Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

12 січня 2015 року КС «Ольвія» звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Позивач зазначав, що за кредитним договором від 30 березня 2013 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 9900 грн. на термін 30 місяці зі сплатою 50 відсотків річних за користування кредитом. 30 березня 2013 року [PERSON] виступив поручителем та взяв на себе обов'язок відповідати за зобов'язанням [PERSON] На даний час відповідач в порушення зобов'язань за кредитним договором не перераховує у встановлені строки кредитні платежі в рахунок погашення заборгованості, допустивши прострочення платежів по кредиту та відсоткам. Станом на січень 2015 року заборгованість становить 18123 грн. 43 коп. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідачів вказану суму заборгованості. В судове засідання представник позивача не з'явилась, однак надала суду заяву, в якій просить слухати справу в її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання двічі не з'явились, про дату, час та місце слухання справи повідомлені належним чином та відповідно до вимог закону, про причини неявки суду не повідомили, заяв про слухання справи в їх відсутність на надавали. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки відповідача який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи в його відсутність, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши надані позивачем в обґрунтування позову матеріали, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено в ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини позики позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України). Судом встановлено, що 30 березня 2013 року між кредитною спілкою "Ольвія" та [PERSON] був укладений кредитний договір № 160/13 на 9900 грн. терміном на 30 місяців, із сплатою 50 % річних за користування кредитом. Відповідачка зобов'язалась здійснювати погашення боргу та сплату процентів за користування кредитом, щомісячними платежами. Відповідачка взяті на себе зобов'язання по кредитному договору не виконує, станом на січень 2015 року простроченість по кредиту складає 632 дні. Згідно розрахунку позивача борг відповідача за кредитним договором складає 18123 грн. 43 коп., із них: -9900 грн. 00 коп. - тіло кредиту; -8223 грн. 43 коп. - відсотки за користування кредитом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про порушення прав позивача з боку відповідачів неналежним виконанням зобов'язання по кредитному договору, які підлягають судовому захисту шляхом задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved