Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-31 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив виконавчий напис від 08 вересня 2020 року за реєстровим № 32163, що вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість в розмірі 16 700,50 грн., визнати таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказав на те, що 04.01.2021 року Позивач поштою отримав листа від приватного виконавця Клітченко О.А., з якого дізнався, що в останньої на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження № 63651230 від 18.11.2020 року з примусового виконання виконавчого напису №32163 від 08.09.2020 року виданого приватним нотаріусом ЖМНО Гораєм О.С. про стягнення з Позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» заборгованість у розмірі 16706,50 грн. Вважає даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з тим, що останній вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки з Відповідачем він ніколи не мав жодних правовідносин, жодних договорів з Відповідачем не укладав та заборгованості перед ним не мав, виконавчого напису або вимог про сплату заборгованості не отримував, в оскаржуваному виконавчому написі відсутня достатня і безспірна інформація щодо стягненої заборгованості, не зазначені документи на підставі яких він вчинений, стягнення за виконавчим документом вчинене поза межами строку позовної давності, оскільки заборгованість за кредитом утворилась з серпня 2013 року. Також Позивач зазначає, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався розрахунком заборгованості, підготовленим працівниками відповідача ТОВ «ФК «Аланд», що не може бути доказом безспірності грошових вимог Відповідача до Позивача. Позивач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до судового засідання його представник адвокат Поздняков В.Г. надав заяву в якій вказав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі, розгляд справи проводити без його участі. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не подав. Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович та приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 30 серпня 2013 року Позивач підписав заяву №001-03562-300813, відповідно до якої пропонує (надає оферту) Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», на умовах, визначених в цій пропозиції та відповідно до Правил Банківського обслуговування фізичних осіб у Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», затверджених рішенням Ради Директорів Банку від 20.03.2013 року і Тарифів Банку, зазначених в п. 2.6 Частини 2 цієї пропозиції, що є невід`ємною частиною цієї Пропозиції, укласти з нею Договір на невизначений строк дії. Крім цього, в даній заяві він підтвердив, що отримав картку, ліміт кредитної лінії якої становить 15 000,00 грн. Згідно з Частиною 3 п. 2 заяви № 001-03562-300813 від 30 серпня 2013 року Позивач підтверджує своє розуміння і згоду з тим, що: 2.1. Момент прийняття (акцепту) Банком його пропозиції щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних вище в цій Пропозиції та Правилах, вважатиметься дата відкриття Банком Рахунку, визначеного у п, 2.1. Частини 2 цієї Пропозиції. 2.2. Пропозиція щодо укладення Договору є чинною для її прийняття Банком протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання ним цієї Пропозиції. 2.3. Встановлення ліміту Кредитної лінії є безумовним правом Банку та здійснюється Банком в межах максимально погодженої суми, наведеної у п. 3 частини 3 цієї Пропозиції. 2.4. Кредитування Рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п.2.4. Частини 2. цієї Пропозиції. Кожен наступний ліміт Кредитної лінії надається після спливу строку надання попередньої, на умовах, погоджених Сторонами у цій Пропозиції, та не потребує підписання додаткових угод до цієї Пропозиції. 2.5. До підписання нею цієї Пропозиції він був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умови кредитування Рахунку (у формі встановлення ліміту Кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. 2.6. Прийняття Банком цієї Пропозиції до розгляду не тягне за собою виникнення у Банку обов`язку щодо її погодження (акцепту) та відкриття Рахунку чи встановлення кредитної лінії, банк може відхилити мою Пропозицію (оферту) та відмовити у наданні кредитної лінії без пояснення причин. Відповідно до п.3 заяви №001-03562-300813 від 30 серпня 2013 року Позивач з огляду на його фінансовий стан та кредитну історію просить Банк встановити в момент укладення або протягом дії Договору ліміт кредитної лінії та строк користування цим лімітом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 100000 грн. 08.09.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №32163, про звернення стягнення з Позивача , який є боржником за Кредитним договором №001-03562-300813 від 30 серпня 2013 року , укладеним з Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами є Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд", заборгованість за Кредитним договором №001-03562-300813 від 30 серпня 2013 року. Строк платежу за Кредитним договором №001-03562-300813 від 30 серпня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. Сума заборгованості складає 16 206,50 грн., в тому числі: Прострочена заборгованість за сумою кредиту 13 319,30 грн. прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 2 887,20 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 500 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувана. Загальна сума, що підлягає стягненню становить 16 706,50 грн. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється цим Законом та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 із змінами та доповненнями (надалі - Порядок). Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому, ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, пунктом 2 Переліку документів, передбачено, що для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04.07.2018 № 75, форма особових рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер особового рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) суму вхідного залишку за рахунком; 7) код банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 05 липня 2017 року у справі №6-887цс17, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Суд звертає увагу на те, що документи, які підтверджують безспірність заборгованості, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідачем не було надано доказів того, що ним нотаріусу було надано виписку з рахунку позивача, яка б містила обов`язкові реквізити, що повинні бути вказані у ній згідно п. 61, 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України (дата здійснення останніх (попередніх) операцій по рахунку, код валюти, суми операцій (відповідно за дебетом або кредитом) тощо). Без цих відомостей неможливо з`ясувати коли і які саме суми були отримані позивачем від банку, коли були нараховані відсотки, яким є розмір заборгованості та чи існує заборгованість взагалі. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також суд звертає увагу на те, що загальна сума заборгованості, яка була прийнята нотаріусом та зазначена у виконавчому написі, порахована за період з 11 серпня 2020 року по 17 серпня 2020 року. При цьому, суду не було надано доказів того, що відповідність розрахунків заборгованості фактичним датам отримання кредиту перевірялася нотаріусом на підставі будь-яких документів. Тобто, виконавчий напис видано без з`ясування дійсної дати виникнення заборгованості. Таким чином, оспорюваний виконавчий напис нотаріуса не відповідає вимогам закону, в той час як заборгованість, яка вказана у цьому написі, не є безспірною, а наявність цього виконавчого напису порушує права позивача. З огляду на вищенаведене суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, а порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). За таких обставин, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та визнати виконавчий напис № 32163 виданий 08.09.2020 року вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем, таким, що не підлягає виконанню. Крім того, в порядку ч. ч. 1-2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачаслідує стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved