Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-02 00:00:00

02.11.2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами садиби [ADDRESS], яка за життя належала його батьку [PERSON], але на яку відсутні правовстановлюючі документи. В обґрунтування позовних вимог в письмовій позовній заяві вказано, що [INFO] року помер батько позивача [PERSON]. Батько проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], один, та був головою вказаного домогосподарства. Дружина покійного, мати позивача, [PERSON], померла [INFO] року (а.с.10). За життя батько все своє майно, як і мати, заповіли йому, позивачу у справі. Після смерті батька позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, оскільки звернувся із відповідною заявою до нотаріуса. В складі спадщини є житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], на який батько за життя не оформив відповідних правовстановлюючих документів, що стало причиною відмови у видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Позовна заява надійшла до суду 02.11.2018 року. Ухвалою суду від 06.11.2018 року прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження, підготовче судове засідання призначено на 03.12.2018 року. Учасники справи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач в позовній заяві просить суд розгляд справи здійснювати за його відсутності, у зв'язку з проживанням в іншому населеному пункті. Олишівською селищною радою надано суду заяву, в якій секретар селищної ради повідомляє про визнання позову та просить розглядати справу за відсутності представника селищної ради (а.с. 45). Від державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В.В. надійшла заява про проведення судового засідання без участі представника нотаріальної контори, проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечень не має. Згідно зі ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, суд вважає можливим ухвалити рішення у підготовчому засіданні. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного. [INFO] року помер [PERSON], який доводиться батьком позивачу, що підтверджується завіреними свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.03.2008 (а.с. 9), та свідоцтва народження позивача серії [NUMBER] від 25.06.1956 (а.с.7). Мати позивача [PERSON] померла [INFO]. За життя [PERSON] залишив заповіт, яким все своє майно заповів синові [PERSON]. Заповіт складений 28.07.1994 року, посвідчений секретарем виконкому Смолянської сільської Ради народних депутатів Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 339 (а.с. 12). За життя [PERSON] залишила заповіт, яким все своє майно заповіла синові [PERSON]. Заповіт складений 06.10.1995 року, посвідчений нотаріально секретарем виконкому Смолянської сільської Ради народних депутатів Куликівського району Чернігівської області, зареєстрований в книзі для запису нотаріальних дій під № 2/798 (а.с. 11). З довідки Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 24.10.2018 № 822 вбачається, що [PERSON] на день смерті, [INFO], був зареєстрований та проживав в [ADDRESS], один. Померла [PERSON] також на день смерті проживала за вказаною адресою одна (а.с. 13, 14). В довідці Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області від 26.10.2018 № 825 зазначено, що [PERSON] був зареєстрований та проживав в [ADDRESS] і був головою домогосподарства (а.с.15). Згідно з довідкою КП „Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 23.04.2018 № 99 станом на 31 грудня 2012 року (згідно з даними інвентаризаційної справи) на будинок [ADDRESS] право власності не зареєстровано (а.с. 17). У технічному паспорті на спірний будинок вказано, що його побудовано у 1950 році (а.с. 35-37). У витягах з погосподарських книг Смолянської сільської ради на 1991-1995, 1996-2000, 2001-2005, 2006-2010, вказано, що [PERSON] є головою зазначеного вище домогосподарства, будинок перебуває в приватній власності (а.с. 8-12). Відомостей щодо самочинного будівництва суду не надано. Зі спадкової справи № 478/2008, наданої Чернігівською районною держаною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті свого батька [PERSON], оскільки, в порядку ст. 1269 ЦК України, 30.08.2008 звернувся до державного нотаріуса Чернігівської районної державної нотаріальної контори Завалієвої В.В. із відповідною заявою та отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належні спадкодавцю земельні ділянки. Зі спадкової справи № 286/2011, наданої Чернігівською районною держаною нотаріальною конторою, вбачається, що позивач також прийняв спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] Відомості щодо інших спадкоємців у спадковій справі відсутні. Таким чином, за відсутності достовірних даних про перебування у шлюбі померлих [PERSON] та [PERSON], на підставі дослідження спадкових справ , суд дійшов висновку, що позивач у будь-якому випадку є єдиним спадкоємцем цих осіб, який прийняв спадщину, і у випадку задоволення позову права та інтереси третіх осіб порушені не будуть. З відповіді в.о. державного нотаріуса Куликівського районного нотаріального округу Завалієвої В.В. від 01.06.2018 року вбачається, що позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок з надвірними господарськими будівлями садиби [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю у спадкодавця документів, підтверджуючих право власності на вищевказане майно (а.с. 16). Надані суду докази суперечностей не містять та оцінюються судом як достовірні. Згідно зі ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно положень ч.1 ст.31 Закону України „Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, що були закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року та розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад, якими відповідно до законодавства здійснювалося ведення погосподарського обліку, і щодо зазначених об'єктів нерухомості раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Для здійснення державної реєстрації прав власності на зазначені об'єкти документом, що посвідчує речові права на земельну ділянку під таким об'єктом, може також вважатися рішення відповідної ради про передачу (надання) земельної ділянки в користування або власність. Судова практика, що склалась після зміни законодавства в частині реєстрації прав власності на нерухоме майно в сільській місцевості, стала на захист прав власників такого майна та їх спадкоємців. Так, згідно з Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та\\або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Суди обгрунтовано задовольняють позови спадкоємців про визнання за ними права власності на житловий будинок при поданні документів щодо права користування або права власності на земельну ділянку, на якій розташовано житловий будинок, висновку БТІ або сертифікату відповідності, виписки з погосподарської книги сільської ради щодо належності будинку, а також наявних рішень про видачу спадкодавцю свідоцтва про право власності на будинок, яке він не отримав. За таких умов, враховуючи, що померлий [PERSON] до 05.08.1992 року побудував будинок за вказаною вище адресою, але за життя не зареєстрував його та не отримав правовстановлюючого документу на будинок, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги [PERSON] та визнати за ним право власності на зазначене нерухоме майно. На підставі викладеного,

Outcome: approved