Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

Позивач посилається на те, що 08 вересня 2010 року секретарем Булгаківської сільської ради Кремінського району Луганської області Бахмет Ганною Василівною було посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого належну їй земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого 13 червня 2001 року вона заповідає ПП «Владар» в особі директора [PERSON], який діє на підставі Статуту. 16.11.2010 року його було призначено директором ПП «Владар». [INFO] року померла [PERSON]. При зверненні ПП "Владар" за прийняттям спадщини державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальних дій, посилаючись на те, що в заповіті не вказано ідентифікаційний код за Єдиним державним реєстром підприємств і організацій України ПП «Владар», не зазначено місцезнаходження юридичної особи, яка названа зі скороченням, а також в заповіті вказано директором ПП «Владар» [PERSON], а на час відкриття спадщини директором є [PERSON], крім того в заповіті не вказано, що даний заповіт зачитаний вголос в присутності заповідача. Так як існує наказ від 16.11.2010 року, який підписаний [PERSON], про призначено директором ПП «Владар» [PERSON], позивач вважає, що заповіт відповідає вимогам законодавства та просить визнати його дійсним і визнати за ПП «Владар», директором якого він є, право власності на спадкове майно. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не з"явилися, про розглядд справи були повідомлені належним чином. Заперечень за позовом не надали. Третя особа надіслала заяву про розгляд справи у відсутності її представника. Вивчивши справу, суд вважає позов обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю та право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Згідно ст. 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу. Згідно з ст.1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до ст. 1 Конвенції про колізії законів, які стосуються форми заповітів, до якої Україна приєдналася з застереженнями згідно Закону України від 17 грудня 2009 року N 1772-VI, заповіт є дійсним стосовно форми, якщо його форма відповідає внутрішньому законодавству: місця, де заповідач його склав, або громадянства заповідача на момент складення заповіту чи на момент його смерті, або постійного місця проживання заповідача на момент складення заповіту чи на момент його смерті, або звичайного місця проживання заповідача на момент складення заповіту чи на момент його смерті, або настільки, наскільки це стосується нерухомості, - її місцезнаходження. Статтею 203 ЦК України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. В судовому засіданні встановлено, що після смерті [INFO] року [PERSON] відкрилась спадщина на належну їй земельну ділянку площею 5,5050 га в межах згідно з планом розташованої на території Новоастраханської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і належить спадкодавцеві на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], від 13.06.2001 року (а.с. 10) За життя [PERSON] склала заповіт відповідно до якого заповіла належну їй земельну ділянку ПП «Владар» в особі директора [PERSON] (а.с. 5). Юридична особа зареєстрована на території України та займається виробництвом сільськогосподарської продукції. Згідно з наказом від 16.11.2010 року (а.с.7) директором приватного підприємства «Владар» призначено [PERSON], який того ж дня приступив до виконання своїх обов'язків (а.с.9). Позивач у встановлений законом строк звернувся до державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом проте, йому було відмовлено в зв'язку з тим, що в заповіті земельна ділянка заповідається ПП «Владар» в особі іншого директора [PERSON], а на даний час директором підприємства є інша особа (а.с. 4). Оскільки при складенні та посвідченні заповіту не були порушені вимоги ст. 1247 ЦК України, а саме заповіт складено у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення, спадкодавець особисто прочитав його та вказав, що заповіт відповідає його дійсним намірам. На момент складення та посвідчення заповіту спадкодавець мав повну цивільну дієздатність. Він підписаний особисто заповідачем. Тому заповід є дійсним. Згідно до ч 1 ст 328 ЦК України, яка передбачає, що право власності набувається на підставах не заборонених законом. Згідно ч1 ст 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Земельним Кодексом України сільськогосподарським підприємствам не заборонено отримувати у спадок земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Із матеріалів, доданих до позову випливає, що на даний час директор ПП «Владар» змінився, але спадкоємець - ПП «Владар» не ліквідоване та не реорганізовано є резидентом України, а нотаріальною конторою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, а позивач має право і бажає прийняти спадщину, яка заповідалась ПП «Владар», тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved