Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

Позивач - ТОВ «Фінансова Компанія «Преміум Актив» 27.11.2018 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення з останнього на свою користь заборгованості за договором №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23 червня 2018 року, станом на 01.10.2018 року, в загальному розмірі 12295 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2700 (дві тисячі сімсот) гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4735 (чотири тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок; заборгованості за пенею - 4860 (чотири тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок, а також витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 гривні та витрати за юридичні послуги в сумі 1500 гривень. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 23.06.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] укладено в електронному вигляді договір №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія є гроші» надало відповідачеві кредит в сумі 2700 гривень 00 копійок, зі сплатою процентів в сумі 955,8 грн. за 31 день, що дорівнює 2% за кожний день користування, а саме 730% річних, в строк до 23.07.2018 року, зі сплатою пені в сумі 3,00% від суми залишку позики за кожен день прострочення. ТОВ «Фінансова компанія є гроші» свої зобов`язання за договором виконав, відповідач в свою чергу свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку із чим станом на 01.10.2018 року у відповідача виникла заборгованість у загальній сумі 12295 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок. 01.10.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до якого ТОВ «ФК є гроші» відступив право вимоги заборгованості по кредитних договорах ТОВ «ФК «Преміум актив». Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.06.2018 року. Вказані обставини і вимусили позивача звернутися до суду з зазначеною позовною заявою. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 22.12.2018 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін по справі та призначено дату і час проведення судового засідання. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» у судове засідання 16.04.2019 року не з`явився, однак у позові зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити, у разі неявки відповідача постановити заочне рішення по справі, та розглянути справу у відсутності позивача. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, що підтверджується поштовим конвертом разом з рекомендованими повідомленнями повернутим до суду без вручення, про причини поважності неявки суд не сповістив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з відповіддю відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Одеській області, [PERSON] , [INFO] , з 13.06.2005 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та саме за цією адресою судом надсилалась судова кореспонденція рекомендованим листом з повідомленням на ім`я відповідача. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом також враховується, що відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. З урахуванням викладеного, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі та у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено судовим розглядом, 23 червня 2018 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ Є ГРОШІ» та [PERSON] було укладено договір №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору. Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом:надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п.12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є CMC повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі Підписи сторін». Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Так, виходячи з вищезазначеного, договір №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23-06-2018 року є письмовим правочином, який відповідає формі передбаченої ст. ст. 207, 208, 1047, 1055 ЦК України, оскільки він зчинений в письмовій формі, підписаний уповноваженими особами, що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 23 ч.1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Згідно п. 2.1. договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов`язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів користування позикою в порядку і в строк визначений цим Договором. За умовами вказаного договору, позикодавець надає позичальнику в позику грошові кошти в сумі 2700 гривень 00 копійок, зі сплатою процентів в сумі 955,8 грн. за 31 день, що дорівнює 2% за кожний день користування, а саме 730% річних, в строк до 23.07.2018 року, зі сплатою пені в сумі 3,00% від суми залишку позики за кожен день прострочення. Відповідно до платіжного доручення №3149 від 23 червня 2018 року, ТОВ «Фінансова компанія є гроші» здійснило перерахування грошових коштів в сумі 2700 гривень на рахунок [PERSON] , а саме № [NUMBER] /а.с.25/. Також ці обставини підтверджується повідомленням ТОВ «Платежі Онлайн» від 17.10.2018 року, відповідно до якого засвідчено, що 23 червня 2018 року через систему прийому платежів «Платон» було проведено успішно видачу займу на сайті EGROSHI.COM /2700,00/ на карту клієнта - [NUMBER] /а.с.26/. Отже, сума позики зазначена в п.3.1 договору №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.06.2018 року, була перерахована ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на рахунок [PERSON] , а відтак судом встановлено, що позикодавець свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу позику у розмірі, встановленому договором. Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов`язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Строк надання послуг за цим договором (строк на який надається позика) розпочинається з моменту отримання позичальником коштів відповідно до умов договору, (п.5.1 Договору). Строк, на який надається позика за цим договором становить 31 днів (5.2. договору). Дата повернення позики - не пізніше 23:00 23-07-2018 включно (п.5.4 Договору). З наданого до суду розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 01.10.2018 року, заборгованість відповідача [PERSON] за договором №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.06.2018 року становить в загальному розмірі 12295 (дванадцять тисяч двісті дев`яносто п`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом - 2700 (дві тисячі сімсот) гривень; заборгованості по процентам за користування кредитом - 4735 (чотири тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок; заборгованості за пенею - 4860 (чотири тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок. Також судом встановлено, що 01 жовтня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв`язку з чим гарантії, надані боржниками щодо заборгованостей, стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору, а також до фактора перейшли всі пов`язані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та несплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі. Відповідно до витягу з акту прийому-передачі прав вимоги згідно договору факторингу № 0110/1 від 01 жовтня 2018 року, вбачається, що ТОВ «Фінансова компанія є гроші» здійснило передання прав вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив» зокрема за договором №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.06.2018 року. Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.06.2018 року. Також згідно п. 3.4.2. договору факторингу не пізніше тридцяти робочих днів після набуття чинності цим договором клієнт зобов`язаний сповістити боржників про укладання цього договору і повідомити, що платіж на користь фактора є належним. Дані умови договору виконанні, що підтверджується повідомленням про відступлення з підтвердженням відправлення, витягом з акту прийому-передачі прав вимоги згідно договору факторингу, а також оригіналом договору, розрахунком заборгованості та документами, що підтверджують видачу кредиту. Боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж (ст. 1082 ЦК України). Проте на сьогоднішній день відповідачем не виконано своїх грошових зобов`язань перед новим кредитором, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум актив», за договором №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.06.2018 року. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, суду не надано. Не виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором зумовило звернення позивача до суду з цим позовом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Поняття позикових відносини і договору позики визначаються положеннями глави 71 ЦК України. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За своїми ознаками договір позики є реальним, оплатним або диспозитивно безоплатним, одностороннім, строковим або безстроковим. Договір позики вважається укладеним в момент здійснення дій з передачі предмета договору на основі попередньої домовленості (пункт 2 частини першої статті 1046 ЦК України). Ця особливість реальних договорів зазначена в частині другій статті 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Договір позики в письмовій формі може бути укладений як шляхом складання одного документа, так і шляхом обміну листами (частина перша статті 207 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобов`язань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що дійсно [PERSON] отримав від ТОВ «Фінансова компанія є гроші», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Преміум актив», за договором №2798919371-012782 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 23.06.2018 року, грошові кошти в загальній сумі 2700 гривень, строком до 23.07.2018 року, які в обумовлений термін, а саме протягом тридцяти одного дні не повернув, що є істотним порушенням умов договору, внаслідок якого друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним договором позики в сумі 2700 гривень 00 копійок є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 955,8грн. за 31 днів. Проценти за користування позикою становлять 2% за кожен день користування Позикою, що становить 730.00 процентів річних. Тип процентної ставки - фіксована. Фіксована процентна ставка за цим договором становить 2% (54.00 грн. процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. За умовами вказаного договору, сторонами також передбачено, що позикодавець нараховує проценти за користування позикою наданою за цим договором, за кожен день користування позикою, а позичальник зобов`язується сплатити суму процентів за користування позикою не пізніше дати повернення позики. Проценти за користування позикою нараховуються з дати надання позики позичальнику до дня повного погашення заборгованості за цим договором включно. В разі повного або часткового дострокового повернення позики, сума процентів за користування позикою, що підлягає сплаті згідно умов цього договору, залишається незмінною. /п.6.1, 6.2, 6.5/. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно п. 7.1. Договору у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення позики та/або оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право додатково, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,00% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Пеня підлягає сплаті шляхом внесення готівкових коштів у касу позикодавця або перерахування таких коштів на поточний рахунок позикодавця. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача відсотків та пені, судом перевірена період і правильність їх нарахування, та вимоги про стягнення з [PERSON] цих коштів також задовольняються судом - позивачу присуджуються грошові кошти: заборгованості по процентам за користування кредитом - 4735 (чотири тисячі сімсот тридцять п`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок; заборгованості за пенею - 4860 (чотири тисячі вісімсот шістдесят) гривень 00 копійок. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Справедливість судового рішення вимагає, аби такі рішення достатньою мірою висвітлювали мотиви, на яких вони ґрунтуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення і мають оцінюватись у світлі обставин кожної справи. Національні суди, обираючи аргументи та приймаючи докази, мають обов`язок обґрунтувати свою діяльність шляхом наведення підстав для такого рішення. Таким чином, суди мають дослідити основні доводи (аргументи) сторін та з особливою прискіпливістю й ретельністю - змагальні документ, що стосуються прав та свобод, гарантованих Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Аналізуючи в сукупності досліджені докази, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім судовий збір в сумі 1762 гривні 00 копійок. Поряд із тим, суд не погоджується із доводами позивача про стягнення на його користь понесених витрат на правничу допомогу, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК України, витрати на професійну правничу допомогу належать до судових витрат. Судові витрати розподіляються між сторонами в порядку ст. 141 ЦПК України. Відповідно до ст. 139 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем надано лише договір про надання юридичних послуг №15/10-1 від 15.10.2018 року. За умовами якого ФОП [PERSON] надає юридичні послуги ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив». Поряд із тим, позивачем в процесі розгляду справи не наданий детальний опис робіт (наданих послуг), фактично виконаних адвокатом, доказів, що [PERSON] є адвокатом, та взагалі заявлена позивачем сума до відшкодування у розмірі 1500 гривень була сплачена позивачем на за вказаним договором юридичних послуг. Вищевикладене виключає вирішення судом питання про розподіл судом витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного та

Outcome: approved