overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 03 листопада 2017 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у звязку з навчанням задоволені. \~\~\~\~ При ухваленні рішення суд не вирішив питання про судові витрати та не зазначив, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. На підставі п.4 ч.1\~ст.220 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Сторони в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином причини неявки суду не повідомили. \~\~\~ Відповідно до ч.3\~ст.220 ЦПК України, присутність сторін при розгляді питання про ухвалення додаткового рішення не є обовязковою. Як вбачається з матеріалів справи, при поданні позову позивачем судовий збір не сплачувався у зв"язку з пільгою, встановленою п.3 ч.1\~ст.5 Закону України "Про судовий збір". Таким чином, на підставі ч.3\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача належить стягнути судовий збір у розмірі 640 грн.\~\~\~\~ В рішенні суду від 03.11.2017 року не було зазначено, що рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. \~\~\~\~ \~\~\~\~ Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-02 00:00:00

Рішенням Трускавецького міського суду Львівської області від 27.11.2017 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до обслуговуючого кооперативу "Житлово-будівельний кооператив "Гарант", [PERSON], управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області, третя особа - [PERSON] про виключення майна з опису та арешту. Дане рішення не набрало законної сили, оскільки позивачкою [PERSON] було подано апеляційну скаргу та справу скеровано з апеляційною скаргою для розгляду до апеляційного суду Львівської області. Ухвалою судді судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області\~ Савуляк Р.В. від 07.02.2018 року справу повернуто до Трускавецького міського суду Львівської області, для вирішеня питання про ухваленя додаткового судового рішення з приводу невирішення позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на однокімнатну квартиру № 10, загальною площею 44,6 кв.м. на третьому поверсі будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Шевченка, 2-А. Згідно ч. ч. 1, 4 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Сторони в судове засідання не викликалися за відсутності необхідності, відповідно до п. 4 ст. 270 ЦПК України. Відповідно до ч. ст. 247 ЦПК України, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Що стосується позовної вимоги про визнання за позивачкою права власності на однокімнатну квартиру № 10, загальною площею 44,6 кв.м. на третьому поверсі будинку, що знаходиться за адресою: Львівська область, м. Трускавець, вул. Шевченка, 2-А сторони подавали докази та давали пояснення в судовому засіданні. Правове обгрунтування стосовно відмови з задоволенні даної позовної вимоги викладено в мотивувальній частині рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 27.11.2017 року. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2016 року задоволено позов [PERSON] до ПАТ КБ "Приват Банк" , про захист прав споживачів , визнання дій протиправними та зобов"язання вчинити дії. ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 15.11.2016 року. При вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження встановлено, що при ухваленні судового рішення від 15.11.2016 року, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат, згідно ст. 88 ЦПК України. Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області справу знято з апеляційного розгляду та направлено до суду першої інстанції для винесення додаткового судового рішення. В судове засідання сторони не з»явились, про причини неявки суд не повідомили, тому суд вважає, що питання про винесення додаткового рішення можна розглянути на підставі наявних в матеріалах доказах. У відповідності до ч.1 ст.220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторона подали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання у судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов»язковою. Дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід постановити додаткове рішення по справі щодо стягнення із ПАТ КБ Приватбанк судового збору в розмірі 551,21 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-09 00:00:00

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 20.02.2015 року частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення пені за несвоєчасну виплату аліментів Однак при ухваленні даного рішення суд частково вирішив питання стосовно стягнення з відповідача [PERSON] судового збору та стягнув з останнього судовий збір в розмірі 204,52 грн. Але відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору 1 відсоток ціни позову, але не менше 02, розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Тому оскільки з відповідача [PERSON] стягнуто пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 42 342, 39 гривні, то судовий збір повинен був бути сплачений в розмірі 1 відсотку від даної суми, а саме в розмірі 423, 42 грн. Відповідно до ч.1 ст.79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи, що з відповідача [PERSON] стягнуто судовий збір в розмірі 204,52 грн. та віднявши цю суму від загальної 423, 42 грн. отримуємо різницю в розмірі 218,9 грн. Відповідно до п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилася, в позовній заяві прохала розглянути справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] не з"явилася, подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, з невідомих суду причин, хоча належним чином був повідомлений про місце, дату та час розгляду справи. Відповідно до ч.3 ст.220 ЦПК України, суд, ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-30 00:00:00

