Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області про витребування майна - автомобіля марки „Ауді А6", 1997 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], та визнання його добросовісним набувачем цього автомобіля. Позов обґрунтовується тим, що 22.08.13 р. на ринку в м.Луцьк позивач придбав вказаний автомобіль за 9500 доларів США, при цьому, повіривши поясненням продавця про належну реєстрацію даного транспортного засобу в органах ДАІ, ці обставини не перевірив, передав продавцю грошові кошти, отримавши від нього автомобіль та свідоцтво про його реєстрацію. Після придбання автомобіля він, вважаючи себе власником даного майна, безперешкодно користувався ним до травня 2014 року, коли був зупинений працівниками ДАІ. Під час перевірки документів було виявлено, що свідоцтво про реєстрацію даного автомобіля має ознаки підробки, у зв'язку з чим автомобіль було затримано та поміщено на штрафмайданчик Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області. По даному факту Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області порушено кримінальне провадження за ч.1 ст.358 КК України, у вказаному кримінальному провадженні автомобіль речовим доказом не являється, при вилученні автомобіля не було дотримано вимог законодавства, будь-які документи щодо затримання автомобіля та поміщення його на штрафмайданчик позивачу не видавались. Позивач вважає себе добросовісним набувачем майна та просить зобов'язати відповідача повернути йому вилучений автомобіль, який перебуває у володінні Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області без достатніх правових підстав, без оплати за перебування транспортного засобу на штрафмайданчику. В судовому засіданні позивач [PERSON] повністю підтримав вимоги позовної заяви та пояснив, що у кримінальному провадженні, порушеному Кузнецовським МВ УМВС України в Рівненській області, він визнаний потерпілим, його вини у підробці свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу немає, продавця даного автомобіля він при укладенні правочину бачив вперше, документи про його особу не перевіряв, в органи МРЕВ ДАІ для реєстрації права власності на себе не звертався, оскільки чинним законодавством дозволяється експлуатувати автомобіль, зареєстрований на іншу особу, без наявності будь-якого доручення. В подальшому, за наявності коштів, мав намір зареєструвати право власності на цей автомобіль на себе. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав в повному обсязі та з підстав, викладених у позові, просив суд його задовольнити. Він пояснив, що недобросовісності при укладенні договору купівлі-продажу автомобіля у діях [PERSON] не було, він повністю довіряв продавцю автомобіля, який показав йому доручення від зазначеного у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власника на право розпорядження цим руховим майном. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову не подав. З урахуванням думки позивача та його представника, судом ухвалено провести заочний розгляд справи та винести заочне рішення на підставі доказів, наявних у справі. Заслухавши пояснення учасників процесу та показання свідка, дослідивши інші докази, наявні в матеріалах справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Підставами для такого висновку суду є наступне. З пояснень позивача [PERSON] та показань свідка [PERSON] судом встановлено, що [PERSON] у серпні 2013 року в м.Луцьку у невідомої особи придбав автомобіль марки „Ауді А6", 1997 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. При цьому, як встановлено з пояснень [PERSON] та [PERSON], позивач перевірив наявність у продавця автомобіля повноважень на його відчуження, оглянувши довіреність від зазначеного у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власника особі, яка пропонувала автомобіль до продажу. З показань свідка та пояснень позивача судом встановлено також, що на виконання усного договору купівлі-продажу, продавець передав [PERSON] свідоцтво про реєстрацію автомобіля марки „Ауді А6", 1997 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області на [PERSON], а також сам автомобіль та ключі. [PERSON] на виконання усного договору передав цій особі грошові кошти у валюті долар США в сумі 9500 доларів США. Як вбачається з інформації Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області №2969 від 03.03.15 р., 29.03.14 р. близько 19-40 год. по вул.Енергетиків в м.Кузнецовську Рівненської області працівниками ВДАІ Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області був зупинений автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON], в ході перевірки даного автомобіля по базі АІПС «Автомобіль» було встановлено, що свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу має ознаки підробки. Відповідно до ст.330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Статтею 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.25 постанови № 5 від 07.02.14 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочності продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. З пояснень позивача та показань свідка [PERSON] судом встановлено, що позивач під час вчинення правочину не вжив жодних заходів до перевірки наявності правомочності у продавця на продаж майна, не перевірив в органах ДАІ справжність документів, у тому числі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, не зажадав зняття транспортного засобу з обліку та реєстрації права власності на нього через органи МРЕВ ДАІ, не звернувся до органів нотаріату з метою належного оформлення правочину. Таким чином, позивачем в суді не доведено, що він вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочності продавця на відчуження майна, а тому у суду відсутні підстави вважати [PERSON] добросовісним набувачем цього автомобіля. З інформації Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області №2969 від 03.03.15р. судом встановлено, що органом досудового розслідування проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за №12014180050000247 від 29.03.14 р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, по факту підроблення свідоцтва про реєстрацію автомобіля марки „Ауді А6", 1997 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], серії [NUMBER], виданого ВРЕР УДАІ УМВС України в Тернопільській області на [PERSON] У даному кримінальному провадженні [PERSON] залучений як потерпілий. З письмової інформації відповідача вбачається також, що процесуальне рішення щодо прилучення автомобіля [NUMBER] як речового доказу у даному кримінальному провадженні слідчим не приймалось. З відповіді Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області № 54/182 від 12.01.15р. на звернення позивача вбачається, що спірний автомобіль знаходиться у володінні органу досудового розслідування, який, з посиланням на ч.2 п.7 постанови кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.98 р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», відмовив [PERSON] у поверненні автомобіля. Відповідно до ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Таким чином, судом встановлено, що з серпня 2013 року до 29.03.14 р. володільцем автомобіля марки „Ауді А6", 1997 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], був [PERSON], а після 29.03.14 р. і до моменту розгляду справи судом даний автомобіль перейшов у володіння Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області. При цьому, будь-яких доказів наявності у відповідача достатніх правових підстав для володіння даним автомобілем суду не надано. Натомість, як вбачається з письмової інформації відповідача, даний автомобіль не є речовим доказом у кримінальному провадженні, доказів у підтвердження наявності інших обставин, які б свідчили про правомірність перебування автомобіля у володінні Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області, матеріали справи не містять. Будь-які інші особи про своє право на автомобіль „Ауді А6", 1997 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER], не заявляли, у письмовій інформації відповідача дані про перебування цього транспортного засобу у розшуку відсутні. Таким чином, у розумінні ч.3 ст.397 ЦК України, позивач [PERSON] до моменту вилучення відповідачем у нього спірного автомобіля, був його добросовісним володільцем, і право володіння даним автомобілем перейшло до Кузнецовського МВ УМВС України в Рівненській області 29 березня 2014 року без достатньої правової підстави. Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до п.7 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07.09.98 р., власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції (крім транспортних засобів, зареєстрованих до набрання чинності цим Порядком) та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється. Положення вищезазначеної норми не надають відповідачу права відмовити у поверненні автомобіля його добросовісному володільцю, оскільки забороняють реалізацію права користування цим майном за його цільовим призначенням, і будь-яких заборон щодо володіння транспортними засобами, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, не містять. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку про наявність підстав для повернення позивачу автомобіля „Ауді А6", 1997 року випуску, синього кольору, номер шасі [NUMBER], без сплати коштів за стоянку автомобіля на штрафмайданчику Кузнецовського МВ. На підставі викладеного,

Outcome: partial