Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

02.10.2020 року позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: земельну ділянку площею 1,96 га, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122383400:01:003:0082 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №076174 від 17.11.2004 року); земельну ділянку площею 1,20 га, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122383400:01:004:0094 (Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №076174 від 17.11.2004 року); 1/2 частку житлового будинку з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. № 316/02-14 від 22.09.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що не надано документів, що підтверджують реєстрацію права власності на спадкове майно за померлою та наявний спір між спадкоємцями з питання розподілу спадкового майна. 02.11.2020 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2020 року прийнято зустрічну позовну заяву та об`єднано в одне провадження з первісною позовною заявою. До суду позивач [PERSON] надав заяву про залишення без розгляду позовних вимог, щодо визнання за ним в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.11.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно залишено без розгляду в частині позовних вимог щодо визнання в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , права власності на 1/2 частку житлового будинку з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою підтримала позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти задоволення зустрічних позовних вимог. Відповідач за первісним позовом в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, первісні позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення, наполягає на задоволенні зустрічних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 1,96 га, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122383400:01:003:0082, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №076174 від 17.11.2004 року; - земельна ділянка площею 1,20 га, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122383400:01:004:0094, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ОД №076174 від 17.11.2004 року; - житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 11.09.1989 року, посвідченого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою за № 1-2450. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.01.2020 року (а.с. 3), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 1,96 га, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122383400:01:003:0082; земельна ділянка площею 1,20 га, яка розташована на території Приозерненської сільської ради Кілійського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 5122383400:01:004:0094; житловий будинок з господарським будівлями та надвірними спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення виконкому №202 від 06.03.2002 року. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 59194612 від 29.01.2020 року, наданого приватним нотаріусом Єфимовою Т.І., інформація про заповіт, складений [PERSON] , відсутня. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] року виданим 29.05.1960 року; - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим повторно 04.11.2010 року. Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем, що підтверджено відповідними записами в будинковій книзі, тобто вважаються такими, які прийняли спадщину. Між спадкоємцями була досягнута згода щодо розподілу спадкового майна на підставі угоди, яка міститься в матеріалах справи. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Єфимовою Т.І. № 316/02-14 від 22.09.2020 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із тим, що не надано документів, що підтверджують реєстрацію права власності на спадкове майно за померлою та наявний спір між спадкоємцями з питання розподілу спадкового майна. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем за первісним позовом та позивачем за зустрічним позовом вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісні та зустрічні позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved