Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-05 00:00:00

03.07.2017 позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому прохала позбавити [PERSON], 1974 року народження батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач перебували у шлюбі з 17.11.1995 по 17.10.2006. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2006 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2012 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.03.2012 і до досягнення дитиною повноліття. За час окремого проживання сторін, відповідач з донькою перестав спілкуватися. Позивач зазначає, що ніколи не заперечувала проти їх спілкування. Донька постійно проживає з позивачем. Батько дитини після розлучення приходив до дитини один-два рази на рік. А з весни 2015 року перестав цікавитись новинами у житті доньки, не дзвонив і не приходив без жодних пояснень. Аліменти на утримання дитини відповідач не сплачує. Згідно довідки державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Кувічка А.В. від 26.06. 2017 заборгованість по аліментам за період з 01.03.12 по 26.06.2017 станом на 26.06.2017 складає 91 200 грн. У зв'язку з тим, що батько дитини не приймає участі у її вихованні, позивач звернулася з даним позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином та вчасно. Представник позивача надала суду заяву, в якій позов підтримала в повному обсязі, прохала задовольнити. Відповідач надав суду нотаріально завірену заяву, в якій позов визнав, не заперечував проти позбавлення його батьківських прав стосовно [PERSON], [INFO]. Представник органу опіки та піклування надав клопотання про розгляд справи за його відсутність а також висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Дослідивши надані докази, суд встановив такі факти та відповідні ним правовдносини.. Батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 17.10.2006 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 12). Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.02.2012 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 01.03.2012 і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 11). Згідно розрахунку заборгованості по аліментам державного виконавця Московського ВДВС ХМУЮ Кувічка А.В. від 26.06. 2017 заборгованість по аліментам за період з 01.03.12 по 26.06.2017 станом на 26.06.2017 складає 91 200 грн. (а.с. 7) Як вбачається з повідомлення Харківської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Харківської міської ради Харківської області, [PERSON] є ученицею 8-Б класу, на заняття щоденно приводить мати та забирає після заняття. [PERSON] у період навчання дитини у школі жодного разу, присутнім не був. З усними або письмовими запитами про навчальні успіхи доньки не звертався (а.с. 20). Відповідно до ст.157 СК України той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення поновлення батьківських прав" ухилення від виконання батьківських обов'язків має місце тоді, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Позивачка стверджує, що відповідач не спілкується з весни 2015 року, вона ніколи не перешкоджала йому у зустрічі з дитиною, проте відповідач не намагався зустрітися з дитиною. Згідно з висновком Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради від 26.10.2017 є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO] (а.с. 38-40). Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року № 789-ХІІ), а також ч. 7 та ч. 8 ч. 7 СК України, усі дії щодо дітей та регулювання сімейних відносин мають здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи викладене, а також факт визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Судові витрати суд розподіляє на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved