Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідачки [PERSON] посилаючись на те, що відповідачка не сплачує своєчасно кошти за надані позивачем послуги з централізованого опалення та підігріву води, в зв"язку з чим за відповідачем утворився борг за період з 01.03.2011 року по 01.01.2014 року в розмірі 2 037,84 грн., оскільки відповідачка відмовляються добровільно погасити борг, то позивач просив стягнути вказану суму боргу з відповідачки в судовому порядку, а також просив стягнути з відповідачки на його користь судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача в судове засідання не з"явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяви про уточнення позовних вимог у якій представник позивача уточнив позовні вимоги позивача та просив стягнути з відповідачки [PERSON] на користь позивача заборгованість за надані позивачем послуги з централізованого опалення та підігріву води за період з 01.03.2011 року по 26.04.2012 року включно в розмірі 2 037,84 грн., судовий збір в сумі 243,60 грн., 400 гривень витрат, пов"язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в судове засідання, 54 грн. витрат за направлення відповідачу телеграми, а також у заявах просив справу розглядати у його відсутності. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином, через оголошення у пресі /газета "Час Київщини" 6-12 вересня 2014 року/, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи без участі відповідачки відповідно до положень ст.ст. 224-225 ЦПК України, про що не заперечував представник позивача в своїх заявах. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Так в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на праві власності належала квартира [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 11.12.2007 року зареєстрованого в реєстрі №5858. Згідно до нотаріально посвідченого свідоцтва від 27.04.2012 року зареєстрованого в реєстрі №710 вказана квартира на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки на прилюдних торгах затвердженого начальником міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Юрченко С.Ю. 23.04.2012 року була придбана [PERSON] і з 27.04.2012 року вказана квартира на праві власності належить [PERSON] Наведене підтверджується копією вищевказаного свідоцтва від 27.04.2012 року. Згідно до розрахункового листа абонента наданого позивачем за квартирою [ADDRESS] рахується заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву води перед КП БМР "Білоцерківтепломережа" в сумі 2 037,84 за період з 01.03.2011 року по 26.04.2012 року. Відповідно до п. 5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року, споживач зобов"язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов"язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов"язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов"язку. В ст. 526 ЦК України, вказано, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. В судовому засіданні встановлено, що між позивачем та [PERSON] у спірний період з 01.03.2011 року по 26.04.2012 року включно не укладався письмовий договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, що вбачається із матеріалів справи. Але, як встановлено в суді, з 01.03.2011 року і по 26.04.2012 року між позивачем та відповідачем існують договірні відносини з приводу надання позивачем відповідачу [PERSON] послуг з централізованого опалення та підігріву води. Так в суді було встановлено, що у спірний період позивач надавав відповідачу вищевказані послуги, а відповідачка отримувала ці послуги та не зверталася до позивача із заявою про припинення надання вказаних послуг, що вбачається із матеріалів справи. Отже вказані обставини свідчать про існування певних юридичних відносин у вищевказаний період між позивачем та відповідачкою [PERSON] щодо надання послуг з централізованого опалення та підігріву води. В ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначено те, що споживач зобов"язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, тобто обов"язок укладення вказаного договору законом покладається на споживача. При вирішенні даного спору суд виходить з наступного. Судом встановлено, що на виконання вимог Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відповідно до рішення Білоцерківської міської ради від 23.12.2005 року №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м. Біла Церква є КП "Білоцерківтепломережа", що підтверджується копією вказаного рішення. Згідно із Законами "Про місцеве самоврядування в Україні" і "Про місцеві державні адміністрації" регулювання цін і тарифів за виконання робіт та надання житлово-комунальних послуг з урахуванням їхньої якості, режиму надання належить до повноважень місцевих державних адміністрацій та органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч.1 п.2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до повноважень органів місцевого самоврядуванння у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін /тарифів на житлово-комунальні-послуги відповідно до закону. Згідно до ч. 2 ст. 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", ціни/тарифи на комунальні послуги формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх повноважень, визначених законом. Як передбачено Законом "Про місцеве самоврядування в Україні" /ст. 5/ до системи органів місцевого самоврядування належить міська рада і виконавчий комітет ради. Позивачем було надано суду копії рішень міської ради, виконавчого комітету Білоцерківської міської ради, відповідно до яких були встановлені, змінювалися тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м.Білій Церкві. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що тарифи на послуги з опалення та гарячого водопостачання по м.Білій Церкві запроваджені органами місцевого самоврядування, що не суперечить вимогам діючого законодавства. В ч. 1 ст. 144 Конституції України вказано, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов"язковими до виконання на відповідній території. Згідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов"язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку /квартирі/, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до п.18 Правил надання населенню послуг з централізованого опалення,постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заборгованість відповідача, як споживача послуг з централізованого опалення та підігріву води, перед позивачем за період з 01.03.2011 року по 26.04.2012 року складає суму 2 037,84 грн., оскільки відповідач не виконує свої зобов"язання щодо оплати наданих послуг відповідно до затверджених в установленому порядку тарифів, тоді як ці тарифи на послуги з опалення та підігріву води є чинними, вони не скасовані та не визнані незаконними. Суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2 037,84 грн. заборгованості, 243,60 грн. судового збору, 400 гривень витрат, пов"язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідачки в судове засідання, та 54 грн. витрати за направлення відповідачу телеграми. На підставі вищевикладеного та ст. 144 Конституції України, ст.162 ЖК України, ст.ст. 322,509,526,610 ЦК України, Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 року, Правил надання населенню послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою КМ України від 21.07.2005 року № 630, ст.ст.10,60,88,212-215,218,224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved