Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

09 вересня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Татарбунарської міської ради Одеської області, в якому просить визнати за ним право власності на спадковий житловий будинок, посилаючись на слідуючі обставини. 01 грудня 2004 року в м.Татарбунари Одеської області помер його батько [PERSON] Після смерті останнього залишився житловий будинок №15а по вулиці Садова в м. Татарбунари Одеської області. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, інших спадкоємців, що претендують на спадщину, немає. Факт належності батькові позивача зазначеного житлового будинку підтверджується копією договору дарування від 29.04.1963 року, внесеного до реєстру під №575, відповідно до якого житловий будинок № 11-А по вул.Садова в м.Татарбунари Одеської області був подарований [PERSON] [PERSON] [PERSON]. За відомостями ТОВ «Татарбунарське БТІ та РОН» після впорядкування нумерації будинок під номером 11а змінив номер на 15а та, згідно архівних даних БТІ, станом на 31.12.2012 року право власності на нього зареєстроване за [PERSON] відповідно вищевказаного договору дарування. Позивач своєчасно звернувся до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом щодо спадкового будинку, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину, з причини відсутності правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Зазначені обставини стали причиною звернення позивача до суду із цим позовом про визнання за ним права власності на спадковий будинок. Представник позивача адвокат [PERSON] в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.31). Представник Татарбунарської міської ради Одеської області в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.32). Згідно з частиною 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 197 ЦПК України, не здійснюється. Дослідивши позовну заяву та надані сторонами письмові докази в сукупності, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону та не порушує законних прав і інтересів сторін та інших осіб, відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України, вважає можливим позов задовольнити. При цьому, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖД №264148 від 12.07.1980 року (а.с.5), батьками позивача є [PERSON] та [PERSON]. Копією свідоцтва про смерть 1-ЖД №399656 підтверджується, що [PERSON] помер 01 грудня 2004 року (а.с.6). Із копії договору дарування від 29.04.1963 року (а.с.8), засвідченого нотаріусом Татарбунарської державної нотаріальної контори [PERSON] та внесеного до реєстру під №575, слідує, що [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок №11-А по вул.Садова в м.Татарбунари Одеської області. Із довідки ТОВ «Татарбунарське БТІ та РОН» №189 від 17.10.2017 року (а.с.35) вбачається, що згідно архівних даних БТІ станом на 31.12.2012 року право власності на житловий будинок №15а по вул. Садова (після впорядкування нумерації номер будинку 11а був змінений на номер 15а) в м.Татарбунари Одеської області зареєстроване за [PERSON] на підставі договору дарування від 29.04.1963 року №575. З копії технічного паспорту на будинок №15а по вул. Садова в м. Татарбунари Одеської області, вбачаються характеристика будинку, господарських будівель та споруд, план будинку, експлікація внутрішніх обмірів та розрахунків площ приміщень житлового будинку, а також те, що право особистої власності на нього зареєстровано за [PERSON] та записано до реєстрової книги під №3-250 (інвентаризаційна справа №2307 від 16.07.1985 року) (а.с.10-14). Листом нотаріуса №632/02-14 від 07.07.2017 року (а.с.15), відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину, після померлого [PERSON]А.(спадкова справа №198/2017 від 07.07.2017 року) через відсутність правовстановлюючого документу на спадковий житловий будинок. Звітом про незалежну оцінку ринкової вартості житлового будинку загальною площею 95,1 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м, розташованого за адресою: Одеська область, м. Татарбунари, вул. Садова, 15а підтверджується вартість спадкового житлового будинку з будівлями та спорудами, яка складає 121151грн. (а.с.16-17). Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 02.10.2017 року (а.с.29) підтверджується, що після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 01.12.2004 року, приватним нотаріусом [PERSON] відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 60902529, зареєстрована у нотаріуса за №198/2017 від 07.07.2017 року по заяві [PERSON], поданої 07.07.2017 року за №483 щодо прийняття всієї спадщини (а.с.29-30). За відомостями ТОВ «Татарбунарське БТІ та РОН» (а.с.35), після впорядкування нумерації будинок під номером 11а по вул.Садова в м.Татарбунари Одеської області змінив номер на 15а та, згідно архівних даних БТІ, станом на 31.12.2012 року право власності на нього зареєстроване за [PERSON] відповідно вищевказаного договору дарування від 29.04.1963 року №575. Відповідно до п.4.15 розділу 4 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, нотаріусом проводиться після подання до нотаріальної контори правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином, між сторонами виникли спадкові правовідносини, які неможливо вирішити в позасудовому порядку. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Так, у першу чергу, як передбачено ст.1261 ЦК України, право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивач є сином спадкодавця [PERSON] (а.с.5) та, відповідно, спадкоємцем першої черги за законом після його смерті на спадковий житловий будинок, розташований по вул. Садова, 15а в м. Татарбунари Одеської області. В звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, приватним нотаріусом [PERSON] правомірно відмовлено останньому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказане нерухоме майно (а.с.15). Досліджені у судовому засідання матеріали справи підтверджують факт належності спадкодавцю [PERSON] спадкового житлового будинку на праві приватної власності(а.с.7-14,35). У звязку з неможливістю отримання після смерті спадкодавця правовстановлюючого документу на спадкову нерухомість на його імя, при відсутності заперечень відповідача (а.с. 32), з урахуванням розяснень абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно яких, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, суд вважає, що права останнього мають бути захищені шляхом визнання за [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом, права власності на житловий будинок, розташований по вул. Садова, 15а в м. Татарбунари Одеської області, що залишився після смерті його батька [PERSON], померлого 01.12.2004 року.

Outcome: approved