Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

09.03.2017 року [PERSON] (надалі позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі відповідач) про стягнення на її користь аліментів на своє утримання в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з дати звернення до суду до досягнення дитиною трирічного віку. Вказала, що з відповідачем перебуває в шлюбних відносинах з 14 липня 2015 року. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], 19.09.2015р.н., яка проживає з нею та знаходиться на її повному утриманні. Подружнє життя не склалося, вони з відповідачем проживають окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сімї не надає. Вона самостійно виховує дитину, тому позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе. В судове засідання [PERSON] не зявилася. В поданій до суду заяві позовні вимоги підтримала, просила розгляд справи проводити у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився. В поданій заяві позов визнав повністю, просив розгляд справи проводити у його відсутності. Ознайомившись із письмовими доводами сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, судом встановлено що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.07.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія І-БВ №136317, виданим 14 липня 2015 року виконавчим комітетом Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області (а.с.4). Відповідач є батько [PERSON], 19.09.2015р.н., що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с.5). Дочка [PERSON], 2015р.н., знаходиться на утриманні позивачки, що підтверджується даними довідки Гулівецької сільської ради Білогірського району Хмельницької області №227 від 03.03.2017 року. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку. Із довідки управління соціального захисту населення Білогірської районної державної адміністрації Хмельницької області №230 від 07.03.2017 року вбачається, що [PERSON] знаходиться на обліку в управлінні соціального захисту населення і отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні першої дитини в розмірі 860,00 грн. (а.с.8). Відповідно до положень ст. ст. 3, 10 Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми» допомога при народженні дитини є власністю як того з батьків з яким проживає дитина так і дитини. Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" установлено, що у 2017 році прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 1 січня 2017 року становить - 1355 гривень, з 1 травня - 1426 гривень, з 1 грудня - 1492 гривні. Ч.1 ст.75 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч.4 цієї статті один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Ст.84 цього ж Кодексу передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Доходи позивачки не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом. При цьому суд враховує, що позивачка несе відповідальність по вихованню дитини, позбавлена можливості знайти будь-яку роботу. Відповідач усунувся від виконання подружнього обовязку на матеріальну підтримку, передбачену ст.ст. 75, 84 СК України, допомоги в добровільному порядку не надає. Доказів того, що на його утриманні перебувають інші особи, або що він не може сплачувати аліменти суду не надав. Працездатний, що є підставою для стягнення аліментів в розмірі, заявленому позивачкою. Вирішуючи спір суд діє відповідно до засад справедливості, добросовісності та розумності та моральних засад суспільства, визначених в ст. 7 СК України, з максимально можливим урахуванням інтересів осіб, які потребують матеріальної допомоги. Згідно ч. 4. ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вимоги позивачки ґрунтуються на законних вимогах, тому підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову суд не знаходить, позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved