Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

13 липня 2016 року представник позивача звернувся до суду із цим позовом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 16 березня 2010 року була призначена тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на шість місяців, на період з 1 березня 2010 року по 31 серпня 2010 року. 7 липня 2012 року спеціалістами управління був направлений лист до відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції з проханням повідомити чи з'явилась у батька дитини, [PERSON], можливість утримувати дитину та з якого часу. Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції від 25 липня 2012 року, [PERSON] за період з 01.03.2010 року по 25.07.2012 року сплатив аліменти на утримання доньки на загальну суму 3860,00 гривень. 22 серпня 2012 року на адресу управління надійшла відповідь на їх запит з відділу державної виконавчої служби, відповідно до якої було з'ясовано, що [PERSON] починаючи з березня 2010 року почав сплачувати аліменти на користь своєї колишньої дружина на утримання доньки [PERSON]. 11 вересня 2012 року рішенням управління виплату тимчасова державна допомога дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів [PERSON] було припинено з 1 квітня 2010 року. Зазначили, що у 2013 року зверталися вже до суду, але 04 квітня 2016 року постанова суду була скасована, провадження закрито, у зв'язку з тим, що зазначений спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. На підставі викладено, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просять суд стягнути з відповідача на їх користь 3420,62грн., як надміру виплачену суму тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів та судові витрати по справі (а.с.2-6, 32). В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили задовольнити в повному обсязі на підставі обставин, викладених в позовній заяві. Пояснили, що відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затвердженого постановою КМУ від 22 лютого 2006 року № 189, право на одержання допомоги виникає, коли платник аліментів протягом шести місяців підряд взагалі нічого не платив, тоді призначається така допомога на наступні шість місяців. У разі, коли оплата була хоч раз за шість місяців будь-якою сумою, право на державну допомогу не виникає або втрачається. Відповідач та її представники заперечували проти задоволення позову та просили відмовити. Зазначивши, що аліменти від відповідача в той період не отримувала, в наданих квитанціях відсутнє призначення платежу, тому не зрозуміло куди сплачувалися кошти. Також надали заяву про застосування строків позовної давності, оскільки позивачу стало відомо про порушення свого права та особу яка його порушила 31 липня 2012 року, тому строк звернення до суду з даним позовом закінчився 31 липня 2015 року (а.с.35-36). Третя особа [PERSON], який був допитаний в судовому засіданні у якості свідка пояснив, що він платив аліменти відповідачу. Він також робив перекази, але не на всі є підтвердження. Про існування кримінальної справи йому не було відомо. В 2010 році аліменти він сплачував. Третя особа Синельниківський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з'явилися надали до суду копію виконавчого провадження (а.с.106-160). Вислухавши пояснення та доводи учасників процесу, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до виконавчого листа Самарського районного суду міста Дніпропетровська з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та до повноліття дитини, починаючи з 19 січня 2009 року (а.с.7). Відповідно до довідки №74 від 28.02.2010 року [PERSON] не отримує аліменти у період з 01.09.2009р. по 28.02.2010р. на утримання дитини [PERSON], [INFO], за виконавчим листом №2-615 (а.с.8). Відповідно до довідки №162 від 17.03.2011 року [PERSON] не отримує аліменти у період з 01.09.2010р. по 28.02.2011р. на утримання дитини [PERSON], [INFO], за виконавчим листом №2-615 (а.с.9). 11 березня 2010 року відповідач звернулась до управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради за призначенням тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, на доньку [PERSON]. З аналогічними заявами відповідач зверталася 01.03.2011р., 27.10.2011р. (а.с.10-11, 13-14, 16-17). 16 березня 2010 року, відповідно до Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189 [PERSON] була призначена тимчасова державна допомога на шість місяців, на період з 1 березня 2010 року по 31 серпня 2010 року та надалі за період з 01.03.2011 р. по 31.08.2011 р. та з 01.10.2011 р. по 31.03.2012 р. (а.с.12, 15, 18). 07 липня 2012 року спеціалістами управління був направлений лист до відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції з проханням повідомити чи з'явилась у батька дитини, [PERSON], можливість утримувати дитину та з якого часу (а.с.19-20). Згідно відповіді відділу державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції від 25 липня 2012 року, [PERSON] за період з 01.03.2010 року по 25.07.2012 року сплатив аліменти на утримання доньки на загальну суму 3860,00 гривень (а.с.21). З відповіді державної виконавчої служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області від 16.08.2012р. вбачається, що згідно квитанцій [PERSON] сплачено аліменти за період з 01.03.2010р.-25.07.2012р. у сумі 3860,00грн.: 05.03.2010р., 11.05.2010р., 12.03.2011р., 01.07.2011р., 20.07.2011р., 29.10.2011р., 30.11.2011р. 28.12.2011р., 31.01.2012р., 23.02.2012р., 08.05.2012р., 30.06.2012р., 25.07.2012р. (а.с.22). 11 вересня 2012 року рішенням Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради № 5185 виплату тимчасової державної допомоги відповідачу \~було припинено з 1 квітня 2010 року (а.с.23). 05.10.2012 року Управлінням надсилалось на адресу відповідача повідомлення №6841 з проханням повернути надміру виплачену суму у розмірі 4328,68грн. до 15 листопада 2012 року (а.с.24). Відповідно до розрахунку управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради за період з 01.04.2010 року по 31.03.2012 року сума надміру виплачених державних коштів складає 4328,68 грн. (а.с.25). У відповідності до виписки по рахунках управлінню праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради надійшли кошти від [PERSON] у розмірі 908,06грн. за рішенням суду (а.с.33). З відповіді Синельниківського відділу поліції від 02.12.2016 року вбачається, що кримінальне провадження № 12013040390002784 від 04.12.2013 за ознаками ч. 1 ст. 164 КК України 11.12.2013р. закрито у порядку п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з відсутністю в діяннях [PERSON] складу кримінального правопорушення. Також надали копії квитанцій про сплату аліментів [PERSON] за період з 2012р. по 2013р. (а.с.54, 64, 73, 102-104). З постанови про закриття кримінального провадження від 11 грудня 2013 року слідчого СВ Синельниківського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області вбачається, що в період часу з вересня 2011р. по 01.10.2013р. [PERSON] не виплачував аліменти, чим привів до винекнення заборгованості у розмірі 12254,72грн. В ході досудового розслідування було допитано [PERSON], яка пояснила, що на даний момент [PERSON] знаходиться в Росії, але аліменти сплачує кожного місяця в установленому законом порядку, про що було надано підтверджуючі квитанції, а також [PERSON] періодично зустрічається з донькою, окрім перерахування аліментів, допомагає останній необхідними речами (а.с.75а). 26 січня 2017 року Синельниківським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надано завірені копії квитанцій про сплату аліментів [PERSON] на ім'я [PERSON] за період з 10.03.2010. по 25.07.2012р., а саме про сплату аліментів 05.03.2010р., 11.05.2010р., 12.03.2011р., 01.07.2011р., 20.07.2011р., 29.10.2011р., 30.11.2011р., 28.12.2011р., 31.01.2012р., 23.02.2012р., 08.05.2012р., 30.06.2012р., 25.07.2012р. (а.с.82-85). З відповіді Українського державного підприємства поштового зв'язку "Укрпошта" Дніпропетровська дирекція від 21.02.2017 року вбачається, що підтвердити чи спростувати факт отримання поштових переказів [PERSON] не надається можливим, строк зберігання виробничих документів становить один рік (а.с.94). З наданого виконавчого провадження № 15071310 про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] вбачається, що [PERSON] періодично не кожного місяця але сплачував аліменти з 2010р-2012р. Наявні квитанції 05.03.2010р., 11.05.2010р., 12.03.2011р., 01.07.2011р., 20.07.2011р., 29.10.2011р., 30.11.2011р., 28.12.2011р., 31.01.2012р., 23.02.2012р., 08.05.2012р., 30.06.2012р., 25.07.2012р. (а.с.106-160). Відповідно до п. 2 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме затвердженого постановою КМУ від 22 лютого 2006 року № 189 тимчасова допомога призначається у разі, коли: рішення суду про стягнення аліментів з одного з батьків не виконується у зв'язку з ухиленням від сплати аліментів або відсутністю у боржника коштів та іншого майна, на які за законом може бути звернено стягнення. Згідно п. 6 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме для призначення тимчасової допомоги одержувач подає органу праці та соціального захисту населення за місцем проживання (перебування): заяву за формою, затвердженою Міністерством соціальної політики. П. 7 вищезазначеного Порядку встановлено, що рішення про призначення або відмову в призначенні тимчасової допомоги приймається органом праці та соціального захисту населення протягом десяти календарних днів після надходження усіх необхідних документів. В пп. 9 пункта 10 Порядку визначено, що виплата тимчасової допомоги припиняється у разі добровільного виконання рішення суду особою, зобовязаною сплачувати аліменти. Відповідно до п. 12 Порядку, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Перевіривши та зясувавши всі необхідні обставини справи та оцінюючи усі наявні докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, беручи до уваги вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Управління праці та соціального захисту населення Самарської районної у м. Дніпропетровську ради до [PERSON] про стягнення суми наданої тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів підлягають задоволенню в повному обсязі. Розглядаючи заяву відповідача про застосування наслідків спливу позовної давності суд виходить із наступного. В силу ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Змістом ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Оскільки для спірних правовідносин не передбачена спеціальна позовна давність, що визначена в ст. 258 ЦК України, строк позовної давності для неї складає три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦПК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У відповідності до ч.ч. 2, 3 ст. 264 ЦК України, позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Із матеріалів справи вбачається, що позивач 01 лютого 2013 року звертався до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства. Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року, яка набрала законної сили 03.03.2013 року позов було задоволено (а.с.26). Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 04 квітня 2016 року постанову від 13 лютого 2013 року скасовано, провадження у справі закрито у зв'язку з тим, що дані вимоги повинні розглядатися в порядку цивільного судочинства (а.с.27). Дніпропетровський апеляційний адміністративний суд в своїй ухвалі послався на правову позицію викладену в постанові Верховного Суду України в постанові від 22 вересня 2015 року. Враховуючи викладене, суд вважає, що строки позовної давності для звернення позивача із цим позовом до суду не пропущені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню із відповідачів.

Outcome: approved