Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із вищезазначеним позовом, у якому просять суд: 1. Стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] завдану позивачу [PERSON] внаслідок бездіяльності відповідача матеріальну шкоду у розмірі 25 599,44 грн.; 2. Стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] завдану позивачу [PERSON] внаслідок бездіяльності відповідача моральну шкоду у розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачі [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що, позивач [PERSON] є власником автомобіля Хонда д.№8757 АІ, яким також користується і позивач [PERSON] 15.03.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON], внаслідок якої на вищевказаний автомобіль впала суха гілка дерева, яке зростало на узбіччі дороги, яка знаходиться у власності м. Дніпродзержинська. Внаслідок вказаної ДТП вищевказаному автомобілю завдано шкоду у розмірі 25599,44 грн. Враховуючи те, що, згідно ЗУ «Про автомобільні дороги», ЗУ «Про дорожній рух» відповідальність за належний стан доріг і вулиць міст та зелених насаджень покладено на міські ради, позивач [PERSON], на підставі ст.1166 ЦК України, просить суд стягнути з відповідача завдану їй матеріальну шкоду. Крім того, оскільки внаслідок вказаної ДТП було створено реальну загрозу життю та здоров'ю позивачу [PERSON], який під час вказаної ДТП знаходився в автомобілі разом із своїми дітьми, позивач [PERSON] просить суд стягнути з відповідача завдану йому моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також суду пояснив, що, факт ДТП за його участю 15.03.2014 року був зафіксований у протоколі виїзду опергрупи райвідділу. Пізніше, йому стало відомо, що, органом досудового розслідування справу було закрито, але, він оскаржив постанову слідчого про закриття провадження, і справу було направлено для подальшого розслідування. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримала позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримав позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, а також суду зазначив, що, факт ДТП, що відбулася 15.03.2014 року за участю позивача [PERSON], а також вина відповідача підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: протоколом огляду місця події, складеним 15.03.2014 року працівниками Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області; постановою про закриття кримінального провадження від 25.03.2014р.; ухвалою суду від 30.05.2014р. про направлення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування, а також звітом спеціаліста щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача [PERSON] В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені ним у письмових запереченнях на позов (а.с.116-118), а також суду зазначив, що, відповідальним за утримання зелених насаджень міста є балансоутримувач, яким у даному випадку, є Комунальне підприємство Дніпродзержинської міської ради «Зеленбуд», роботу якого контролює Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Зеленбуд» - [PERSON] суду пояснив, що, позовні вимоги позивача є необґрунтованими та безпідставними, а також зазначив, що, дерева, які знаходяться у м.Дніпродзержинську по вул. Енергетиків біля будинку №36 не знаходяться на балансі Комунального підприємства Дніпродзержинської міської ради «Зеленбуд». В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Департаменту житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради [PERSON] суду зазначила, що, факти, викладені у позовній заяві, є не доведеними, а вимоги позивачів безпідставними. Також суду пояснила, що, Департамент житлово-комунального господарства та будівництва Дніпродзержинської міської ради не являється балансоутримувачем ні зелених насаджень у м. Дніпродзержинську, ні будинку по вул. Енергетиків, 36 у м. Дніпродзержинську. Вислухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи - суд дійшов наступного висновку. Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як зазначено у роз'ясненнях, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» N 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ст.1166 ЦК України, на яку посилаються позивачі, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, підставою для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності є склад цивільного правопорушення, який складається з: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. З наведеного суд вбачає, що, для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності суд повинен встановити на підставі належних та допустимих доказів факт: вчинення особою протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини особи, яка заподіяла шкоду, у вигляді умислу або необережності. При цьому, згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, згідно роз'яснень, наданих у п.7 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009р., відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Інші прийняті в рамках кримінальної справи чи справи про адміністративне правопорушення постанови оцінюються судом згідно з положеннями статті 212 ЦПК. На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на вирок у кримінальній справі чи постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи (наприклад, врахування матеріального становища відповідача або вини потерпілого). Оскільки обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, чи їх правонаступники (частина третя статті 61 ЦПК), то в інших випадках - ці обставини встановлюються на загальних підставах. Під судовим рішенням, зазначеним у частині третій статті 61 ЦПК, мається на увазі будь-яке судове рішення, яким справа вирішується по суті, яке ухвалює суд у порядку цивільного судочинства (рішення, в тому числі й заочне, або ухвала, а також судовий наказ), у порядку господарського судочинства - відповідно до Господарського процесуального кодексу України, у порядку адміністративного судочинства - відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України. Як встановлено судом в ході розгляду справи, в обґрунтування своїх позовних вимог позивачі посилаються на те, що, через бездіяльність відповідача, який, згідно ЗУ «Про автомобільні дороги», ЗУ «Про дорожній рух» несе відповідальність за належний стан доріг і вулиць міст та зелених насаджень, 15.03.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON], внаслідок якої на автомобіль позивача [PERSON] впала суха гілка дерева, яке зростало на узбіччі дороги по вул. Енергетиків у м.Дніпродзержинську, яка знаходиться у власності м. Дніпродзержинська, що завдало шкоди вищезазначеному автомобілю у розмірі 25599,44 грн., та моральну шкоду позивачу [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України "Про дорожній рух" власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Згідно «Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України N 198 від 30.03.1994р., єдині правила ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правила користування ними та охорони поширюються на автомобільні (позаміські) дороги, міські вулиці і дороги загального користування, залізничні переїзди (далі - дорожні об'єкти) в межах смуги їх відчуження та червоних ліній і є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів (далі - дорожньо-експлуатаційні організації) і користувачів. Правила користування, ремонту і утримання приватних і відомчих дорожніх об'єктів та правила їх охорони встановлюються власниками цих об'єктів за погодженням з органами Державтоінспекції МВС. Ремонт і утримання дорожніх об'єктів (крім залізничних переїздів), що перебувають у загальнодержавній власності, здійснюється дорожньо-експлуатаційними організаціями, які належать до сфери управління Укравтодору", а тих, що перебувають у комунальній власності, - відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями. Всі дорожні об'єкти згідно з їх класифікацією та значенням підлягають інвентаризації, технічному обліку і паспортизації власниками дорожніх об'єктів або уповноваженими ними органами. Згідно ст.140 КУпАП, відповідальність за Порушення правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг і вулиць законодавець покладає як на громадян, так і на посадових осіб, які фактично несуть відповідальність за порушення вказаних правил. Як вбачається з матеріалів справи, матеріали справи не містять у собі ні вироку, що набрав законної сили, ні постанови суду у справі про адміністративне правопорушення, які б, при розгляді судом питання про цивільно-правові наслідки бездіяльності відповідача, підтверджували б той факт, що, 15.03.2014 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю позивача [PERSON], яка сталася внаслідок бездіяльність посадової особи відповідача. На підтвердження обставин, якими позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги, а саме наявності причинного зв'язку між бездіяльністю відповідача і шкодою; виною відповідача, позивачі надали суду: копію технічного паспорту автомобіля Хонда д.№8757 АІ, зареєстрованого за позивачем [PERSON]; копію постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 25.03.2014р.; звіт спеціаліста щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача [PERSON]; відеозапис з місця події; протокол огляду місця події, складений 15.03.2014 року працівниками Дніпровського районного відділу Дніпродзержинського МУ УМВС України в Дніпропетровській області; ухвалу суду від 30.05.2014р. про направлення матеріалів кримінального провадження для продовження досудового розслідування. Дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, та, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що, наявні в матеріалах справи докази не підтверджують факт завдання відповідачем шкоди позивачам (кожному), оскільки не містять у собі відомостей, з яких можливо встановити, що дерево, гілка якого впала на автомобіль позивача [PERSON] 15.03.2014 року, знаходиться в межах смуги відчуження та червоної лінії автомобільної дороги, власником якої є відповідач, і що саме відповідач є власником, або балансоутримувачем дерева, гілка якого впала на автомобіль позивача [PERSON] Таким чином, встановивши в ході розгляду справи відсутність належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-59 ЦПК України доказів, які б давали суду підстави встановити факт: вчинення відповідачем протиправної бездіяльності; шкоди, завданої такою поведінкою; причинного зв'язку між протиправною бездіяльністю і шкодою; виною відповідача у вигляді умислу або необережності, суд, приймаючи до уваги, що, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях дійшов висновку, що, обставини, якими позивачі (кожен) обґрунтовують свої позовні вимоги - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи. Зазначене, в свою чергу, дає підстави суду дійти висновку, що позовні вимоги позивачів (кожного) є необґрунтованими, та такими, що, з урахуванням положення ст.88 ЦПК України, не підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed