Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

Представник позивача [PERSON] - Пороло М.М. , в інтересах позивача звернувся з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.11.2003 року між позивачем та відповідачем Фороською селищною радою м. Ялта Автономної Республіки Крим було зареєстровано шлюб, актовий запис № 16. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із погіршенням стосунків. Фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з грудня 2017 року, спільне господарство не ведеться, примирення, збереження шлюбу та спільне проживання неможливі. Подача спільної заяви про розірвання шлюбу до органів Реєстрації актів цивільного стану неможлива, так як відповідач відмовляється від цього. У підготовче судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу в підготовчому судовому засіданні. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через канцелярію суду подав відзив на позовну заяву, у якому просив розглянути справу у підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги про розірвання шлюбу просив задовольнити, а також просив звільнити його від сплати судового збору, залишивши судові витрати за позивачем, та зобов`язати позивача змінити прізвище на дівоче або інше. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що 15 листопада 2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб Фороською селищною радою м. Ялта Автономної Республіки Крим, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 15.11.2003 року, актовий запис № 16. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму про вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через погіршення сімейного життя. Подача спільної заяви про розірвання шлюбу до органів Реєстрації актів цивільного стану неможлива, так як відповідач заперечував проти цього. Тривалий час сторони проживають окремо. Наполягають на розірванні шлюбу, не бажають залишатись у шлюбних відносинах. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними не досягнуто. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ст.113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач у позовній заяві не виявила бажання про зміну прізвища на дошлюбне або будь-яке інше. Таким чином, клопотання відповідача про зобов`язання позивача змінити прізвище на дівоче або інше, зазначене у відзиві, суд не бере до уваги. Щодо клопотання відповідача, зазначеного у відзиві, про звільнення його від сплати судового збору, залишивши судові витрати за позивачем, суд вирішив наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з держаного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем [PERSON] сплачено при поданні позову до суду 768,40 грн. судового збору, що підтверджено квитанцією № 29639628 від 15.05.2019 року, відповідачем до початку розгляду справи по суті позов визнано повністю, а тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету. За наведених вище обставин, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 384,20 грн.

Outcome: approved