Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-17 00:00:00

12.10.2020 позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він є власником житлової квартири [ADDRESS] , згідно з договором купівлі-продажу квартири від 26.08.2020, укладеного з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Вказує, що продавці [PERSON] та [PERSON] зняті з реєстрації в даній квартирі. Зазначає, що у вищезазначеній квартирі зареєстроване постійне місце проживання відповідача [PERSON] , як колишнього власника, який в спірному житлі не проживає тривалий час. Наголошує, що відповідач здійснив угоду продажу квартири і не претендує на проживання в даній квартирі, проживає за межами України, надав представнику доручення, де він погоджується на зняття його з реєстрації. Однак через відсутність паспорта громадянина України у відповідача позбавлені можливості зняти з реєстрації останнього. Оскільки відповідач проживає у Великобританії, прибути в Україну не може через пандемію коронавірусу. Відповідач не приймає участі в утриманні житла, оплаті комунальних послуг. Речей відповідача у квартирі не має, будь-якого інтересу до житла він не виявляє, намірів проживати в ньому не має. Позивач змушений нести витрати з оплати нарахувань за комунальні послуги, які проводяться через наявність реєстрації відповідача в його житлі. Формальна реєстрація [PERSON] в квартирі, яка належить позивачу на праві приватної власності, обмежує його право власності, перешкоджає в повній мірі користуватися та розпоряджатися цим майном, а тому вважає, що є всі підстави визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник [PERSON] не з`явилися, подали суду заяву, в якій просять справу розглядати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився. Представник відповідача [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Не заперечує щодо задоволення позову та ухвалення рішення на підставі ч. 4 ст. 206 ЦПК України. Суд, враховуючи визнання відподачем позову, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у зв`язку з таким. Відповідно до ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з п. 34 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як встановлено в судовому засіданні відповідач був зареєстрований у спірній квартирі як попередній співвласник житла. Позивач [PERSON] набув право приватної власності на спірну житлову квартиру на підставі договору купівлі-продажу від 26.08.2020 (а.с.4). З відповідачем договору він як власник житла, на право користування спірним житлом, не укладав. Приймаючи рішення, суд враховує, що право користування спірним житлом втрачено відповідачем внаслідок зміни власника на це житло. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що збереження за відповідачем права на користування спірним житлом та реєстрація у ньому, порушують законні права позивача, створюють йому перешкоди у здійсненні ним усіх складових права власності, в тому числі права розпорядження належним майном. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що право позивача є порушеним і підлягає судовому захисту шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно з ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в розмірі 840,80 грн., що підтверджується документально (а.с.1). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності зі ст.ст. 141,142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 420,40 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, решту судового збору в розмірі 420,40 грн. стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved