клопотання позивача про залучення співвідповідача по справі. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] (а.с.12-13). Згідно державного Акту на право власності на земельну ділянку, [PERSON] належала на праві власності земельна, розташована на території Селидівської міської ради, ділянка площею 4,18 га на підставі Рішення сесії Селидівської міської ради від 26.06.2002 р. Згідно плану земельна ділянка складалася із земельної ділянки РІЛЛЯ, кадастровий номер 1413800000:02:000:0655, та ПАСОВИЩЕ, кадастровий номер 1413800000:02:000:1053(а.с.14) Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, власником земельної ділянки з кадастровим номером 1413800000:02:000:0655 є Селидівська міська рада, форма власності- комунальна (а.с.15-16). Згідно рішення Селидівського міського суду донецької області від 06.03.2015 р. спадщину у вигляді земельної ділянки, що належала [PERSON] було визнано відумерлою та передано у власність територіальної громади Селидівської міської ради (а.с.17-18). Рішення суду було скасовано постановою Донецького апеляційного суду від 13.02.2019 р. (а.с.19-24). [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 1413800000:02:000:1053 (а.с.25-29). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, земельна ділянка з кадастровим номером 1413800000:02:000:0655 перебуває у комунальній власності, власником є Селидівська міська рада (а.с.30-34). Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Ст.41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, яке є непорушним. Згідно ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, має право безпосередньо звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За положеннями ст.373 ЦК України, ст. 81 ЗК України право власності (право) на земельну ділянку набувається і здійснюється по закону. Громадяни України набувають права на земельні ділянки на підставі договорів, в т.ч. дарування, прийняття спадщини, тощо. Згідно ст. 236 ЦК України правочин визнаний судом недійсним є недійсним з моменту його вчинення. За положеннями ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках передбачених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно, згідно положень абз.1 ч.1 ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 2 статті 3 вищеозначеного Закону передбачено, що держава гарантує достовірність зареєстрованих прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст.26 цього Закону записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна відповідний запис скасовується. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Згідно ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухоме майно, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. За положеннями ст. 126 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.3 ст.1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. На підставі ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 8 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Згідно роз`яснень, що містяться у п.п.3.1, 3.5 інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Таким чином, суд повно і всебічно з`ясувавши обставини по справі, надані суду докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача обгрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved