Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

Служба у справах дітей Городенківської РДА звернулася в суд в інтересах малолітньої [PERSON] з позовом до [PERSON], в якому просить ухвалити судове рішення, яким позбавити батьківських [PERSON], [INFO], жительку [ADDRESS] стосовно малолітньої [PERSON], [INFO] Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] (повторне), виданого 13.03.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області [PERSON] являється матір'ю малолітньої [PERSON]. Батько дитини, [PERSON] записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України. 29.02.2016 року малолітня [PERSON], 2007 р.н., взята на облік дітей, що проживають в сім'ї, яка опинилась в складних життєвих обставинах, оскільки перевіривши повідомлення сільського голови с. Глушків щодо ситуації в сім'ї [PERSON], жительки [ADDRESS], було встановлено, що дитина зареєстрована біля матері, [PERSON], проте втікає до [PERSON], [INFO], якого називає батьком і який проживає в незадовільних матеріально-побутових умовах. Чоловік з дівчинкою сплять на одному ліжку, опалення пічне, речей побутового вжитку та продуктів харчування в недостатній кількості. Дитину було повернуто в сім'ю матері, проведено бесіду щодо належного догляду та виховання дитини, попереджено про адміністративну та кримінальну відповідальність за невиконання батьківських обов'язків. Під час контрольних обстежень умов проживання матері, [PERSON] та [PERSON] працівниками служби у справах дітей спільно з районним центром соціальних служб для сім'ї дітей та молоді було з'ясовано, що ситуація не покращилась: дитина перебувала в сім'ї матері, але зі слів сусідів ночувати дитина йшла до [PERSON]. Побутові та санітарно-гігієнічні умови проживання сім'ї залишились незадовільними, антисанітарними, непридатними для проживання, такими, що загрожують здоров'ю дитини. У зв'язку з відсутністю умов для повноцінного проживання та виховання дитини розпорядженням голови Городенківської районної державної адміністрації від 22.07.2016 р. № 220 малолітню [PERSON], [INFO], було вилучено з сім'ї та тимчасово влаштовано в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей облдержадміністрації (ІФОЦСПРД). 06.12.2016 р. Городенківський районний суд (справа №342/869/16-ц, провадження №2/342/659/2016) виніс рішення про відібрання малолітньої [PERSON], [INFO] від матері [PERSON], [INFO] без позбавлення батьківських прав та передачу дитини органу опіки і піклування Городенківської РДА для подальшого влаштування. Розпорядженням Городенківської РДА від 22.12.2016 р. №396 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [PERSON] перебувала в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 26.07.2017 р. по 21.03.2017 р. Згідно листа ІФОЦСПРД від 09.11.2017 р. № 980/633 за час перебування дитини в закладі мати, [PERSON] жодного разу не провідала свою малолітню дочку в закладі, не цікавилася справами, здоров'ям та успішністю дитини, не телефонувала їй. 21.03.2017 р. начальником служби у справах дітей Городенківської РДА видано наказ №9/01-05, яким надано дозвіл на тимчасове влаштування малолітньої [PERSON], [INFO] в сім'ю громадян [PERSON] та [PERSON], жителів м. Калуш. Рішенням Калуської міської ради від 20.04.2017 р. №101 створено прийомну сім'ю [PERSON] та [PERSON] та влаштовано на спільне проживання і виховання малолітню [PERSON]. Згідно характеристики №01-26/241 від 29.11.2017 р., виданої Калуською ЗОШ I-III ст. №3 на ученицю 5-А класу [PERSON], 2007 р.н. дитина навчається в школі з 4-го класу. Період адаптації пройшов успішно. За час навчання виявила себе здібною, розумною ученицею. Прийомні батьки постійно цікавляться навчанням та вихованням [PERSON]. Біологічна матір дівчинки [PERSON] батьківські збори не відвідує, відповідно участі у вихованні та навчанні дочки не приймає. В поясненні від 30.11.2017 р. [PERSON] зазначила, що з 24.03.2017 р. і по даний час мати, [PERSON] не телефонувала [PERSON], з дитиною не спілкувалась, участі у вихованні, навчанні та утриманні дитини не брала. Згідно акту обстеження матеріально побутових умов №461 від 23.11.2017 р., складеного комісією Глушківської сільської ради громадянка [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] в власному житловому будинку. Сім'я не має підсобного господарства, не володіє транспортними засобами. [PERSON] не працює, що підтверджується довідкою №459 від 23.11.2017 р., виданою виконавчим комітетом Глушківської сільської ради. Характеристика №460 від 23.11.2017 р., видана Глушківською сільською радою засвідчує, що [PERSON], 1981 р.н. являється матір'ю [PERSON], 2007 р.н., проте на даний час догляд за дитиною не веде. [PERSON] часто зловживає алкоголем. [PERSON] не виконує покладених законом на батьків обов'язків. З часу вилучення дитини з сім'ї минуло більше року, а матір жодного разу не провідала і не зателефонувала доньці, не поцікавилася станом здоров'я та справами дитини. 24.11.2017 р. відбулося засідання комісії з питань захисту прав дитини на якому розглядалось питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки. [PERSON] на засідання комісії не з'явилася, хоча про час і місце проведення комісії була повідомлена належним чином. Таке ставлення підтверджує байдужість матері до долі своєї дитини. Вивчивши матеріали справи комісією було прийнято рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS] стосовно малолітньої [PERSON], [INFO] З вищенаведеного слідує, що відповідачка не виконує своїх батьківських обов'язків. Відповідно до ст.ст. 150, 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, виховувати та утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Згідно з ч. 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ч. 2, 3 ст. 150 та ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має право на піклування батьків, а батьки мають право та зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її здібностей та несуть відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. Всупереч наведеним нормам Закону відповідачка не цікавиться життям та здоров'ям дитини, не приймає участі в її вихованні та матеріальному забезпеченні, а тому зовсім не виконує своїх батьківських обов'язків. Згідно ст. 164 Сімейного кодексу України батьки, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, можуть бути позбавлені судом батьківських прав. Наведені вище факти свідчать про неналежне виховання дитини, а тому позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відповідає інтересам дитини, оскільки матір ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів». Згідно з підпунктом 9 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи вищевикладене, справа № 342/1300/17 (провадження №2/342/155/2018) розглядається за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. У зв'язку із тим, що під час відкриття провадження у справі була відсутня норма, що зобов'язувала суд визначитися, за правилами якого позовного провадження (загального чи спрощеного) буде розглядатися справа, суд вважає за необхідне зазначити, що вказана справа розглядається за правилами загального позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача Служби у справах дітей Городенківської РДА підтримала позов в повному обсязі із підстав, зазначених в ньому. Просила позов задоволити. Відповідач в призначені судові засідання не з'являлася із невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, що стверджується поштовими повідомленнями про вручення судової повістки. Заслухавши пояснення представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В силу вимог ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного Кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір'ю неповнолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 13.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Городенківського районного управління юстиції в Івано-Франківській області. З довідки про склад сім'ї № 750 від 23.11.2017 р., виданої Глушківською сільською радою слідує, що по [ADDRESS] [PERSON] проживає з дочкою [PERSON], батьком [PERSON], матір'ю [PERSON], братом [PERSON] та сестрою [PERSON]. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов № 461 від 23.11.2017 р., складеного комісією Глушківської сільської ради встановлено, що громадянка [PERSON] проживає за адресою [ADDRESS] в індивідуальному житловому будинку; сім'я не має підсобного господарства, не володіє транспортними засобами. [PERSON], [INFO] на даний момент ніде не працює, що підтверджується довідкою № 459 від 23.11.2017 р., виданою виконавчим комітетом Глушківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. Характеристикою № 460 від 23.11.2017 р., виданою Глушківською сільською радою Городенківського району Івано-Франківської області стверджено, що [PERSON], [INFO] дійсно проживає та зареєстрована в [ADDRESS], являється матір'ю [PERSON], [INFO], проте на даний момент догляд за дитиною не веде, часто зловживає алкоголем. Розпорядженням Городенківської РДА № 220 від 22.07.2016 р. «Про вилучення малолітньої [PERSON], [INFO]» стверджено, що в зв'язку з відсутністю в сім'ї умов для повноцінного проживання та виховання дитини вирішено вилучити малолітню дитину та влаштувати її тимчасово в Івано-Франківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей ОДА. Городенківським районним судом Івано-Франківської області 06.12.2016 року по справі № 342/869/16-ц (Провадження № 2/342/659/2016) винесено рішення, яким відібрано малолітню дитину [PERSON], [INFO], від матері [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав; малолітню [PERSON], [INFO], передано органові опіки та піклування Городенківської райдержадміністрації Івано-Франківської області для подальшого влаштування; вирішено стягувати з [PERSON], [INFO], уродженки та жительки с. Глушків Городенківського району Івано-Франківської області, аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки [PERSON], [INFO]; стягнення аліментів розпочати з 25.08.2016 р. і проводити до досягнення дитиною повноліття. Розпорядженням Городенківської РДА №396 від 22.12.2016 р. малолітній дитині [PERSON], [INFO], жительці села Глушків, надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування; залишено дитину в центрі соціально-психологічної реабілітації дітей обласної державної адміністрації до вирішення питання про її подальше влаштування. Згідно листа Івано-Франківського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей № 980/633 від 09.11.2017 р., [PERSON] перебувала в Івано-Франківському обласному центрі соціально-психологічної реабілітації дітей з 26.07.2017 р. по 21.03.2017 р.; мати - [PERSON], [INFO] свою малолітню дитину [PERSON] в закладі не провідувала жодного разу, не цікавилася справами, здоров'ям та успішністю доньки, не телефонувала їй. 21.03.2017 р. начальником служби у справах дітей Городенківської РДА видано наказ №9/01-05, яким надано дозвіл громадянам [PERSON] та [PERSON], жителям [ADDRESS] на тимчасове влаштування малолітньої [PERSON], [INFO] до прийняття рішення щодо її влаштування. Рішенням виконавчого комітету Калуської міської ради № 101 від 20.04.2017 р. утворено прийомну сім'ю громадянами [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають за адресою: [ADDRESS] та влаштовано на спільне виховання та проживання малолітню [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 152/01-20 від 27.11.2017 року та характеристики № 01-26/241 від 29.11.2017 р. на ученицю 5-А класу [PERSON], [INFO], виданих Калуською ЗОШ I-III ст. № 3 встановлено, що [PERSON] навчається в Калуській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 3 з 4-го класу; період адаптації пройшов успішно; за час навчання виявила себе здібною, розумною ученицею із логічним мисленням і хорошою пам'яттю; прийомні батьки постійно цікавляться навчанням та вихованням [PERSON]; біологічна матір дівчинки [PERSON] батьківські збори не відвідує, відповідно участі у вихованні та навчанні дочки не приймає. Як слідує з пояснення прийомної матері [PERSON] - [PERSON] від 30.11.2017 року, мати дитини - [PERSON] від 24 березня 2017 р. і по даний час до [PERSON] не телефонувала, не спілкувалася, участі у вихованні, навчанні та утриманні дитини не бере. В судовому засіданні свідок [PERSON], який являється сільським головою Глушківської сільської ради, суду показав, що мати дитини [PERSON] зловживає алкогольними напоями, в шлюбі не перебуває. Були присутні випадки, коли малолітня [PERSON] голодувала. Більше двох років відповідач не займається вихованням дитини. У 2016 році [PERSON] була відібрана від матері, оскільки були неналежні умови проживання для дитини. З того часу відповідач дитиною не цікавиться. [PERSON] своє ставлення до виховання дитини не змінила - умови не покращила. З висновку органу опіки та піклування Городенківської районної державної адміністрації № 01-29/776 від 01.12.17 року вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], жительки [ADDRESS], стосовно малолітньої [PERSON], [INFO] Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Мати чи батько вважаються такими, що ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, якщо вони за станом свого психічного здоров'я усвідомлюють значення своїх дій та можуть керувати ними, а також якщо вони мають юридичну і фактичну можливість до вчинення відповідних дій, які становлять зміст батьківського обов'язку. Як випливає зі змісту положень принципу 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1959 р., дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння, вона повинна зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно роз'яснень, які містяться у п. 15 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до стаття 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Верховний суд України в ч. 2 п. 16 Пленуму «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року наголосив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За приписами ст.7 Сімейного кодексу України, яка встановлює загальні засади регулювання сімейних відносин, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Згідно ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства" сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. В ході розгляду справи встановлено, що відповідач, маючи реальну можливість виконувати передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки, завідомо, навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]: не піклується про здоров'я дитини, її фізичний і духовний розвиток, навчання, виховання, не дбає про харчування, медичний догляд, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її повноцінного розвитку. Вищевказані факти відповідачем не спростовані. [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо доньки [PERSON]. За таких обставин, позов, заявлений з метою належного правового захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини, судом визнається таким, що підлягає задоволенню. Водночас суд вважає за необхідне звернути увагу, що відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Суд перевіряє, наскільки змінилася поведінка особи, позбавленої батьківських прав, та обставини, що були підставою для позбавлення батьківських прав, і постановляє рішення відповідно до інтересів дитини. На підставі викладеного, ст.ст. 150, 155, 164-166 СК України,

Outcome: approved