Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона зареєструвала шлюб з відповідачем 29 серпня 2009 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області за актовим записом № 256. Від подружнього сімейного життя в них народився син [PERSON], який народився [INFO]. Але життя з відповідачем не склалося. Вона та відповідач прожили у спільному шлюбі 4 роки, і на протязі цього часу, вона хотіла збудувати міцні сімейні відносини. Але нажаль останні роки вони не можуть проживати разом як сім"я.На даний час вона з відповідачем проживає окремо з 01 грудня 2013 року.Подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем неможливим. Тому збереження шлюбу є не доречним, а призначення будь- яких строків для примирення недоцільним, що спонукало [PERSON] звернутися до суду з відповідним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася про день, час та місце розгляду справи повідомлена вчасно, належним чином, надала суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Просить після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно, належним чином, надав суду письмову заяву в якій просить справу розглядати без його участі, позов визнає повністю. Суд вважає, що у справі є достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін, тому справу можливо розглянути по суті у відсутності сторін та винести очне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини: 29 серпня 2009 року сторони уклали шлюб який зареєстрований виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво- Святошинського району Київської області за актовим записом № 256 ( а.с.9). Від подружнього сімейного життя в сторін народився син [PERSON] [INFO] ( а.с. 10). З 01 грудня 2013 року і по теперішній час сторони проживають окремо один від одного, шлюбних та сімейних відносин вони фактично не підтримують. Підставою фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин стали різні погляди на сумісне сімейне життя та побут. Підстав для збереження шлюбу сторони не мають. Примирення між ними щодо збереження шлюбу, не можливе. Суд приходить до висновку про те, що сім'ю [PERSON] зберегти немає можливості, тому шлюб слід розірвати. Згідно ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до положення ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи зібрані по справі докази та оцінюючи їх в сукупності, суд вважає, оскільки сторони на примирення не погоджуються, разом як подружжя не проживають з грудня 2013 року, подальше їх спільне життя є неможливим, тому шлюб слід розірвати . На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 111, 112,113 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved