Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

26.03.2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Український промисловий банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №149-0061014/ФК-0. Відповідно до умов договору Банк надав Позичальникові кредитні кошти у розмірі 3000 грн. зі сплатою відсотків за користування з розрахунку 19,5% річних за весь час фактичного користування кредитом на строк до 26.03.2008 року до повного погашення кредиту. Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92, 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Постанови Правління НБУ № 369 "Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства", 02.07.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк" та АТ "Дельта Банк" було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанк", відповідно до п.3.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта банк замінює Укрпромбанк як кредитора ( стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.3.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельтабанку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв'язку з невиконанням боржником своїх договірних зобов'язань, ПАТ "Дельта Банк" просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 3091,27 грн. та судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Представник позивача до суду не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до судовго засідання заяву та просила застосувати строки позовної давності, в задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити без неї. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до наступного. Судовим розглядом справи встановлено: 26 березня 2008 року між ТОВ "Український промисловий банк" та відповідачем було укладено кредитний договір № 149-0061014/ФК-0, згідно з яким банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 3000 грн. з розрахунку 19,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк починаючи з 26.03.2008 року до 25.03.2010 року. Відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України, ст.ст. 92, 95 Закону України "Про банки та банківську діяльність", Постанови Правління НБУ №369 "Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства", 30.06.2010 року між ТОВ "Укрпромбанк"", АТ "Дельта Банк" та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ "Укрпромбанку" на користь АТ "Дельта Банку", за яким йому переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У зв'язку з неналежним виконанням зобов'язань за договором у відповідача виникла заборгованість, яка станом на 17.11.2014 року складає 3091,27 грн., з яких тіло кредиту- 1477,76 грн., заборгованість за відсотками-1613,51 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої особи (сторони) права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Згідно з п. 1.3 кредитного договору № 149-0061014/ФК-08 від 26.03.2008 року датою повернення кредиту є 25 березня 2010 року Умовами указаного кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менше 125 грн. по 20 число включно кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. З розрахунку, який надано до суду з матеріалами справи вбачається, що заборгованість [PERSON] прийнята на баланс позивача 02 липня 2010 року з сумою заборгованості 1843,21 грн., щомісячних платежів відповідач не проводив. Аналізуючи умови договору та зміст зазначених правових норм, слід дійти висновку, що за договором про надання банківських послуг, яким установлено не тільки щомісячні платежі погашення кредиту, а й кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг трирічного строку позовної давності (стаття 257 ЦК України) стосовно щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі - не після закінчення строку дії договору, а після закінчення кінцевого строку повного погашення кредиту (стаття 261 ЦК України). Кінцевий строк повного погашення кредиту було встановлено п. 1.3 кредитного договору, а саме до 25 березня 2010 року. ПАТ "Дельта Банк" звернулося із позовом до суду лише 02 лютого 2015 року, тобто за спливом строку позовної давності як чергових платежів, так і остаточної дати погашення кредиту. В ході судового розгляду позивач поважних причин пропуску строку звернення із позовом не навів та відповідних доказів не надав, а тому суд вважає, що при вирішенні даного спору, за наявності відповідної заяви відповідача, необхідно застосувати наслідки спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову, що відповідає положенням ст.267 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст.251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст.252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст.252 ЦК України). Таким чином, положення договору про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором (п.7.3 кредитного договору) не є встановленим сторонами строком виконання зобов'язань за договором, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України. На підставі ч.4 ст.267 ЦК України - сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи вказані обставини справи та приймаючи до уваги письмову заяві [PERSON], суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з пропуском позивачем строку позовної давності. У зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем не відшкодовуються. На підставі ст.ст. 256, 257, 258, 530, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60,88, 212, 215 ЦПК України, суд,-

Outcome: dismissed