Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

03.12. 2015 року ПАТ "Укрсоцбанк" звернувся до суду з позовом до Відділу примусового виконання рішень Держановї виконавчої служби України, в якому просив суд зняти будь-який арешт з однокімнатної квартири, загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON], накладений відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10.02.2015 р. . Представник позивач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутності відповідача в порядку заочного провадження. Представники відповідача в судове засідання не зявились, про день та час слухання справи були повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справа розглянута за відсутності сторін в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як вбачається із матеріалів справи, 15.01.2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку Укрсоцбанк (надалі Позивач) та [PERSON] (надалі Позичальник) був укладений договір кредиту № 640/8-К8 (надалі - Договір кредиту), згідно умов якого Банк прийняв на себе зобовязання надати Боржнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 27 491,00 (двадцять сім тисяч чотириста девяносто один) доларів США з кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за Договором кредиту до 10.01.2032 року зі сплатою 13,20 відсотків річних. 01.02.2008 року, в забезпечення виконання Позичальником своїх зобовязань за Договором кредиту № 640/8-К8 від 15.01.2007 року, між Банком та громадянином [PERSON] (далі за текстом - Іпотекодавець). укладено Іпотечний договір, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 270, згідно якого Іпотекодавець передав Банку (Позивачу) в іпотеку нерухоме майно, що належить йому на праві власності, а саме: однокімнатну квартиру, загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 23,8 кв.м., що знаходиться за адресою : [ADDRESS]. Ця квартира належить Іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору міни, посвідченого 21.12.2007 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 4351, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів 21.12.2007 р. за № 2592715 надалі за текстом «Предмет іпотеки». Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку, п. 4.1. Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником (Боржником) Договору кредиту, Банк має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. Відповідно до ст. 33 Закону України Про іпотеку, п. 4.1. Іпотечного договору у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником основного зобовязання, Інотекодержатель мас право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки. 27.11.2015 року [PERSON] до банку подана заява відповідно якої банку стало відомо, що на підставі постанови № 46466686 від 10.02.2015 року на все нерухоме майно, яке належить [PERSON] на праві приватної власності накладено арешт про що занесено реєстраційний запис про обтяження № 8707409 від 12.02.2015 року до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відділом примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України в рамках виконавчого провадження де ГІАТ «Укрсоцбанк» не є стороною виконавчого провадження. Як вбачається з інформаційної довідки єдине нерухоме майно яке зареєстровано за[PERSON] це квартира № 16. яка знаходиться за адресою :м. Миколаїв, вул. Скороходова, 92 та перебуває в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк». Відповідно до ч. 1 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчимидокументами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Частиною 4 статті 54 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не єзаставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дя після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна, але станом на03.12.2015 року ніякої інформації щодо арешту всьогонерухомого майнадо ПАТ Укрсоцбанк від відділу примусового виконання рішень Департаменту Державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не надходило. У звязку з викладеними обставинами, суд вважає позов обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved