Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюб який був зареєстрований 15 жовтня 2000 року виконкомом Зозівської сільської ради Липовецького району Вінницької області, актовий запис № 5. Від даного шлюбу подружжя має сина: [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім"ї позивачка називає те, що з самого початку їх шлюбних відносин сторони не можуть порозумітись в силу занадто різних рис характерів. Під час спільного проживання між подружжям виникали постійні сварки, в основному через побутові негаразди, позивачка не може знайти спільної мови з відповідачем якого б питання життя сім»ї це не стосувалось. Крім того, все це негативно впливає на виховання та розвиток дитини, що ще більше загострює відносини з відповідачем. Все вище викладене призвело до нестерпності спільного проживання сторін, а подальше життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, інтересам дитини та інтересам сімї в цілому. Спільного господарства сторони не ведуть, сім»я розпалась остаточно і зберегти її як вважає позивачка вже не можливо. Спроби налагодити стосунки результатів не дали, тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб із відповідачем. В судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити, посилаючись на те, що вони з відповідачем уже два місяці разом не проживають. [PERSON] пішов проживати до своїх батьків. Син - [PERSON], якому 12 років не проти їх розлучення. Окрім того, просила після розірвання шлюбу залишити її набуте у шлюбі прізвище - " [PERSON] " та не стягувати з відповідача понесені нею судові витрати. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Про це свідчать рекомендовані повідомлення про вручення судових повісток. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15.10.2000 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від даного шлюбу позивачка та відповідач мають сина: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.5) Позивачка не бажає миритися з відповідачем, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стало те, що з самого початку шлюбного життя подружжя, постійно виникали сварки та скандали. Як зазначено в позовній заяві та не спростовано відповідачем, спроби налагодити відносини в сім»ї позитивних результатів не дали. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд залишає позивачці, за її проханням, для подальшого її іменування набуте у шлюбі прізвище - «[PERSON]» . Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved