Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-16 00:00:00

У березні 2019 року представник Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу в розмірі 553,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач знаходиться на обліку в Управлінні (Святошинський район) та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-ІV. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» відповідно до якої створено нову юридичну особу - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві 27.04.2018 припинено за рішенням засновників, правонаступником Управління є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 24098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16). Так, після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства, було встановлено вірний розмір пенсії та розраховано суму пенсії, виплачену відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до довідки Управління про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 23.01.2019р. № 3 виплачена відповідачу понад розмір сума пенсії склала 553,00 грн. за період з 01.10.2017р. по 30.04.2018р. Управлінням з метою досудового врегулювання спору було направлено лист відповідачу від 06.12.2018 року № 127198/04, яким було запропоновано сплатити суму боргу в добровільному порядку, проте даний лист було відповідачем проігноровано та кошти не повернуто. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.04.2018 р. провадження у справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвади суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направленя судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідача. У відповідності до вимог ст. 278 ЦПК України відповідачу були напралені всі матеріали позову з відповідними додатками до нього та запропоновано надати суду у п"ятнадцятиденний сторк з дня вручення ували суду про відкриття провадження у справі відзив, чого зроюлено ним так і не було. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити рішення, зважаючи на належне повідомлення відповідача у справі про розгляд такої, згідно вимог ст. 128, 131 ЦПК України ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 29.03.2017 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №203 «Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві» відповідно до якої створено нову юридичну особу - Головне управління пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 42098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві 27.04.2018 припинено за рішенням засновників, правонаступником Управління є Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (код ЄДРПОУ 24098368, адреса: м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16). З"ясовано і те, що відповідач знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, який отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Позивач в позовній заяві зазначає, що після приведення матеріалів пенсійної справи відповідача у відповідність до норм чинного законодавства, а саме: застосування відрахування ПДФО, як працюючому пенсіонеру, було розраховано суму пенсії, виплачено відповідачу понад розмір, визначений законодавством. Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про розмір призначеної та фактично отриманої пенсії від 23.01.2019р. № 3 виплачена відповідачу [PERSON] понад розмір сума пенсії склала 553,00 грн. за період з 01.10.2017 р. по 30.04.2018 р. Відповідно до п. 4 Постанови правління Пенсійного фонду України від 25.11.2014 року № 25-3 «Про затвердження Порядку повернення сум пенсій, виплачених надміру, та списання сум переплати, що є безнадійними до стягнення», яким передбачено, що суми пенсії, виплачені надміру внаслідок рахункової помилки, або у випадку відмови пенсіонера від добровільного повернення виплачених сум стягуються в судовому порядку. Пунктом 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» передбачено, що, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та, враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення», встановлено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії. Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, регулюється Порядком відшкодування коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання сум переплат пенсій та грошової допомоги, що є безнадійними до стягнення, затвердженим Постановою правління Пенсійного фонду України від 21 березня 2003 року № 6-4. Згідно п. 3 цього Порядку, повернення коштів проводиться відповідно до ст. 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у випадках виявлення подання громадянами недостовірних відомостей про заробітну плату чи інший дохід, стаж роботи, несвоєчасного подання відомостей про зміну у складі сім`ї тощо. За змістом ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, відповідно до якої не підлягає поверненню безпідставно набуті:1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача;2) інше майно, якщо це встановлено законом. за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають. При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються. Зазначене узгоджується з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду України від 22.01.2014 року (справа № 6-151цс13) та від 02.07.2014 року (справа № 6-91цс14). Позивачем надано докази на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв`язку з рахунковою помилкою, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку наданим доказам, беручи до уваги, що в матеріалах справи наявні докази на підтвердження того, що переплата пенсії відбувалася у зв`язку з рахунковою помилкою, у зв`язку з чим суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved