Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

12 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельні ділянки, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2004 року помер її батько [PERSON], а 30 квітня 2006 року померла її мати [PERSON]. Після їх смерті залишилась спадщина у вигляді земельних ділянок: рілля №201.01 площею 2,5687 га, рілля №201 площею 1,0550 га, та сіножаті №201.02 площею 0,5268 га; а також рілля №202.01 площею 2,3218 га, рілля №202 площею 1,3010 га, сіножаті №202.02 площею 0,5269 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходиться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, які належали батькам позивачки на праві власності на підставі державних актів Серії І-СМ №034419 та Серії І-СМ №034420. За життя батьки позивачки заповіту не складали. Позивачка на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України своєчасно прийняла спадщину після смерті батьків, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини в домоволодіння в с.Степанівка по вул.Лісова, 48, Білопільського району. На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказані вище земельні ділянки, але з'ясувалось, що відсутні оригінали державних актів на право власності на вказані вище земельні ділянки. Дублікати позивачці відділ Держземагенства у Білопільському районі не видає, оскільки на даний час законодавством не передбачена процедура видачі дублікатів державних актів, у неї наявні ліше ксерокопії зазначених документів. Посилаючись на викладені обставини, [PERSON] звернулась з даним позовом до суду. Також 10 вересня 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів її матері [PERSON], яка померла 30 квітня 2006 року, правовстановлюючого документу- державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №034420 від 06 липня 2000 року, виданого на підставі рішення Гуринівської сільської ради ІІ сесії 23 скликання від 28 вересня 1999 року, в якому прізвище матері записано як «Козакова», що не збігається із даними, зазначеними у свідоцтві про смерть матері [PERSON] І-БП №187776, де прізвище матері записано як «Казакова». Також невірно зазначено і прізвище та по-батькові батька позивачки, який помер 20 грудня 2004 року, як «Козаков Микола Євгенович» в правовстановлюючому документі - державному акті на право приватної власності на землю Серії І-СМ №034419 від 06 липня 2000 року, виданого на підставі рішення Гуринівської сільської ради ІІ сесії 23 скликання від 28 вересня 1999 року, що не збігається із даними, зазначеними у свідоцтві про смерть батька [PERSON] І-БП №187775, де прізвище та по-батькові батька записані як «Казаков Микола Євгенійович». У звязку з даною невідповідністю в правовстановлюючих документах, вона не може оформити спадщину після смерті батьків. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не зявились, позивачка направила суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити, а також просила встановити факт належності правовстановлюючих документів. Представник відповідача Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився, сільський голова [PERSON] направив суду листа про розгляд справи без участі їхнього представника, з позовом згодні. Представник третьої особи - Білопільської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, державний нотаріус [PERSON] направила суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи - Відділу Державного земельного агентства у Білопільському районі В.о. начальника [PERSON] в судове засідання не зявився, направили суду заяву про розгляд справи без участі представника відділу, проти задоволення позову не заперечують. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, третіх осіб за наявними в справі доказами без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, повно, всебічно та обєктивно дослідивши наявні у справі докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, також підлягає задоволенню подана [PERSON] заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, виходячи з наступного. Судом встановлено, що батьками позивачки [PERSON] була нині покійні [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження позивачки (а.с.8). Мати позивачки [PERSON] померла 30 квітня 2006 року, а батько [PERSON] помер 20 грудня 2004 року, що підтверджується ксерокопіями свідоцтв про їх смерть (а.с.9,11). Після одруження з [PERSON] 26 червня 2009 року позивачка [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] (а.с.7). Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина на все її майно, зокрема, на земельні ділянки, а саме: рілля №202.01 площею 2,3218 га, рілля №202 площею 1,3010 га, сіножаті №202.02 площею 0,5269 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гуринівської сільської ради Білопільського району та які належали померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №034420 від 06 липня 2000 року (а.с.18). Після смерті батька позивачки відкрилась спадщина на все його майно, зокрема, на земельні ділянки, а саме: рілля №201.01 площею 2,5687 га, рілля №201 площею 1,0550 га, та сіножаті №201.02 площею 0,5268 га, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташовані на території Гуринівської сільської ради Білопільського району та які належали померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-СМ №034419 від 06 липня 2000 року (а.с.14). З довідок виконкому Гуринівської сільської ради Білопільського району від 13 липня 2015 року вбачається, що батьки позивачки [PERSON] та [PERSON] на день своєї смерті були зареєстровані за адресою: [INFO], в цьому ж будинку зареєстрована і їх донька, яка фактично прийняла спадщину після їх смерті, Але юридично її не оформила, Заповіти від імені померлих сільською радою не посвідчувалися (а.с.12). Згідно зі ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Статтею 1261 ЦК встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно зі статтею 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. Після закінчення цього строку частка у спадщині не може бути збільшена з тих підстав, що хто-небудь зі спадкоємців відмовляється від спадщини на користь інших спадкоємців. У таких випадках особа, яка прийняла спадщину, має право розпорядитись усім або частиною майна, отриманого в порядку спадкування, шляхом відчуження її іншому спадкоємцеві за договором купівлі-продажу, дарування, міни тощо. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Позивачка [PERSON] на підставі ч.3 ст.1268 ЦК України своєчасно прийняла спадщину після смерті батьків [PERSON] та [PERSON], оскільки постійно проживала разом із спадкодавцями на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з Гуринівської сільської ради Білопільського району. З повідомлення завідувача Білопільською районною державною нотаріальною конторою [PERSON] вбачається, що спадкові справи після смерті [PERSON] та [PERSON] не заводились (а.с. 29). На даний час [PERSON] має намір оформити свої спадкові права на вказані вище земельні ділянки, але з'ясувалось, що відсутні оригінали державних актів на право власності на вказані вище земельні ділянки. Відповідно до квитанцій від 05 серпня 2015 року позивачка подала оголошення в газеті «Білопільщина» про те, що були втрачені державні акти на землю Серії І-СМ №034420 та Серії І-СМ №034419 (а.с.21). У зв»язку з відсутністю оригіналів державних актів позивачка [PERSON] позбавлена можливості отримати свідоцтво про право власності на земельні ділянки в порядку спадкування в нотаріальній конторі. Статтею 1225 ЦК України встановлено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до п.п. «в» ч. 1 ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. При цьому право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином суд вважає за необхідне визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки: рілля №201.01 площею 2,5687 га, рілля №201 площею 1,0550 га, та сіножаті №201.02 площею 0,5268 га; а також рілля №202.01 площею 2,3218 га, рілля №202 площею 1,3010 га, сіножаті №202.02 площею 0,5269 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходиться на території Гуринівської сільської ради Білопільського району Сумської області, які належали батькам позивачки [PERSON] та [PERSON] на праві власності на підставі державних актів Серії І-СМ №034419 та Серії І-СМ №034420. Спірні правовідносини регулює пункт шостий ст.256 ЦПК України відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім»я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть померлий 20 грудня 2004 року батько позивачки значиться як [PERSON], а померла 30 квітня 2006 року мати позивачки значиться як [PERSON], неправильність записів прізвища та по-батькові батька позивачки та прізвища матері позивачки в правовстановлюючих документах, а саме: державних актах на земельні ділянки сталося із-за помилки, допущеної працівником, який оформляв дані документи, а, відтак, подана [PERSON] 10.09.2015 року заява підлягає задоволенню.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved