Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-13 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить ухвалити рішення про розірвання шлюбу між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON], зареєстрований 25 листопада 2005 року у бюро реєстрації актів цивільного стану, нерухомості та комерційних організацій міста Регенгуш Ді Монсараш Португальської Республіки, про що зроблено актовий запис за №47. Стягнути з відповідача на її користь судові витрати та витрати на правову допомогу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. [PERSON] подав до суду заяву у якій просить слухати справу у його відсутності, позовні вимоги визнає. Просить не надавати термін на примирення. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася. В поданій до суду заяві просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю. Просить не надавати термін на примирення. Судом досліджені наступні докази: копія виписки з актового запису про шлюб №47 Бюро запису актів цивільного стану Регенгуш Ді Монсараш Португальської Республіки виданого 25 листопада 2005 року, копія свідоцтва про народження [PERSON] [NUMBER] від 2008 року виданого 09 червня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану /приватної власності/комерційної діяльності м. Регенгуш Ді Монсараж, довідка видана виконавчим комітетом Івановецької сільської ради Кельменецького району Чернівецької області №2131 від 01 жовтня 2014 року, копія договору про надання правової допомоги №27 від 21.11.2014 року укладеного між адвокатом [PERSON] та [PERSON], акт прийому передачі робіт (послуг) за договором від 21.11.2014 року №27, квитанція до прибуткового касового ордера №90 від 21.11.2014 року. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 25 листопада 2005 року у Бюро запису актів цивільного стану в Регенгуш Ді Монсараш Португальської Республіки, про що зроблено актовий запис №47. Сторони спільно не проживають та не підтримують подружні відносини, шлюб носить формальний характер. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO]. Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує передбачене ст.56 Сімейного кодексу України право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.1, ч.2 та ч.3 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Відповідач не надав суду жодного доказу, який би підтверджував можливість примирення. Крім того відповідач не надав суду доказів, що між ним та позивачкою дійсно існують сімейні відносини як між подружжям. Враховуючи наведене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Згідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати Суд вважає що з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки 243 гривні 60 копійок в рахунок відшкодування витрат понесених по сплаті судового збору. Позивачка також сплатила 450 гривень за надання правової допомоги. Суд вважає, що вимогу позивачки про стягнення на її користь витрат на оплату правової допомоги в сумі 450 гривень слід задовольнити повністю виходячи з наступного. Згідно ч.2 ст.84 ЦПК України та Закону України „Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. У зв'язку із відсутністю законодавства, що регулює норми витрат часу адвокатів на підготовку позовів та матеріалів для подачі позову до суду суд вважає, що даних правовідносин слід застосувати відповідно до ст. 8 ЦК України та ч.7 ст.8 ЦПК України аналогію права. Зокрема, згідно розділу 1 „Міжгалузевих норм чисельності працівників юридичної служби" , затверджених наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 11.05.2004 року № 108, який встановлює норми часу на виконання робіт працівниками юридичних служб, для підготовки, складання та візування позовної заяви необхідно біля 8 годин. Згідно ст.. 28 Правил адвокатської етики затверджених Установчим З'їздом адвокатів України від 17.11.2012 року гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час на виконання доручення. З матеріалів справи вбачається, що адвокат [PERSON] надавала позивачці правову допомогу, пов'язану із складанням позовної заяви, яка складається з трьох аркушів. Суд вважає, що даний вид позовів не є новим у правовому плані і його складання, підготовка та збір необхідних матеріалів вимагала у адвоката [PERSON] не більше 8 годин. Розмір мінімальної заробітної плати в Україні згідно ст.8 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" у 2014 році становить 1218 гривень. 40 % від 1218 гривень складає, відповідно, 487 гривень 20 копійок. Загальна сума витрат на правову допомогу за згодою позивача і адвоката була визначена в сумі 450 гривень, що не перевищує граничного розміру таких витрат. На підставі п. 4 ч.2 ст.18, ст.ст. 24,55, 56, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved