Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-22 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності на нерухоме майно - магазин з житловою квартирою та автомийку самообслуговування на 4 пости, до складу якої входять: магазин з житловою квартирою, автомийка самообслуговування на 4 пости та апаратна, загальною площею 1051, 95 м.кв., що розташована по [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 188253456 від 11 листопада 2019 року, виданого державним реєстратором відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, вона є власником земельної ділянки площею 0,2371 га, кадастровий номер 2124410100:03:005:0220, розташованої по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови. На вказаній земельній ділянці позивач побудувала об`єкт нерухомого майна - магазин з житловою квартирою та автомийку самообслуговування на 4 пости із апаратною, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту до складу будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , входять: магазин з житловою квартирою, автомийка самообслуговування на 4 пости та апаратна, загальною площею 1051,95 м.кв.. Згідно висновку про вартість об`єкта оцінки, ринкова вартість вказаного нерухомого майна - магазину з житловою квартирою, автомийки самообслуговування на 4 пости становить 473 377, 50 гривень. Згідно звіту обстеження технічного стану магазину з житловою квартирою та автомийки самообслуговування на 4 пости, за результатами технічного обстеження об`єкту встановлено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до ІІ категорії (задовільний), фактичний стан конструкцій задовольняє та відповідає вимогам міцності та надійності для подальшої експлуатації будівлі за її функціональним призначенням, як будівля магазину з житловою квартирою та автомийка самообслуговування на 4 пости. Однак, право власності на зазначене нерухоме майно не встановлено, оскільки позивачем не було введено в експлуатацію побудовану будівлю магазину з житловою квартирою та автомийки самообслуговування у встановленому законом порядку, позаяк відсутні умови введення в експлуатацію побудованого позивачем об"єкту нерухомості. Позивач зверталася в Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції України в Закарпатської області з метою введення в експлуатацію вказаного нерухомого майна, однак, повідомленням від 07 листопада 2019 року за №320/1007/1.20/2/19 їй було відмовлено у цьому з тих підстав, що відсутні умови для введення в експлуатацію об`єкту нерухомого майна. Крім того, постановою головного інспектора будівельного нагляду управління ДАБІ у Закарпатській області від 11 листопада 2019 року №116/1007 позивачку [PERSON] притягнуто до відповідальності за здійснення будівництва магазину з житловою квартирою та автомийки самообслуговування без документів, що дають право на виконання будівельних робіт у вигляді штрафу у сумі 8 500 гривень, які позивач сплатила до державного бюджету. Самочинно побудований нею магазин з житловою квартирою та автомийка самообслуговування на 4 пости розташовані на її власній земельній ділянці і не порушують прав та інтересів третіх осіб, не суперечить правилам забудови населеного пункту та вимогам містобудівної документації, та відповідають вимогам правил пожежної безпеки, що також підтверджено довідкою Тячівського районного відділу УДСНС України в Закарпатській області від 25 листопада 2019 року за № 01/384. Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Рішко П.М. в судове засідання не з`явилися, позаяк адвокат Рішко П.М. подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності та в заяві вказує, що позовні вимоги підтримують повністю та просять позов задовольнити. Представник відповідача Тячівської міської ради Закарпатської області в судове засідання не з`явився, позаяк подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у відсутності представника міської ради, в заяві вказує, що позовні вимоги Тячівська міська рада визнає повністю, проти їх задоволення та визнання за позивачем права власності на зазначене нерухоме майно не заперечує. Представник третьої особи на стороні позивача, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Закарпатській області Рачкулинець М.Ю. в судове засідання не з`явилася, однак надіслала до суду заяву, в якій просила справу розглянути у відсутності представника третьої особи. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні належними доказами та підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №188253456 від 11 листопада 2019 року, виданого державним реєстратором відділу державної реєстрації Тячівської міської ради Закарпатської області, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0, 2371 га, кадастровий номер 2124410100:03:005:0220, цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування інших будівель громадської забудови, яка розташована по [ADDRESS] . (а.с. 6). Як стверджено технічною документацією, позивач [PERSON] являється забудовником об`єкта нерухомого майна - магазину з житловою квартирою та автомийки самообслуговування на 4 пости та апаратної, розташованої на належній їй на праві власності земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до технічного паспорту на об`єкт нерухомого майна - магазин з житловою квартирою та автомийкою самообслуговування на 4 пости, до складу будівель і споруд, розташованих за адресою: [ADDRESS] , входять: магазин з житловою квартирою, автомийка самообслуговування на 4 пости та апаратна, загальною площею 1051, 95 м.кв. (а.с.9-15). Звітом технічного обстеження об`єкта нерухомого майна - магазину з житловою квартирою та автомийки самообслуговування на 4 пости, розташованої за адресою: [ADDRESS] , підтверджено, що технічний стан конструкцій та будівлі в цілому відноситься до ІІ категорії (задовільний). Фактичний стан конструкцій магазину з житловою квартирою та автомийки самообслуговування на 4 пости відповідає вимогам міцності на надійності для подальшої безпечної експлуатації будівлі за її функціональним призначенням як магазин з житловою квартирою та автомийка самообслуговування на 4 пости (а.с. 16-27). Згідно довідки Тячівського районного відділу УДСНС України в Закарпатській області від 25 листопада 2019 року за № 01/384, стверджено що побудовані [PERSON] магазин з житловою квартирою та автомийкою самообслуговування на 4 пости, загальною площею 1051,95 м.кв., розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідають вимогам правил пожежної безпеки. Із рішення Тячівської міської ради Закарпатської області № 4013 від 24 жовтня 2019 року та довідки Тячівської міської ради за №09-19/1282 від 13 листопада 2019 року вбачається, що належна [PERSON] земельна ділянка площею 0, 2371 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд та розташований на ній магазин з житловою квартирою та автомийка самообслуговування на 4 пости, загальною площею 1051, 95 м.кв., мають адресний номер (поштову адресу): [ADDRESS] (а.с.7, 8). Згідно із частиною першою статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до вимог статей 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), якою вона має право володіти, користуватися та розпоряджатися. Згідно частини третьої статті 375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Виходячи із положень ч.5 статті 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пунктах 3, 4, 9 Постанови від 30.03.2012 р. № 6 "Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)" роз`яснено, що право власності у порядку, передбаченому частиною третьою статті 376 ЦК України, може бути визнано лише на новозбудоване нерухоме майно або нерухоме майно, яке створено у зв`язку зі знесенням попередньої будівлі та відповідно до будівельних норм і правил є завершеним будівництвом. При розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства. За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України. У зв`язку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Пунктом 12 цієї ж постанови роз`яснено, що у справах, пов`язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п`ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов`язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними. У правовій позиції висловленій Верховним Судом України при розгляді справи N 6-1328цс15 зазначено, що згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним. Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Ця умова є єдиною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду. При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання відповідає вимогам чинного законодавства, інтересам сторін по справі, в свою чергу, не суперечить правам та інтересам інших осіб. З урахуванням наведеного, суд вважає, що позов про визнання права власності на нерухоме майно слід задовольнити. Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: approved