Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

05 квітня 2017 року представник позивача звернувся до суду в інтересах позивача з вищезазначеним позовом та просить суд визнати за позивачем право на земельну частку (пай) у розмірі 4,36 умовних кадастрових гектарів із земель колишньої Агрофірми «Світанок» на території [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області, в порядку спадкування після [PERSON]. В обґрунтування позову вказував, що позивач є донькою [PERSON], яка померла 14 червня 1999 року та за життя прийняла спадщину в повному обсязі після померлого 22 квітня 1996 року чоловіка [PERSON] [PERSON] є батьком позивача та до 1976 року був членом колгоспу імені Котовського, реорганізованого в Агрофірму «Світанок». Даних про його вихід із членів колгоспу в сільській раді немає. Оскільки державний акт на право колективної власності на землю Агрофірми «Світанок» був виданий 17 квітня 1996 року, тобто за життя [PERSON], який був членом Агрофірми «Світанок», а тому мав право на отримання земельної частки (паю), але не реалізував це право за життя через безпідставну невидачу сертифікату про право на земельну частку (пай). Зазначає, що Світловодською районною державною нотаріальною конторою позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку (пай), оскільки відсутні правовстановлюючі документи. В судове засідання позивач не зявилася. Представником позивача до суду подано заяву, відповідно до якої він позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі (а.с. 34, 51). Представник відповідача [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області до зали судового засідання не зявився, сільський голова [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечував. (а.с. 35, 52) Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги позову підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Позивач є донькою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії ЯС № 679606, виданого 04 грудня 1948 року [PERSON] сельЗАГС Новогеоргіївського району та копією свідоцтва про одруження серії І-АБ № 199377, виданого 23 грудня 1970 року [PERSON] сільською радою Світловодського району Кіровоградської області, з яких вбачається, що [PERSON] після одруження з [PERSON] змінила прізвище на «Кулібаба» (а.с. 11, 12). Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 277414, виданого 27 квітня 1996 року [PERSON] сільською радою Світловодського району та копії довідки за вих. № 957 від 09 червня 2016 року [PERSON] сільської ради, [PERSON] помер 22 квітня 1996 року та на момент смерті був зареєстрований за адресою: [INFO] разом з дружиною [PERSON] (а.с. 9, 13) Після смерті [PERSON] спадщину в повному обсязі прийняла його дружина [PERSON], оскільки проживала, була зареєстрована з ним за однією адресою та як дружина фактично володіла та користувалася всим майном. Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ОЛ № 048801, виданого 14 червня 1999 року [PERSON] сільською радою Світловодського району та копії довідки за вих. № 958 від 09 червня 2016 року [PERSON] сільської ради, [PERSON] померла 14 червня 1999 року та на момент смерті була зареєстрована за адресою: [INFO], де крім неї ніхто не був зареєстрований та не проживав (а.с. 10, 13). Після смерті 14 червня 1999 року [PERSON] (а не Фомівни) 19 квітня 2000 року відкрита спадкова справа № 228 за заявою [PERSON] (а.с. 46, 50). Розбіжності в написанні по батькові матері позивача, а саме «Хомівна» замість «Фомівна» виникли в наслідок наявності різних форм імені «Фома», які застосовуються в українській та російській мовах відповідно. Крім того, матеріали справи повністю підтверджують той факт, що спадщину після [PERSON] прийняла саме її донька [PERSON] Позивач, виявивши наявність у [PERSON] пайової книжки, звернулася до Світловодської районної державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), що знаходиться на території [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області. 27 квітня 2017 року за вих. № 161/02-31 державним нотаріусом Світловодської районної державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю у заявника правовстановлюючих документів щодо належності майна спадкодавцеві (а.с. 29). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] працював у колгоспі ім. Котовського до 1976 року, після чого вийшов на пенсію і був членом колгоспу. Даних про його вихід із членів колгоспу в сільській раді немає, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Світловодського району Кіровоградської області від 23 березня 2017 року № 694. (а.с. 8) Правонаступником колгоспу ім. Котовського є Агрофірма «Світанок», що підтверджується копією довідки за вих. № 693 від 23 березня 20177 року [PERSON] сільської ради та копією пайової книжки № 571 Агрофірми «Світанок» виданої на імя [PERSON] (а.с. 6, 8). 17 квітня 1996 року Агрофірма «Світанок» отримала державний акт на право колективної власності на землю, додатком № 1 до якого являється список громадян членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариства. Згідно копії даного додатку вказаний список не заповнений ( а.с. 25-28). Згідно із листом управління Держземагенства у Світловодському районі від 26 квітня 2016 року № 2093/03/0112, середній розмір земельної ділянки по [PERSON] сільській раді Світловодського району становить 4,36 га в умовних кадастрових гектарах (а.с. 32). Так, відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно із п. 5 Указу документом, що посвічує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), який видавався районними (міськими) державними адміністраціями. Однак, сертифікат на земельну частку (пай) [PERSON] не отримав, що не позбавляє його самого права на земельну частку (пай), яке існує у нього з часу отримання Агрофірмою «Світанок» державного акту на право колективної власності на землю, тобто з 17 квітня 1996 року. 25 жовтня 2001 року Верховна Рада України прийняла новий Земельний кодекс України, який набрав чинності з 1 січня 2002 року, яким не передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 розділу Х Перехідних положень нового ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Разом з тим, відповідно до ч. 2 ст. 8 розділу Х Перехідних положень нового ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин), члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств та працівники державних і комунальних закладів освіти, культури та охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонери із їх числа, які на час набрання чинності цим Кодексом не приватизували земельні ділянки шляхом оформлення права на земельну частку (пай), мають право на їх приватизацію в порядку, встановленому ст. 25 та ст. 118 цього Кодексу. Тобто, шляхом надання відповідним органом місцевого самоврядування або органом виконавчої влади дозволу на розробку та виготовлення технічної документації із землеустрою з оформлення державного акту на право власності на земельну ділянку у розмірі земельної частки (паю). Отже, відповідно до ч. 2 ст. 8 розділу Х Перехідних положень чинного ЗК України, [PERSON] мав право на приватизацію земельної частки (пай). Відповідно до роз'яснень у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність. З огляду на викладене, [PERSON] як спадкоємець, який прийняв спадщину має право на пай в порядку спадкування після своєї матері, яка відповідно прийняла спадщину після свого чоловіка [PERSON] Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач визнав позовні вимоги і визнання даного позову прийнято судом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та необхідність їх задоволення.

Outcome: approved