Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на автомобіль, мотивуючи свої вимог тим, що 18 грудня 2008 року він придбав у відповідача автомобіль марки "MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, про що свідчить розписка про отримання [PERSON] від нього коштів в сумі 12000 доларів США. Однак, договір купівлі- продажу автомобіля у письмовій формі не укладався, а 18.12.2008 року було оформлено довіреність на його, [PERSON] ім'я та на ім'я його батька - [PERSON] з правом розпорядження вказаним автомобілем. Зазначена довіреність видана строком на п'ять років і була дійсною до 18 грудня 2013 року. 22 листопада 2013 року відповідачем було видано наступну довіреність на його ім'я та на ім'я [PERSON] строком на п'ять років з правом передоручення до 22.11.2016 року. Впродовж усього часу спірний автомобіль перебував у користуванні позивача, він здійснював догляд за ним, укладав договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, що підтверджує факт володіння. В березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача з приводу переоформлення вказаного автомобіля на своє ім'я, однак той почав уникати розмов та зустрічей з ним. Більш того, в серпні 2014 року, позивачу стало відомо, що у зв'язку з примусовим виконанням виконавчого провадження від 05.02.2014 року щодо виконавчого листа про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON], накладено арешт на усе належне відповідачеві майно, в тому числі і на автомобіль, який він у нього придбав. Як вказує позивач в своїй заяві, що оскільки між ним та відповідачем в усній формі укладений договір купівлі-продажу, що підтверджується передачею спірного автомобіля за нотаріально посвідченим дорученням, яким надано йому право розпоряджатися цим автомобілем, він прийняв цей автомобіль та сплатив за нього кошти, тому вважає, що має місце правочин і є усі підстави для визнання судом його дійним. Вказані обставини змусили позивача звернутися до суду з даним позовом, відповідно до якого просив визнати дійсним договір купівлі - продажу автомобіля марки « MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, укладений між ним та відповідачем [PERSON], а також визнати за ним право власності на вищевказаний транспортний засіб. В подальшому позивач подав суду заяву, відповідно до якої просив уточнити позовні вимоги, а саме просив суд, визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля MERCEDES -BENZ Е 220" 1995 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , укладений 17 липня 2008 року в м. Вінниця між ним, [PERSON] та [PERSON]., а також визнати за ним право власності на вищевказаний автомобіль. В судове засіданні позивач [PERSON] та його представник позов підтримали в межах заявлених та уточнених вимог та на підставах викладених у позові. Позивач суду показав, що купив спірний автомобіль у відповідача за 12 000 доларів США, та відібрав у нього розписку. Відповідач також оформив на нього доручення. З часу придбання автомобіля він користувався автомобілем, оформляв страхові поліси і безперешкодно ним володів. Однак, коли в подальшому він вирішив перереєструвати автомобіль на себе, він дізнався, що автомобіль знаходиться під арештом, так як [PERSON] є боржником за виконавчим провадженням. Враховуючи зазначенене, просить позов задоволити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, однак через канцелярію суду подано заяву, відповідно до якої позовні вимоги, заявлені [PERSON] визнав, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглядати в його відсутність. З'ясувавши позицію сторін по справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив наступне . Автомобіль марки "MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, двигун № шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 21.11.2003р. є власністю [PERSON](а.с.10). 18.12. 2008р. [PERSON] було видано доручення на ім»я [PERSON] та [PERSON] з правом розпорядження вказаним автомобілем. Зазначена довіреність видана строком на п'ять років і була дійсною до 18 грудня 2013 року та посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с. 7) . 22 листопада 2013 року [PERSON] було видано наступну довіреність на ім'я [PERSON] та [PERSON] строком на п'ять років з правом передоручення до 22.11.2016 року . Зазначена довіреність посвідчена приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] ( а.с. 8, 14 ). У зв'язку з примусовим виконанням виконавчого провадження від 05.02.2014 року щодо виконавчого листа про стягнення з [PERSON] коштів на користь [PERSON], було накладено арешт на усе належне відповідачеві майно, в тому числі і на автомобіль, марки "MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, двигун № шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], який був уже у власності у [PERSON] ( а.с.15-17) . Той факт, що впродовж часу з 18.12.2008р спірний автомобіль перебував у користуванні [PERSON] та факт його купівлі у [PERSON] позивач підтверджує договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а саме, страховим полісом серії ВС № 5534968 від 20.01.2009 року та страховим полісом серії АС № 9934516 від 15.04.2014 року, виданих на ім'я [PERSON] ( а.с. 11-13) та розпискою про отримання відповідачем грошових коштів у сумі 12000 доларів США за автомобіль "MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, № [NUMBER] від 18.12.2008р. (а.с.9). В зв'язку з вказаним позивач просить суд визнати за ним право власності на автомобіль марки « MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, двигун № шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], на підставі того, що між ним та [PERSON] відбулася купівля-продаж даного автомобіля, що підтверджується розпискою від 18.12.2008р. Договір купівлі-продажу за уточненням позовних вимог просить вважати таким, що укладений у м.Вінниця 18.12.2008р. (датою оформлення розписки). Визначаючись щодо заявлених позивачем вимог, суд виходить з того, що у відповідності до ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При цьому, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, та доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з даних нормативних положень, суд враховує, що виникнення права власності позивача на транспортний засіб позивач ґрунтує на наступних доказах: наявності довіреностей виданих [PERSON] -18.12.2008 року та 22.11.1013 року; розписки від 18.12.2008 року про передачу грошових коштів за автомобіль марки « MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, двигун № шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], на суму 12 000 доларів США. Згідно статей 238, 244 ЦК України довіреність не є правовим оформленням переходу права власності на автомобіль. Так, статтею 249 ЦК України передбачено, що особа, яка видала довіреність, може в будь-який час її скасувати. Припинення повноважень представника відбувається внаслідок одностороннього волевиявлення особи, яку він представляє. Виходячи з зазначених нормативних положень довіреність не є ознакою переходу до позивача права власності на вищевказаний транспортний засіб, і лише свідчить лише про перехід транспортного засобу у володіння довіреної особи з певним переліком прав відносно даного майна. Також, оцінюючи підстави для визнання за позивачами права власності на вищевказаний автомобіль, в порядку купівлі-продажу, як то зазначено позивачами, суд враховує, що правовідносини щодо вчинення купівлі-продажу регулюються ст.ст. 202, 203, 626, 627 та 655 ЦК України. Так, у відповідності до ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За ч. 4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. За ч. 5 правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. В силу ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. За ч. 3 даної статті договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Відповідно до ст. 627 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Визначення істотних умов договору у даному випадку визначається зі змісту ст.655 ЦК України, як нормативно-правового положення, що регулює правовідносини, що випливають з правочинів купівлі-продажу майна. Доказ укладення правочину договору купівлі-продажу суду стороною позивача не наданий. Факт написання розписки між сторонами від 18.12.2014р. лише свідчить про факт отримання [PERSON] грошових коштів за автомобіль і не може розцінюватися судом як простий письмовий правочин купівлі-продажу. При цьому, суд також враховує, особливості передбачені законодавством щодо продажу рухомого майна, а саме, транспортного засобу, що містять відмінності від підстав продажу інших видів нерухомого майна, та потребують проведення відповідних дій по реєстрації та зняттю з реєстрації транспортного засобу. Так, ст. 34 Закону України "Про дорожній рух" встановлено обов'язкову державну реєстрацію, перереєстрацію, та облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів. Згідно п.п. 7, 8 постанови КМУ від 07.09.1998 року № 1388 "Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів", експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції забороняється. П. 33 даного Порядку встановлено необхідність перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників, для проведення якої до підрозділів Державтоінспекції подаються засвідчені підписами сторін, що скріплені печатками, акти приймання-передачі транспортних засобів із зазначенням їх кольору, марки, моделі, року випуску, ідентифікаційних номерів складових частин (далі - реквізити), а для проведення перереєстрації транспортних засобів у разі їх відчуження - документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби. Як встановлено судом автомобіль марки « MERCEDES -BENZ Е 220", 1995 року випуску, двигун № шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], власником [PERSON] ні на момент передачі грошових коштів позивачем, ні після з реєстрації не знімався. Що визнано та підтверджено самим позивачем та заявою відповідача (а.с.28). Тому, суд вважає, що позивачем не доведено підстави визнання за ним права власності на вищевказаний транспортний засіб, на підставі купівлі-продажу, а отже у задоволенні позовних вимог щодо визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на автомобіль слід відмовити. Крім того, за ст.88 ЦПК України судові витрати до стягнення також не підлягають.

Outcome: dismissed