Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-02 00:00:00

Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" від імені якого діє філія - Волинське обласне управління АТ "Ощадбанк" звернулося в суд із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» (на час подання позову тип акціонерного товариства змінено на приватне акціонерне товариство) та [PERSON] 25 червня 2018 року було укладено договір про споживчий кредит № 12465 (далі - Договір). Відповідно до п. 2.2 кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 16000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 23 червня 2023 року. За користування кредитом, що передбачено п. 2.4.1 кредитного договору, позичальник зобов`язалась сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Зазначені в цьому пункті Договору проценти ставки є фіксованими та застосовуються у відповідний період дії Договору. [PERSON] належним чином не виконала взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого станом на 9 грудня 2019 року виникла кредитна заборгованість у сумі 13651,94 гривень, в тому числі: 11733,33 гривень - заборгованість за основним боргом (кредитом); 1722,68 гривень - проценти за користування кредитом; 124,29 гривень - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 80,91 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 11,81 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 7,51 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1,87 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 4,80 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. Зважаючи на те, що [PERSON] свої зобов`язання не виконала, просили стягнути з відповідача на користь Акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" 13651 гривню 94 копійки заборгованості за кредитним договором та судовий збір. В судове засідання Акціонерне товариство "Державний ощадний банк України" свого представника не направили, проте подали суду письмову заяву, у якій просять проводити розгляд справи за відсутності представника банку, позовні вимоги підтримують із зазначених у заяві підстав, просять позов задовольнити повністю. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, хоча про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується оголошенням на офіційному веб-сайті Судова влада України від 24 січня 2020 року. Правом подати відзив не скористалася. Ухвалою Маневицького районного суду від 3 лютого 2020 року постановлено розгляд даної справи проводити у відсутності відповідача [PERSON] та ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі статтями 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і в установлений строк (термін). За вимогами ст. 1050 цього ж Кодексу якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом установлено, що між ПАТ «Державний ощадний банк України» (на час подання позову тип акціонерного товариства змінено на приватне акціонерне товариство) та [PERSON] 25 червня 2018 року було укладено договір про споживчий кредит № 12465. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору відповідачу було надано кредит в сумі 16000 гривень на строк 60 місяців з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 23 червня 2023 року. За користування кредитом, що передбачено п. 2.4.1 кредитного договору, позичальник зобов`язалась сплачувати банку відповідну плату (проценти) в розмірі 56 процентів річних. Зазначені в цьому пункті Договору проценти ставки є фіксованими та застосовуються у відповідний період дії Договору. Відповідно до п. 3.3.3 Договору відповідач зобов`язалася здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 266,67 гривень та сплату процентів, нарахованих Банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 27 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з липня 2018 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. Крім того, вимогами п. 3.9.1 цього ж Договору передбачено, що Банк має право у випадку, якщо будуть мати місце будь-які або всі можливі випадки невиконання позичальником та/або поручителем взятих на себе обов`язків та недотримання умов, передбачених цим Договором та/або договорами забезпечення (за наявності) та/або іншими договорами, укладеними позичальником з Банком, вимагати повернення суми кредиту та сплати всієї суми нарахованих процентів за користування кредитом (разом з будь-якими іншими нарахованими сумами або сумами, що підлягають до сплати за цим Договором), строк сплати яких ще не настав, в повному обсязі у тому числі, але не виключно, у разі якщо відбулася будь-яка із наступних подій, зокрема: затримання сплати частини основної суми боргу за кредитом та/або процентів за користування кредитом на один календарний місяць (п. 3.9.1.1) (а.с. 12-19). Із матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості встановлено, що непогашена заборгованість [PERSON] перед АТ «Державний ощадний банк України» за Договором про споживчий кредит № 12465 від 25 червня 2018 становить 13651,94 гривень, в тому числі: 11733,33 гривень - заборгованість за основним боргом (кредитом); 1722,68 гривень - проценти за користування кредитом; 124,29 гривень - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 80,91 гривень - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 11,81 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення основного боргу; 7,51 гривень - 3% річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 1,87 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу; 4,80 гривень - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів. Відповідачем було сплачено пеню в розмірі 35,29 гривень, що відображено в розрахунку заборгованості (а.с. 4, 6-7). Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 12 ЦПК України унормовано, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки в порушення статей 526, 530, 1054 ЦК України та умов вказаного Договору відповідач [PERSON] погашення заборгованості за кредитним договором не здійснила, суд приходить висновку про задоволення позову. Крім того, відповідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 1921 гривня судового збору.

Outcome: approved