Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

01 квітня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа [PERSON] про зменшення розміру аліментів. Посилався на те, що 13.09.2013 року рішенням Волноваського районного суду з нього на користь відповідача стягнуто аліменти на утриманні їхньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною 3-х років. 17.12.2014 року рішенням Волноваського районного суду з нього стягнуті також аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку на користь третьої особи [PERSON] на утриманні їхньої спільної дитини [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття, у зв'язку з чим його матеріальне становище змінилось та на життя залишилось фактично 30 % заробітку, тому просив суд зменшити розмір аліментів на утримання [PERSON], [INFO] з ? частини до 1/6 частини всіх видів заробітку, однак не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку . В судове засідання позивач на задоволенні позовних вимог наполягав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач позов не визнала, посилаючись на те, що вона не працює, допомоги від держави на утримання доньки не отримує, іншого доходу, окрім аліментів в неї не має. Третя особа не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено або зменшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Судом встановлено, що позивач згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 13.09.2013 року виплачує на користь відповідача [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі ? частини всіх видів заробітку до досягнення дитиною 3-х років, а саме до 01.03.2015 року (а.с.4). Після прийняття рішення у позивача суттєво змінився матеріальний стан. Так, згідно рішення Волноваського районного суду Донецької області від 17.12.2014 року позивач виплачує на користь третьої особи по справі [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/6 всіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с.6). Крім того, відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. З урахуванням вищезазначеного суд вважає необхідним зменшити розмір аліментів, виплачуваних позивачем на користь відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], з ? частини на 1/6 частину всіх видів заробітку й інших доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі статті 192 СК України,

Outcome: approved