Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

02.09.2013 року позивачі звернулися з позовом до відповідача фізичної особи-підприємця [PERSON], із залученням третіх осіб - Страхової компанії «Глобус», [PERSON], про відшкодування моральної шкоди, шкоди, завданої смертю годувальника та витрат на поховання, в зв'язку зі смертю їх сина, чоловіка та батька дітей [PERSON] яка настала в результаті ДТП, та прохають стягнути: 1) на користь [PERSON], [INFO], батька загиблого, - щомісячне утримання, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника за період з 14.01. по 31.08.2013 року у розмірі 2 447 грн. 94 коп.; - щомісячне утримання з тих же підстав, в розмірі 322 грн. 92 коп., починаючи з 02.09.2013 року і довічно; - 100 (сто) тисяч гривень на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди; - 1 тис. грн. витрат на правову допомогу. 2) на користь [PERSON], [INFO], матері загиблого, - щомісячне утримання, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника за період з 14.01. по 31.08.2013 року у розмірі 2 447 грн. 94 коп.; - щомісячне утримання з тих же підстав, в розмірі 322 грн. 92 коп., починаючи з 02.09.2013 року і довічно; - 100 (сто) тисяч гривень на відшкодування спричиненої їй моральної шкоди. 3) На користь [PERSON], [INFO], дружини загиблого, витрати на поховання в розмірі 8 864 грн. 50 коп.; - 100 (сто) тисяч гривень на відшкодування спричиненої їй моральної шкоди; 2 тис. гривень витрат на правову допомогу. 4) на користь [PERSON], дружини загиблого, як законного представника - матері, - малолітніх доньок загиблого - [PERSON], [INFO] року народження та [PERSON] [INFO]: а) щомісячне утримання, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, за період з 14.01. по 31.08.2013 року у розмірі 2 447 грн. 94 коп., на користь кожної доньки; б) щомісячне утримання з тих же підстав, на користь кожної доньки, у розмірі 322 грн. 92 коп., починаючи з 02.09.2013 року і досягнення ними повноліття, а в разі їх навчання - до досягнення 23-х річного віку; в) по 150 (сто п'ятдесят) грн. на відшкодування моральної шкоди на користь кожної з доньок (а. с. 10-12). 19.11.2013 року позивачі подали відповідну заяву про залучення у справі, як співвідповідача Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», та прохають стягнути з нього: 1) на користь [PERSON] - батька загиблого, - 20 тис. грн. в рахунок відшкодування шкоди, в зв'язку зі смертю потерпілого; - 2 754 грн. 48 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, з тих же підстав; 2) на користь [PERSON] - матері загиблого, - 20 тис. грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого; - 2 754 грн. 48 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, з тих же підстав; 3) на користь [PERSON] - дружини загиблого, - 20 тис. грн. в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого; - 2 754 грн. 48 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, з тих же підстав; 4) на користь [PERSON], як законного представника - матері малолітніх доньок - [PERSON] [INFO], та [PERSON], [INFO] - а) по 20 тис. грн.. в рахунок відшкодування шкоди, в зв'язку зі смертю потерпілого, на користь кожної із доньок; б) по 2 754 грн. 48 коп. - в рахунок відшкодування моральної шкоди, з тих же підстав, на користь кожної із доньок. Ухвалою суду від 26.11.2013 року, товариство з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», залучене до справи у якості співвідповідача. (а. с. 119) 13.12.2013 року, позивач [PERSON] подав письмову заяву про збільшення позовних вимог до відповідача - ФОП [PERSON], де прохає стягнути з нього на свою користь, витрати на поховання сина в розмірі 13 759 грн. ( а. с. 132-133) В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] позов підтримали. Позивач [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зокрема із тих підстав, що: - в даній ДТП відсутня вина водія автобуса [PERSON], що підтверджується відповідними матеріалами справи в т ч. і матеріалами досудового розслідування, зокрема висновками експертизи; - Має місце умисел потерпілого [PERSON], який знаходився в тяжкому ступені алкогольного сп'яніння, лежав на проїздній частині дороги, а тому даний факт виключає відповідальність [PERSON], як власника транспортного засобу, згідно положень ст. 1187 ч. 5 ЦК України. ( а. с. 109-113) Співвідповідач ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», в судове засідання не з'явився, направив до справи письмові заперечення від 16.12.2013 року №5048-ЮРС, в яких зокрема зазначено, що: - ДТП за участю потерпілого [PERSON] та забезпеченого транспортного засобу сталася внаслідок непереборної сили, що в свою чергу виключає відповідальність юридичної особи, згідно ст. 1187 ч. 5 ЦК України і відповідно до цього і виплату страхового відшкодування; - до даних правовідносин підлягають застосуванню норми Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року, в редакції від 08.01.2012 року, тобто в тій, що діяла на момент укладення полісу страхування №АВ/3064090; - згідно цього Закону, у зазначеній редакції, його право на страхове відшкодування мають лише особи, які перебували на утриманні потерпілого, а позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не є такими; - до даних правовідносин, при визначенні розміру відшкодування, у зв'язку із втратою годувальника, підлягають застосуванню відповідні положення ст. 27 п. 27.4 Закону, в зазначеній редакції та положення постанови КМУ №1776 від 31.12.2004 року, чого позивачами не дотримано; - стосовно відшкодування витрат на поховання, позивачами не надано страховику необхідних документів, передбачених п. 27.5 ст. 27 Закону у зазначеній редакції; - згідно Закону, у зазначеній редакції, позивачі не є потерпілими, а тому і не мають права на відшкодування моральної шкоди, в зв'язку з цим. (а с. 137-142) Третя особа [PERSON] в судове засідання 04.11.2013 року не з'явився, про причини неявки суду не повідомив ( а. с. 76). Йому були направлені також відповідні процесуальні документи. Послідуючі виклики у наступні судові засідання поверталися з відміткою пошти про те, що він не проживає за вказаною адресою. Викладене свідчить про можливу зміну ним місця проживання, без повідомлення нової адреси суду, а тому він вважається належним чином повідомленим про виклик у всі послідуючі судові засідання по справі. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Згідно положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як визначено ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 цього ж Кодексу, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Судом встановлено, що [INFO] року близько 18 год.30 хв. [PERSON], який працює водієм у ФОП [PERSON] під час виконання своїх трудових обов'язків, керуючи пасажирським автобусом марки БАЗ А 079.25 д.н.з. [NUMBER] на 33 км. автодороги Решетилівка - Нові Санжари - Нехвороща, рухаючись в напрямку смт. Нові Санжари, допустив наїзд на пішохода [PERSON], що лежав на проїзній частині дороги. Внаслідок порушення ПДР України, а в подальшому наїзду на пішохода, (ДТП) пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження, від яких помер на місці пригоди. Даний факт підтверджується матеріалами справи, зокрема постановою слідчого СВ Новосанжарського РВ УМВС України в Полтавській області ст. л-та міліції Головка В.І. від 22.04.2013 року про закриття кримінального провадження. Цивільна відповідальність власника транспортного засобу ФОП [PERSON] на момент ДТП, була застрахована у страховій компанії «Глобус», яка є співвідповідачем у справі, що підтверджується полісом №АВ/3064090, з терміном дії від 09.04.2012 року до 08.04.2013 року. Як зазначено в полісі, сума ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров?ю становить 100 тис. грн. (а с. 34). За зверненнями позивачів [PERSON], [PERSON] до страхової компанії щодо виплати страхового відшкодування, їм було відмовлено у виплаті, з посиланням на відсутність страхового випадку через відсутність вини водія у ДТП, що сталася, який перебував під дією непереборної сили. ( а. с. 35, 36) Як визначено ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Викладене свідчить про те, що за загальним правилом особа, на користь якої здійснено страхування (потерпілий) вправі звернутися з вимогою про відшкодування шкоди не до страхувальника (завдавача шкоди), а до страховика, який здійснив страхування відповідальності страхувальника. При цьому страховик зобов'язаний сплатити потерпілому суму страхового відшкодування. Разом з тим оскільки страхове відшкодування - це виплата, яка здійснюється страховиком в межах страхової суми, а страхова сума - це максимально можливий розмір виплати по страхуванню (ст. 9 Закону України "Про страхування"), страхового відшкодування може бути недостатньо для покриття всіх збитків потерпілої особи. В такому випадку потерпілий вправі звернутися безпосередньо до страхувальника (завдавача шкоди, відповідальної особи) з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже з метою захисту інтересів потерпілого на страхувальника покладається додаткова (субсидіарна) відповідальність. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 року, в редакції від 08.01.2012 року, що діяла на момент укладення полісу страхування №АВ/3064090 (надалі Закону №1961-ІV), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Відповідно до ст. 27 п.п. 27.1-27.4 Закону №1961-ІV, право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: - діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; - непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова(вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; - інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. У зв'язку із смертю годувальника відшкодовується частина неотриманих доходів потерпілого, яка кожному утриманцю належала б при його житті, за вирахуванням пенсій, наданих утриманцям внаслідок втрати годувальника. Порядок вирахування відшкодування утриманцям визначає ( 1776-2004-п ) Кабінет Міністрів України. На час вчинення ДТП діяв Порядок проведення розрахунку розміру страхового відшкодування утриманцям, у зв'язку зі смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, затверджений Постановою КМУ від 31.12.2004 року №1276. Як визначено Порядком, розрахунок розміру страхового відшкодування, що виплачується утриманцям у зв'язку із смертю годувальника внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - страхове відшкодування), проводиться у межах визначеного законодавством ліміту відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який діяв на дату укладення договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Частина неотриманих доходів померлого годувальника, яка за його життя належала б кожному утриманцю, визначається із