Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

08 серпня 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (номер свідоцтва: 6685) та Приватний виконавець Вольф Тетяна Леонідівна (номер посвідчення:0122), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якій просив суд визнати виконавчий напис №3816 таким, що не підлягає виконанню, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Наталією Станіславівною від 10.05.2018 року, щодо стягнення заборгованості користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», з позивача [PERSON] яка проживає за адресою: [ADDRESS] В обґрунтування позову позивач посилався на те, що 25.06.2018 року на адресу роботодавця [PERSON] Товариства з обмеженою відповідальністю «Українські інженерні рішення» (ЄДРПОУ: 400718110) надійшла Постанова приватного виконавця Вольф Т.Л. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ВП №56586910 від 15.06.2018 року. Підставою винесення приватним виконавцем Вольф Т.Л. вищевказаної Постанови став виконавчий напис приватного нотаріуса КМНО Хари Наталії Станіславівни (номер свідоцтва 6685) №3816 виданий 10.05.2018 року. Як вбачається з Постанови, стягувачем виступає Публічне акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (код ЄДРПОУ: 14282829)(адреса: м. Київ, вул. Андріївська, 4), боржником [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER])(адреса: [ADDRESS] «а»). Предметом стягнення є заборгованість [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк» у розмірі 29194,07 гривень. Постановою приватний виконавець Вольф Т.Л. зобов'язав роботодавця Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські інженерні рішення» (ЄДРПОУ: 400718110) здійснювати відрахування із доходів боржника у розмірі 20 відсотків, а саме: Витрати на проведення виконавчих дій у розмірі 350 грн. Суму боргу перерахувати на користь стягувача у розмірі: 29 149,07 грн. Основну винагороду приватного виконавця у розмірі 2919,41 грн. Позивач зазначає, що з метою з'ясування причин та підстав виникнення заборгованості він звернувся в телефонному режимі на гарячу лінію ПАТ «Перший український міжнародний банк». В телефонній розмові працівники ПАТ «Перший український міжнародний банк» повідомили, що заборгованість виникла в наслідок невиплачених [PERSON] в строк коштів відповідно до умов Кредитного договору укладеного з АТ «Банк ренесанс капітал». Також як зазначає позивач йому було повідомлено, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» є правонаступником АТ «Банк ренесанс капітал». Позивач зазначає, що приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. виконавчий напис №3816 виданий 10.05.2018 року вчинено з порушенням норм Закону України Про нотаріат та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв'язку з чим є підстави для визнання його таким, що не підлягає виконанню виходячи з наступного. Вказані вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого напису не могли бути дотримані нотаріусом при вчиненні спірного виконавчого напису, оскільки, стягнення заборгованості проводиться відповідно до умов Кредитного договору (відповідно до інформації наданої представниками банку в телефонній розмові), однак, кредитний договір між АТ «Банк ренесанс капітал» та [PERSON] не укладався. Так у грудні 2011 року [PERSON] була подана заява до АТ «Банк ренесанс капітал» про отримання кредитної картки, більш точно, позивач не пам'ятає, у звязку з ненаданням йому екземпляру цієї заяви. Отже, на думку позивача приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. не міг дотриматися ст. 87 Закону України Про нотаріат та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, при вчиненні спірного виконавчого напису, у зв'язку з неукладенням між АТ «Банк ренесанс капітал» та [PERSON] кредитного договору та неподанням АТ «Банк ренесанс капітал» оригіналу кредитного договору. Проте, приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. при вчиненні спірного виконавчого напису не перевірено безспірність заборгованості та не встановлено, який строк минув з дня виникнення права вимоги. Як вбачається зі Постанови приватного виконавця Вольф Т.Л., станом на 10.05.2018 року, заборгованість складає 29194,07 грн. Приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С. не встановлено та не враховано який строк минув з дня виникнення права вимоги. Позивач стверджує, що відповідно до заяви про видачу картки з кредитним лімітом від грудня 2011 року кінцевий строк повернення заборгованості за кредитом відповідав строку дії картки, а строк дії картки був визначений 2 чи 3 роки, тобто приблизно до грудня 2014 року. До приватного нотаріуса з заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ «Перший український міжнародний банк» звернувся 10.05.2018 року, отже із пропуском строку позовної давності. Таким чином, на думку позивача, на час вчинення виконавчого напису приватним нотаріусом КМНО Хара Н.С., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший український міжнародний банк», грошових коштів в сумі 29194,07 грн., у розпорядженні нотаріуса не було всіх необхідних документів, які підтверджують безспірність заборгованості, на час звернення стягнення сплив строк звернення до нотаріуса та строк позовної давності, тобто спірний виконавчий напис вчинено з порушенням норм Закону України Про нотаріат та Постанови Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у зв'язку з чим підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Позивач звертає увагу на те, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» не було направлено йому жодних листів з вимогою про усунення порушення стосовно зобов'язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобовязань, у зв'язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ «Перший український міжнародний банк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. У судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання повідомлена належним чином. Відповідачу надіслана судова повістка за місцем реєстрації, рекомендованим поштовим відправленням про час та місце розгляду справи. Повідомлення повернуто за закінченням термінів зберігання. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК відповідач належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Крім цього, згідно з ч.11 ст. 128 ЦПК України виклик відповідача до суду був здійснений через оголошення на офіційному вебпорталі судової влади України (через веб - сайт Галицького районного суду м.Львова). Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна (номер свідоцтва: 6685) у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не надав відзив на позовну заяву, а також клопотань про розгляд справи. Третя особа приватний виконавець Вольф Тетяна\~Леонідівна (номер посвідчення:0122) не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду не надав відзив на позовну заяву, а також клопотань про розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що 10 травня 2018 року приватним нотаріусом КМНО Харою Наталією Станіславівною (номер свідоцтва 6685), за реєстровим № 3816, було вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER])(адреса: [ADDRESS] «а») грошові кошти у сумі 29194,07 гривень на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк». На підставі вищевказаного виконавчого напису приватним виконавцем Вольф Тетяна\~Леонідівна (номер посвідчення:0122) 15.06.2018 року відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 3816 від 10 травня 2018 року про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 29 149,07 грн., витрат на проведення виконавчих дій у розмірі 350 грн. а також основної винагороди приватного виконавця у розмірі 2919,41 грн. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. При цьому ст. 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як зазначає позивач, нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 10.05.2018 року не отримував від відповідача та позивача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення; виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Відповідач же - ПАТ «Перший український міжнародний банк» не спростував зазначені позивачем обставини. Крім того, в п. 2.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Отже, суд має встановити, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Такого правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №6-158цс15 від 20 травня 2015 року. Також, правового висновку дійшов Верховний Суд України у справі №310/9293/15-ц від 23 січня 2018 року, що умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу та його розміру. Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження того, що ПАТ «Перший український міжнародний банк» було направлено позивачу лист з вимогою про усунення порушення стосовно зобов'язання із зазначенням у листі вимоги стислого змісту порушених зобов'язань, також відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що вказаний лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримувала, у зв'язку з чим остання була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги ПАТ «Перший український міжнародний банк», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред'явленої до стягнення. Згідно п. 10 узагальнення "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" винесеного Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року роз'яснено, що судам слід мати на увазі, що вчиняючи виконавчий напис нотаріус не розглядає спір про право. Виконавчий напис вчиняється виключно за документально оформленими вимогами, які викладені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів тільки за наявності всіх умов, передбачених Законом № 3425-XII. Безспірність вимог визначається не нотаріусом або стягувачем, а відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Нотаріус лише перевіряє безспірність заборгованості по наданим документам. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, у свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. Також нотаріус не з'ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність наявності боргу перед кредитором та відсутність спору щодо розміру боргового зобов'язання (аналогічна правова позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду №310/9293/15ц від 23.01.2018) Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових , сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин, враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно дост. 141 ЦПК України.

Outcome: approved