Рішенням Чигиринського районного суду від 15 жовтня 2009 року задоволено позовні вимоги [PERSON], де визнано за нею право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS], який належав померлому [INFO] [PERSON], в порядку спадкування за заповітом. Посилаючись на те, що в ухваленому рішенні суду, а саме в його резолютивній частині, не не вказано перелік будівель і споруд згідно технічного паспорту, тому заявник звернулася до суду із вказаною заявою і просить її задовольнити, оскільки винесення додаткового рішення надасть їй можливість зареєструвати своє право власності на вказаний будинок. В судове засідання сторони не з"явилися. Суд, вивчивши матеріали заяви, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Ст. 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. В резолютивній частині судового рішення зазначено "Визнати право власності на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS], і який належав [PERSON], за [PERSON], в порядку спадкування за заповітом". Але поскільки в рішенні суду не вказано перелік будівель і споруд згідно технічного паспорту, і це перешкоджає виконанню судового рішення, тому, суд вважає необхідним винести додаткове рішення по справі для можливості [PERSON] зареєструвати своє право власності на вказаний будинок. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне заяву [PERSON] задовольнити та винести додаткове рішення по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Рішенням Чорнобаївського районного суду від 18 липня 2017 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Силікат-1" задоволено. Разом з тим, у вказаному рішенні судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не з"явились, про день, місце та час проведення судового засідання повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що по даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат з наступих підстав. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки, рішенням суду позов задоволено, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1600 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

Рішенням Чорнобаївського районного суду від 23 лютого 2017 року позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Силікат-1" задоволено. Разом з тим, у вказаному рішенні судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Сторони в судове засідання не з"явились, про день, місце та час проведення судового засідання повідомлялись, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що по даній справі необхідно ухвалити додаткове рішення щодо розподілу судових витрат з наступих підстав. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки, рішенням суду позов задоволено, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1378 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 10.11.2016 року задоволено позов [PERSON] та визнано недійсним договір доручення №50150/1403/14 від 07.02.2014 року, укладений між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» (01032, м. Київ, булв. Шевченка, 37/122 ЄДРПОУ 23510137, Філія Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в м. Львові, м. Львів, пр. Чорновола, 67-Б.). Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" в користь [PERSON] судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Рішення не набрало законної сили. При ухваленні вищевказаного рішення судом не вирішено питання про судові витрати. У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, а також не вирішено питання про судові витрати. Статтею 79 ЦПК передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. З квитанції №41 від 24.10.2016р. за надану правову допомогу вбачається, що позивачу [PERSON] надано правову допомогу вартістю 500 грн. Сторони в судове засіданні не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце розгляду справи, оскільки їх присутність не є обовязковою, суд вважає за можливе ухвалити додаткове рішення у їх відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що по справі слід постановити додаткове рішення стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Світловодська центральна районна лікарня звернулась до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворого на туберкульоз [PERSON] , [INFO], який ухиляється від лікування. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є хворим на заразну форму туберкульозу. Відповідно до положень Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" відноситься до групи соціально небезпечних, а тому підлягає обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів з обов'язковим лікуванням, проте ухиляється від госпіталізації та лікування, в зв'язку з чим порушується питання про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. У судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги і пояснила, що несвоєчасне вжиття заходів щодо лікування хворого на туберкульоз надалі сприятиме значному погіршенню фізичного стану самого хворого, а також його знаходження поза межами протитуберкульозного закладу і можливість мати контакт з оточуючими утворюватиме загрозу розповсюдження хвороби серед населення. На підставі ст. 285 ЦПК України справа розглядалася у відсутності хворого на туберкульоз [PERSON], оскільки він становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини. У відповідності до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. В судовому засіданні доведено, що [PERSON] страждає відкритою формою туберкульозу легенів. Згідно з висновком лікувально-консультативної комісії № 1/123 від 04 лютого 2014 року, [PERSON] становить епідемічну загрозу оточуючим, від госпіталізації та лікування в добровільному порядку відмовляється. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що [PERSON], який хворіє на активну форму туберкульозу та ухиляється від добровільного лікування від цієї хвороби, підлягає госпіталізації в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу терміном на три місяці, як це передбачено Законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-09 00:00:00

Світловодська центральна районна лікарня звернулась до суду з заявою про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу хворої на туберкульоз [PERSON], [INFO], яка ухиляється від лікування. В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є хворою на заразну форму туберкульозу. Відповідно до положень Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз" відноситься до групи соціально небезпечних, а тому підлягає обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів з обов'язковим лікуванням, проте ухиляється від госпіталізації та лікування, в зв'язку з чим порушується питання про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. У судовому засіданні представник заявника підтримала заявлені вимоги.. На підставі ст. 285 ЦПК України справа розглядалась у відсутності хворої на туберкульоз [PERSON] оскільки вона становить загрозу розповсюдженю хвороби. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини. У відповідності до вимог ч. 1, ч. 3 ст. 11 Закону України "Про протидію захворюванню на туберкульоз», у разі, якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Примусова госпіталізація осіб, стосовно яких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. В судовому засіданні доведено, що [PERSON] страждає відкритою формою туберкульозу. Згідно з висновком лікувально-консультативної комісії від 03 вересня 2014 року, [PERSON] становить епідемічну загрозу оточуючим, від госпіталізації та лікування в добровільному порядку відмовляється. Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що [PERSON], яка хворіє на активну форму туберкульозу та ухиляється від добровільного лікування від цієї хвороби, підлягає госпіталізації в примусовому порядку до протитуберкульозного закладу терміном на три місяці, як це передбачено Законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 16 березня 2013 перебуває у шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO]. Відповідач жодної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Матеріальне становище позивачки є вкрай незадовільним, вона на даний час ніде не працює, оскільки здійснює догляд за малолітньою дитиною, тому просить суд винести рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти у твердій грошовій сумі на своє утримання - в розмірі по 500 грн. щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку та на утримання сина [PERSON] - 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивачка не з"явилась, однак направила до суду заяву в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному об"ємі та просить справу слухати у її відсутності. Відповідач у судове засідання не з"явився, однак направив до суду заяву в якій вказав, що позовні вимоги визнає частково та згоден сплачувати аліменти на утримання позивачки в розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення їхнім сином трьох років та на утримання дитини - 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази вважає, що позову слід задоволити частково виходячи з наступного. Копією свідоцтв про одруження (а.с.3) та про народження (а.с.6) підтверджено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утримання, умови проживання задовільні, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов позивачки від 25 липня 2014 року (а.с. 7). Судом встановлено, що відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці, оскільки є працездатним та може працювати. За змістом ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьохрічного віку, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки дитині сторін ще не виповнилося 3 роки, а відповідач може надавати матеріальну допомогу позивачці, то з відповідача слід стягнути аліменти на утримання дружини. Відповідач позовні вимоги визнав частково, а позивачка не наддала доказів того, що його доходи дозволяють йому сплачувати аліменти у розмірі заявлені у позовних вимогах, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини та позивачки у розмірі 1500 грн. щомісяячно та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти на утримання позивачки та сина у меншому розмірі. Судові витрати у справі у виді судового збору відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути у доход держав з відповідача. На підставі ст.ст. 84,180-184 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

Сторони вступили в зареєстрований шлюб 10 грудня 2005 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: дочку - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Мотивуючи тим, що спільне життя у них з відповідачкою не склалося через її небажання спільно проживати, у зв"язку з чим сімейні стосунки між ними припинено, позивач просить шлюб між ним та відповідачкою розірвати. У судове засідання позивач не з"явився, надавши заяву про підтримку позовних вимог та розгляд справи без його участі. Відповідачка у судове засідання не з"явилась та не повідомила причини неявки, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 грудня 2005 року (а.с.4). Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), які перебувають на утриманні позивача. На даний час подружжя разом не проживає, наміру зберігати подружні відносини не має. Зважаючи на взаємні відносини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін та їх малолітніх дітей, тому вказані обставини відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу. На підставі ст. 110,112 СК України,

Outcome: approved