середньомісячного доходу померлого, який включає виплати, що підлягають обкладенню податком з доходів фізичних осіб, пенсії, державну соціальну допомогу та щомісячні виплати за загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням, за останній календарний рік (за відрахуванням частки, яка припадала на померлого і працездатних осіб, та суми пенсій, виплачених утриманцям внаслідок втрати годувальника) шляхом ділення частини неотриманих доходів померлого годувальника, що припадає на зазначених осіб, на кількість цих осіб. Виплата страхового відшкодування проводиться на підставі заяви (заяв) осіб, що мають право на його одержання. До заяви (заяв) додається довідка про скоєння дорожньо-транспортної пригоди, копії свідоцтва про смерть годувальника, документів, що підтверджують витрати на поховання, та інших документів, які стосуються дорожньо-транспортної пригоди, засвідчені в установленому порядку. За результатами розгляду документів, визначених пунктом 3 цього Порядку, страховик складає страховий акт, у якому зазначаються: - особи, які мають право на страхове відшкодування; - розміри страхового відшкодування кожному утриманцю; - документи, на підставі яких проведено розрахунок розміру страхового відшкодування; - порядок та умови виплати страхового відшкодування (одноразово або регулярно, послідовно). Страховий акт складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком з урахуванням вимог законодавства. Протягом трьох робочих днів після складення страхового акта страховик зобов'язаний ознайомити з його змістом осіб, які мають право на страхове відшкодування, що підтверджується їх підписами на страховому акті. За умовами договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або за письмовою заявою (заявами) осіб, які мають право на страхове відшкодування, і за погодженням із страховиком страхове відшкодування може виплачуватися одноразово або регулярно, послідовно (щомісяця, щокварталу, щороку). У разі коли страхове відшкодування виплачується регулярно, послідовно, страховик видає кожному його одержувачу копію страхового акта, засвідчену підписом відповідальної особи, що скріплений печаткою страховика. Страхове відшкодування виплачується страховиком протягом одного місяця після одержання ним документів, зазначених у пункті 3 цього Порядку. Відповідно до п. 27.5 ст. 27 Закону №1961-ІV від 01.07.2004 року, витрати на поховання мають бути обґрунтованими та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати. Відшкодування страховиком шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, у т. ч. і моральної, пов'язаної зокрема і зі смертю потерпілого, передбачено ст. 23 Закону№1961-ІV від 01.07.2004 року. Як зазначено у ст. 27 п.п. 27.1-27.3 цього ж Закону право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. У зв'язку із смертю годувальника в результаті дорожньо-транспортної пригоди право на страхове відшкодування мають: - діти (в тому числі усиновлені) - до досягнення ними повноліття; - непрацездатна вдова (вдовець), непрацездатні батьки - до відновлення ними працездатності, а також працездатна вдова (вдовець), якщо у сім'ї є діти віком до восьми років; - інші члени сім'ї, які знаходилися на утриманні потерпілого. Страхове відшкодування виплачується, якщо смерть потерпілого в результаті дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком такої дорожньо-транспортної пригоди. Стаття 38 Закону України «Про пенсійне забезпечення» містить вичерпний перелік осіб членів сім?ї, які вважаються утриманцями. Члени сім'ї померлого вважаються такими, що були на його утриманні, якщо вони були на його повному утриманні або одержували від нього допомогу, яка була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Як убачається із матеріалів справи, позивачі не заявляють вимоги до співвідповідача у справі, як страховика, про відшкодування шкоди, як це передбачено ст. 1194 ЦК України, визначивши остаточний розмір таких сум, з тим, щоб у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування, можна було вирішувати питання про стягнення різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою з особи, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, відповідно до ст. 1194 ЦК України. Також суд не знаходить правових підстав для того, щоб вважати позивачів [PERSON], [PERSON], такими, що знаходилися на утриманні потерпілого [PERSON], оскільки вони отримують пенсію і, згідно довідки Соколовобалківської сільської ради Новосанжарського району від 28.03.2013 року №285/02-26, не є членами сім?ї потерпілого. Належних доказів щодо перебування зазначених позивачів на утриманні потерпілого, суду не надано. Відсутні також докази щодо звернення позивачів до страховика за відшкодуванням витрат на поховання потерпілого у порядку, визначеному п. 27.5 ст. 27 №1961-ІV від 01.07.2004 року. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги, заявлені до відповідача ФОП [PERSON], без урахування того, що, за вказаних умов, він може нести лише субсидіарну відповідальність після страховика, задоволенню не підлягають. Таким чином, згідно положень ст. ст. 26, 27 Закону України від 01.07.2004 року №1961-ІV, єдиними, чиї вимоги підлягають до задоволення ,у межах заявлених позовних вимог, є малолітні діти потерпілого, стосовно вимог про стягнення моральної шкоди, згідно положень ст. ст. 26, 27 Закону.

Outcome: approved