Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що у нього на праві особистої приватної власності був будинок та земельна ділянка, що знаходяться в [ADDRESS]. В листопаді 2012року по домовленості з відповідачем 1 - [PERSON], він надав довіреність, оформлену у державного нотаріуса Васильківського нотаріального округу, з усною домовленістю про те, що частину присадибної ділянки, а саме - 0,05га з 0,15га, він залишає у своїй власності, а інша частина - 0,10га буде продана разом з будинком. Влітку 2014року він дізнався, що [PERSON] продала [PERSON] будинок з присадибною земельною ділянкою до нього. При вкладанні договору купівлі-продажу земельної ділянки відповідач [PERSON] нікого не повідомила про вказану вище домовленість щодо не продажі земельної ділянки розміром 0,05га. Вважає, що [PERSON] діяла з перевищенням тих повноважень, які їй надані, а відповідач [PERSON] знала про його намір приєднати земельну ділянку до своєї садиби, однак проігнорувала цю обставину. Хоча з часу набуття ним права власності на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] в 2012році, ним було огороджено і фактично приєднано ці 0,05га до земельної ділянки за адресою [ADDRESS]. Він звернувся до відповідних землевпорядних органів для виготовлення необхідної документації. В зв?язку з чим просить суд визнати частково недійсним договір купівлі-продажу від 05.06.2014року серія НАА №339010, за нотаріальним реєстром №882, земельної ділянки розміром 0,15га, кадастровий №1220755100:04:005:0210, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд завірений державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори, укладений між відповідачами. Скасувати рішення державного нотаріуса Васильківської держнотконтори яке прийняте 05.06.2014року про реєстрацію Договору купівлі-продажу земельної ділянки розміром 0.15га, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Скасувати рішення державного нотаріуса Васильківської держнотконтори яке прийняте 05.06.2014року про визнання права власності [PERSON] на земельну ділянку розміром 0,15га, кадастровий №1220755100:04:005:0210, по Договору купівлі-продажу від 05.06.2014року серія НАА №339010, за нотаріальним реєстром №882, земельної ділянки розміром 0,15га, кадастровий №1220755100:04:005:0210, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON] Поновити йому право власності на земельну ділянку розміром 0,05га, кадастровий номер №1220755100:04:005:0210, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, що розташована в [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги та просили їх задовольнити. Відповідачі заперечують проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] подала письмові заперечення проти позову, де вказала, що сторони домовилися по всім істотним умовам і нею були передані кошти за житловий будинок і земельну ділянку. Довіреністю посвідченою Васильківською районною держнотконторою 20 листопада 2012року позивач [PERSON] уповноважив [PERSON] продати за ціну на свій власний розсуд та на умовах їй відомих належний йому житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS]. Своїм підписом під текстом цієї довіреності [PERSON] підтверджує той факт, що зміст документа та його правові наслідки йому зрозумілі, а правочин повністю відповідає його волевиявленню. Довірена особа [PERSON] діюча від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій Васильківською районною держнотконторою від 20 листопада 2012року за реєстром №2883 та [PERSON] 05 червня 2014року уклали договори купівлі-продажу житлового будинку та присадибної земельної ділянки площею 0,15га, кадастровий №1220755100:04:005:0210, в межах згідно з планом, розташованих за адресою [ADDRESS], які посвідчені нотаріально. Договір купівлі-продажу земельної ділянки вчинений в межах повноважень та на умовах вказаних в довіреності яка видана довірителем. Відповідачка [PERSON] вказує, що посилання позивача на те, що була усна домовленість між ним як довірителем та представником [PERSON] на продаж тільки частини присадибної ділянки площею 0,10га не відповідають дійсності, оскільки такої домовленості не було. Твердження , що [PERSON] діяла з перевищенням тих повноважень, які їй надав [PERSON] не підтверджені доказами. Вона особисто не знала про наміри чи бажання позивача приєднати частину спірної земельної ділянки до своєї присадибної ділянки. Також позивачем не надано доказів які б підтвердили, що [PERSON] діяла всупереч повноважень наданих їй в довіреності довірителем [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти вимог позивача і пояснила, що діяла в межах наданої позивачем довіреності на продаж будинку. Купили будинок і вселилися ще у вересні 2012року, а оформили в червні 2014року. Усної домовленості про те, що частину земельної ділянки [PERSON] залишає за собою не було. Третя особа - Гордієнко І.В. в судовому засіданні пояснила, що [PERSON] отримав у власність будинок по [ADDRESS] за договором довічного утримання. Державний акт на земельну ділянку був оформлений після укладення договору довічного утримання, а тому право власності на земельну ділянку оформлялось за рішенням суду. [PERSON] неодноразово заходив до нотаріальної контори та консультувався з приводу оформлення права власності на зазначене майно, та можливість поділу земельної ділянки. Вона як нотаріус Васильківської державної нотаріальної контори посвідчувала довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] продати за ціну на свій власний розсуд та на умовах їй відомих належний йому житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS]. Проте, при посвідченні вказаної довіреності ніяких застережнь з боку [PERSON] щодо продажу земельної ділянки не було. В подальшому вона посвідчувала договір купівлі-продажу житлового будинку з надвірними спорудами та присадибної земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS]. Згоду на відчудження надавала дружина позивача [PERSON], але застережень щодо розміру земельної ділянки не вказувала. [PERSON] довіреність на ім"я [PERSON] не скасовував, до правовстановлюючих документів щодо належного йому відчужуваного майна зміни не вносив та про них нотаріуса не повідомляв . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона давала згоду чоловікові [PERSON] на укладання договору купівлі-продажу належного йому житлового будинку з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS]. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в 2012році [PERSON] звернувся до Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про поділ земельної ділянки по [ADDRESS] і приєднання її частини до земельної ділянки [ADDRESS] по цій же вулиці. На місці земельна ділянка була обміряна, про що складено акт від 28.10.2012року. Свідок [PERSON] пояснила, що за зверненням [PERSON] проводився обмір земельних ділянок по [ADDRESS] і [ADDRESS]. Потім зверталася [PERSON] щодо межових споруд, які встановив [PERSON], не повідомивши її. 23 травня 2013 року комісія в складі землевпорядників селищної ради обміряла земельну ділянку по [ADDRESS]. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно ст. 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку ( квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Зі змісту ч. 1 ст. 202 ЦК України випливає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до вимог ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Тобто, ст. 203 ЦК України встановлено вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно довідки Комунального підприємства «Синельниківське МБТІ» за [PERSON] держнотконторю 15.11.2007року на підставі Договору довічного утримання, зареєстровано житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS].Довідка станом на 31.12.2012р. (а.с.6). Статтями 317 та 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та знаходження майна. 20 листопада 2012 року [PERSON] надав довіреність, якою уповноважив [PERSON] продати за ціну на свій власний розсуд та на умовах їй відомих належний йому житловий будинок з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS]. Довіреність видана строком на п?ять років з правом передовіри повноважень третім особам і дійсна до двадцятого листопада дві тисячі сімнадцятого року. Довіреність посвідчена Гордієнко І.В., державним нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори та зареєстрована в реєстрі за №2883 (а.с.22). У відповідності до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно до ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. На підставі ст.239 ЦК України, правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє. З договору купівлі-продажу земельної ділянки від 05.06.2014року вбачається, що довірена особа [PERSON], діюча від імені [PERSON] по довіреності, посвідченій Васильківською районною держнотконторою від 20 листопада 2012року за реєстром №2883, продала, а [PERSON] купила присадибну земельну ділянку площею 0,1500га, кадастровий №1220755100:04:005:0210 в межах згідно з планом, що розташована за адресою [ADDRESS], яку передано для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, одночасно із житловим будинком із надвірними спорудами, згідно Договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.06.2014р. за реєстром №880 (а.с.28). Розмір ділянки 0,1500га підтверджується Державним актом Серія ЯК №017780 на право власності на земельну ділянку, який видано [PERSON] (а.с.30). Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна на момент продажі спірної земельної ділянки відсутня, що підтверджується витягами із зазначеного реєстру №59387192, №59387672, №59388756 від 05 червня 2014року (п.5 договору купівлі-продажу від 05.06.2014) (а.с.28, 31-32). У відповідності до ст. 249 ЦК України. 1. Особа, яка видала довіреність, за винятком безвідкличної довіреності, може в будь-який час скасувати довіреність або передоручення. Відмова від цього права є нікчемною. 2. Особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна негайно повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими була видана довіреність. Згідно вимог п.2 ч.1 ст. 248 ЦК України, представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності особою, яка її видала. На підставі ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обґрунтування своїх вимог або заперечень. Позивач не надав доказів того, що довіреність від 20.11.2012 року, на підставі якої діяла [PERSON] була скасована на час укладення спірного договору купівлі-продажу. Також не надано доказів, що [PERSON] діяла з перевищенням повноважень наданих їй в довіреності довірителем [PERSON] Оскільки довіреність не була скасована, суд приходить до переконання, що при укладенні договору [PERSON] діяла в межах наданих повноважень, тому, підстав для визнання договору купівлі-продажу частково недійсним з зазначених підстав, не має. Позивач [PERSON] посилався на часткову недійсність договору купівлі-продажу земельної ділянки з тих підстав, що він не мав волевиявлення на продаж земельної ділянки в розмірі 0,05га, в зв'язку з чим, суд приходить до наступного. Згідно вимог ч.3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Посилання позивача [PERSON] на те, що він мав намір продати присадибну ділянку в розмірі 0,10га за адресою [ADDRESS], а земельну ділянку площею 0,05га приєднати до своєї земельної ділянки по [ADDRESS] не заслуговують на увагу з огляду на наступне. Рішення Васильківської селищної ради Дніпропетровської області про надання [PERSON] дозволу на заміну державного акту в зв'язку з розподілом земельних ділянок видано йому 26.10.2012року (а.с.5), Акт встановлення (узгодження) меж земельної ділянки складено від 28.10.2012р. (а.с.9), а довіреність на підставі якої діяла [PERSON] - 20.11.2012року. Сам договір купівлі-продажу присадибної земельної ділянки по [ADDRESS] укладений майже через два роки після видачі довіреності - 05.06.2014року. До цього часу земельна ділянка не була розділена в натурі, не виготовлені відповідні правовстановлюючі документи, обтяжень та заборон на її продаж встановлено не було. Згідно ч.1ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. В ч.4ст.319ЦК України зазначено, що власність зобов"язує, тобто власник має не лише суб"єктивні права, але й несе відповідальність перед громадою, суспільством за належне використання цих прав. Як зазначалося вище, позивач [PERSON] 20.11.2012 року надав [PERSON] довіреність, посвідчену нотаріально, відповідно до якої надав останній право вчиняти від його імені правочини щодо продажу належного йому житлового будинку з надвірними спорудами та присадибну земельну ділянку. Протягом тривалого часу (понад півтора року до моменту укладення договору купівлі-продажу 05.06.2014року) [PERSON] не вчиняв дій, що свідчили про зміну його намірів щодо розпорядження належним йому майном, не повідомив про них в установленому законом порядку уповноважену особу [PERSON], не відкликав довіреність, не виготовив правовстановлюючі документи про розподіл земельної ділянки, тощо. Зазначене свідчить про наявність волевиявлення позивача на відчуження належного йому майна. Пояснення свідків в судовому засідання не спростовують обставин, встановлених судом. В зв'язку з наведеним, в задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю вимог. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed