Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

Представник позивача - [PERSON] звернувся з даним позовом до суду і просить позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] , [INFO] , яка проживає по [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , щомісячно до її повноліття, на користь фізичних чи юридичних осіб, на утриманні яких буде дитина. Посилається на те, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, батько [PERSON] записаний [PERSON] . Родина [PERSON] перебувала на обліку Переяслав-Хмельницького районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді як родина, що перебуває в складних життєвих обставинах, з високим ризиком соціального сиріцтва. У січні 2020 року відповідача разом з дитиною було влаштовано до комунального закладу Київської обласної ради "Київський обласний соціальний центр "Мати і дитина разом" з метою попередження соціального сирітства, формування прив`язаності та навичок догляду за дитиною. У жовтні 2020 [PERSON] з дитиною самовільно залишила заклад. За адресою фактичного проживання родини, фахівцями центру соціальних служб Переяславської міської ради було здійснено оцінку потреб сім`ї. В ході роботи було з`ясовано, що винаймане житло, в якому мешкає родина не придатне для проживання з малолітньою дитиною. У будинку не дотримані санітарно-гігієнічні норми, холодно, відсутнє місце для дитячого відпочинку та дозвілля. Крім того мати з співмешканцем перебували з ознаками алкогольного сп`яніння. Розпорядженням голови Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації від 19.11.2020 №246 [PERSON] влаштовано у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] де вона перебуває по даний час. З часу влаштування дитини у патронатну родину, відповідач жодного разу не відвідала доньку, не цікавиться розвитком та вихованням дитини. Матеріальної допомоги не надає. Утриманням, вихованням, розвитком [PERSON] займається виключно патронатна родина. В підготовчому судовому засіданні представник позивача - [PERSON] позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в суді позов визнала та не заперечує щодо його задоволення. Судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 28 січня 2020 року [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Крім [PERSON] , [PERSON] має ще двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 29 листопада 2019 року, позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , як таку, що ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються положеннями Сімейного кодексу України стосовно виконання батьками обов`язку щодо виховання, утримання та піклування про своїх неповнолітніх дітей, підстав позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Підстави позбавлення батьківських прав наведені у ст. 164 СК України. Зокрема, п.2 ч.1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. За змістом роз`яснень, викладених у п. п. 15,16,17 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, судом встановлено, що відповідач участі у вихованні доньки протягом тривалого часу не приймає, не забезпечує її матеріально, що дає підстави суду стверджувати, що вона свідомо нехтує своїми обов`язками по відношенню до дитини, самоусунулася від їх виконання, тому може бути позбавлена батьківських прав відносно неї. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки відповідач позов визнав, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі ч.ч.1, 4 ст. 206 ЦПК України. Підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved