Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-02 00:00:00

04.02.2015 року представник позивача [PERSON],громадянки Росії, її син [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача Чечельницької селищної ради про визначення судом додаткового строку для відчуження земельної ділянки площею 1.5129 гектари та площею 3.6695 гектари, мотивуючи позов тим,що його мама отримала у спадщину від своєї мами дві земельних ділянки сільськогосподарського призначення, але як іноземна громадянка, не відчужила їх протягом одного року,оскільки при реєстрації права власності на вказані земельні ділянки державна реєстраційна служба у 2013 році не видала їй свідоцтво про право власності на ці земельні ділянки,а лише 03.02.2015 року їй видали два свідоцтва про право власності на вказані земельні ділянки. За ініціативою суду у якості співвідповідача у справу було залучено Чечельницьку районну державну адміністрацію . У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав повністю і пояснив, що його мама,яка являється громадянкою Росії, отримала дві земельних ділянки для ведення сільськогосподарського виробництва,які знаходяться на території Чечельницької селищної ради, у спадщину після своєї мами. На даний час позивачка вирішила відчужити земельну ділянку,але нотаріус пояснив,що вона це могла зробити протягом одного року.Але позивачка про це не знала,проживає в Росії у місті Воронеж і боїться їхати в Україну у зв"язку з військовими діями.Просить задоволити позов. Представник відповідача Чечельницької селищної ради Костенко Ю. О. у судовому засіданні не заперечив проти задоволення позову. Представник позивача Чечельницької райдержадміністрації Никитюк Н. Т. у судове засідання не з"явилася,направила до суду заяву,в якій не заперечує проти задоволення позову. Вислухавши сторони,вивчивши матеріали справи,суд вважає,що позов підлягає до задоволення повністю по слідуючим підставам. Як вбачається з показів представника позивача у суді та зі свідоцтв про право власності (а.с.5-6), виданих реєстраційною службою Чечельницького районного управління юстиції Вінницької області 03.02.2015 року [PERSON],яка являється громадянкою Російської Федерації, належить право власності на земельну ділянку розміром 1.5129 га,кадастровий номер якої 0525055100:03:000:0223, та земельної ділянки розміром 3.6695 га,кадастровий номер якої 0525055100:03:000:0224,які розташовані в селищі Чечельник Вінницької області. З витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7 ,17)вбачається,що вказані земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва зареєстровані в цьому реєстрі 02.03.2013 року. Відповідно до вимог ст.125 Земельного Кодексу України право власності у [PERSON] на вказані земельні ділянки виникло з моменту державної реєстраці цих прав,тобто з 02.03.2013 року. З цих же витягів вбачається,що підставою виникнення права власності на вказані земельні ділянки у [PERSON] являється свідоцтво про право на спадщину ,видане Чечельницькою державною нотаріальною конторою 14.12.2011 року. Відповідно до ч.4 ст.81 Земельного Кодексу України землі сільськогосподарського призначення,прийняті у спадщину іноземними громадянами, протягом року підлягають відчуженню. Як вбачається з показів сторін позивачка протягом року не відчужила належні її земельні ділянки. Проте, на даний час недостатнє законодавче врегулювання даного питання. Відповідно до п.д) ч.1 ст.143 Земельного Кодексу України примусове припинення прав на земельну ділянку здійснюється у судовому порядку у разі невідчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом, але порядок примусового припинення права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення законодавчо також не врегульований, а тому суд вважає за можливе задовольнити позов .

Outcome: approved