Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

29 жовтня 2018 року [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнили. В обґрунтування уточненого позову посилались на те, що 06 червня 2009 року померла їх бабуся і прабабуся відповідно [PERSON] та 24 березня 2018 року помер їх дідусь та прадідусь відповідно [PERSON], після смерті яких відкрилась спадщина на частки квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 19/30. У встановлений законом строк вони звернулись до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину, однак нотаріусом їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності документального підтвердження родинного звязку із спадкодавцями. Крім того, за життя на підставі свідоцтва про право власності їм та спадкодавцям належала спірна спадкова квартира у рівних частках, однак останні не визначені у звязку з чим, позивачі просили суд: - визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 19/30, у розмірі 1/4 частки; - визначити частку [PERSON] у праві спільної сумісної власності на квартиру, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 19/30, у розмірі 1/4 частки; - встановити факт родинних відносин між фізичними особами, а саме те, що померлий 24 березня 2018 року [PERSON] є дідусем [PERSON], [INFO]; - визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 19/30, в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлого 24 березня 2018 року; - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частини квартири, розташованої за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 19/30, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06 червня 2009 року. Ухвалою суду від 06 листопада 2018 року було відкрите провадження у справі (а.с. 36-37). Ухвалою суду від 28 листопада 2018 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів (а.с. 41-42). Ухвалою суду від 07\~лютого 2019 року було закрите підготовче провадження, справа призначена до розгляду по суті вимог. У судове засідання позивачі [PERSON] та [PERSON] не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали, у звязку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи за їх відсутності. Представник позивачів [PERSON] [PERSON] у судове засідання не з'явилась, але подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача Новомосковської міської ради Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, з матеріалами справи ознайомлений (а.с. 62). У судове засідання представник третьої особи Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області не з'явився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с. 44). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом установлено, що 20 липня 1949 року [PERSON] одружився із [PERSON], про що РАГС Вільненської с/ради зроблено відповідний актовий запис № 39 та видане свідоцтво про одруження (а.с. 15). 16 серпня 1947 року народилась [PERSON], батьками якої записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії I-ЯК № 1228059 від 12 серпня 1965 року, наданим суду в засвідченій позивачем копії (а.с. 13). 23 червня 1973 року виконавчим комітетом Орлівщинської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області був зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], актовий запис № 27, після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище "Зайченко", 15 вересня 1976 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00014367969 від 27 серпня 2014\~року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 14). Установлено, що у\~подружжя 10 травня 1974 року народилась донька [PERSON] (а.с. 13). 06 травня 1977 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON], після чого їй було присвоєно прізвище "Мелентьєва" (а.с. 27). 14 січня 1989 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії ІІІ-КИ № 484956 від 16 січня 1989 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 28). Судом установлено, що 30 липня 1993 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис № 290 та видане свідоцтво про укладення шлюбу (а.с. 12). 08 червня 1994 року у них від шлюбу народився син [PERSON], зазначені обставини установлені рішенням Новомосковського міського суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 1994 року (а.с. 19). 12 липня 1995 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний, про що свідчить засвідчена позивачем копія свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с. 11). Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінено на "Зайченко". 02 липня 2004 року [PERSON] вдруге уклала шлюб із [PERSON], після чого її прізвище змінено на "Чабаненко", про що свідчить відповідне свідоцтво, надане суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 12). У відповідності до статті 293 ЦПК України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Частиною 3 статті 294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. На підставі 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факті, які мають юридичне значення, а також факту родинних відносин між фізичними особами. Враховуючи надані заявником докази, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшли підтвердження факти, на які посилається заявник, в звязку з чим, вимоги в частині установлення факту родинних відносин підлягають задоволенню. Що стосується вимог про визнання часток співвласників у спільній сумісній власності та визнання права власності в порядку спадкування, суд дійшов таких висновків. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 06 лютого 1998 року, виданого на підставі розпорядження № 04675 від 30 грудня 1997 року, квартира площею 51,4\~м2, розташована за адресою: Дніпропетровська область, м.\~Новомосковськ, вул. Радянська, 19/30, дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с.\~20). Відповідно до технічного паспорту, зазначена квартира № 30, розташована на вул. Радянська, 19, в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, розташована на другому поверсі пятиповерхового будинку та складається з 2 кімнат, житловою площею 29,3 м2, у тому числі: 1-а кімната 17,0 м2, 2-а кімната 12,3 м2, кухні площею 7,6 м2, ванної кімнати площею 2,7 м2, вбиральні (поєднаної) 1,3\~м2,коридору 8,9 м2, вбудованої шафи 0,6 м2. Квартира обладнана балконом (терасою) 1,0 м2. Загальна площа квартири 51,4 м2, висота приміщень 2,5 м (а.с.\~21). Відповідно до розпорядження в.о. голови, секретаря Новомосковської міської ради Дніпропетровської області [PERSON] № 61-р "Про здійснення заходів з декомунізації у м. Новомосковську" від 19 лютого 2016 року, виданого на виконання Закону України "Про засудження комуністичного та націонал-соціалістичного (нацистського) тоталітарних режимів в Україні та заборону пропаганди їхньої символіки", вулицю Радянська у м. Новомосковськ перейменовано на вул.\~Гетьманська. 06 червня 2009 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-КИ № 284922 від 10 червня 2009 року (а.с. 9) та 24\~березня 2018 року помер [PERSON] (а.с. 10). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Як встановлено судом, спору між співвласниками домоволодіння з приводу розміру часток, належних кожному з них, за життя [PERSON] та [PERSON] у них не було. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що частки співвласників квартири є рівними, тобто [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належало по 1/4 частці квартири під № 30 на вул. Гетьманська, 19 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Судом установлено, що за життя 21 липня 2007 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-3737, згідно якого усе належне їй майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть їй на день смерті заповіла [PERSON], [INFO] (а.с. 55). Крім того, судом установлено, що [PERSON] за життя, а саме 21 липня 2007 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 2-3736, згідно якого усе належне йому майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, усі майнові права та обовязки, які належатимуть йому на день смерті заповів [PERSON], [INFO] (а.с.\~52). Після смерті [PERSON] та [PERSON], позивачі звернулись до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 51, 51 зворот, 55). Позивач [PERSON] також звернувся на адресу Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про відмову від спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлого 24 березня 2018 року (а.с. 52 зворот, 53) та, через представника [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], померлої 06 червня 2009 року (а.с. 54 зворот). Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 06 жовтня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/8 частини квартири № 30, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 19, після померлого 24 березня 2018 року [PERSON], у звязку з неможливістю визначення складу спадкового майна, оскільки зазначена квартира перебуває на праві спільної сумісної власності та у звязку з відсутністю документального підтвердження родинного звязку із спадкодавцем (а.с. 23). Постановою державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] від 10 жовтня 2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/8 частину квартири № 30, що розташована за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманська, 19, після померлої 06 червня 2009 року [PERSON], у звязку з неможливістю визначення складу спадкового майна, оскільки зазначена квартира перебуває на праві спільної сумісної власності та у звязку з тим, що на момент смерті спадкодавця у останньої був спадкоємець непрацездатний чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину, однак не встиг оформити свої спадкові права та помер (а.с. 24). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні,\~неповнолітні,\~повнолітні непрацездатні\~діти спадкодавця,\~непрацездатна вдова\~(вдівець)\~та непрацездатні\~батьки спадкують,\~незалежно від\~змісту заповіту,\~половину частки,\~яка належала\~б кожному\~з них\~у разі\~спадкування за\~законом (обов'язкова\~частка). Розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Частина 1 ст. 1258 ЦК України встановлює, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. З огляду на те, що спадкодавцю [PERSON] за життя належала 1/4 частина квартири №\~30 на вул. Гетьманська, 19 в м. Новомосковськ Дніпропетровської області, після смерті якої її чоловік [PERSON], як спадкоємець за законом, який має право на обовязкову частку у спадщині, успадкував 1/8 частину від належної спадкодавцю частки квартири, однак не встиг оформити своїх спадкових прав та помер, позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом після смерті дідуся [PERSON], померлого 24 березня 2018 року, інший позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті прабабусі [PERSON], померлої 06 червня 2009 року та відмовився від прийняття спадщини за заповітом після смерті прадіда [PERSON], померлого 24 березня 2018 року, позивачі прийняли спадщину, матеріали спадкової справи доказів наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини не містять, доказів на підтвердження переходу права власності на спадкову квартиру після смерті спадкодавців матеріали справи не містять, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову і за позивачем [PERSON] А. належить визнати право власності на 3/8 частини спірної квартири в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], а за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на 1/8 частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved