Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

08.02.2016 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами, які вмотивував так. Прабабуся позивача - [PERSON], яка померла [INFO] року, за життя, 24.11.2006 року, склала заповіт такого змісту: "все моє майно, де б воно не було і з чого би воно не складалося , і взагалі все те, що на день моєї смерті буде мені належати і на що я за законом матиму право (окрім земельної ділянки площею 0,45 га належної мені згідно сертифікату на право на земельну частку пай) заповідаю своєму внуку: [PERSON], [INFO]., жит. [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,45 га, яка належить мені згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого члену КСГП "Колочава" заповідаю своєму сину [PERSON], [INFO]., жит. [ADDRESS]" Позивач прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON] відповідно до вимог ст.1268 ч. 4 ЦК України. [PERSON](третя особа) прийняв спадщину за заповітом після смерті [PERSON], відповідно до вимог ст.ст. 1272 ч.2, 1269 ЦК України. Інших спадкоємців на нерухоме майно померлої [PERSON] немає. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на майно померлої [PERSON], а також на право користування земельною ділянкою площею 0,50 га, що є предметом позову, у видачі свідоцтва позивачу було відмовлено по причині допущеної помилки у заповіті при визначенні родинного зв'язку між позивачем (спадкоємцем) та спадкодавцем [PERSON], а також відсутності відомостей про членів колгоспного двору, розташованого по [ADDRESS], зокрема на час смерті голови колгоспного двору [PERSON]. Вказані обставини стали підставою [PERSON] для звернення до суду з цим позовом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлений [PERSON] позов підтримав в повному обсязі. Відповідач - представник Колочавської с/ради Міжгірського району в судове засідання не з'явився, причина неявки суду невідома, заперечення на позов [PERSON] до суду не подано. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] підтвердив обставини наведені [PERSON] в позовній заяві, однак зауважив, що він також має намір отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом [PERSON] на земельну частку (пай). Третя особа - завідуюча Міжгірською держнотконторою Олексик Л.В. подала суду заяву в якій просить справу розглядати без безпосередньої участі представника Міжгірської держнотконтори, заперечень на позов немає, додатково повідомляє, що [PERSON] не оспорив постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] Представник відділу Держгеокадастру у Міжгірському районі Закарпатської області [PERSON] просить справу розглянути без представника відділу, заперечення на позов немає. Суд, вивчивши зміст позовних вимог, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи [PERSON], оцінивши позицію відповідача, вважає, що позов [PERSON] підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Пояснення і вимоги позивача підтверджені: - постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.02.2016 р. держнотаріуса Міжгірської держнотконтори Олексик Л.В. (а.с.33); - свідоцтвами про смерть [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.6-9); - інформацією з Витягу Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу [PERSON] та [PERSON] (а.с.10); - свідоцтвами про одруження: [PERSON] та [PERSON]; [PERSON] та [PERSON] (а.с.11-12); - Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження [PERSON], [INFO] (а.с.13); - свідоцтвами про народження [PERSON], [INFO] (а.с.14), [PERSON], [INFO] (а.с.15), [PERSON], [INFO] (а.с.16), [PERSON], [INFO] (а.с.17), [PERSON], [INFO]. (а.с18); - заповітом від імені [PERSON], [INFO]., складеного 24.11.2006 р., який не змінений та не скасований (а.с.19); - Свідоцтвом № [NUMBER] від 25.09.1978 р. про право особистої власності на жилий будинок в [ADDRESS], яке видане колгоспному двору, голові двору [PERSON] (а.с.25); - заявою [PERSON], [INFO], від 28.01.2016 р., яка посвідчена державним нотаріусом Л.В. Олексик. Згідно зведеного акту про вартість будівель і споруд, складеного інвентарним підприємством дійсна вартість житлового будинку під [ADDRESS], станом на 01.02.2016 р. становить 35044 грн.. Як видно з плану будинку та експлікації внутрішніх площ, складених цим же підприємством, будинок має: одну житлову кімнату площею 16,40 кв.м; кухню - 15,12 кв.м.; кладовку - 8,30 кв.м.; коридор - 8,20 кв.м., всього загальна площа будинку становить 48,02 кв.м.. Біля будинку споруджено вбиральню. Згідно технічного опису будинку, цього ж підприємства, будинок уявляє собою одноповерхову будівлю пов'язану із землею бутокамінним фундаментом, стіни будинку та перегородки дерев'яні. Згідно висновку з відділу регіонального розвитку містобудування та архітектури спадковий ж/будинок збудований на початку 1960-х роках минулого століття. Загальний технічний стан будинку задовільний і такий є придатним для проживання. В плані забудови присадибної земельної ділянки грубих порушень діючих норм і правил не встановлено. Будівельний паспорт в архіві головного архітектора на даний ж/будинок не виявлено. З матеріалів справи видно, що спадковий житловий будинок під [ADDRESS] , що є предметом позовних вимог - дворогосподарство відносилося до колгоспного двору, від так на вказані правовідносини поширюються норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи із рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних Статтею 126 цього закону передбачено, що працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору. В пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист прав приватної власності»: роз'яснено судам, що «положення статей 17, 18 Закону "Про власність" ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991 року не втратили право на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше 3-х років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору ( в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній частці працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили право на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося. г) згідно зі ст.4 Постанови Верховної Ради України "Про введення в дію Закону "Про власність" ( 885-12 ) загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 1 липня 1990 року. При спадкуванні після смерті останнього члена колгоспного двору, що мала місце до цієї дати, частка в майні двору, належна особі, яка вибула з членів двору, але не втратила на неї права на час смерті останнього члена двору, не входить до спадкового майна. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Розгляд позову про право на майно колишнього колгоспного двору не залежить від вирішення питань землекористування. Головою колгоспного двору - житлового будинку під [ADDRESS] був [PERSON], [INFO]., - підтверджено Свідоцтвом № [NUMBER] виконавчого комітету Колочавської селищної ради народних депутатів Закарпатської області від 25.09.1978 р. (а.с.24). Судом встановлено, що в період з 1978 року по 15.04.1991 року у спірному дворогосподарстві разом з [PERSON] постійно проживала його дружина [PERSON] (підтверджено поясненнями наданими в судовому засіданні третьою особою [PERSON], письмовими поясненнями [PERSON],[INFO],- син [PERSON] та [PERSON] (а.с.30) та не заперечено відповідачем) і відповідно до приписів ст.ст.120, 123, 126 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) цим особам як членам колгоспного двору належало по 1/2 частині дворогосподарства в [ADDRESS]. У відповідності до вимог Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК (435-15), якщо спадщина відкрилася не раніше 01.01.2004 року, у разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК УРСР (1540-06), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. [PERSON], [INFO]., голова колгоспного двору - спірного дворгосподарства, помер [INFO].. Померлий [PERSON] заповітного розпорядження не залишив, спадкова справа за майном померлого не відкривалася, що встановлено державним нотаріусом Міжгірської держнотконтори Олексик Л.В. (а.с.33). Отже, спадщина за майном померлого [PERSON] відкрилася до 01.01.2004 року. Згідно вимог ст.ст. 525, 527, 529, 549 ЦК УРСР спадщину за померлим [PERSON] прийняла його дружина [PERSON], як спадкоємка першої черги за законом. За таких обставин [PERSON] (спадкодавцю), після смерті [PERSON], житловий будинок в [ADDRESS], належав в цілій частці. Згідно довідки виданої виконкомом Колочавської с/ради народних депутатів виданої гр. [PERSON],[INFO]., жит. [ADDRESS], 18.03.1996 р. за вих № 949 (а.с.20) та відомостей з погосподарської книги с.Колочава Міжгірського району (а.с. 60), [PERSON] проживала одна та користувалася земельною ділянкою в розмірі 0,50 га землі. Також з довідок Колочавської с/ради від 03.02.2016 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] дійсно працювали в колгоспі "Радянське Закарпаття" та були членами колгоспу. [PERSON] померла [INFO] року. Відносини спадкування після смерті [PERSON] регулюються правилами ЦК України (435-15). Згідно вимог статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України та п.10 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Судом встановлено, що до складу спадщини за [PERSON] входить: житловий будинок в [ADDRESS]; право користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га в с.Колочава Міжгірського району, що входила до складу колгоспного двору; земельна частка (пай) розміром 0,45 га в умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. За життя померла [PERSON] залишила заповіт, яким розпорядилася після її смерті все майно, що буде належати їй на час смерті, де б воно не було і з чого б воно не складалося, окрім земельної ділянки площею 0,45 га належної їй згідно сертифікату на право на земельну частку пай, передати своєму внуку [PERSON], [INFO]., свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане 03.03.1991 р., мешк. [ADDRESS]. Земельну частку (пай) розміром 0,45 га в умовних кадастрових гектарів, посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] виданого [PERSON] як члену КСГП "Колочава", остання заповіла своєму сину [PERSON], [INFO].. Даний заповіт не змінений та не скасований, що вбачається з постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Згідно довідки Колочавської с/ради від 25.01.2016 року померла [PERSON], [INFO]., була постійною мешканкою [ADDRESS], і разом з нею на день її смерті постійно ніхто не проживав та не був зареєстрований (а.с.21). Спадкоємців на обов'язкову частку в майні померлої [PERSON] немає. Позивач [PERSON] прийняв спадщину по заповіту [PERSON] відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України та надав, відповідно до вимог ст. 1272 ч.2 ЦК України, письмову згоду на прийняття спадщини іншому спадкоємцю за заповітом [PERSON], який також подав заяву до Міжгірської держнотконтори про прийняття спадщини за майном померлої [INFO] р. баби [PERSON] За встановлених правовідносин [PERSON] , вважається таким, що прийняв спадщину по заповіту за померлою [PERSON] і має право на спадкове майно [PERSON], а саме на житловий будинок в [ADDRESS] та на право користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га в с.Колочава Міжгірського району, що входила до складу колгоспного двору. Державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Олексик Л.В., згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 01.02.2016 р., відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] на спірний ж/будинок, позаяк, в заповіті [PERSON] допущена помилка у визначенні родинного зв'язку між спадкодавкою та спадкоємцем та у зв'язку з відсутністю (на час винесення постанови нотаріусом) інформації про членів колгоспного двору і даних про те, хто фактично прийняв спадщину за майном померлого [INFO]. [PERSON], дружина якого померла [INFO] р. [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право користування на земельну ділянку площею 0,50 га , якою за життя користувалася [PERSON], видати позивачу також неможливо, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на це майно. Дані обставини послужили підставою позивачу для звернення до суду з цією заявою. Факт родинних відносин між фізичними особами (п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника - право на спадщину. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. З Свідоцтва про народження [PERSON], [INFO]., серії [NUMBER] (а.с.18) , паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого на ім'я [PERSON], [INFO]., уродженця с.Колочава, місце реєстрації проживання якого є - [ADDRESS], пояснень [PERSON], вбачається, що спадкоємцем за заповітом від 24.11.2006 р., складеним [PERSON], який посвідчено секретарем виконкому Колочавської сільської ради [PERSON] 24.11.2006 р., за реєстровим № 26, є одна і та ж особа [PERSON], [INFO]., уродж. с.Колочава Міжгірського району, Закарпатської області, який є правнуком померлої [PERSON]. Отже, встановлене вище дає підстави суду визнати за позивачем [PERSON], відповідно до вимог ст.ст. 16, 392, 1223, 1225, 1233, 1268 ч.4 ЦК України, право власності на житловий будинок і господарські споруди в [ADDRESS] та право на користування земельною ділянкою в розмірі 0,50 га, що входила до складу колгоспного двору розташованого в [ADDRESS]. Суд відмовляє позивачу у задоволенні позовної вимоги про визнання його єдиним спадкоємцем, який належним чином прийняв спадщину за [PERSON], яка померла [INFO] року, оскільки відповідно до вимог ст. 1272 ч.2 , ст.1269 ЦК України [PERSON] також прийняв спадщину за майном померлої [INFO] р. баби [PERSON]. Письмова заява згода для прийняття спащини [PERSON] була надана саме спадкоємцем [PERSON]. В судовому засіданні [PERSON] заявив , що також бажає оформити спадщину по заповіту [PERSON] у встановленому законом порядку. Отже, в разі прийняття судом рішення про задоволення цієї позовної вимоги, будуть порушені права на інтереси іншого спадкоємця по заповіту [PERSON], який не є відповідачем по справі за цим позовом [PERSON]. Окрім цього, підстав для застосування вимог ст. 1224 ЦК України суд немає. Судових витрат до стягнення чи повернення не має, бо такі оплачені позивачем в повному обсязі.

Outcome: partial