Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

Зарічненська селищна рада Рівненської області звернулась до суду із позовною заявою з вимогою до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів орендної плати. У обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві вказав, що у відповідача з 14 березня 2008 року перебувають у власності об`єкти нерухомого майна - нежилі приміщення лісопильного відділення, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] (далі по тексту - Діл. 1) та приміщення цеху переробки деревини, що за адресою [ADDRESS] (далі по тексту - Діл. 2). На підставі заяви відповідача Зарічненської селищною радою було прийнято рішення про надання відповідачеві дозволу на складання проекту землеустрою, щодо відведення вищевказаних земельних ділянок у власність шляхом викупу для обслуговування приміщень лісопильного відділення по [ADDRESS], площею 0,0594 га та цеху переробки деревини по [ADDRESS], площею 0,0531 га та надано відповідачеві дозвіл на виготовлення експертної оцінки даних земельних ділянок. 18 квітня 2019 року спеціалістом-землевпорядником Зарічненської селищної ради було здійснено обстеження земельних ділянок за результатами якого було складено акт обстеження земельних ділянок № [NUMBER] та № [NUMBER], з яких вбачається, що на них розташовані об`єкти нерухомого майна - лісопильне відділення та цех з переробки деревини, які перебувають у приватній власності [PERSON] , що підтверджується витягами з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно, згідно інформаційних довідок № 164022123, 164022409 від 18.04.2019 р. Дані земельні ділянки [PERSON] використовується без правовстановлюючих документів, договір оренди земельної ділянки ним не укладався, плата за користування даною земельною ділянкою у 2015 - 2018 роках не вносилась. За інформації, наданої Головним Управлінням Державної фіскальної служби у Рівненській області у 2015-2018 роках кошти за користування земельними ділянками [PERSON] не сплачувались. Відповідач до цього часу не розробив проектну документації на дані земельні ділянки та відповідно не вчинив жодних дій ні щодо придбання цих земельних ділянок у власність, ні щодо укладення договорів оренди даних земельних ділянок і при цьому не сплачує кошти за користування цими земельними ділянками комунальної власності. Таким чином, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельними ділянками за відсутності укладених договорів, фактично збільшив свої доходи, а позивач втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). За розрахунками позивача загальна сума безпідставно збережених коштів орендної плати становить 27 002, 03 грн. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача цю суму, а також 1 921,00 грн. судового збору. Ухвалою Зарічненськго районного суду Рівненської області від 14 червня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи, призначено судове засідання на 15 липня 2019 року. Позивач подав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності та погодився на ухвалення заочного рішення у справі за наявності усіх передумов, визначених ст. 280 ЦПК України. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву не подавав. Судове засідання у зв`язку з неявкою відповідача відкладалось розглядом на 30 серпня 2019 року, коли його представником подано повторну заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку з якою судове засідання відкладалось на 12 вересня 2019 року. Проте у цю дату ще раз подано клопотання про відкладення розгляду справи за станом здоров`я відповідача та у зв`язку з бажанням скористатись правничою допомогою іншого захисника. Судом не вбачається підстав для задоволення клопотання від 12 вересня 2019 року про відкладення розгляду справи, оскільки з вказаних підстав судові засідання неодноразово відкладались раніше, тому це клопотання оцінюється судом як необґрунтована спроба відкладення судового засідання, що суперечить інтересам позивача та спричиняє порушення процесуальних строків розгляду справи, тобто містить ознаки зловживання процесуальними правами, що згідно ч. 3 ст. 44 ЦПК України є підставою для залишення клопотання без розгляду. Суд, всебічно, повно об`єктивно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 164022123 від 18 квітня 2019 року (а. с. 17) право власності на нежитлове приміщення, лісопильного відділення, по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] А також за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 164022409 від 18 квітня 2019 року право власності на нежитлове приміщення, цех переробки деревини по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] (а. с. 18) Відповідно до інформації відділу Держгеокадастру у Зарічненському районі Рівненської області Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області (а. с. 19) грошова оцінка Діл. 1 за 2015 рік складає - 54 100,69 грн., за 2016 рік - 91 856,28 грн., за 2017 рік - 97 367,65 грн., за 2018 рік - 97 367,65 грн. А також грошова оцінка Діл. 2 за 2015 рік складає - 57 302,13 грн., за 2016 рік - 82 113,95 грн., за 2017 рік - 87 040,78 грн., за 2018 рік - 87 040,78 грн. З 2015 року по даний час відповідач використовує земельні ділянки без виникнення права власності або користування та без державної реєстрації цих прав відповідно до ст. ст. 125, 126 Земельного Кодексу України. Таким чином з 01 січня 2015 року по 31 грудня 2018 року відповідач не сплачував кошти за користування земельними ділянками у встановленому законодавством розмірі, внаслідок чого зберіг у себе грошові кошти. Відповідно до ст. 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. Плата за землю - це загальнодержавний податок, який справляється у формі земельного податку та орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності (пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України. Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст. 14 ПК України). Відповідно до положень ст. 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. У відповідності до ст. ст. 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі - продажу права оренди земельної ділянки. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом "д" ч. 1 ст. 156 ЗК України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки. Згідно із п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом указаних приписів Цивільного та Земельного кодексів України відшкодування шкоди (збитків) є заходом відповідальності, зокрема, за завдану шкоду майну чи за порушення прав власника земельної ділянки. Шкода, завдана майну юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала (ч. 1 ст. 1166 ЦК України). Підставою для відшкодування є наявність таких елементів складу цивільного правопорушення, як: шкода; протиправна поведінка її заподіювача; причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від обов`язку її відшкодовувати, якщо доведе, що шкоди заподіяно не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Предметом регулювання глави 83 ЦК України є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. За змістом приписів глав 82, 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності в деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Як вже зазначалось, предметом спору у даній справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпіставно збережених коштів орендної плати за фактичне користування земельними ділянками, на якій ці об`єкти розмішені без належних на те правових підстав. Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. За змістом ч. 1 ст. 120 ЗК України право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. За змістом глави 15 ЗК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди. При цьому, згідно зі статтею 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Отже, за змістом указаних приписів виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права. Проте з огляду на приписи ч. 2 ст. 120 ЗК України не вважається правопорушенням відсутність у власника будинку, будівлі, споруди зареєстрованого права оренди на земельну ділянку, яка має іншого власника і на якій розташоване це нерухоме майно. До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі 629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, а також у постановах Верховного Суду України від 30.11.2016 у справі № 922/1008/15, від 07.12.2016 у справі № 922/1009/15, від 12.04.2017 у справах № 922/207/15 і № 922/5468/14, від 14.01.2019 у справі №912/1188/17,від 04 лютого 2019 р. у справі № 922/3409/17. За змістом статей 116, 122-126 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Сільські, селищні міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу шляхом укладення договору оренду земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 03 жовтня 2012 року від відповідача до позивача скерована заява (а. с. 6) про надання дозволу на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу для обслуговування цеху переробки деревини по [ADDRESS] та лісопильного відділення по [ADDRESS] . На підставі даної заяви 23 жовтня 2012 року Зарічненською селищною радою було прийнято рішення № 447 (а. с. 8), згідно якого відповідачу було надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність шляхом викупу для обслуговування приміщень столярного цеху та гаража, розміщених по [ADDRESS] та [ADDRESS] та надано [PERSON] дозвіл на виготовлення експертної оцінки даних земельних ділянок. У відповідності із п. «а» ч. 2 ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності. Земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна [PERSON] , перебувають у комунальній власності та використовуються ним без правовстановлюючих документів. 18 квітня 2019 року спеціалістом-землевпорядником Зарічненської селищної ради було здійснено обстеження Діл. 1 та Діл. 2, за результатами яких було складено акти обстеження земельної ділянки № [NUMBER] та № [NUMBER] (а. с. 9, 10) з яких вбачається, що на земельних ділянках знаходяться об`єкти нерухомого майна - нежиле приміщення лісопильного відділення та нежиле приміщення цеху переробки деревини, що перебувають у приватній власності [PERSON] згідно із відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно згідно інформаційних довідок № 164022123 та № 164022409 від 18 квітня 2019 року відповідно. Ці земельні ділянка [PERSON] використовуються без правовстановлюючих документів, договір оренди земельної ділянки ним не укладався, плата за користування даною земельною ділянкою у 2015 - 2018 рр. [PERSON] не вносилась. 10 квітня 2019 року Зарічненська селищна рада листом № 314 звернулась до Сарненського управління Головного управління Державної фіскальної служби у Рівненській області з проханням надати інформацію про сплати відповідачем у 2015 - 2018 рр. коштів за користування земельними ділянками та 25 квітня 2019 року отримала відповідь № 3858/9/17-00-52-07 з якої дізналась, що відповідач орендну плату за користування даною земельною ділянкою не сплачував упродовж 2015-2018 рр. У відповідності із п. 288.5 ст. 288 ПК України (в редакції ПК України від 01.01.2015 та 01.01.2016) розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.1) та не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки (пп. 288.5.2). Оскільки Зарічненською селищною радою у вказаний період не приймалось рішення про встановлення ставок орендної плати в залежності від видів провадження діяльності на орендованих земельних ділянках, а розмір орендної плати встановлювався в рішеннях про укладення договорів оренди землі, тому, враховуючи, що відповідач не звертався для укладення договорів оренди землі, відтак для розрахунку розміру безпідставно збережених коштів орендної плати у 2016 році застосовується гранично мінімальна ставка орендної плати, встановлену пп. 288.5.1 п. 288.5 статті 288 ПК України - 3% нормативно грошової оцінки земельної ділянки. З цього слідує, що розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за 2015-2018 рр. за користування земельними ділянками складає: 54 100,69 грн. * 3% = 1623,02 грн. у 2015 році за Діл. 1; 91 856,28 грн. * 3% = 2755,69 грн. у 2016 році за Діл. 1; 57 302,13 грн. * 3% = 1719,06 грн. у 2015 році за Діл. 2; 82 113,95 грн. * 3% = 2463,42 грн. у 2016 році за Діл. 2; Згідно інформації Відділу Держгеокадастру у Зарічненському районі нормативна грошова оцінка земельної ділянки по [ADDRESS] (Діл . 1 ) у 2017 році становила 97 367,65 грн., нормативна грошова оцінка земельної ділянки по [ADDRESS] ( Діл. 2 ) становила 87 040,78 грн. (а. с. 19) У відповідності із п. 2 ч. 1 ст. 1, абз. 1 ч. 1 ст. 17, частини 1 і 2 ст. 18 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування, забудови та іншого використання території населеного пункту, на основі якого розробляється план зонування території з метою визначення умов та обмежень використання території для містобудівних потреб у межах визначених зон та встановлює функціональне призначення, вимоги до забудови окремих територій (функціональних зон) населеного пункту, їх ландшафтної організації. Згідно Генерального плану смт Зарічне, затвердженого рішенням Зарічненської селищної ради від 28 лютого 2012 року № 316 (а. с. 25-27), з врахуванням схеми зонування території смт Зарічне плану зонування смт Зарічне, затвердженого рішенням Зарічненської селищної ради від 30 квітня 2015 року № 1065 (а. с. 28), земельні ділянки по [ADDRESS] та [ADDRESS] знаходяться на виробничій території лісогосподарських підприємств, установ, організацій. У відповідності із Додатком 3 до рішення Зарічненської селищної ради від 13 липня 2016 року № 263/8-2016, яким було встановлено розмір орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності на території Зарічненської селищної ради (копія додатка та рішення додаються), розмір орендної плати за земельні ділянки деревообробної промисловості на землях державної та комунальної власності (пункт 3.3 Додатку) у 2017 та 2018 роках становив 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. З огляду на викладене розмір безпідставно збережених коштів орендної плати відповідачем за 2017 рік складає: 97 367,65 грн. * 5% = 4 868,38 грн. за Діл. 1 у 2017 році; 87 040,78 грн. * 5% = 4 352 ,04 грн. за Діл. 2 у 2017 році. Згідно інформації Відділу Держгеокадастру у Зарічненському районі та витягів із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 06 квітня 2019 року № 277 нормативна грошова оцінка (Діл. 1) у 2018 році становила 97 367,65 грн., а нормативна грошова оцінка (Діл. 2) становила 87 040,78 грн. З огляду на викладене розмір безпідставно збережених коштів орендної плати відповідачем за 2018 рік складає: 97 367,65 грн. * 5% = 4 868,38 грн. - за Діл. 1 у 2018 році; 87 040,78 грн. * 5% = 4 352,04 грн. - за Діл 2 у 2018 році. Таким чином загальний розмір безпідставно збережених коштів орендної плати за період з 01.01.2015 по 31.12.2018 становить: 1623,02 грн. + 2 755,69 грн. + 1 719,06 грн. + 2 463,42 грн. + 4 868,38 грн. + 4 352,04 грн. + 4 868,38 грн. + 4 352,04 грн. = 27 002,03 грн. За змістом ст. 141 ЦПК України з урахування повного задоволення позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення сума судового збору, сплаченого при поданні позовної заяви у розмірі 1 921,00 грн. Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст. 12 - 19, 141, 265 - 268, 354 ЦПК України, ст. ст. 1212, 1213, 1214 ЦК України, ст. 206 ЗК України, ст. 14 ПК України, суд -

Outcome: approved