Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

Позивачі у січні 2017 р. звернулися до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що вони проживають в неприватизованій квартирі за адресою: [ADDRESS]. У вказаній квартирі, крім позивачів значиться зареєстрованим батько [PERSON] - відповідач [PERSON], який з 1995 р. за місцем реєстрації не проживає, його місце проживання невідомо. Витрати на комунальні послуги відповідач не несе та не оплачує, у зв'язку з чим позивачі змушені витрачати додаткові кошти на комунальні послуги. А тому позивачі просять визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Ухвалою судді [PERSON] від 03.02.2017 р. позовну заяву залишено без руху з підстав наявності недоліків. Розпорядженням керівника апарату суду від 12.05.2017 р. по справі призначено повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв'язку зі звільненням судді [PERSON] Ухвалою судді Шум Л.М. по справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 25.04.2018 р. вирішено проводити розгляд справи у загальному позовному провадженні, розпочато та відкладено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.10.2018 р. підготовче провадження закрито, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з'явилися, повідомлялися належним чином, подали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують (а.с.51, 52) Відповідач в судове засідання не з'явився, який про час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином (ас. 35, 42, 50), проте, конверти із судовими повістками повернулися без вручення адресату - відповідачу по справі з відміткою "за закінченням терміну зберігання". Судом встановлено, що відповідно до Довідки Форми № 3 щодо зареєстрованих осіб від 07.12.2016 р., відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] за вказаною вище адресою здійснювався виклик останнього в призначені судом судові засідання. Відповідно до п. 116 Правил надання послуг поштового зв'язку, затверджених постановою кабінету міністрів від 05 березня 2009 року №270, у разі неможливості вручення одержувачам поштові відправлення зберігаються об'єктом поштового зв'язку місця призначення протягом одного місяця з дня надходження. Строк зберігання поштового відправлення в один місяць дає можливість особі, якому адресоване поштове відправлення, вжити заходів для його отримання та ознайомлення з ним протягом цього строку. Такий правовий висновок було зроблено Верховним Судом України у справі №6-3082цс16. Отже, неотримання відповідачем судових викликів за зареєстрованою адресою його проживання, слід розцінювати як належне повідомлення відповідача про проведення судових засідань. У зв'язку з чим суд вважає , що відповідач належним чином був повідомлені про час та місце слухання справи, а тому суд на підставі ст. 280 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність останнього на підставі наявних даних в матеріалах справи. Третя особа судове засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 26.10.1988 р. [PERSON] на сім'ю із п'яти чоловік ([PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]) видано ордер на право зайняття жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповідно до довідки з місця проживання сім'ї та реєстрації від 07.12.2016 р., у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] - наймач, [PERSON] - дочка, [PERSON] - син, [PERSON] [PERSON], [PERSON] - онуки (а.с. 4). Відповідно до акту від 15.04.2016 р., 02.08.2016 р., 25.11.2016 р., затвердженим начальником ЖЕД №6, встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] є зареєстрованим, проте з 2001 р. не проживає за місцем реєстрації (а.с. 5-7). Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно ст. 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Згідно ст. 63 ЖК України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення. У відповідності до ст.61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Стаття 71 ЖК України встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім"ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст.89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Таким чином, ключовою обставиною, встановлення якої є необхідним для правильного вирішення цього спору, є наявність чи відсутність поважних причин відсутності відповідача у жилому приміщенні понад строки, встановленіст.71 ЖК України. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідач є зареєстрованим за вищевказаною адресою з 17.05.1989 р. Позивачі та відповідач були вселені у квартиру на підставі ордеру на житлове приміщення [NUMBER] від 26.10.1988 р. Актами зафіксовано факт не проживання відповідача за місцем реєстрації з 2001 року Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку про те, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад шість місяців без поважних причин і тому втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS], протилежних доказів суду надано не було, а тому позовні вимоги позивачів про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Outcome: approved