Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

В судовому засіданні представник позивача вимоги свого довірителя підтримала та з мотивів, наведених [PERSON] у позовній заяві, просить задовольнити позов у повному обсязі, не заперечивши проти проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи відповідач (юридична особа) був повідомлений належним чином, в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України, - за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців, повідомлення про причини неявки до суду представника чи заяви про розгляд справи за відсутності його представника з кредитної спілки не надійшло. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Як вбачається з наведених у позовній заяві обставин й поданих позивачем письмових доказів на підтвердження цих обставин (а.с.5 - 7), 19 травня 2011 року між кредитною спілкою "Спартак" (в особі голови правління Малецького Дмитра Володимировича) та членом цієї кредитної спілки [PERSON] було укладено договір №19/05 "Про внесення внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок "Перевірений" з поверненням основної суми внеску (вкладу) в кінці строку дії договору". 19 червня 2012 року між цими ж сторонами було укладено Додатковий договір №1 до договору №19/05 від 19.05.2011 р., згідно пункту 1 якого дія Вкладу вважається пролонгованою строком на 12 (дванадцять) місяців, тобто до 19 червня 2013 року. Згідно пунктів 1.1, 1.3, 3.2 (2,3), 3.3 (3), 5.1 договору №19/05 від 19 травня 2011 року, кредитна спілка "Спартак" прийняла від вкладника [PERSON] внесок (вклад) на депозитний рахунок "Перевірений" у грошовій сумі 9000 (дев'ять тисяч) грн. строком на 13 (тринадцять) місяців, зобов'язавшись нараховувати та сплачувати вкладникові проценти за користування вкладом, у розмірі 24 процентів річних, а після закінчення строку дії договору, тобто, згідно з умовами додаткового договору, після 19 червня 2013 року, повернути всю суму вкладу, прийнятого від вкладника, та нараховані на цей вклад проценти. У випадку неповернення спілкою вкладу та суми відсотків в строк, визначений договором, відповідач зобов'язався сплатити на користь позивача проценти у розмірі 0,01% від неповерненої суми вкладу за кожен день затримки виплати. Як вбачається з наданого позивачем і не спростованого відповідачем розрахунку заборгованості за договором (а.с.2, 3), виконаного станом на 16.12.2013 р., розмір нарахованих на суму вкладу (8500 грн.) процентів за період з 19 червня по 16 грудня 2013 року становить 1022 грн. 79 коп., розмір нарахованої пені за цей же період становить 155 грн. 55 коп., а всього до стягнення підлягає 9678 грн. 34 коп. Виходячи з наведеного, відповідач не виконав своїх зобов'язань за основним та додатковим договорами, що і стало підставою звернення позивача до суду за захистом своїх порушених майнових прав та інтересів вкладника. Як передбачено ч.1 ст.509, ст.526, абз.1 ч.1 ст.530 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.610, ч.1 ст.612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Виходячи з наведених норм закону, встановлених судом обставин справи і визначених відповідно до них правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved