Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У листопаді 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що вона з [PERSON] перебуває у шлюбі, зареєстрованому 19 квітня 1997 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 19 квітня 1997 року, актовий запис № 65. У період шлюбу ними придбано автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], який зареєстровано в МРЕВ ДАІ Києво-Святошинського району Київської області на ім»я відповідача [PERSON]. Придбаний ними за час шлюбу автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], який зареєстрований в МРЕВ ДАІ Києво-Святошинського району, Київської області, на ім»я відповідача [PERSON], є їхньою спільною сумісною власністю. Оскільки [PERSON] не визнає за нею права на спільне майно, вважаючи себе його одноосібним власником, то вона має намір його поділити. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, просила поділити спільне сумісне майно між нею і [PERSON], стягнувши з нього ? частину вартості автомобіля «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], а автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER] залишити [PERSON]. В подальшому позивач [PERSON] подала заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України, в якій зазначала, що з [PERSON] вона перебувала у шлюбі, зареєстрованому 19 квітня 1997 року, який розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду 17 листопада 2015 року. У період шлюбу за договором купівлі-продажу від 10 травня 2006 року ними був придбаний автомобіль «Шевроле Лачетті» вартістю 92 440 грн., який продано і за виручені від продажу кошти, а також спільні кошти сім»ї куплено автомобіль «Хюндай Акцент», вартість якого згідно з висновком автотоварознавчої експертизи становить 192 545 грн. 62 коп.. Автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з.[NUMBER] зареєстровано в МРЕВ ДАІ Києво-Святошинського району Київської області на ім»я відповідача. Придбаний ними за час шлюбу автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], який зареєстровано в МРЕВ ДАІ Києво-Святошинського району Київської області на ім»я відповідача, є їхньою спільною сумісною власністю. Оскільки відповідач не визнає за нею права на спільне майно, суд має визнати автомобіль «Хюндай Акцент» спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже, вона має право на ? частину вартості автомобіля. Відповідно до вимог ст. 71 Сімейного кодексу України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Пунктами 4, 5 ст. 71 Сімейного кодексу України передбачено присудження грошової компенсації за умови згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації лише має місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України за умови звернення одного з подружжя до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Отже, суд має стягнути з відповідача грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості автомобіля в сумі 96 272 грн. 80 коп.. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з посиланням на вимоги ст. ст. 60, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 364, 365 ЦК України, просила визнати автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], об»єктом права сумісної власності подружжя; стягнути з [PERSON] грошову компенсацію в розмірі ? вартості автомобіля в сумі 96 272 грн. 80 коп., припинити її право на частку у спільному майні-автомобілі «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER]. У судовому засіданні позивач [PERSON] і представник позивача позов підтримали і просили його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] і представник відповідача не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, доказів поважності причин неявки в судове засідання відповідач [PERSON] і його представник суду не надали. В наданих суду запереченнях проти позову представник відповідача заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. За правилами ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно вимог ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до вимог ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Згідно вимог ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім»ї. Відповідно до вимог ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно вимог ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Судом встановлено, що з 19 квітня 1997 року [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу позов задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] і [PERSON], зареєстрований у Вишнівському міськвиконкомі Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 65. Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишено без змін. За час перебування у зареєстрованому шлюбі позивачу [PERSON] і відповідачу [PERSON] належить на праві спільної сумісної власності автомобіль «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до наданої суду відповіді Регіонального сервісного центру МВС в Київській області від 10 лютого 2016 року згідно з даними автоматизованої інформаційно-пошукової системи станом на 02 лютого 2016 року автомобіль «Хюндай Акцент», н.з. [NUMBER], зареєстрований за [PERSON]. Згідно Висновку експертів за результатами проведення судової комісійної автотоварознавчої експертизи Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 01 червня 2016 року ринкова вартість автомобіля «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], складає 192 545 грн. 62 коп.. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, та оцінивши в сукупності зібрані докази, суд дійшов висновку про задоволення позову, і визнання автомобіля «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], об»єктом права спільної сумісної власності подружжя [PERSON] і [PERSON], та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію в розмірі ? частини вартості автомобіля «Хюндай Акцент», д.н.з. [NUMBER], в сумі 96 272 грн. 80 коп.. В зв»язку з стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації ? частини вартості автомобіля підлягає припиненню право власності [PERSON] на ? частку у спільному майні подружжя-автомобіль «Хюндай-Акцент», д.н.з. [NUMBER]. Доводи представника відповідача [PERSON] в запереченнях проти позову, що факт відсутності спільного з відповідачем бюджету підтверджується заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року, суд вважає безпідставними. Так, судом при винесенні заочного рішення від 17 листопада 2015 року про розірвання шлюбу було встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім»ї стало неможливим, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини позивач [PERSON] наміру не має. Однак, в рішенні суду від 17 листопада 2015 року не встановлено конкретного періоду часу і відсутні відомості, що на момент придбання спірного автомобіля сторони у справі не підтримували сімейно-шлюбних стосунків і не вели спільного господарства. Необгрунтованими суд вважає також посилання представника відповідача [PERSON] і на те, що спільного бюджету у відповідача з позивачем не було, та що позивач без поважної причини не працював та перебував на постійному утриманні у відповідача, та що джерелом набуття спірного автомобіля є особисті грошові кошти відповідача. Також підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] понесені витрати у зв»язку з проведенням судової автотоварознавчої експертизи у розмірі 2 304 грн.. Понесені витрати по сплаті судового збору також підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] у розмірі 2 065 грн. 13 коп., що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved