Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що остання пошкодила та знесла огорожу, збудовану нею на території двору загального користування , чим заподіяно матеріальну шкоду в загальній сумі 565 грн 98 коп. Позивач стверджувала, що [PERSON] здійснила будівництво прибудови на земельній ділянці загального користування , а також без належних правових підстав між сараєм та погрібом збудувала огорожу з хвірткою, створює перешкодив користуванні ? частиною сараю. Позивач просила захистити її порушені права та стягнути з відповідача моральне відшкодування в сумі 10000 грн. Рішенням Коропського районного суду від 09 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Зобов"язано [PERSON] звільнити частину господарської будівлі по [ADDRESS], яка належить на праві власності [PERSON] В порядку розподілу судових витрат з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 960 грн витрат на правову допомогу. В апеляційній скарзі [PERSON] просила змінити рішення суду , посилаючись на те, що позивачем не було представлено суду доказів на підтвердження її права власності на ? частину сараю, а тому задоволення позову в цій частині, всупереч ст.213 ЦПК України, є необґрунтованим. Апелянт посилалась на невірне вирішення судом питання про розподіл судових витрат, оскільки для захисту у даній цивільній справі нею було укладено договір з адвокатом та сплачено за надані послуги 3840 грн, що підтверджено наданою суду квитанцією, однак суд невірно визначив суму що підлягає стягненню на її користь з врахування пропорційного розподілу, передбаченого ст. 88 ЦПК України. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що позивач проживає в [ADDRESS] , відповідач - в квартирі № 2 цього ж будинку. Вказана квартира належить позивачеві на паві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 21.11.2000 року , в якому зазначено, що характеристики об"єкту права власності, його обладнання зазначені в технічному паспорті, який є складовою частиною свідоцтва ( а.с.51). За характеристиками об"єкту права власності зазначеними в технічному паспорті, позивачеві належить 1/2 частина сараю ( а.с.53). Відповідач [PERSON] отримала у власність квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 20.01.2014 року ( а.с.27), за змістом якого останній належить ? частина сараю. Встановивши в судовому засіданні наявність перешкод для позивача в користуванні господарським приміщенням , які було створено для неї [PERSON], суд обґрунтовано, виходячи з приписів ст. 391 ЦК України, постановив судове рішення про часткове задоволення вимог позивача. В цій частині рішення суду є законним і підстави для його скасування відсутні. Доводи апеляційної скарги щодо невірного розподілу судових витрат є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки судом при вирішенні наведеного питання було порушено принцип пропорційності, передбачений ч.1 ст. 88 ЦПК України. Положеннями наведеної норми процесуального закону передбачено у випадку часткового задоволення позову , присудження судових витрат позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З матеріалів справи вбачається, що відповідач уклала договір з адвокатом про надання правових послуг та сплатила за надані послуги 3840 грн, що підтверджено належними документами ( а.с. 20, 21, 55, 56, 71, 72, 73) , відтак , виходячи з положення ч.1 ст. 88 ЦПК України, при вирішенні спору з позивача на користь відповідача має бути стягнуто понесені нею витрати на правову допомогу в сумі 2880 грн, яка відповідає ? частинам позовних вимог , в задоволенні яких було відмовлено позивачеві. Оскільки суд першої інстанції помилився при розподілі судових витрат, рішення в цій частині підлягає зміні.

Outcome: partial