Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернувся із позовом про стягнення з [PERSON] грошових коштів на відшкодування завданої матеріальної шкоди в розмірі 11 554,82 грн., моральної шкоди в розмірі 60 900,00 грн, правової допомоги у розмірі 2 000,00 грн. та судового збору у розмірі 609,00 грн. та 243,60 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 21 вересня 2011 року приблизно о 00:45 год. [PERSON], керуючи транспортним засобом - автомобілем «Ауді» д.н.з. [NUMBER] на бульварі Кольцова в м. Києві здійснив наїзд на пішохода [PERSON]. В наслідок ДТП з вини відповідача, позивач отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив суд їх задовольнити на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що свідчить про наявність підстав для розгляду даної справи у його відсутність у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог даного позову, що зумовлює необхідність його часткового задоволення, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, [PERSON], 21.09.2012 року, приблизно о 00 год. 45 хв., керуючи автомобілем «Ауді» д.н. [NUMBER] та рухаючись по бульвару Кольцова, 24 у місті Києві, скоїв наїзд на пішохода, [PERSON], який переходив проїжджу частину у невстановленому місці, внаслідок чого останньому були заподіяні тілесні ушкодження. Згідно схеми ДТП до протоколу огляду місця ДТП від 21.09.2011р. наїзд на пішохода [PERSON] був скоєний на освітлюваній частині проїзної частини дороги, де світили ліхтарі. Із пояснень від 21.09,2011р. [PERSON] слідує, що він рухався зі швидкістю 40-50 км по бульвару Кольцова в середньому ряду. Бігуча людина пригнула йому на лобове скло. Нажав на гальма. В результаті дорожньо-транспортної пригоди (надалі ДТП) [PERSON] заподіяні наступні тілесні ушкодження: уламковий перелом в/З-с/З обох кісток правої гомілки зі зміщенням уламків, закриту черепно - мозгову травму, струс головного мозку, скальпована рана лобно-тімяно-скроневої ділянки, які відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень. На місце ДТП прибули працівники міліції, які склали протокол огляду місця ДТП та взяли пояснення від очевидців події. Факт скоєння ДТП водієм автомобіля „Ауді” [NUMBER] [PERSON], підтверджується доданими до цивільної справи документами: постановою про порушення кримінальної справи Святошинським РУ ГУ М.ВС України в м. Києві від 26.07.2012р. за ч. 1 ст. 286 КК України, постановою про закриття кримінального провадження від 14.12,2014р., постановою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2014р., поясненням [PERSON] від 21,09.2014р., поясненнями [PERSON] від 23.09.2014р., і поясненням і допитом в якості свідка [PERSON], постановою про відмову в порушені кримінальної справи від 23.09,2011р., протоколом про адміністративне правопорушення від 23.09.2011р., схемою ДТП від 21.09.2011р. Постановою Апеляційного суду м. Києва від 08.02.2012р. постанова судді Святошинського районного суду м. Києва від 01.11.2011р. про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, скасована, а провадження у справі закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. 26.07.2012р. старшим слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві порушена кримінальна справа по факту ДТП за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. 14 грудня 2013р. старшим слідчим СВ Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві Гнучим С.П. винесена постанова про закриття кримінального провадження № 12012110080000955 у зв"язку з відсутністю у вказаному діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Після ДТП [PERSON] був доставлений каретою швидкої допомоги до Київської обласної -клінічної лікарні, де знаходився на стаціонарному лікуванні з 21.09.2011р. по 12.11.2011р. В лікарні він був прооперований і в гомілку був вставлений інтрамедулярний блокуючий стержень. З 12.11.2011р. по 21.01.2012р. [PERSON]. знаходився на амбулаторному лікуванні у Таращанській центральній районній лікарні, Київської області про свідчить виписка із медичної картки. 15.04.2014р. [PERSON] зробили другу операцію по видаленню метадлфіксаторів з правої гомілки. Майже 2,6 років він ходив з металевим стержнем, не мав постійного місця роботи. Представник позивача вказує на те, що стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає матеріальна шкода, а саме витрати на купівлю лікарських препаратів під час знаходження на стаціонарному лікуванні у Київській обласній клінічній лікарні (ортопедо - травматичний центр) після скоєння [PERSON] ДТП по касовим чекам на загальну суму 1 959, 76 гри., рахунок № ВЛ 2809002 на оплату і квитанція-про оплату від 28.09,2011р, на суму 7 701) гри. за вироб медичного походження (для правої гомілки), 38,50 грн. комісія послугу банку за перерахування коштів, витрати на купівлю лікарських препаратів при проведені повторної операції з 14.04.2014р. по 18.04.2014р. на 1 856, 56 гри., а всього на суму = 11 554, 82 грн. Частиною 5 статті 1187 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо не доведе, що шкоди була завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. У відповідності до положень частини 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання створює підвищену небезпеку. Викладене свідчить про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] матеріальна шкода, а саме витрати на купівлю лікарських препаратів на суму складає 11 554, 82 гри. Щодо вимог про відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на наступне. Стаття 23 ЦК України встановлює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Так, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала моральна шкода відшкодовується юридичною чи фізичною особою, якщо шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки (пункт 1 частини 2 статті 1167 ЦК України). В підтвердження завдання моральної шкоди, позивач посилається на те, що після ДТП у нього заявилося почуття страху при переході проїздної частини дороги, де рухаються автомобілі. Дане почуття страху причиняє йому душевні страждання. Внаслідок дій [PERSON] у [PERSON] порушився устрій життя та виробничі стосунки. Він вимушений був за станом здоровая звільнитися з роботи з магазину „Фора", де раніше працював, втратив душевний спокій, оскільки вимушений, багато часу, витрачати на лікування та оформлення необхідних документів, готувався до другої операції по видаленню спиці з гомілки, яка була, поставлена під час операції в 2011р. Відтак, з урахуванням суті позовних вимог, характеру, обсягу і тривалості фізичних та моральних страждань позивача, які він переживає внаслідок ДТП і отриманих фізичних травм, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 25 000,00 гривень відшкодування моральної (немайнової) шкоди, задовольнивши позовні вимоги у цій частині частково. Витрати на правову допомогу що підлягають стягненню з відповідача були зменшені судом з 2 000,00 грн. до 500,00 грн, виходячи із принципу співмірності наданої позивачеві правової допомоги, складності спору, розміру заявлених позовних вимог і розумного розміру відшкодування відповідачем витрат позивача на правову допомогу. Водночас, у зв'язку із тим, що у відповідності до ст. 5 Закону України „Про судовий збір" позивач за даним позовом звільнений від сплати судового збору, сплачений ним судовий збір при поданні позовної заяви може бути повернений йому ухвалою суду за його письмовою заявою у порядку статті 7 Закону України «Про судовий збір». Враховуючи викладене і

Outcome: partial