Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У квітні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірними діями державного виконавця та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив суд стягнути моральну шкоду в розмірі 345 600 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що в січні 2015 року державний виконавець відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві Шевченко М.Р. в межах виконавчого провадження № 462346234 виніс постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17 квітня 2015 року дії державного виконавця щодо винесення зазначеної постанови визнано неправомірними та скасовано постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Зазначає, що неправомірними діями державного виконавця йому було завдано моральної шкоди, яка полягала у значних душевних стражданнях, стресах, погіршенні самопочуття та порушенні його прав власника. В судовому засіданні позивач [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримав пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Представник відповідача - 1 в судове засідання не з'явився, причини неявки в судове засідання не відомі, повідомлений належним чином. Представник відповідача - 2 в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 28.11.2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача - Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві. В судове засідання представник відповідача -3 не з'явився, направив на адресу суду свої пояснення та прохання слухати справу без їх участі. Заслухавши позивача, представника відповідача -2 та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. В провадженні ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві знаходилось виконавче провадження № 46234623 про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «КУТ» боргу за житлово-комунальні послуги. В межах цього виконавчого провадження старший державний виконавець Шевченко М.Р. виніс постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року визнано дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві Шевченка М.Р. щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження та постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження неправомірними, скасовано постанову про відкриття виконавчого провадження та постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 02.10.2015 року визнано неправомірною бездіяльність начальника відділу Державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м.Києві, Ярушевської Ірини Ігорівнаи та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві Шевченка Максима Романовича, по виконанню ухвали Дарницького районного суду м.Києва, від 17.04.2015 року, по виконавчому провадженню ВП № 46234623 , від 29.01.2015 року. Зобов'язано начальника відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м.Києві, Ярушевську Ірину Ігорівну та старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції м.Києві Шевченка Максима Романовича, зняти арешт з майна боржника , накладеного постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, від 13.02.2015 року, виконавче провадження ВП № 46234623, що скасована ухвалою Дарницького районного суду м.Києва, від 17.04.2015 року. Протиправність дій державного виконавця встановлена ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 17.04.2015 року, від 02.10.2015 року, а тому відповідно до частини 3 статті 60 ЦПК України ця обставина доказуванню не підлягає. Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Частиною 2 статті 1167 ЦК України визначено перелік випадків відшкодування моральної шкоди органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим, органом місцевого самоврядування, фізичною або юридичною особою, яка її завдала. Зазначений перелік не є вичерпним, оскільки пункт 3 частини 2 цієї статті передбачає наявність інших випадків передбачених законом. За приписом статті 1174 цього Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Відповідно до положень статті 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди визначаючи, що моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації , ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про відшкодування моральної (немайнової шкоди) від 31.03.1995 року № 4 із наступною змінами" під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв"язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. В судовому засіданні достовірно встановлено, що неправомірне накладення державним виконавцем арешту на майно [PERSON] спричинило останньому певних душевних страждань, викликаних забороною здійснення правомочностей щодо розпорядження належним йому на праві власності майном. Разом з тим, суд критично ставиться до наданної позивачем виписки з його медичної карти, оскільки вона не є доказом, що саме неправомірні дії державного виконавця спричинили погіршення стану його здоров'я. Відтак посилання [PERSON] на те, що неправомірні дії державного виконавця негативно вплинули на стан його здоров'я, суд відкидає як необґрунтовані. Таким чином, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить зі ступеню спричинених моральних страждань, психологічного стресу позивача. Виходячи з вищенаведеного,

Outcome: partial