Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

03.10.2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Обґрунтовуючи позовні вимоги, посилається на те, що вона являється власником особового рахунку трикімнатної квартири [ADDRESS]. Зазначену квартиру було отримано її чоловіком на сім»ю із трьох осіб за рішенням Ленінської районної ради народних депутатів м. Києва про що було видано ордер [NUMBER]. Чоловік позивача помер [INFO] року в зв»язку з чим вона звернулася із заявою до Виконавчого комітету Ватутінської районної ради народних депутатів про зміну договору найму їх квартири і основним квартиронаймачем визнали її. В квартирі позивача зареєстрований колишній чоловік її доньки - відповідач у справі. З липня 2017 року він виїхав на інше місце проживання до своїх батьків за адресою: [ADDRESS] де і проживає. В квартирі [ADDRESS] відсутні речі відповідача, його майно, він не з»являється до квартири, не цікавиться нею та не сплачує комунальні послуги. 23.03.2018 р. рішенням Деснянського районного суду було розірвано шлюб між донькою позивача та відповідачем. Таким чином, з липня 2017 року по теперішній час відповідач у спірній квартирі не проживає, його речі та документи у квартирі відсутні, витрат щодо утримання майна він не несе. Реєстрація місця проживання фактично відсутнього тривалий час відповідача за спірною адресою змусило позивача звертатись до суду з вказаним позовом, у якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою. Ухвалою суду від 09.10.2018 р. відкрито провадження за даним позовом з призначенням справи до підготовчого судового засідання. Протокольною ухвалою суду від 27.11.2018 р. розгляд справи призначено по суті. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила суд винести рішення про задоволення позову, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відзив на позов, відповідач не подав. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280, 281 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність відповідача, оскільки її неявка не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріалами справи встановлено, що згідно витягу з рішення №620 від 28.11.1988 року виконавчого комітету Ватутінської районної ради народних депутатів м. Києва дозволено ЖЕК змінити договір найму двокімнатної квартири [ADDRESS] та укласти його з [PERSON], склад якої: вона та донька в зв»язку із смертю чоловіка (а.с. 9). Як пояснювала в судовому засіданні позивач, відповідач у справі являється колишнім чоловіком її доньки [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м. Києва, шлюб між відповідачем та донькою позивачки було розірвано. (а.с.17-19). На даний час в квартирі [ADDRESS], зареєстровані: 5 осіб - позивач, її донька, двоє онуків позивача та відповідач у справі. Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім?ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, згідно із ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" у справах про визнання наймача або члена його сім?ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК України), необхідно з?ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім?ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідач в спірній квартирі не проживає. Факт не проживання останнього на спірній житловій площі підтверджується актами ЖЕК 313 від 21.03.2018 р., 11.05.2018 р. та 11.07.2018 р. Згідно з ч.3 ст.12 , ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення по справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не звертаався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартирі. Вище викладені обставини свідчать про те, що відповідач не проживає у квартирі за місцем реєстрації без поважних причин тривалий час. Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживає в спірній квартирі понад шість місяців з поважних причин. Він виїхав із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача відповідачу не чинилися. Приймаючи до уваги викладене, враховуючи той факт, що відповідач без поважних причин понад шість місяців в квартирі не проживає, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 704,80 грн.

Outcome: approved