Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору - [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування вимог позовної заяви зазначає, що він є спадкоємцем за законом першої черги після смерті його батька [PERSON], який помер [INFO]. Вказує, що він фактично прийняв спадщину після смерті батька, оскільки проживає у квартирі, яка входить до складу спадкового майна, виконує всі обов'язки, які покладаються на власників квартир та житлових будинків та просить суд визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] та гараж [ADDRESS], які належали [PERSON], померлому [INFO]. В свою чергу [PERSON], яка вступила до участі у справі у якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору Білгород-Дністровська міська рада Одеської області про визнання права власності в порядку спадкування. В своїй позовній заяві просить суд визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] та гараж [ADDRESS] в порядку спадкування за законом першої черги після смерті її батька. Зазначила, що вона у встановленому законом порядку звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак отримати свідоцтво про право власності на спадкове майно не має змоги, через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на нерухоме майно, що входить до складу спадщини. Крім того, в позовній заяві вказала, що відповідач [PERSON] не подавав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, не є особою, яка прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, а отже відповідач є таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON] у зв'язку із чим [PERSON] є єдиним спадкоємцем всього майна, що входить до складу спадщини, що залишилася після смерті її батька [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. Представник [PERSON] за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечувала, позовні вимоги [PERSON] підтримала, просила задовольнити. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). До смерті [PERSON] проживав у р. Молдова, у м. Слободзея. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на території України у вигляді нерухомого майна, а саме: квартира [ADDRESS], яка належала померлому на підставі договору дарування ВСА №841831 від 19.04.2005 року, право власності зареєстроване 01.06.2005 року Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 7403901 (а.с. 17); гараж [ADDRESS], який належав померлому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу ВЕТ №251798 від 04.09.2007 року, право власності зареєстроване 09.10.2007 року Білгород-Дністровським міжміським бюро технічної інвентаризації, реєстраційний номер 18279090 (а.с. 19). Відповідно до ст. 414 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. В Україні Закон, що встановлює порядок урeгулювання приватноправових відносин, які хоча б через один із своїх елементів пов'язані з одним або кількома правопорядками, іншими, ніж український правопорядок є Закон України «Про міжнародне приватне право». Відповідно до ч.1 ст.77 зазначеного Закону підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом якщо нерухоме майно, щодо якого виник спір, знаходиться на території України. Треба зазначити, що Конвенція про правову допомогу і правові відносини в цивільних, сімейних та кримінальних справах від 1993 року (далі - Конвенція) забезпечує належний захист прав і законних інтересів громадян та осіб, що проживають на їхніх територіях. 10.11.1994 року Верховною Радою України ратифіковано цю Конвенцію та 14.07.1995р. вона набула чинності для України. Відповідно до статті 45 Конвенції, учасницями якої поряд з іншими державами є Україна, право спадкування майна визначається по законодавству тієї Договірної Сторони, на території якої знаходиться нерухоме майно. Статтею 48 Конвенції передбачено, що провадження в справах про спадкування нерухомого майна компетентні вести установи Договірних Сторін, на території яких знаходиться нерухоме майно. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру за життя [PERSON] заповіту не складав. Відповідно до ст. 1268 спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе у два способи: 1) шляхом мовчазного прийняття (пасивна поведінка спадкоємця) (ч. 3 ст. 1268 ЦК України). 2) шляхом подання заяви про прийняття спадщини (ч. 1 ст. ст. 1269 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Відповідно до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподіли спадщину між ними. Спадкоємцями померлого [PERSON] є його діти [PERSON] та [PERSON], які є спадкоємцями першої черги майна померлого. На час відкриття спадщини [PERSON] та [PERSON] не проживали разом із [PERSON] Відповідно до копії спадкової справи №267/2014 до майна померлого [INFO] [PERSON] 10 жовтня 2014 року була відкрита спадкова справа за заявою [PERSON] В своїй позовній заяві [PERSON] наголошує на тому, що вона є єдиним спадкоємцем майна померлого [PERSON], оскільки [PERSON] не прийняв спадщину у встановленому законом порядку. Однак суд не може погодитися із вказаними доводами [PERSON], оскільки вони спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Так, [PERSON] в підтвердження факту прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] надав до суду копію, поданої ним в строки, встановлені ст. 1720 ЦК України, до нотаріальної контори письмової заяви про прийняття спадщини після померлого [INFO] батька - [PERSON] (а.с. 104). На тексті заяви про прийняття спадщини приватним нотаріусом Базан Т.П. засвідчена справжність підпису заявника згідно з правилами, викладеними в розділі 28 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. ЗУ "Про внесення змін до Закону України "Про нотаріат", який набрав чинності 01 червня 2009 року було зрівняно повноваження державних та приватних нотаріусів щодо оформлення спадкових справ. Таким чином подання [PERSON] відповідної заяви про прийняття спадщини до приватного нотаріуса відповідає нормам чинного законодавства. Заяви про відкликання заяви про прийняття спадщини [PERSON] не подавав. Отже, закон регламентує порядок прийняття спадщини імперативними нормами, які були дотримані [PERSON] З огляду на викладене вище, судом встановлено, що [PERSON] є таким, що прийняв спадщину після смерті батька, шляхом подання заяви до нотаріальної контори, у якій міститься згода (волевиявлення) спадкоємця прийняти спадщину. Не відкриття приватним нотаріусом спадкової справи за заявою [PERSON] не може бути підставою для позбавлення його права на спадщину. Таким чином суд приходить до висновку про часткову обгрунтованість позовних вимог [PERSON], а саме важає його таким, що прийняв спадщину після смерті батька шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, однак, зважаючи на те, що спадщину також прийняла його сестра [PERSON] у відповідності до ч. 1 ст. 1278 ЦК України [PERSON] та [PERSON] успадковують в рівних частках, а саме по 1/2 частині наступне нерухоме майно, яке входить до складу спадщини : квартиру [ADDRESS]; гараж [ADDRESS]. З огляду на викладене, позовні вимоги [PERSON] також підлягають частковому задоволенню, оскільки судом встановлена наявність другого спадкоємця [PERSON], який прийняв спадщину, та у відповідності до ч. 1 ст. 1278 ЦК України частки спадкоємців у спадщині є рівними, а тому суд визнає за [PERSON] право власності в порядку спадкування після смерті батька на 1/2 частину квартира [ADDRESS] та на 1/2 частину гаражу [ADDRESS].

Outcome: partial