Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

10 грудня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Івотської сільської ради Шосткинського району Сумської області, в якій просить суд встановити факт належності [PERSON] , яка померла [INFO] , на праві власності житлового будинку [ADDRESS] , визнати за позивачем в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на вказане майно.\~ В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття позивачем в порядку спадкування за заповітом права власності на це майно та неможливість оформлення ним своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позивач, будучи належним чином повідомленим, в підготовче судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач, також належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, надіславши заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. [INFO] року померла [PERSON] /а.с. 8/. За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS] . Проте [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючі документи та зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із довідки № 159, виданої 01.06.2018р. виконавчим комітетом Івотської сільської ради Шосткинського району Сумської області вбачається, що за записами погосподарської книги Івотської сільської ради житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , належав [PERSON] (номер погосподарського обліку № 01-0012-1) /а.с. 13/. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями та спорудами на праві власності [PERSON] , померлій 16.04.2017р., підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] заповідала все своє майно [PERSON] (позивачу), а також [PERSON] та [PERSON] , останній від своєї частки у спадковому майні відмовились. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. З відповіді нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори на запит суду /а.с. 42-44/ вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа № 352 за 2017 рік. Спадкоємцем за заповітом після смерті останньої є [PERSON] - позивач, який спадщину прийняв, звернувшись до нотаріуса з відповідною заявою та на його імя були видані свідоцтва про право на спадщину у вигляді земельних ділянок (паїв), а також на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS] . Інші спадкоємці за заповітом - [PERSON] та [PERSON] надали заяви про відмову від спадщини. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON] , який в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняв спадщину. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, будучи спадкоємцем померлої [PERSON] за заповітом, звернувся до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на своє ім`я на спірний житловий будинок, але відсутність правовстановлюючих документів на зазначений будинок позбавило його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім`я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання ним свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав інших осіб, а відтак у суду є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved