Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

11.10.2018 р. позивачка звернулася до суду з вищевказаними позовними вимогами, які обгрунтувала так. 10.08.2011 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Син.Полянської с/ради за актовим записом № 14. Від шлюбу у сторін народилася одна дитина -дочка [PERSON], [INFO]. Життя між сторонами не склалося, на грунті особистих непорозумінь між ними постійно виникали суперечки, які переростали у сімейні конфлікти. За цих підстав сторони вже більше трьох років як припинили спільне сімейне життя та стали проживати окремо. Позивачка просить розірвати шлюб та вирішити питання про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, оскільки їх сім'я та шлюб існує тільки формально. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подавши суду заяву в якій вказує, що заявлений позов підтримує, просить такий задовольнити. Справу просить розглянути без її участі. Представник відповідача - адвокат [PERSON] заявлений позов до [PERSON] визнав повністю та підтвердив, що обставини вказані в позовній заяві [PERSON] відповідають дійсності. Оцінивши позиції сторін та їх представників, подані в справу докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити повністю з наступних підстав. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Позивачкою заявлена вимога про розірвання шлюбу з гр.[PERSON] ця вимога підлягає до задоволення виходячи з такого. Згідно Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 10.08.2011 р. у виконкомі Син.Полянської с/ради Міжгірського району, про що зроблений відповідний актовий запис за № 14. Сторони не підтримують шлюбних відносин та стосунків з ознаками сім'ї, проживають окремо більше трьох років, що визнано представником відповідача в судовому засіданні. Позивачка наполягає на розірванні шлюбу та просить не надавати строк для примирення, про що зазначила в позові та поданій суду 12.11.2018 року письмовій заяві. Неповнолітня дитина сторін дочка [PERSON], 2014 р.н., проживає з позивачкою. Дані обставини визнані відповідачем, спору про місце проживання дитини не має. Представник відповідача на розірвання шлюбу згідний, клопотання про вжиття заходів для примирення у шлюбі сторонами не заявлено. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.3, ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність. З врахуванням вищенаведеного, суд, вважає, що відновлення шлюбу між сторонами є неможливим, оскільки жодна сторона не заявила клопотання про вжиття судом заходів для примирення у шлюбі, примушування до шлюбу заборонено законом. Встановлене дає підстави визнати, що подружнє життя сторін фактично припинене і застосувати ст.ст.112, 113 СК України. Позивачкою заявлено вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньоїдочки в розмірі твердої грошової суми 1500 грн. щомісяця. Ця вимога підлягає до задоволення виходячи з такого. З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої дитини [PERSON],[INFO]. Відповідачем не заперечено факт проживання спільної дитини сторін - дочки [PERSON] матір'ю [PERSON] (позивачкою. Згідно з ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст.181 ч.3 СК України при ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються за рішенням суду у частці від доходу її матері, батька у твердій грошовій сумі з урахуванням, обставин, зазначених у ст.182 СК України. Згідно ст. 182 СК України суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей, а також інші обставини справи, що мають істотне значення. Отже, з врахуванням вищенаведеного, суд вважає, що вимоги позивачки про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини є обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Розмір аліментів в твердій грошовій сумі 1500 грн., який позивачка просить визначити, не є меншим за 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який станом на час розгляду справи становить для дитини віком до шість років 1559 грн., (50 % становить 779,5 грн.), що не суперечить вимогам ч.2 ст.182 СК України. Отже, визнання позову представником відповідача слід прийняти, оскільки таке не суперечить вимогам закону та не порушує права та інтереси інших осіб. Судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідача в такому порядку. Позивачкою заявлено клопотання про стягнення з відповідача на її користь понесених нею судових витрат у виді судового збору за подання позову до суду про розірвання шлюбу в сумі 704,80 грн.(квитанція № 18 від 11.10.2018). Позивачка звернулася до суду з позовом в якому заявлено дві вимоги - майнового характеру(стягнення аліментів) та не майнового характеру (розірвання шлюбу). Від сплати судового збору за подання позову до суду про стягнення аліментів позивачка звільнена, а тому такий нею не оплачувався. Отже, з відповідача слід стягнути у користь держави судові витрати у виді судового збору в сумі 704,80 грн. - за позовні вимоги про стягнення аліментів, згідно ч.2 п.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України, оскільки позивачка такі не оплачувала на підставі ст. 5 ч. 1 п.3 ЗУ "Про судовий збір", та судові витрати у виді судового збору в сумі 704,80 грн. на користь позивачки.

Outcome: approved