Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У липні 2015 року позивач звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до відповідача КП " Дирекція замовника з управління житловим господарством Дарницького району м. Києва" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок залиття квартири. Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Квартира знаходиться на останньому поверсі, над квартирою розміщений технічний поверх. 13.09.2013 року та 16.05.2014 року квартиру двічі було залито водою. Після обох залиттів працівниками ЖЕД 204 складено акти обстеження квартири та дефектні акти, працівниками підприємства складено кошторисну документацію. Відповідно до складеного локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 сума завданого збитку становить 4 643 грн., відповідно до локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1, сума завданого збитку становить 7 523 грн. Загальна сума завданого збитку становить 12 166 грн. В подальшому вона неодноразово зверталася до відповідача з заявами компенсувати збитки, що заподіяні з вини відповідача, однак їй було повідомлено, що після залиття квартири з вини ЖЕД мешканці самостійно виконують ремонтні роботи в помешканні, після чого їм виконується перерахунок коштів на особовий рахунок згідно з кошторисною документацією. Крім заподіяної матеріальної шкоди, їй було також завдано моральну шкоду, яку вона оцінила у 5 000 грн. В судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала позовні вимоги та просили їх задовольнити в повному обсязі, щодо ухвалення заочного рішення не заперечувала. Представник відповідача до суду не прибув, про час та місце розляду справи повідомлявся належним чином, тому суд з урахуванням думки позивача, ухвалив розглядати справу у їхню відсутність на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири № [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS] що підтверджується копією свідоцтва про право власності на квартиру від 23.04.1999 року (а.с.6). Квартира знаходиться на останньому поверсі 18-ти поверхового будинку, над квартирою розміщений технічний поверх. Сторонами визнано, що 13.09.2013 року та 16.05.2014 року під час зливи сталося затоплення квартири [ADDRESS], що підтверджуєтся відповідними документами, а саме копією листа головного іженера [PERSON] та актом від 20.05.2014 року. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідач є виконавцем по наданню житлово-комунальних послуг в розумінні до Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачені права споживача, серед яких, зокрема, право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг; право на відшкодування збитків, завданих його майну та/або приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання житлово-комунальних послуг. Статтею 21 ЗаконуУкраїни «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки виконавця, серед яких, зокрема: забезпечення своєчасності та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснення контролю за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримання в належному технічному стані, здійснення технічного обслуговування та ремонту внутрішньобудинкових мереж, вжиття заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Відповідно до Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 p. N 76 допоміжні приміщення житлового будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку. Відповідно до пункту 2 Правил технічне обслуговування жилих будинків - комплекс робіт, спрямованих на підтримку справності елементів будівель чи заданих параметрів та режимів роботи технічного обладнання. Система технічного обслуговування жилих будинків повинна забезпечувати безпечне та безперебійне функціонування будинків, інженерних мереж та обладнання протягом установленого терміну служби будинку. Технічне обслуговування жилих будинків включає роботи з контролю за його станом, забезпечення справності, працездатності, наладки і регулювання інженерних систем тощо. Враховуючи норми Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, суд приходить до висновку, що відповідачем як виконавцем надання житлово-комунальних послуг неналежно виконувалися покладені на нього законом обов'язки щодо належного утримання будинку, зокрема, технічного поверху, що і призвело до залиття квартири позивача. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що винною особою в залитті квартири позивача і заподіянні внаслідок цього збитків є саме відповідач, який зобов'язаний на підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України та статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відшкодувати їх в повному обсязі. Що стосується розміру заподіяних збитків, то відповідно до локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт квартири № [NUMBER] після залиття з технічного поверху, від 23.09.2013 року, вартість якого становить 4 643 грн. Що стосується наданого до суду локального кошторису на будівельні роботи № 2-1-1 на ремонт квартир № [NUMBER] на суму 7 523 грн., то він не може бути прийнятий судом, оскільки він складений станом на 10.04.2013 року, тобто раніше залиття 13.09.2013 року. Також позивачем не зазначено та не надано до суду жодних доказів на підтверження розміру заподіяних збитків після залиття її квартири з технічного поверху 16.05.2014 року. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди підлягають задоволенню частково на суму 4 643 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить. Виходячи з вищенаведеного, суд вбачає підстави для часткового задоволення позовних вимог позивачів про відшкодування моральної шкоди, а тому з урахуванням перенесених моральних страждань, а також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 1 000, 00 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням часткового задоволення позову, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору у розмірі 243, 60 грн.

Outcome: partial