Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~11.07.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. \~ \~ \~ \~Свої вимоги мотивує тим, що вона являється власницею житлового будинку, розташованого за адресою: с. Возсіятське, вул. Степова, 42 Єланецького району Миколаївської області. За вказаною адресою також зареєстрований її син [PERSON], який з квітня 2007 року у вказаному будинку не проживає, не несе жодних витрат на утримання житла та сплати комунальних послуг. Посилаючись на те, що реєстрація за вказаною адресою відповідача позбавляє її можливості володіти, користуватися та розпоряджатися її власністю на власний розсуд, просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаним житлом. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. На заочний розгляд справи згодна. В судове засідання відповідач не з'явився по невідомій суду причині, про час та місце слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 279,\~280,\~281\~ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Вислухавши представника позивачки, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У\~статті 13 Конституції України\~закріплено, що власність зобов'язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Статтею 1 Першого Протоколу до\~Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з матеріалів справи, позивачка є власницею житлового будинку, розташованого за адресою: с. Возсіятське, вул. Степова, 42 Єланецького району Миколаївської області (а. с. 7-9). З матеріалів справи слідує, що у вищевказаному будинку зареєстрований також відповідач [PERSON] (а. с. 5, 8, 10), який, як встановлено у ході судового розгляду, є сином позивачки. Проте, як вбачається з довідки виконкому Возсіятської сільської ради Єланецького району Миколаївської області за №987 від 09.07.2018 року так акту обстеження матеріально-побутових умов сім'ї від 26.10.2018 року, відповідач фактично не проживає за вищевказаною адресою з 2007 (а. с. 10). Так, відповідно до\~статті 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно\~ст. 391 ЦК України\~власник майна\~має право\~вимагати усунення\~перешкод у\~здійсненні ним\~права користування\~та розпорядження\~своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. З огляду на те, що відповідач за вказаною адресою фактично не проживає, а також те, що наявність зареєстрованих осіб позбавляє позивачку права користуватися належним чином своїм нерухомим майном, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню у повному обсязі. Оскільки, позивачку у відповідності до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ "Про судовий збір" звільнено від сплати судового збору під час розгляду справи у суді, то відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню 704, 80 грн. в рахунок відшкодування судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved