Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

10 травня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Служби у справах дітей Кам'янка-Бузька РДА, в якій позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його дочки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що під час проживання однією сім'єю з відповідачем [PERSON] в них народилась дочка [PERSON], 2011 р.н. Відповідач за його заявою був записаний батьком дитини в свідоцтві про її народження. З 2012 року відповідач залишив її з дитиною, проживає окремо, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не відвідує її, не цікавиться її станом здоров'я, фізичним та розмумовим розвитком, не надає добровільно матеріального утримання, а тому є підстави для позбавлення його батьківських прав. Ухвалою суду від 01.06.2018 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання. 29.06.2018 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому виклав заперечення проти позову як безпідставного та надуманого. 16.07.2018 позивач подала відповідь на відзив, в якому виклала пояснення щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень та мотиви їх відхилення. 26.07.2018 відповідач подав заперечення, виклавши пояснення щодо наведених позивачем у відповіді на відзив пояснень та мотиви їх відхилення. Третя особа пояснень щодо позову та відзиву не подала. Ухвалою суду від 26.07.2018 закрито підготовче засідання та призначено судовий розгляд справи. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав зазначених в позовній заяві. Також позивач пояснила, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини, яка не знає відповідача як батька, а таким називає іншого чоловіка і вона має намір змінити її прізвище. Представник позивача [PERSON] вказала, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обов'язків, не виховує дитину, не допомагає в її утриманні, не цікавиться її життям, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач пояснив, що в даний час має іншу сім'ю, в якій виховує троє дітей, двоє з яких є його рідними дітьми. Свою дочку [PERSON] останній раз бачив, коли їй виповнився 1 рік. З цього часу він припинив спілкування з позивачем, вона не зверталась до нього за матеріальною допомогою для утримання дитини, а коли він приносив подарунки для дочки, то їх повертала. Також позивач перешкоджала спілкуватись з дочкою, однак у відповідні служби з приводу цього він не звертався. Не заперечив, що не бере участі у вихованні, утриманні дитини, не спілкується з нею, не відвідує школу, де вона навчається і не обізнаний про стан її здоров'я. Проте зазначив, що він ніколи не відмовлявся від дочки і вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав не має і таке може негативно вплинути на інтереси дитини. Просив у позові відмовити. Представник відповідача [PERSON] просив у позові відмовити, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, а відповідач зможе змінити своє відношення до дитини. Представник третьої особи Служби у справах дітей Кам'янка-Бузької РДА в судове засідання не з'явився, причини неявки не повідомив. Заслухавши учасників процесу та покази свідків, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв'язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 21.10.2011, актовий запис №64 (арк. справи 6). Як видно з довідки Добротвірського КП по обслуговуванню житла від 20.02.2018 № 139 малолітня [PERSON], 2011 р.н., проживає разом з матір'ю [PERSON] по [ADDRESS] (арк. справи7). Згідно з довідкою Добротвірського дошкільного навчального закладу № 2 «Джерельце» Добротвірської селищної ради Кам'янка-Бузького району Львівської області (комбінованого типу) від 19.02.2018 № 6/1-01-11 (арк. справи 8) вихованням, навчанням та розвитком дитини [PERSON] займається виключно її мама [PERSON] Батько дитини в дошкільному закладі жодного разу не був. З відповіді Кам'янка-Бузького РВ ДВС ГТУЮ у Львівській області від 20.02.20198 № 01-10/1334 (арк. справи 9) видно, що на виконанні у даному відділі виконавчого провадження про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] не перебуває, аліменти не стягувались. Згідно з висновком комісії з питань захисту прав дитини при Кам'янка-Бузькій райдержадміністрації за № 9/7 від 24.07.2018, вирішено вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки [PERSON], [INFO] (арк. справи 65). Відтак, судом встановлено, між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо виконання відповідачем батьківського обов'язку по вихованню та утриманню дитини, що регулюються нормами Сімейного кодексу України. Вирішуючи даний спір суд виходить з наступного. Позивач як на підставу своїх вимог посилається не те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, а сем, не відвідує її, не цікавиться її станом здоров'я, фізичним та розмумовим розвитком, не надає добровільно матеріального утримання, що є підставою для позбавлення його батьківських прав відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідач, заперечуючи позовні вимоги, посилається на те, що він ніколи не відмовлявся від дитини, натомість позивач перешкоджала йому у спілкуванні з дочкою, а тому вважає,що підстав для позбавлення його батьківських прав не має і таке може негативно вплинути на інтереси дитини. Оцінючи аргументи та доводи сторін, суд відзначає наступне. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі зібраних по справі письмових доказів та показів свідків судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дочки [PERSON], 2011 р.н., що полягає у відсутності будь-якого спілкування його з дочкою, участі у її вихованні, турботі про фізичний та духовний розвиток, не забезпечення їй необхідних умов для життя. Також, допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] пояснили, що перебувають у дружніх відносинах з позивачем, часто відвідують один одного і їм добре відомо, що відповідач не відвідує дочку, а її вихованням займається позивачка разом з своїм громадянським чоловіком, якого дитина називає батьком. Вказані обставини, встановлені судом під час розгляду справи, відповідач не заперечив, однак вказав, що ніколи не відмовлявся від дитини, натомість позивач перешкоджала йому у спілкуванні з дочкою. Такі аргументи відповідача підтвердили допитані в судовому засіданні свідки, зокрема, мати відповідача [PERSON], яка пояснила, що позивач перешкоджала побаченням з дитиною, лише один раз прийняла подарунок, який відповідач передав дочці. Вказала, що вона працює в дошкільному закладі, де навчається дитина, і позивач налаштовує дитину проти неї. Так, допитана судом як свідок дружина відповідача [PERSON] пояснила, що з часу коли вони почали проживати разом, з 2015 року, її чоловік намагався бачитись з своєю дочкою [PERSON], однак, коли підходив до дитини, то позивач з ним сварилась. Востаннє спроби поспілкуватись з дитиною відповідач робив чотири роки тому, а в подальшому припинив це робити. Свідок [PERSON] пояснила суду, що зі слів матері відповідач знає, що позивач не приймала подарунків для дитини, які передавав відповідач, а коли на вулиці вони зустрічались, то позивач ховала дитину. На думку суду, аргументи відповідача, з урахуванням показів свідків [PERSON], [PERSON] та [PERSON] свідчать лише про те, що відповідач намагався спілкуватись з дитиною, однак реальних та дієвих заходів для цього не вживав. Зокрема, така його спроба спілкуватись з дитиною була одноразовою і мала місце востаннє ще чотири роки тому та полягала лише в намаганні поспілкуватись з дочкою під час випадкової зустрічі на вулиці. Щодо усунення перешкод у спілкування з дитиною, то відповідач у відповідні служби захисту дітей не звертався, що свідчить про його пасивне відношення до вирішення цього питання, яке він вважає основною причиною неможливості виконувати свої батьківські обов'язки. Такі обставини на думку суду також свідчать про відсутність вагомих підстав вважати, що відповідач змінить свою поведінку та відношення до дитини, так як відповідачем не надано суду доказів, які б давали змогу дійти переконання, що він виявляє інтерес до життя, здоров'я дитини, бажає спілкуватись з нею, брати участь в її вихованні, розвитку, освіті, утриманні, забезпеченні нормальних та необхідних умов її життя. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. А згідно з ч. 5 та ч 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами на іншими учасниками справа, а доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Так, за встановлених в судовому засіданні обставин справи, які підтверджені наданими сторонами доказами, які оцінені судом в сукупності, суд вважає, що позивачем надано суду належні та достатні докази на підтвердження ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню його малолітньої дочки [PERSON], що знайшло свій прояв у тому, що він не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує її матеріально, не спілкується з дитиною та не виявляє інтересу до дочки та не бажає змінити свою поведінку як батько. А тому, все це свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав на підставі п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України. Відповідачем в свою чергу не надано суду доказів виконання ним батьківських обов'язків щодо його малолітньої дочки, не наведено вагомих підстав вважати, що він змінить свою поведінку та відношення до дитини. При цьому, доводів позивача на підтвердження позовних вимог ним не спростовано, а більшість з них навіть визнано відповідачем, як такі, що мали місце. Відтак, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо в судовому засіданні дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а їх достатність і взаємний зв'язок в сукупності, суд дійшов висновку, що позов є підставним і підлягає до задоволення повністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704,80 грн. Відповідно до ст.ст. 163 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved