Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 27.01.2017 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №20. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя не склалось через відсутність між нею та чоловіком взаємопорозуміння, різні погляди щодо сімейного життя. Від шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею, позивачкою, та перебуває на її утриманні. Фактично подружні відносини припинено, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше спільне життя є неможливим, строк на примиренні не потрібен. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач визнає позовні вимоги, зазначив, що не заперечує проти розірвання шлюбу. Зазначає, що строк на примирення не потрібен. Дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони , суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у звязку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 27.01.2017 року Олександрійським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 20 (свідоцтво про шлюб серія І-ОЛ № 098163). Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія І-ОЛ №205548), який проживає з позивачкою, та перебуває на її утриманні. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя є неможливим, строк на примиренні не потрібен. Відносини між подружжям не склалися, вони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Сторони припинили шлюбні відносини через втрату взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Крім того, наполягають на розірванні шлюбу, не бажають залишатись у шлюбних відносинах. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення їм не потрібен. Спору з приводу місця проживання дитини та поділу майна між сторонами немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Згідно вимог ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір в розмірі 704 грн. 80коп.

Outcome: approved