Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

04.07.2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулась у Голосіївський районний суд міста Києва з позовом про стягнення з [PERSON] (надалі - відповідач) неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 64920,5 грн. Позов обґрунтувала тим, що відповідач не виконує свої обов'язки по утриманню сина, в наслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Позивач в судове засідання не з'явилась, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи вищезазначене та позицію представника позивача, який не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі, суд вважає за можливе ухвалити рішення у відсутність відповідача за наявними у справі доказами, яким задовольнити позовні вимоги, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Згідно з п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 № З "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. З урахуванням того, що згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Це пов'язано з тим, що відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а за положеннями ч. 2 ст. 550 ЦК України відсотки на неустойку (як повторна пеня) не нараховується. У зв'язку з цим сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певну суму заборгованості. При цьому, пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києві від 08.09.2010 року з відповідача стягується аліменти на утримання сина [PERSON], починаючи з 15 квітня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, рішення суду відповідач не виконує, аліменти в повному обсязі не сплачує, у зв'язку з чим, утворилася заборгованість. Відповідно до п.7.5.2 Інструкції про проведення виконавчих дій розмір заборгованості визначається державним виконавцем за період, протягом якого стягнення не проводилось, у разі надходження виконавчого документу. Розміри поточних аліментних платежів з доходів, отриманих за цивільно-правовими угодами платник може визначати самостійно і сплачувати добровільно, в тому числі шляхом поштових переказів. Згідно розрахунку, наданого позивачем, розмір пені за прострочення сплати аліментів за період з квітня 2010 року по 20.06.2014 року становить 64920,5 грн. Відповідач не надав заперечень щодо стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та щодо розміру такої неустойки. Суд приймає за достовірне наданий позивачем розрахунок пені, розрахований відповідно до розміру заборгованості по аліментах помісячно. Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень. Положеннями ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову [PERSON] в повному обсязі. Умовами ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved