Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

10.02.2017 року позивач [PERSON], в інтересах якої на підставі договору про надання правової допомоги діє [PERSON], звернулася до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком №4 по вул. Молодіжна, с. Лозове, Лиманського району, Донецької області. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 13.06.2017 року позивач є власником житлового будинку за адресою: Донецьк область, Лиманський район, с. Лозове, вул. Молодіжна, 4. В зазначеному будинку на час заключення зазначеного договору був зареєстрований відповідач [PERSON], який є сином колишньої власниці будинку. Відповідач не є членом сімї позивача, його місце перебування позивачу не відоме, особистих речей відповідача у будинку немає. За таких обставин позивач просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком №4 по вул. Молодіжна, с. Лозове, Лиманського району, Донецької області. Позивач [PERSON] належним чином повідомлена про час та місце проведення судового засідання, до суду не прибула. Надала заяву про розгляд справи без її участі, просила її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с. 21). Представник позивача [PERSON], який діє в інтересах позивача [PERSON] на підставі договору про надання правової допомоги від 26.07.2017 року, належним чином повідомлений про час та місце проведення судового засідання до суду не прибув, надав суду заяву про проведення судового засідання без його участі, просив позовні вимоги [PERSON] задовольнити у повному обсязі (а.с. 48) Відповідача [PERSON] про необхідність явки в судове засідання повідомлено належним чином шляхом направлення судової повістки поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання. У відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Також, відповідача [PERSON] було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на підставі ч. 3 ст. 76 ЦПК України через Лиманську міську раду, про що свідчить розписка (а.с. 45-47), але відповідач в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи викладене, у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в заочному порядку. Проти заочного розгляду справи позивач не заперечувала (а.с. 21). Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 30 червня 2017 року між позивачем [PERSON] леною Олексіївною та [PERSON], був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку будинком №4 по вул. Молодіжна, с. Лозове, Лиманського району, Донецької області (а.с.8). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 30.06.2017 року право власності [PERSON] на вказаний житловий будинок зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.9). Довідкою, виданою Лиманською Міською радою Донецької області 25.07.2017 року підтверджено, що відповідач [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрований у житловому будинку №4 по вул. Молодіжна, с. Лозове, Лиманського району, Донецької області (а.с.10). \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності громадян є непорушним і ніхто не може бути протиправно його позбавлений. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного Кодексу України (далі за текстом - ЦК України), власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 346 ЦК України однією із підстав припинення права власності є відчуження власником свого майна. Таким чином, позивач [PERSON] в день підписання договору купівлі-продажу будинку, тобто, 30.06.2017 року, набула право власності на вказаний будинок. \~ За змістом ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Позивач [PERSON], як власниця будинку, має право володіти, користуватися та розпоряджатися ним на власний розсуд, використовувати його для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї. Таке право позивача згідно ч. 4 ст. 41 Конституції України, ч.1 ст. 321 ЦК України є непорушним і вона не може бути протиправно його позбавлена. Наявність реєстрації [PERSON] в будинку, обмежує права [PERSON] як власниці, і вона на підставі ст. 391 ЦК України має право вимагати в судовому порядку усунення перешкод у здійсненні такого права. До теперішнього часу відповідач не припинив реєстрацію у вказаному будинку, будинком не цікавиться, не є членом сім'ї позивача, що створює позивачу перешкоди у користуванні та розпорядженні вказаним будинком. Обраний [PERSON] спосіб захисту порушеного права - визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, ґрунтується на вимогах закону і є достатнім для відновлення їх порушеного права, оскільки є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації місця проживання в порядку ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні". Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що внаслідок відчуження матірю відповідача будинку, остання втратила право власності на нерухоме майно, в тому числі і право користування житлом, а тому позовні вимоги [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи.

Outcome: approved