Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У лютому 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання договору купрівлі-продажу, стягнення грошової суми за товар, стягнення моральної шкоди. Позовні вимоги мотивувала тим, що 16.11.2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу 2-х металопластикових вікон та 1-ї балконної двері на загальну суму 4870,00 грн. Грошові кошти позивач сплатила повністю, але в порушення умов укладеного договору було поставлено профілі фірми Windoff*s, а повинно було поставити профілі фірми WDS-400; фурнітуру встановили на металопластикові вікна VCD-402 і балконні двері VHC-1900-2200, а повинні були встановити фурнітуру МАСО; було поставлено оцинковані відливи, але не білі, як за умовами договору. Крім того, в двох місцях профіль віконної рами пошкоджений. Внаслідок неякісного виконання договору купівлі-продажу [PERSON] понесла витрати на виготовлення відкосів в сумі 700 грн. Позивачка письмово зверталась до відповідача з приводу виявлених недоліків та відшкодування збитків, але відповіді не отримала. Зазначає, що такими діями відповідача їй спричинені моральні страждання, які вона оцінює в 5 000 грн. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.03.2014 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Розірвано договір купівлі-продажу від 16.11.2013 року, укладений між [PERSON] та ФОП [PERSON] Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 4870,00 грн. оплати за договором. Стягнуто з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] 200 гривень моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат. В решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ФОП [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 03.03.2014 року та постановити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом не вірно застосовано норми матеріального права, не враховано положення ЗУ «Про захист прав споживачів». В скарзі апелянт зазначає, що внаслідок його помилки в квартирі [PERSON] було поставлено та встановлено вікна та двері нижчої якості, ніж це було передбачено умовами укладеного договору, натомість позивачці він запропонував сплатити різницю в ціні в сумі 800 грн., але [PERSON] не погодилась. Апелянт зазначає, що встановлені у квартирі позивачки вікна та двері дійсно не відповідають умовам укладеного договору, однак це не робить неможливим чи недопустимим їх використання відповідно до їх цільового призначення, а тому відсутні як істотний недолік товару, так і підстави для розірвання договору. Заслухавши суддю-доповідача, апелянта [PERSON], його представника [PERSON], позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 1, 4 ст. 309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції, виходив із того, що факт укладення між сторонами договору купівлі-продажу та невиконання умов договору відповідачем не оспорювався, а тому вказаний договір слід розірвати та стягнути на користь позивачки 4870,00 грн. оплати за договором та у відшкодування моральної шкоди 200,00 грн. З таким висновком районного суду не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону виходячи з наступного. По справі встановлено, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців [PERSON], як фізична особа-підприємець, здійснює роздрібну торгівлю невживаними товарами (а. с. 19). 16.11.2013 року між сторонами було укладено договір купівлі-продажу 2-х металопластикових вікон та 1-ї балконної двері на загальну суму 4870,00 грн. Грошові кошти були сплачені позивачкою відповідачу у повному обсязі, що підтверджується як умовами укладеного договору від 16.11.2013 року, так і товарним чеком від 03.12.2013 року (а. с. 9, 23-26). Згідно довідки від 22.09.2014 року складеної ФОП [PERSON] (а.с. 120) вбачається, що різниця між вартістю фактично встановлених вікон та дверей та вікон та дверей за укладеним договором між сторонами складає 261,57 грн. На спростування визначеної різниці вартості, яка визначена відповідачем, [PERSON] не надано жодного доказу. Судом було запропоновано сторонам скористатись правом надання належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, роз»яснено право сторін на заявлення клопотання про призначення експертизи з метою визначення вартості збитків та істотних недоліків товару, але сторони відмовились. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 708 ЦК України у разі виявлення покупцем протягом гарантійного або інших строків, встановлених обов'язковими для сторін правилами чи договором, недоліків, не застережених продавцем, або фальсифікації товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми. При цьому за положенням ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк; 3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару. У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. В ході розгляду справи відповідач не заперечував, що позивачці були встановлені вікна та двері нижчої якості, ніж це передбачено умовами укладеного договору, в свою чергу позивач на даний час використовує встановлені вікна та двері за призначенням вже тривалий час, хоча вони є товарами нижчої якості. Відповідно до ст.ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до поданої до апеляційного суду заяви від 01.09.2014 року вх. № 8487 (а.с. 107 ) позивачка [PERSON] не заперечує щодо повернення надмірно сплачених сум з відповідача за неякісний товар. Таким чином, апеляційним судом встановлено, що сума підтвердженої матеріальної шкоди завданої позивачеві становить 261,57 грн., згідно наданої довідки, тобто різниця між вартістю фактично встановлених вікон та дверей та вікон та дверей за укладеним договором між сторонами ( 1400 + 1880 + 1340 = 4620- 1711,47+1358,0+1288,96= 261,57 грн. (а.с. 4-7, 117-120). Виходячи з вищевикладеного, з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути різницю між вартістю вказаною в договорі купівлі-продажу від 16.11.2013 року та вартістю фактично встановлених вікон та дверей в розмірі 261,57 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про відповідальність за шкоду, завдану внаслідок дефекту в продукції" від 19.05.2011 р. N 3390-VI, шкода - це завдані внаслідок дефекту в продукції каліцтво, інше ушкодження здоров'я або смерть особи, пошкодження або знищення будь-якого об'єкта права власності, за винятком самої продукції, що має дефект. Продукція є такою, що має дефект, у разі, коли вона не відповідає рівню безпеки, на яку споживач або користувач має право розраховувати, виходячи з усіх обставин, зокрема пов'язаних із розробленням, виробництвом, обігом, транспортуванням, зберіганням, встановленням, технічним обслуговуванням, споживанням, використанням, знищенням (утилізацією, переробкою) цієї продукції, а також наданням застережень та іншої інформації про таку продукцію, у тому числі: представлення продукції споживачеві або користувачеві, включаючи її вигляд, склад, упаковку, маркування та іншу інформацію про продукцію, її споживання, використання та знищення (утилізацію, переробку); використання продукції, яке обґрунтовано можна передбачити; час, коли продукцію було введено в обіг. Право вимагати відшкодування завданої шкоди визнається за потерпілим - споживачем або користувачем, якому завдано шкоду внаслідок дефекту в продукції, і не залежить від того, чи перебував потерпілий із виробником (виконавцем, продавцем) у договірних відносинах. При цьому на потерпілого покладається обов'язок довести: наявність шкоди; наявність дефекту в продукції; наявність причинно-наслідкового зв'язку між дефектом у продукції та завданою шкодою. Позивачкою не надано доказів, які б свідчили про наявність шкоди, дефекту в продукції та причинно-наслідкового зв'язку між дефектом у продукції та завданою шкодою, як не надано доказів щодо заподіяння шкоди на суму 700 грн, понесених на виготовлення відкосів, а тому в задоволенні позову в цій частині та в частині стягнення моральної шкоди слід відмовити. Таким чином, суд першої інстанції, в порушення норм матеріального та процесуального права, прийшов до невірного висновку про розірвання договору купівлі-продажу та стягнення моральної шкоди. На підставі вищевикладеного апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції - скасуванню, з постановленням судом апеляційної інстанції нового рішення. Оскільки апеляційна скарга ФОП [PERSON] підлягає задоволенню частково, відповідно до положень ч. 4 ст. 88 ЦПК України понесені судові витрати відповідачем в сумі 121,8 грн. компенсуються за рахунок держави, разом з тим, відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», ч. 3 ст. 88 ЦПК України з ФОП [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial