Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

07.04.2015 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до [PERSON] про стягнення 4190,46 грн заборгованості за кредитом, 6254,30 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 1268,56 грн заборгованості за пенею та комісією, 250 грн штрафу (фіксована частина), 585,67 грн штрафу (процентна складова). В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що 21 березня 2008 року [PERSON] відповідно до укладеного договору №б/н від 21.03.2008 року отримала кредит в сумі 1000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку та прийняла на себе зобов'язання сплачувати відсотки за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. В порушення умов кредитного договору відповідач несвоєчасно надавала банку грошові кошти для погашення кредиту, відсотків, а також інших витрат, в результаті чого виникла заборгованість, стягнення якої є предметом позову. Позивач, належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, у судове засідання представника не забезпечив, надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі представника позивача, згоден на заочний розгляд справи. Відповідачка, належним чином повідомлена про час та місце судового засідання, двічі не з'явилась у судове засідання (18.05.2015 року, 29.05.2015 року), про причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи та заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Ухвалою суду встановлено заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини та характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з огляду на наступне. 21 березня 2008 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк», назва якого в подальшому була змінена на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг «Кредитка «Універсальна», «30 днів пільгового кредиту» шляхом приєднання в порядку ст. 634 ЦК України до умов, запропонованих банком в письмових Умовах та Правилах надання банківських послуг, на підставі поданої відповідачем заяви (надалі -Заява), в якій міститься підпис зроблений від її імені про ознайомлення з цими Умовами та Правилами (а.с.6-13), на спростування чого відповідачем доказів не було надано. Відповідно до укладеного договору та Заяви банком 21.03.2008 року відкрито картковий рахунок та надано відповідачу платіжну картку з кредитним лімітом у розмірі 1000 грн з базовою відсотковою ставкою в розмірі 3-х відсотків на місяць від залишку заборгованості (а.с. 6). Термін дії картки - до 29.02.2012 року (а.с.49). З наданої позивачем виписки з особистого рахунку відповідача (а.с.50- 76) вбачається, що за вищевказаним картковим рахунком відповідачем проводилися операції зі зняття готівкових коштів та внесення коштів на повернення отриманого кредиту, відсотків за користування ним та штрафних санкцій. З виписки також вбачається, що позивачем збільшено розмір кредитного ліміту відповідачу до 4200 грн, що передбачено п.3.2., п.3.3. Умов та Правил надання банківських послуг. Таким чином, даючи правову оцінку укладеному між сторонами договору, суд доходить висновку, що між позивачем та відповідачем був укладений договір карткового рахунку, який в розумінні змісту ст. 1066 ЦК України є різновидом договору банківського рахунку, умовами якого було передбачено кредитування відповідача у межах кредитного ліміту (ст. 1069 ЦК України). Відповідно до приписів ч. 2 ст. 1069 ЦК України права та обов'язки сторін, пов'язанні з кредитуванням рахунка, визначаються відповідними положеннями про позику та кредит (параграфи 1 та 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика») глави 71 ЦК України. Приписом ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику, якщо такою є грошові кошти, у тій самій сумі, у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до змісту п. 5.4. Правил користування платіжною карткою погашення процентів по кредиту повинне відбуватися щомісячно за попередній місяць, погашення кредиту - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH) (а.с.13), тобто не пізніше 29.02.2012 року (а.с.49). Відповідно до Заяви, підписаної позивачем, при порушенні строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більше ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн +5% від суми позову. Відповідно до Заяви, підписаної позивачем, він ознайомлений та згоден також з Тарифами банку. Відповідно до п.2 Умов та Правил надання банківських послуг тарифами є розмір винагороди за послуги Банка, які є невід'ємною частиною договору. З розрахунку заборгованості (а.с.4,5) вбачається, що позивач нарахував відповідачу заборгованість загальна сума якої станом на 31 січня 2015 року становила 4190,46 грн заборгованості за кредитом, 6254,30 грн заборгованості по процентам за користування кредитом, 1268,56 грн заборгованості за комісією, 250 грн штрафу (фіксована частина), 585,67 грн штрафу (процентна складова). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно умов договору та вимог Цивільного кодексу. Договір є обов'язковим для виконання (ст.629 ЦК України). У відповідності до вимог ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] не виконує умов кредитного договору № б/н від 21.03.2008 року і добровільно не сплачує суму заборгованості за кредитом, відсотками, комісією та штрафними санкціями, тому у суду є підстави для стягнення зазначеного боргу. Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням цього, суд вважає, що стягнення судових витрат (судового збору) в розмірі 243 гривні 60 копійок повинно проводитися з відповідача по справі (а.с.1). На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.526,530, 611-612,629,1054 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved