Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-13 00:00:00

03.04.2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», третя особа філія «Новобузький райавтодор» дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. У своєму позові позивач зазначив, що він з 28.02.2019 року перебував в трудових відносинах з відповідачем, працюючи у філії «Новобузький райавтодор» дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на посаді сторожа. З квітня 2019 року заробітна плата відповідачем виплачується не в повному обсязі. Станом на 17.02.2020 року заборгованість відповідача по заробітній платі становить 27618,86 грн. Посилаючись на те, що відповідач добровільно не сплачує вищезазначену заборгованість, просив стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на його користь заборгованість по виплаті заробітній платі у розмірі 27618, 86 грн. Ухвалою судді Заводського районного суду м.Миколаєва від 13.04.2020 року відкрито провадження по справі. 22.05.2020 року позивач [PERSON] подав до суду заяву про збільшення позовних вимог, просив стягнути з Дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати за період з квітня 2019 року по квітень 2020 рік в розмірі 40343,18 грн. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. У судове засідання відповідач - представник дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України», не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У судове засідання третя особа - представник філії «Новобузький райавтодор» дочірнього підприємства «Миколаївський облавтодор» Відкритого акціонерного товариства «Державна акціонерна компанія «Автомобільні дороги України» не з`явився, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд вважає за можливе ухвалити рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 4-К п.7 від 28.02.2019 року, [PERSON] перебуває на посаді сторожа філії «Новобузький райавтодор» ДП «Миколаївській облавтодор» з 28.02.2019 року. Відповідно до довідки наданої начальником філії «Новобузький райавтодор», заборгованість перед позивачем [PERSON] по заробітній платі станом на 17.02.2020 року складає 27618,86 грн. з яких за квітень 2019 року - 1216,80 грн., за травень 2019 року - 3799,62 грн., за червень 2019 року - 3879,22 грн., за серпень 2019 року - 3771,76 грн., за вересень 2019 року - 3672,40 грн., за жовтень 2019 року - 3783,17 грн., за листопад 2019 року - 3689,36 грн., за грудень 2019 року - 3806,53 грн. Крім того, відповідно до довідки наданої начальником філії «Новобузький райавтодор» за № 76/1 від 18.05.2020 року, заборгованість перед позивачем [PERSON] по заробітній платі станом на 30.04.2020 року складає 12724,95 грн. з яких за лютий 2020 року - 4117,70 грн., за березень 2020 року - 4323,06 грн., за квітень 2020 року - 4284,19 грн. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч.1ст.13 ЦПК Українивстановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.43 Конституції України держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Відповідно до положень ст.1 Конвенції про захист заробітної плати №95, яка ратифікована 31 січня 1961 року, метою цієї Конвенції є термін "заробітна плата", який означає, незалежно від назви й методу обчислення, будь-яку винагороду або заробіток, які можуть бути обчислені в грошах, і встановлені угодою або національним законодавством, що їх роботодавець повинен заплатити, на підставі письмового або усного договору про наймання послуг, працівникові за працю, яку виконано, чи має бути виконано, або за послуги, котрі надано, чи має бути надано. Відповідно до положень ч.1 ст.2 Конвенції, ця Конвенція застосовується до всіх осіб, яким виплачується або повинна виплачуватись заробітна плата. Заробітна плата виплачуватиметься через регулярні проміжки часу. Якщо немає інших відповідних урегулювань, котрі забезпечують виплату заробітної плати через регулярні проміжки часу, то періоди виплати заробітної плати має бути продиктовано національним законодавством або визначено колективним договором чи рішенням арбітражного органу (ст.12 Конвенції про захист заробітної плати). Працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору(ст. 21 ЗУ «Про оплату праці»). Згідно із ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Відповідно до ч 6 ст. 24 Закону України «Про оплату праці», своєчасність та обсяги виплати заробітної плати працівникам не можуть бути поставлені в залежність від здійснення інших платежів та їх черговості. Заробітна плата повинна виплачуватися працівникові регулярно в робочі дні в строки, встановлені в колективному договорі, не рідше двох разів на місяць, не більше як через 16 календарних днів. Якщо день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Таким чином затримка виплати заробітної плати навіть на один і більше днів є порушенням строків виплати згідно зі ст. 24 ч1 таст.115 ч.1 КЗпП України. Статтею 233 КЗпП України, частина 2, встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, виходячи з вищезазначеного, враховуючи те, що відповідач не здійснює виплату належної позивачу [PERSON] заробітної плати, суд вважає, що вимоги останнього підлягають задоволенню та стягненню з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі, яка за період з квітня 2019 року по квітень 2020 року,становить 40343,81 грн. Крім того, відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, а тому, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840,80 грн. за відповідну позовну вимогу.

Outcome: approved