Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та стягнення моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, з 14.05.1986 року по 10.01.2012 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [PERSON] зазначила, що вона є співвласником квартири [ADDRESS], оскільки дана квартира була придбана [PERSON] за час перебування з позивачем у шлюбі та зареєстрована на ім'я відповідача на підставі договору купівлі-продажу від 20.03.2002 року, посвідченого нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Стець Н.М. за реєстровим №1-887. У цій квартирі, крім позивача, зареєстровано також місце проживання [PERSON] Як зазначила позивач, на даний час у спірній квартирі фактично проживає відповідач з сином [PERSON] Позивач стверджувала, що відповідач [PERSON] після розірвання шлюбу, починаючи з січня 2012 року та по теперішній час чинить їй перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS], відмовляється впускати її до вказаної квартири та не надає змоги проживати в ній. З цих підстав, [PERSON] просила суд усунути їй перешкоди у користуванні та розпорядження квартирою [ADDRESS], вселити її у вказану квартиру та стягнути з відповідача 3000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. До початку розгляду справи по суті [PERSON] звернувся з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання фізичної особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку, мотивуючи його тим, що він є власником квартири [ADDRESS], у якій він постійно мешкає. У згаданій квартирі зареєстровано місце проживання [PERSON] та [PERSON], хоча, як стверджував позивач за зустрічним позовом, [PERSON] не мешкає у квартирі [ADDRESS] з 05.11.2011 року. Те, що місце проживання [PERSON] зареєстроване у квартирі, яка належить [PERSON] на праві приватної власності, перешкоджає останньому вільно розпоряджатись квартирою, зокрема, відчужити її на користь третіх осіб, а також змушує його безпідставно сплачувати за комунальні послуги у підвищеному розмірі відповідно до кількості осіб, місце проживання яких зареєстроване у квартирі. За таких обставин, посилаючись на ст.391 ЦК України, позивач за зустрічним позовом просив суд усунути йому перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому на праві власності квартирою шляхом зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання за адресою: [ADDRESS]. Крім того, позивач за зустрічним позовом, посилаючись на ст.405 ЦК України, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку прийнято до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та стягнення моральної шкоди, а вимоги за зустрічним позовом об'єднано в одне провадження з первісним позовом. Представник позивача за первісним позовом в судовому засіданні позов підтримав, просив суд первісний позов задовольнити, зустрічний позов вважав необґрунтованим, проти його задоволення заперечував. Відповідач за первісним позовом [PERSON] проти первісного позову заперечував, просив суд відмовити у його задоволенні, зустрічний позов підтримав, просив суд його задовольнити. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 14.05.1986 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського РВК, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу було зроблено актовий запис за №818 (а.с.12). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя у подружжя не склалось, 10.01.2012 року шлюб між ними було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу [NUMBER] (а.с.13). 20.03.2002 року між [PERSON] (покупець) та [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені своєї неповнолітньої дитини [PERSON], (продавець), було укладеного договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори Стець Н.М., на підставі якого відповідач за первісним позовом придбав квартиру [ADDRESS] (а.с.14). На сьогодні відповідач за первісним позовом залишається власником цієї квартири. З довідки форми №3 від 21.05.2014 року №15620, виданої ЖЕК №503 КП "Житлосервіс "Приозерне" у Оболонському районі м. Києва, вбачається, що місце проживання позивача [PERSON] зареєстроване у квартирі [ADDRESS] (а.с.11), хоча як пояснив позивач за зустрічним позовом [PERSON], [PERSON] не мешкає у згаданій квартирі уже понад три роки (з 05.11.2011 року). Судом встановлено, що [PERSON] був вселена та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] як член сім`ї (дружина) [PERSON] Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. За час шлюбу відповідачем за первісним позовом було придбано у власність квартиру [ADDRESS]. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Хоча позивач за первісним позовом і стверджує, що спірна квартира була придбана [PERSON] за час перебування у шлюбі за їхні спільні кошти, а тому відноситься до спільного майна подружжя, проте в судовому порядку дана обставина не встановлена, будь-яких доказів на підтвердження того, що судом визнано за [PERSON] право власності на згадану квартиру останньою не надано. Ч.1 ст.60 ЦПК України покладає на кожну зі сторін обов'язок довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Представник позивача за первісним позовом не навів жодного доказу на підтвердження того, що відповідач чинив та чинить [PERSON] перешкоди у користуванні нею квартирою [ADDRESS] (показання свідків, документи на підтвердження звернення до правоохоронних органів щодо чинення відповідачем перешкод позивачеві у користуванні квартирою тощо). За таких обставин,

Outcome: approved