Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON] звернулись з позовом до суду, згідно якого прохали суд визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3524655100:02:000:0445 розміром 1,8265 га, яка розташована на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району, Кіровоградської області, переданої для ведення товарно сільськогосподарського виробництва. Визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3524655100:02:000:0447 розміром 1,8264 га, яка розташована на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району, Кіровоградської області, переданої для ведення товарно сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги мотивували тим, що 28.06.1998 року померла мати позивачів та відповідача [PERSON], яка мала право на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом серії КР № 024715 розміром 7,44 га в умовах кадастрових гектарів, що перебувала у власності КСП «Нива». Рішенням Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 7.05.2010 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/3 частині земельної ділянки (кадастровий номер 3524600000:02:000:0160 площею 5,48 га, розташованої на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району кожному. 16.04.2013 року без попередньої згоди позивачів співвласників земельної ділянки [PERSON] отримав свідоцтво про право власност на нерухоме майно серії САК № 062008 кадастровий номер 3524655100:02:000:0446 розміром 1,8265 га. Тобто, [PERSON] не маючи нотаріально посвідченої угоди про поділ земельної ділянки або ж нотаріально завіреної згоди співвласників на поділ обєкта, що перебуває у спільній власності та визначення точної частини та площі земельної ділянки між дольовими співвласниками земельної ділянки фактично виділив у натурі 1/3 частину земельної ділянки, яку вони успадкували та отримав на неї правовстановлюючий документ(свідоцтво про право власності на нерухоме майно зі змінами).В 2010 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки кадастровий номер 3524600000:02:000:0160 площею 5,4794 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і укладено угоду про відсутність претензій з приводу поділу земельної ділянки в натурі в рівних частинах, яку було посвідчено Онуфріївським селищним головою. До державного земельного кадастру на прізвище [PERSON], [PERSON] внесено земельні ділянки кадастровими номерами 3524655100:02:000:0445 та 3524655100:02:000:0447, що підтверджується витягами з державного земельного кадастру № НВ 3504164142017 та НВ 3504164222017 від 4.04.2017 року. Звернувшись до державного реєстратор прав на нерухоме майно отримали відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень, а тому позивачі звернулись до суду з даним позовом. Представник позивачів [PERSON], [PERSON]- [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подав заяву, якою прохав розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву згідно якої прохав справу розглядати без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа відділ Держгеокадастру в Онуфріївському районі Кіровоградської області в судове засідання свого представника не направили, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 28.06.1998 року померла мати позивачів [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ № 093548. Відповідно до рішення Онуфріївського районного суду Кіровоградської області від 7.05.2010 року за [PERSON], [PERSON], [PERSON], визнано право власності в порядку спадкування за законом по 1/3 частині земельної ділянки (кадастровий номер 3524600000:02:000:0160 площею 5,48 га, розташованої на території Онуфріївської селищної ради Онуфріївського району кожному. В 2010 році було виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки кадастровий номер 3524600000:02:000:0160 площею 5,4794 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і укладено угоду про відсутність претензій з приводу поділу земельної ділянки в натурі в рівних частинах, яку було посвідчено Онуфріївським селищним головою. На основі виготовленої технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки позивачем було здійснено державну реєстрацію земельної ділянки та присвоєно кадастровий номер, що підтверджується витягами з державного земельного кадастру № НВ 3504164142017 та НВ 3504164222017 від 4.04.2017 року, в яких зазначено кадастровий номер земельної ділянки: 3524655100:02:000:0445, цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа: 1,8265га та кадастровий номер земельної ділянки: 3524655100:02:000:0447, цільове призначення: землі сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площа: 1,8264га. 28 листопада 2017 року позивачем було подано документи для реєстрації права власності на земельну ділянку, однак державний реєстратор прав на нерухоме майно приватний нотаріус [PERSON] виніс рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень мотивуючи це тим, що подані документи не відповідають вимогам або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують. Однак державним реєстратором прав на нерухоме майно приватним нотаріусом [PERSON] при винесенні рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень не було враховано, що на момент укладення угоди з приводу розподілу земельної ділянки не вимагалось нотаріально посвідченого договору поділу, а в матеріалах технічної документації із землеустрою щодо поділу та об'єднання земельної ділянки міститься угода, згідно з якою вони розділили спадкове майно. Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на даний час неможливо укласти договір поділу майна оскільки земельна ділянка розділена, таким чином враховуючи відмову в реєстрації права власності на земельну ділянку, яким фактично не визнається право власності позивачів, останні не можуть оформити вищевказані земельні ділянку на своє імя. Згідност. 328 ЦК України громадянин набуває права власності на майно на підставах, що не заборонені законом. На підставі ч. 4 ст. 334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності. Згідно п. п. б, в, г, ґ, ч. 1ст. 81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: б) безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; в) приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; г) прийняття спадщини; ґ) виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). В підпунктах в), г) п. 18постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»зазначено, що з 1 січня 2002 року, відповідно до статті 125 ЗК право користування земельною ділянкою виникало після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), а з 2 травня 2009 року у відповідності із Законом України від 5 березня 2009 року N 1066-VI, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав"; проте громадяни та юридичні особи зберігають право на земельні ділянки (пункт 7розділу X "Перехідні положення" ЗК), одержані ними до 1 січня 2002 року у власність, у тимчасове користування або на умовах оренди в розмірах, що були раніше передбачені чинним законодавством. Згідно п. 2 ч. 1ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно дост. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За таких обставин, суд вважає, що позивачем доведено обставини викладені у позовній заяві, а отже, вони мають право на земельну ділянку. Таким чином в судовому засіданні не встановлено підстав, що перешкоджали б в набутті права власності позивачам на майно, яким являється земельна ділянка.

Outcome: approved