Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

13 квітня 2017 року, представник позивачки [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], померлого 28.09.2015 р., майнові права забудовника незавершеного будівництвом садового будинку, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СТ «Агронавт», буд. № 90, позначеного на плані під літ. «А», загальною площею 26,6 кв.м, під літ. «а» - навіс, площею 6,6 кв.м, під літ. «а1» - підвал, площею 4,3 кв.м, під літ. «а2» - ганок, площею 0,3 кв.м, під літ. «а3» - ганок, площею 0,2 кв.м, під літ. «Б» - теплиця, площею 4,9 кв.м, під літ. «В» - сарай, площею 0,7 кв.м, під літ. «Г» - вбиральня, площею 0,7 кв.м, під №№ 1-5 споруди з правом введення будинку в експлуатацію та отриманням на своє імя правовстановлюючих документів на спадковий садовий будинок, мотивуючи це відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний садовий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на спадковий будинок. В судове засідання представник позивачки не з`явився, про дату, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином (особисто під розписку), причини неявки не повідомив, надіславши на адресу суду письмову заяву, в якій він повністю підтримав позовні вимоги [PERSON] та з посиланням на ст. 158 ЦПК України, просив суд, слухати справу за його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення судом заочного рішення по справі (а.с. 100,111). Представник відповідачів в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутністю суду не надав (а.с. 102). Представник 3-ої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, особисто під розписку, причини неявки суду не повідомив, заяви про слухання справи за його відсутності суду не надав (а.с. 101). Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи та спадкової справи № 48/2016, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 3 ЦПК України). Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України. Згідно із ст.ст. 10,11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які як і інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи : роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи. Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, згідно якої, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Частинами 3,4 статті 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. У відповідності зі ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Стаття 328 ЦК України зазначає право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 1217 ЦК України передбачено спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини, з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1297 ЦК України передбачено спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна, як те передбачено ст. 1299 ЦК України. На думку суду, якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. У разі відсутності документів, що підтверджують право власності спадкодавця на житловий будинок, або відсутності державної реєстрації права власності необхідно зясувати причини відсутності правовстановлюючих документів, державної реєстрації права власності або документів на забудову. У разі недотримання спадкодавцем вимог законодавства щодо державної реєстрації права власності на нерухоме майно - судами може визнаватись у порядку спадкування право на забудову, право на будівельні матеріали та інше у відповідності зі встановленим судом правовим режимом спірного майна Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, якщо будівництво здійснювалося згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обовязки входять до складу спадщини. Законодавством передбачено порядок прийняття в експлуатацію будівель інспекцією архітектурно-будівельного контролю за місцем їх розташування, який не може підмінятися судовим рішенням. Визнання права власності в порядку спадкування на недобудований будинок відповідно до чинного законодавства України - неможливе. В той же час, визнання за спадкоємцем майнових прав забудовника - входять до складу спадщини. Суд встановив, що [PERSON], який є батьком позивачки, помер 28.09.2015 р., що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 427166 від 29.09.2015 р., свідоцтвом про народження позивачки серії І-ДВ № 291785 від 02.01.1973 р. та актовим записом про укладення шлюбу позивачки № 51 від 28.08.1993 р. (а.с. 48,56 оборот аркуша,61). Після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 28.09.2015 р. відкрилася спадщина, зокрема, на незавершений будівництвом садовий будинок, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СТ «Агронавт», буд. № 90, позначеного на плані під літ. «А», загальною площею 26,6 кв.м, під літ. «а» - навіс, площею 6,6 кв.м, під літ. «а1» - підвал, площею 4,3 кв.м, під літ. «а2» - ганок, площею 0,3 кв.м, під літ. «а3» - ганок, площею 0,2 кв.м, під літ. «Б» - теплиця, площею 4,9 кв.м, під літ. «В» - сарай, площею 0,7 кв.м, під літ. «Г» - вбиральня, площею 0,7 кв.м, під №№ 1-5 споруди, розташований на земельній ділянці, площею 0,060 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, яка належала спадкодавцю на праві власності, на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 025764 від 27.10.2000 р., виданого згідно рішення виконкому Великодолинської с/р від 29.01.1994 р. № 26, і будівництво якого за життя спадкодавця було розпочато у 2000 р., але не закінчено ним самовільно, що підтверджується висновками про самовільне будівництво КП «Овідіопольське РБТІ» від 20.02.2008 р. та від 08.11.2010 р., однак в подальшому, спадкодавцем було отримано довідку Великодолинської с/р від 24.11.2009 р. про погодження прийняття обєкту будівництва в експлуатацію та рішення виконкому Великодолинської с/р № 239 від 24.11.2009 р. про погодження прийняття вищевказаного садового будинку зі спорудами, побудованого [PERSON] у 2000 р. з рекомендацією забудовнику звернутися до ІДАБК Одеської області для подачі ним документації одержання сертифіката відповідності будівельним нормам, стандартам і правилам, і за отриманням якого до ІДАБК Одеської області звернувся спадкодавець із заявою від 26.07.2010 р. (а.с. 8-9,19-29,62-66). Після смерті спадкодавця [PERSON], померлого 28.09.2015 р., до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись позивачка, її брат [PERSON] (діти спадкодавця) та їхня матір [PERSON] (дружина спадкодавця), які, в порядку ст. 1261 ЦК України, уклали між собою нотаріально посвідчений договір про поділ спадкового майна від 30.09.2016 р., в якому розподілили між собою спадкове майно у виді 1/5 частини квартири [ADDRESS], яку успадкувала дружина спадкодавця [PERSON], грошових вкладів в ПАТ «Ощадбанк» та автомобілю [NUMBER], які успадкував син померлого [PERSON] та вищевказаної земельної ділянки, площею 0,0603 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СТ «Агронавт», ділянка № 90, яку успадкувала згідно вказаного договору позивачка (а.с. 10,46-47,90-93). Стосовно спірного недобудованого садового будинку з господарськими будівлями та спорудами сторони між собою договір не укладали, однак на адресу суду, від спадкоємців за законом [PERSON] та [PERSON] надійшли письмові заяви, в яких вони не заперечують проти визнання за позивачкою в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого 28.09.2015 р. майнових прав забудовника спірного незакінченого будівництвом садового будинку (а.с. 103-110). Крім цього, нотаріусом було відмовлено у видачі позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний садовий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на імя спадкодавця на спадковий будинок (а.с. 7). Таким чином, враховуючи вищевказані приписи норм чинного законодавства та беручи до уваги вищенаведені докази по справі, суд дійшов висновку, що позивачка, як спадкоємиця за законом 1-ої черги після смерті свого батька [PERSON] має право на успадкування майнових прав забудовника незавершеного будівництвом садового будинку, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, смт. Великодолинське, СТ «Агронавт», буд. № 90, позначеного на плані під літ. «А», загальною площею 26,6 кв.м, під літ. «а» - навіс, площею 6,6 кв.м, під літ. «а1» - підвал, площею 4,3 кв.м, під літ. «а2» - ганок, площею 0,3 кв.м, під літ. «а3» - ганок, площею 0,2 кв.м, під літ. «Б» - теплиця, площею 4,9 кв.м, під літ. «В» - сарай, площею 0,7 кв.м, під літ. «Г» - вбиральня, площею 0,7 кв.м, під №№ 1-5 споруди з правом введення будинку в експлуатацію та отриманням на своє імя правовстановлюючих документів на спадковий садовий будинок.

Outcome: approved