Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: кредитна спілка "Злет" звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] , в якому, збільшивши позовні вимоги, просить: - стягнути у солідарному порядку з відповідачів на користь кредитної спілки "Злет" 28319,35 грн боргу по кредитному договору №ШОШ-00060 від 27.04.2020, який складається з 21650,60 грн залишку боргу по кредиту, 5912,49 грн процентів за користування кредитом, 92,00 грн витрат, 324,71 грн відшкодування за порушення грошового зобов`язання, 339,55 грн нарахованої пені; - стягнути з відповідачів на користь кредитної спілки "Злет" 2270,00 грн сплаченого судового збору згідно з платіжного документу, по 1135,00 грн з кожного; - зазначити в рішенні про нараховування відсотків на залишок боргу з розрахунку 15% річних з дня винесення рішення по справі до моменту виконання рішення суду у повному обсязі за формулою: залишок боргу х 15% : 365 х кількість днів у періоді. Свої вимоги мотивує тим, що 27 квітня 2020 року [PERSON] отримала у кредитній спілці "Злет" м. Долина кредит за кредитним договором № ШОШ-00060 від 27.04.2020 в сумі 26000 грн на термін 36 місяців (по 27 квітня 2023 року) зі щомісячною сплатою частини основної суми кредиту та щомісячною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитом з розрахунку 40 % річних. Тип відсоткової ставки - фіксована. З дня отримання позики [PERSON] в рахунок погашення боргу здійснювала сплати нерегулярно (відсутні сплати в липні, серпні, листопаді, грудні 2020 року, січні 2021 року), не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною. Згідно з договором поруки № ШОШ-0060 від 27.04.2020, обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] взяв на себе [PERSON] . На неодноразові повідомлення та попередження відповідачі належним чином не реагували. Такі дії відповідачів свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, через що кредитна спілка змушена звертатися з відповідним позовом до суду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в поданих суду заявах просив розглядати справу у його відсутності, вказав, що позовні вимоги, викладені ним в заявах про збільшення розміру позовних вимог, підтримує, просить їх задовольнити та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомили, відзиву на позов не подавали. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 25.01.2021 відкрито провадження у справі та призначено справу розглядати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 22 лютого 2021 року від представника позивача надійшли заява про збільшення розміру позовних вимог з доданим до неї розрахунком заборгованості, пені та процентів від прострочених платежів та доказами її направлення відповідачу (а.с.23-26), а також заява про розгляд справу у його відсутності, в якій він не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.27). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі відзиву, будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань, жодних доказів на спростування обґрунтувань позивача суду не надавали, хоча були належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, а також те, що відповідач клопотань про відкладення судового засідання на адресу суду не направляли, в силу положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України, суд вважає за доцільне здійснити судовий розгляд за відсутності відповідачів. Ухвалою суду від 23.02.2021 постановлено провести заочний розгляд даної справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розгляд даної справи проводиться у відсутності сторін без фіксування звукозаписувальним технічним засобом на підставі письмових заяв та доказів, наявних в матеріалах справи. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: про те, що між кредитною спілкою "Злет" та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав останній кредит в сумі 26000 грн строком на 36 місяці (з 27.04.2020 по 27.04.2023) із зобов`язанням повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 40 % річних (тип процентної ставки - фіксована), свідчить кредитний договір № ШОШ-00060 від 27.04.2020 (п.п. 1.1, 1.6) та видатковий чек № 1 від 27.04.2020 на суму 26000 грн (а.с.6-7, 10). Періодичність та розміри платежів з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом визначені у графіку розрахунку, який є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с.8). Відповідно до вимог п.п.3 п.2.1.1 зазначеного Кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, тобто дострокового повернення кредиту. Крім цього, право кредитодавця вимагати від позичальника повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом в повному обсязі та виконання інших зобов`язань, передбачених даним Договором, закріплено і в п.п.4 п.2.1.1. Кредитного договору. Згідно з умовами, визначеними в п.п.7 п.2.2.2. Кредитного договору, позичальник зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені кредитодавцем у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань. Як визначено в п.п.4.2.2. п.4.2. кредитного договору, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і становить 0,043 процентів. Відповідно до п.6.6. кредитного договору, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У випадку прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитодавця позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 15 процентів річних від простроченої суми за весь період прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті основної суми кредиту та нарахованих процентів позичальнику [PERSON] за кредитним договором № ШОШ-00060 від 27.04.2020 (а.с.24) та нарахування пені та процентів від прострочених платежів (а.с.25), залишок суми боргу по кредиту становить 21650,60 грн, сума процентів, належних до сплати - 5912,49 грн (7713,09-1800,60=5912,49), витрати по супроводу кредиту - 92,00 грн, нарахована пеня (0,043% за день) - 339,55 грн та проценти від прострочених платежів (15% річних) - 324,71 грн, всього борг становить 28319,35 гривень. З дня отримання позики [PERSON] в рахунок погашення боргу здійснювала сплати нерегулярно (відсутні сплати в липні, серпні, листопаді, грудні 2020 року, січні 2021 року), не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною Проплати були здійснені [PERSON] на рахунок спілки: 29.05.2020 - 712,33 грн в рахунок погашення кредиту та 787,67 грн в рахунок погашення процентів, 26.06.2020 - 736,07 грн в рахунок погашення кредиту та 512,93 грн в рахунок погашення процентів, 09.09.2020 - 2101,00 грн в рахунок погашення кредиту та 30.10.2020 - 800,00 грн в рахунок погашення кредиту та 500,00 грн в рахунок погашення процентів, всього сплачено 4349,40 грн в рахунок погашення кредиту та 1800,60 грн в рахунок погашення процентів (а.с.11,24). Тобто, з моменту отримання кредиту [PERSON] здійснювала проплати нерегулярно, а зобов`язана була щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторони у кредитному договорі обумовили розмір процентів (15%), який належить до сплати у разі прострочення виконання зобов`язання, що описано вище. Таким чином, загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 28319,35 гривень (залишок суми боргу по кредиту 21650,60 грн + сума процентів, належних до сплати 5912,49 грн + витрати по супроводу кредиту 92,00 грн + нарахована пеня (0,043% за день) 339,55 грн + проценти від прострочених платежів (15% річних) 324,71 грн = 28319,35 грн). Поручителем [PERSON] за Кредитним договором являється [PERSON] , що підтверджується договором поруки № ШОШ-0060 від 27.04.2020, згідно з якими він взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] за кредитним договором № ШОШ-00060 від 27.04.2020 (а.с.9). На повідомлення та попередження про наявність заборгованості відповідачі належним чином не реагували, про що свідчать повідомлення, в яких, крім суми боргу, попереджалося позичальника та поручителів про підготовку матеріалів до суду про примусове повернення боргу в солідарному порядку у разі ігнорування вказаних повідомлень та докази їх направлення відповідачам (а.с.13-15). Таким чином, між сторонами виник спір з приводу належного виконання умов кредитного договору та договору поруки. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши надані всі докази в їх сукупності, встановивши таким чином фактичні обставини справи, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з такого. Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено в статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що з дня отримання позики [PERSON] в рахунок погашення боргу здійснювала сплати по кредиту та процентах нерегулярно та не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною. Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з положеннями ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування процентів має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При їх обчисленні за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні. За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч. 1 ст. 553 ЦК України). Як визначено ч.1 та 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.3 ст. 554 ЦК України, особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушила умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашала, проценти повністю не сплачувала, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з неї на користь позивача слід стягнути 28319,35 грн боргу по кредитному договору №ШОШ-00060 від 27.04.2020, який складається з 21650,60 грн залишку богу по кредиту, 5912,49 грн процентів за користування кредитом, 92,00 грн витрат, 324,71 грн відшкодування за порушення грошового зобов`язання, 339,55 грн нарахованої пені. Оскільки [PERSON] взяв на себе обов`язок відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , як поручитель, то суми боргу на підставі ст. 554 ЦК України слід стягнути з усіх відповідачів в солідарному порядку. Крім цього, відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Отже, вимога про нарахування 15% річних до моменту виконання рішення є підставною та підлягає задоволенню, розмір вказаних процентів та підстави їх нарахування обумовлені в договорі. Таким чином, позовні вимоги кредитної спілки "Злет" до [PERSON] та [PERSON] про стягнення боргу підлягають до задоволення повністю. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить сплату судового збору в розмірі 2270,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.16-17). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі по 1135,00 грн (2270/2=1135) з кожного. На підставі викладеного, ст.ст. 526, 536, 553, 554, 625, 1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 141, 178, 247 ЦПК України та

Outcome: approved