Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] предявила до суду позов до відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю Авто Просто, в якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу №716587 від 12 серпня 2016 року укладений між [PERSON] та [PERSON] з обмеженою відповідальністю Авто Просто та стягнути із [PERSON] з обмеженою відповідальністю Авто Просто в її користь грошові кошти в розмірі 139747, 30 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 12 серпня 2015 року між нею та [PERSON] з обмеженою відповідальністю Авто Просто укладено договір №716587 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі, а також підписано додатки №1 та №2, згідно з якими предметом договору є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання Автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему [PERSON]. Виконання послуг з адміністрування системи полягає в тому, що учасник сплачує передбачені угодою кошти, в тому числі вносить плату за послуги, повязані із вступом до системи, щомісячні повні внески, внески по оплаті послуг, страхового платежу, а ТОВ Авто Просто формує групу учасників, яким надається право на придбання автомобілів за рахунок чистого фонду групи. На виконання умов договору 12 серпня 2015 року вона сплатила на рахунок ТОВ Авто Просто грошові кошти в розмірі 7938 гривень та 04 вересня 2015 року 131809, 30 гривень. Однак, укладений договір не відповідає вимогам діючого законодавства, порушує її права як споживача, містить несправедливі умови договору, у звязку із чим просить визнати його недійсним та повернути їй сплачені кошти в розмірі 139747, 30 гривень. Від відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю Авто Просто надійшли письмові заперечення проти позову, в яких представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог, покликаючись на їх не обґрунтованість, зокрема зазначає, що помилковими є твердження позивачки про те, що предметом укладеного між сторонами договору є фінансовий лізинг, оскільки статтею 1 Договору передбачено, що предметом Договору є надання Учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об'єднаних періодичних платежів учаників групи через систему АвтоТак. 02 червня 2011 року Верховною Радою України було [PERSON] № 3462-IV від 02 червня 2011 року, яким до Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" були внесені зміни до ч. 1 ст.4 та вказану статтю було доповнено пунктом 11-1такого змісту: Фінансовими послугами вважаються такі послуги: адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах. Відповідно до Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" фінансова діяльність ліцензується. [PERSON] № 3462-IV від 02 червня 2011 року набув чинності 09 січня 2012 року. 12 листопада 2012 року набуло чинності Розпорядження №1676 від 09 жовтня 2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах".15 січня 2013 року ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало Ліцензію на право надання фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах. Таким чином, правовідносини між Позивачем та Відповідачем за Договором № 716587 лід 12 серпня 2015 року врегульовуються нормами спеціального закону, а саме: Законом України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг" та Розпорядженням № 1676 від 09 жовтня 2012 року Національної комісії, що здійснює регулювання у сфері ринків фінансових послуг "Про затвердження Ліцензійних умов провадження діяльності з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах". Укладений між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та Позивачем [PERSON] складається з основного тексту договору та Додатку №1. Додаток підписаний сторонами і є невідємною частиною Договору. Відповідно до п. 19.2 ст.19 Договору "Підписання цього Договору та Додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору та Додатків до нього". В Договорі та Додаток № 1 до нього містять опис послуг, що надаються ТОВ "АВТО ПРОСТО". Опис послуг приведено детально, щоб виключити необхідність їх усного тлумачення та уникнення подальших непорозумінь між сторонами з приводу трактування умов Договору. Таким чином, Позивачу до підписання Договору, довелась вичерпна інформація про послуги, що надаються Відповідачем. Проставленим на договорі підписом учасника стверджується, що йому зрозумілі умови договору та він вважає їх вигідними для себе." З цих підстав представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, а також заявляє клопотання про розгляд справи за його відсутності. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 169 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, за відсутності сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак, її представник [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Судом установлено, що 12 серпня 2015 року між [PERSON] та ТОВ Авто Просто укладено договір № 716587 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі. Предметом даного договору є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля за рахунок об`єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Згідно умов вказаного договору позивач отримує право на придбання автомобіля марки ЗАЗ ВІВА за ціною 220500 гривень сплачує винагороду у розмірі 7938 гривень за послуги, пов'язані з включенням договору до системи АвтоТак та формування групи, періодичний платіж - 0,8333%, щомісячну винагороду - 0,415%, винагороду за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику - 3%. Як установлено судом, між позивачем та ТОВ "АТ Сервіс" було укладено договір доручення №71658, відповідно до умов якого довіритель - позивачка [PERSON] уповноважила повіреного (ТОВ "АТ Сервіс") сплатити від імені довірителя винагороду відповідачу ТОВ "Авто Просто", отриману повіреним від довірителя. В день укладання вказаного договору 12 серпня 2015 року позивачка сплатила ТОВ "АТ Сервіс" грошові кошти у сумі 7938грн, які останній повинен був перерахувати на користь відповідача ТОВ "Авто Просто", що стверджується квитанцією №35 виданою 12 серпня 2015 року ТВБВ №10019/018 філії Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк, де в графі призначення платежу зазначено: оплата винагороди по договору доручення №71658. Також, на виконання умов договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, 04 вересня 2015 року позивачка сплатила відповідачу ТОВ Авто Просто грошові кошти в розмірі 131809 гривень, що стверджується квитанцією №22 виданою 04 вересня 2015 року ТВБВ №10019/018 філії Тернопільського обласного управління АТ Ощадбанк, де в графі призначення платежу зазначено: за послуги з придбання автомобіля. Відповідно до п.2 ст.1 договору ТОВ Авто Просто є товариством, що надає фінансову послугу з адміністрування фінансових активів для придбання автомобілів учасниками через систему придбання в групах [PERSON]. [PERSON] забезпечує придбання автомобіля за рахунок об'єднаних грошових коштів учасників на умовах договору та у відповідності до внутрішніх правил за умови виконання учасником всіх зобов'язань, передбачених договором. Згідно п.4.1 ст.4 розділу 2 договору про адміністрування періодичні платежі об'єднуються фінансовою установою для придбання автомобілів для учасників у постачальника та для виконання зобов'язань з повернення періодичних платежів за достроково розірваними договорами. Положеннями п.6.1 ст.6 розділу 2 договору про адміністрування надання права на отримання автомобіля здійснюється за механізмами: накопичення внесків та пропозиції авансових внесків. Як вбачається з п.6.2. ст.6 розділу 2 договору про адміністрування право на отримання автомобіля через механізм накопичення внесків надається з першого розподілу товару учаснику, який має найбільшу загальну кількість балів відповідно до даних, повідомлених [PERSON] банківськими установами, через які учасники сплачують внески, станом на 15-е число місяця, в якому проводиться розподіл товару. Згідно п.6.3.1 ст.6 розділу 2 договору про адміністрування надання права на отримання автомобіля через механізм пропозиції авансових внесків здійснюється з першого розподілу товару за умови наявності коштів у фонді групи. Пропозиція авансових внесків включає: вже сплачені авансові внески (за наявності) та авансові внески, які учасник пропонує сплатити, і які підлягають до сплати лише у випадку одержання права на отримання автомобіля. Посилаючись на збереження конфіденційного характеру пропозиції авансових внесків, у п.6.3.2 ст.6 розділу 2 договору відповідач зобов'язує учасника системи надсилати свою пропозицію у закритому конверті, в якому учасник має вказати свої дані (номер договору, групи, порядковий номер в групі) та зазначити кількість вже сплачених авансових внесків (за наявності) та авансових внесків, що пропонуються до сплати у випадку перемоги пропозиції учасника. І лише, якщо ця пропозиція перемагає, учасник має сплатити кількість запропонованих і ще не сплачених авансових внесків, нарахованих відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент проведення розподілу товару. Згідно ст. 7 розділу 2 договору про адміністрування ТОВ Авто Просто залишає за собою право прийняти або відхилити запит учасника про надання марки або моделі автомобіля, що відрізняється від зазначеного в додатку № 1 до договору. Крім того, якщо обраний учасником автомобіль коштує дорожче, ніж модель, зазначена в додатку № 1, учасник зобов'язаний одноразовим платежем сплатити різницю їх поточної ціни, а в подальшому такий учасник повинен сплачувати майбутні повні внески відповідно до поточної ціни автомобіля, вказаного в додатку №1 до договору. У тому випадку, якщо учаснику і надано право на отримання автомобіля, то він, згідно ст.8 розділу 2 договору про адміністрування, може отримати автомобіль лише в тому разі, коли попередньо виконав такі вимоги, зокрема, у строк, встановлений Авто Просто, сплатив наступні платежі та виконав наступні дії: - сплатив запропоновані до сплати внески протягом 5 банківських днів з моменту одержання повідомлення про надання йому права на отримання автомобіля (п.п.8.2.1.1); - сплатив винагороду [PERSON] за послуги, пов'язані з передачею автомобіля учаснику (п. 8.2.1.2.); - сплатив різницю поточної ціни марки та\\або моделі автомобілів у випадку, якщо учасник обрав дорожчу марку або модель автомобіля (8.2.1.3.). Таким чином, відносини, які виникли між сторонами при укладанні спірного договору №716587 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі регулюються Законом України Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг. Виходячи з умов договору, укладеного сторонами, відповідач формує групи учасників системи, надалі створює фонд даної групи за рахунок чистих щомісячні платежів, сплачених учасниками групи, тобто, за кошти учасників системи, а потім один раз на місяць розподіляє фонд групи між учасниками системи, але право на купівлю товару отримують не всі учасники системи, а тільки ті, які зробили найбільшу кількість авансових чистих щомісячних платежів та задекларували найбільшу кількість чистих щомісячних платежів, що порушує вимоги ст.19 Закону України Про захист прав споживачів. Також, зі змісту укладеного сторонами договору слідує, що отримання автомобілів учасниками системи можливе за умови дотримання всіма учасниками угод, які укладені з кожним з них і реалізація прав учасника системи фактично поставлена в залежність від наслідків дій інших учасників системи, з якими, зокрема позивач [PERSON] безпосередньо у будь-які правовідносини не вступала, тобто між нею та іншими учасниками системи взаємних прав і обовязків не виникало. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка викладена постанові від 23 травня 2012р. у справі № 6-35цс12, за положеннями ч.1, п.7 ч.3, ч.6 ст.19 Закону України Про захист прав споживачів нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Забороняються як такі що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Таким чином, указаний [PERSON] установив недійсність правочинів, здійснених використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми. Аналіз умов спірного договору про адміністрування свідчить про те, що позивач сплачував кошти не за сам товар, а за можливість одержання права на купівлю товару, ТОВ Авто Просто без залучення власних коштів формувало групи клієнтів, за рахунок коштів яких здійснювалась передача права на купівлю товару одному з учасників групи, що є компенсацією за рахунок коштів інших учасників групи, залучених до умов діяльності системи [PERSON], тобто розподіл коштів фонду групи між клієнтами являє собою реалізацію діяльності пірамідальної схеми. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України Про захист прав споживачів правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. На підставі ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що спірний договір слід визнати недійсним. З відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума коштів, які позивачем були сплачені на виконання спірного договору в розмірі 139747, 30 гривень. На підставі наведеного та

Outcome: approved