Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

12 квітня 2019 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом про усунення перешкод в користуванні будинком [ADDRESS] . На обґрунтування позову зазначив, що він та відповідач є рідними братом та сестрою. Спірний будинок належав їм та їх матері, [PERSON] , яка померла у 2002 році. Після смерті матері вони з сестрою фактично прийняли спадщину, але не отримували свідоцтво про спадщину. В 2019 році позивач розлучився, і не має іншого житла, а тому бажає проживати в успадкованому будинку. Але відповідач перешкоджає йому в користуванні житловим будинком, і при спробі зайти в будинок здійснює скандали та сварки, не дає ключів від вхідних дверей. Позивач вимушений мешкати у літній кухні, яка не придатна для проживання, використовувалась, як сарай. Органи поліції на його чисельні звернення не реагують, мотивуючи це тим, що між ним та сестрою існують виключно цивільно-правові відносини. Просить суд зобов`язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у користуванні будинком [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Лещенко С.В., який діє на підставі ордеру серії ДН №074524 від 11.04.2019 року, позов підтримали повністю, наполягали на його задоволенні. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Овчаренко О.О., який діє на підставі ордеру ДН №070044 від 04.05.2019р., в судовому засіданні та у відзиві на позовну заяву позов не визнали, мотивуючи свої заперечення наступним. Спір між [PERSON] та [PERSON] стосовно того, що остання чинить позивачу нібито перешкоди в користуванні будинком [ADDRESS] не існує. Будь-яких доказів того, що [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] в користуванні будинком сторона позивач суду взагалі не надає. Спір між [PERSON] та відповідачем стосовно перешкод в користуванні будинком відсутній, позивач тривалий час, а саме з 2002 року, постійно проживав за іншою адресою, разом із дружиною та донькою, будь-якої участі в утримані будинку, забезпечені, оплаті за комунальні платежі, ремонті будинку після його часткового руйнування під час проведення АТО на території м. Слов`янська, не приймав, будь-яких відносин тривалий час з [PERSON] не підтримував взагалі. Саме [PERSON] самостійно та постійно з 2002 року користується, разом зі своєю родиною, будинком [ADDRESS] , який залишився після батьків. Будь-якої участі у утримані будинку, його поточному ремонті, оплаті комунальних платежів [PERSON] не приймає, навпаки уникає цього. Позивач не надав суду будь-які підтвердження свого права власності на будинок [ADDRESS] . Вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, суд в межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України) встановив наступне. У судовому засіданні встановлено, що право власності на житловий будинок [ADDRESS] , станом на 01.01.2013р. зареєстроване: - 1/6 частка - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою 01.12.1975р. р/№ 4040; дата реєстрації - 02.12.1975р.; номер запису 14318 в книзі 54, - 1/6 частка - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою 01.12.1975р. р/№4040; дата реєстрації - 02.12.1975р.; номер запису 14318 в книзі 54, - 4/6 частки - за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою 01.12.1975р. р/№ 4040; дата реєстрації - 02.12.1975р.; номер запису 14318 в книзі 54, та свідоцтва про право власності, виданого Другою Слов`янською державною нотаріальною конторою 01.12.1975р. р/№ 4041; дата реєстрації - 02.12.1975р.; номер запису 14318 в книзі 54, що підтверджується довідкою КП «БТІ» №1737-3/0.45/01 від 21.06.2019 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 23.09.2002 року, [PERSON] померла [INFO] . Спадкоємцями майна померлої є її діти, [PERSON] та [PERSON] , які 19.03.2003 року звернулись в Першу слов`янську державну нотаріальну контору зі спільною заявою про прийняття спадщини. До складу спадщини входить належна померлій частка житлового будинку [ADDRESS] . До цього часу спадщина не оформлена, що підтверджується довідкою б/н державного нотаріуса Макарова Н.І. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що співвласниками житлового будинку [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У сенсі ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає можливість дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Стаття 41 Конституції України та стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першим протоколом та протоколами N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплений принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України, об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до акту про фактичне проживання в домоволодінні від 15 травня 2019 року, який складений комісією на чолі з керівником мікрорайону «Словважмаш», за адресою: Донецька область, м. Слов`янськ, вул. Індустріальна, 47 з 2002 року, після смерті власниці будинку [PERSON] , по теперішній час постійно проживають [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] . Комісія зазначає, що [PERSON] , [INFO] та її син [PERSON] , [INFO] , проживаючи в будинку, самостійно обслуговують будинок - оплачують комунальні послуги, здійснюють поточний ремонт домоволодіння. Після пошкодження будинку в травні-червні 2014 року, під час проведення АТО на території м. Слов`янська, [PERSON] та її син [PERSON] за власні кошти відновлювали будинок, здійснили заміни віконні пакети, які були вибиті в результаті вибухів, частково замінили пошкоджену в результаті вибухів кровлю криши будинку. Комісія зазначає, що з 2001 року [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , за зазначеною адресою не проживав, будь якої участі в обслуговувані будинку, його ремонті, та оплати комунальних послуг не приймав. У кінці лютого 2019 року [PERSON] повернувся до будинку, зі сваркою намагався заселитися та з цього часу проживає в літній кухні домоволодіння [ADDRESS] . Комісія зазначає, що в будинок має один технологічний вихід-вхід, в будинку є дві прохідні кімнати (вітальня та зала) та дві житлові кімнати (почивальні) в яких на момент складання акту проживають: в одній [PERSON] в іншій [PERSON] . В будинку знаходяться особисті речі лише [PERSON] та [PERSON] , будь які речі [PERSON] в будинку відсутні. Таким чином, під час судового розгляду достовірно встановлено, що з лютого 2019 року [PERSON] проживає в літній кухні, яка розташована на території домоволодіння [ADDRESS] , доступу в будинок не має. Актом, зміст якого наведений судом вище, повністю спростовуються доводи відповідача про відсутність спору між [PERSON] та [PERSON] щодо користування спірним будинком. Оскільки, як зазначено в акту, особистих речей [PERSON] в будинку немає, він проживає у літній кухні. При цьому, звернувшись до суду з дійсним позовом, [PERSON] наполягав, що бажає користуватись саме будинком, а проживання у літній кухні є неможливим. З огляду на викладене, суд вважає, що право власника [PERSON] на користування належною йому часткою житлового будинку дійсно є порушеним і підлягає судовому захисту, шляхом зобов`язання [PERSON] не чинити йому перешкоди у користуванні будинком. Доводи [PERSON] про неможливість проживання [PERSON] у будинку, де всі непрохідні кімнати є зайняті, не заслуговують на увагу суду, оскільки, як встановлено під час судового розгляду, до цього часу частки співвласників не виділені в натурі, будинок має для проживання чотири кімнати, в той час, як співвласників будинків лише двоє. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційною розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 768 грн. 40 коп. судового збору, сплата якого має бути покладена на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved