Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

01.03.2016 року позивачка звернулася з позовом до відповідача де прохає: - визнати недійсним договір оренди землі № 1642, який не має дати укладення, підписаний нею та відповідачем - Товариством з обмеженою відповідальністю „Елеватор „Чиста криниця",предметом якого є земельна ділянка площею 3,98 га, з кадастровим номером [NUMBER], цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області,згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 23.02.2009 року; - зобов'язати відповідача Товариство з обмеженою відповідальністю „Елеватор „Чиста криниця" повернути їй зазначену земельну ділянку , в належному стані. В судовому засіданні позивачка,її представник позовні вимоги підтримали та надали відповідні пояснення щодо цього. Представник відповідача позов не визнав з тих підстав що: - спірний договір оренди землі укладений між сторонами добровільно,ними підписаний; - земельна ділянка передана в оренду згідно акту приймання-передачі,підписаного сторонами; - свої зобов»язання по договору орендар виконує, своєчасно і в повному обсязі проводить орендну плату за землю; - щодо непроведення державної реєстрації договору оренди то позивачка сама ухиляється від надання необхідних для цього документів. Крім того, він послався на той факт що, набрало законної сили рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.12.2015 року,у справі за позовом [PERSON] до ТОВ »Елеватор «Чиста Криниця» про повернення цієї ж земельної ділянки із чужого незаконного володіння,де позивачці відмовлено у задоволенні позовних вимог . Заслухавши пояснення сторін,дослідивши матеріали справи,суд приходить до висновку про задоволення позову ,з наступних підстав. Судом встановлено що,між позивачкою та відповідачем в особі директора [PERSON] укладений договір оренди землі за № 1642, відповідно до якого орендодавець [PERSON] надає орендарю ТОВ »Елеватор »Чиста криниця», належну їй на праві власності, земельну ділянку площею 3,98 га,яка знаходиться на території Малоперещепинської сільської ради Новосанжарського району ,для ведення товарного сільськогосподарського виробництва,терміном на 10 років. Даний договір оренди підписаний сторонами та виконується ними. Пунктом 20 договору зокрема передбачено що,передача земельної ділянки орендарю здійснюється у 3-денний строк після державної реєстрації договору, за актом приймання-передачі земельної ділянки. Згідно пункту 43 договору оренди,він набуває чинності після його підписання сторонами та державної реєстрації. Підтвердження того що, держава реєстрація договору оренди землі проведена, в матеріалах справи відсутні. Як убачається із змісту рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 09.12.2015 року, у вищезазначеній цивільній справі,акт приймання - передачі земельної ділянки між сторонами підписаний 01.01.2011 року. Відповідно до ст.2 Закону України «Про оренду землі» (в редакції що діяла на час передачі земельної ділянки орендарю) відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України , цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Як визначено ст.18 цього Закону, договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 20 цього ж закону, укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації цього права відповідно до закону, що регулює державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Відповідно до ст.125 ЗК України ( в редакції що діяла на час виникнення спірних правовідносин), право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 15 цього ж Закону,визнано обов»язковим наявність у договорі оренди землі його істотних умов,таких як: - об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); - строк дії договору оренди; - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; - умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; - умови збереження стану об'єкта оренди; - умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; - умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; - існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; -визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; - відповідальність сторін; - умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч. 2 цієї статті Закону,відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до ч. 6 ст.25 Закону, разі визнання у судовому порядку договору оренди землі недійсним, отримана орендодавцем орендна плата за фактичний строк оренди землі не повертається. Встановлено що, ініціатором укладання договору оренди землі з позивачкою,як і стосовно інших осіб є відповідач. Слід зазначити що, згідно з усталеною практикою укладення таких договорів на території Новосанжарського району господарюючими суб»єктами ,ними розроблялися і пропонувалися для підписання проекти договорів,та проводилася їх державна реєстрація в територіальних органах Держкомзему. Чому такої реєстрації не провів відповідач невідомо,по крайній мірі доказів щодо наявності поважних причин щодо цього, він суду не надав. Спірний договір не містить дати його складання та підписання, а тому є незрозумілим термін його дії в 10 років як це прописано в п.8 самого договору. В пункті 10 договору відсутні положення про індексацію орендної плати. В п.26 договору нічого не зазначено про існуючі обмеження(обтяження) щодо використання земельної ділянки. Зі змісту п. 32 договору незрозуміло хто несе ризик випадкового знищення або пошкодження об»єкта оренди - орендар чи орендодавець. Не зазначено в договорі і такої його істотної умови як передача у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Викладене свідчить що в результаті цього суттєво порушуються права орендодавця щодо його особистого майна.

Outcome: approved