Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

Представник позивача Щастинської загальноосвітньої санаторної школи-інтернат І-ІІ ступенів звернулася до суду з позовною заявою в інтересах малолітнього [PERSON] до [PERSON], [INFO], третя особа - служба у справах дітей Новоайдарської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів. Свої вимоги представник позивача обґрунтовує тим, що [PERSON], 1974 року народження має малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Мати дитини - [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ групи загального захворювання з вираженим обмеженням життєдіяльності та потребує постійного стаціонарного лікування четвертої категорії. На підставі направлення Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру від 25.11.2013 року Департаменту освіти і науки Луганської ОДА № 746, 27.11.2013 року дитина була зарахована до складу дошкільної групи Щастинської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів, на даний час дитина навчається у другому класі. Представник позивача зазначає, що батько дитини жодного разу не з'явився в навчальному закладі, на літні канікули дитину не забирав, на телефонні дзвінки не відповідає, не піклується про фізичний, моральний, психічний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, захопленнями, успіхами, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не цікавиться внутрішнім світом дитини, матеріально не забезпечує. Представник позивача вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] та стягнути з нього аліменти, у зв'язку з чим звертається з відповідною позовною заявою до суду. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, просив позов задовольнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. В судове засідання представник третьої особи - служби у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області - не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без участі представника служби, позовні вимоги Щастинської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів підтримав в повному обсязі додавши до заяви висновок служби у справах дітей про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1974 року народження. В судовому засіданні прокурор Путненко Г.В. зазначила, що для позбавлення батьківських прав відповідача відносно свого малолітнього сина є достатньо підстав, оскільки було встановлено, що батько ніякої участі у житті дитини не приймає, не піклується про його здоров'я, не цікавиться навчанням та інтересами дитини, вихованням сина не займається. Окрім цього зауважила, що відповідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 48456834 від 26.11.2015 року, № 49047417 від 04.12.2015 року батько малолітнього [PERSON] має у спільній частковій власності нерухоме майно, а саме: 1/2 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (відповідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна адреса зазначена як: [ADDRESS]). Відповідач в судові засідання 07.12.2015 року, 14.12.2015 року не з'явився. Про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий кур'єр" а також шляхом розміщення оголошення про його виклики у судові засідання на офіційному сайті Білокуракинського районного суду Луганської області, про що в матеріалах справі є відповідні докази, причин неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи без його участі до суду не надходила. 14.12.2015 року, зі згоди представника позивача, судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши докази по справі кожний окремо і в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до направлення Луганського обласного протитуберкульозного диспансеру від 25.11.2013 року Департаменту освіти і науки Луганської ОДА № 746, 27.11.2013 року [PERSON], [INFO] був зарахований до складу дошкільної групи Щастинської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів (а.с. 7-8). Згідно заяви від 13.12.2013 року, [PERSON] просила прийняти малолітнього [PERSON] в дошкільну групу Щастинської загальноосвітньої санаторної школи-інтернату І-ІІ ступенів (а.с. 9). На підставі заяви 13.12.2013 року Щастинською загальноосвітньою санаторною школою-інтернатом І-ІІ ступенів було видано наказ № 61, відповідно до якого малолітнього [PERSON] з 13.12.2013 року зараховано до складу дошкільної групи вищезазначеного закладу. Відповідно довідки, виданою лікарем [PERSON] неповної середньої державної комунальної школи-інтернат для дітей з малими та затухаючими формами туберкульозу від 23.11.2015 року, наданій [PERSON], [INFO] про те, що з 16.12.2013 року дитина знаходиться в школі-інтернаті з діагнозом (російською мовою) «ОИТБ (IV 12) верхнегрудных лимфоузлов бронхонульмональной группы слева с исходом рассасывания кат. 5.1Б А15.4 из очага смерти по туберкулезу». Як вбачається з матеріалів справи, 18.11.2015 року службою у справах дітей Новоайдарської районної військово-цивільної адміністрації Луганської області було надано висновок вих. № 03-13/383 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] стосовно його дитини - [PERSON], [INFO] та відповідність його інтересам дитини оскільки батько дитини не виконує батьківські обов'язки стосовно свого сина. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. На підставі п.2 ч.1 ст.164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст. 9 Конвенції про права дитини Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до п.15, 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обов'язки. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загально визнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно ст. 166 СК України, особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про питання аліментів на дитину. Отже, оскільки відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, то суд вважає за необхідне стягнути з нього аліменти на утримання дитини, і з заявленим розміром аліментів суд погоджується. Відповідно ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», забезпечується збереження права дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування на житло. Тому з метою захисту права на житло малолітнього [PERSON] на підставі ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства», суд у разі позбавлення батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Таким чином, позов не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно ч.1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають навчальний заклад, в якому перебуває дитина. Відповідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №2710/38-14 від 02.09.2014 року Артемівському суду міста Луганська визначено територіальну підсудність розгляду справ за Білокуракинським районним судом Луганської області. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач жодного разу не з'явився в навчальному закладі, на літні канікули дитину не забирав, на телефонні дзвінки не відповідає, не піклується про фізичний, моральний, психічний і духовний розвиток дитини, не цікавиться його навчанням, захопленнями, успіхами, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною взагалі, що порушує нормальне самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не цікавиться внутрішнім світом дитини, матеріально не забезпечує. Таким чином, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], [INFO] батьківських прав відносно його малолітнього сина [PERSON], [INFO], що буде відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 487,20 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved