Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

04 березня 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що до 2009 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який знаходиться на її повному утриманні. Відповідач, всупереч положенням ст.180 Сімейного кодексу України, не бажає надавати кошти на утримання дитини, іншої будь-якої матеріальної допомоги також не надає. Позивач [PERSON] в судове засідання 30.03.2016 року подала заяву, згідно якої заявлений нею позов про стягнення аліментів підтримує повністю, просить справу слухати у її відсутності; погоджується на заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання 30.03.2016 року не з"явився, хоч належним чином про слухання справи повідомлений, про що свідчить повідомлення про отримання рекомендованого листа, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надійшло. Згідно ст.ст. 224, 225 ЦПК України, враховуючи, що відповідач в судове засідання не з"явився, хоч належним чином повідомлений про розгляд справи і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а тому суд ухвалив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 12.10.2002 року по 11.12.2009 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Батьком дитини є відповідач. Відповідач свої батьківські обов'язки належним чином не виконує, коштів на утримання дитини не надає. Дані обставинами підтверджуються матеріалами справи. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, що передбачено ч.1 ст.181 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, з урахування заявлених позовних вимог позивача та наявністю у відповідача обов'язків утримувати свою неповнолітню дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку в місяць, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до положень ч.3 ст.88 ЦПК України, суд стягує із відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved