Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

12 лютого 2020 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до АТ «Банк Форвард», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Разумової Ольга Іванівна, третя особа: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Павелків Тетяна Леонідівна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивач мотивує свої вимоги тим, що 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2508 про стягнення з неї заборгованості за договором про надання та використання платіжної картки № 98922131 від 06.08.2012 року в розмірі 26823,52 грн на користь АТ «Банк Форвард». Про існування виконавчого напису їй стало відомо з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про арешт коштів боржника у ВП № 60605163 від 26.12.2019 року у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 31505,87 грн. Вважає, що вчинений виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І. не було додержано порядку його вчинення, а також не перевірено безспірність вимог АТ «Банк Форвард». Письмової вимоги від банку про погашення заборгованості позивачка не отримувала, а тому просить виконавчий напис від 31 серпня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І., зареєстрований в реєстрі за № 2508, за яким було запропоновано стягнути з [PERSON] заборгованість за договором в сумі 26823,52 грн. на користь АТ «Банк Форвард» визнати таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позивачем подано до суду заяву про витребування у приватного нотаріуса Разумової О.І. завірені копії матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 2508 від 31 серпня 2019 року, оскільки вона позбавлена можливості надати ці матеріали. 18 лютого 2020 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Відповідачам був наданий строк для надання відзиву, третій особі для подання до суду письмових пояснень. 02 липня 2020 року судом постановлено ухвалу про витребування доказів, зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Разумову О.І. видати позивачці [PERSON] або ж направити на адресу суду засвідчену належним чином копію матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 2508 від 31 серпня 2019 року за заявою АТ «Банк Форвард». У судове засідання, призначене на 22 червня 2021 року сторони у справі не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивачки [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності, просила позов задовольнити, повідомила суд про відсутність заперечень щодо ухвалення заочного рішення у справі. Відповідачі відзиву на позов не подали, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталися. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, пояснень на адресу суду не направила, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не зверталася. За правилами ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Врахувавши думку представника позивачки про те, що остання не заперечує проти заочного вирішення справи, а також з огляду на те, що відповідач АТ «Банк Форвард» та приватний нотаріус КМНО Разумова О.І. належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не повідомили суду про поважність причин їх неявки, не подали відзив, суд приходить до висновку про можливість завершення розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, які не містять відзиву, що позбавляє суд можливості перевірити зазначені позивачкою підстави для позову, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Судом встановлено, що 31 серпня 2019 року приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І. вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 2508 про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором про надання та використання платіжної картки № 98922131 від 06.08.2012 року в розмірі 26823,52 грн за заявою АТ «Банк Форвард». Про існування виконавчого напису їй стало відомо з постанови приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Павелків Т.Л. про арешт коштів боржника у ВП № 60605163 від 26.12.2019 року у межах суми звернення стягнення з урахуванням основної винагороди приватного виконавця, витрат виконавчого провадження 31505,87 грн (а.с. 10-11). На думку [PERSON] , вчинений виконавчий напис з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки приватним нотаріусом КМНО Разумовою О.І. не було додержано порядку його вчинення, а також не перевірено безспірність вимог АТ «Банк Форвард», письмової вимоги від банку про погашення заборгованості позивачка не отримувала, а тому просила визнати виконавчий напис вчинений 31.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за договором про надання та використання платіжної картки № 98922131 від 06.08.2012 року в розмірі 26823,52 грн., який зареєстровано в реєстрі за № 2508, таким, що не підлягає виконанню. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за №296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Як роз`яснено у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні», при вирішенні справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, судам слід мати на увазі, що відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису. Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів . Відповідно до підпункту 2.2 пункту 2 глави 16 Порядку у разі , якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати її у стягувача. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Письмової вимоги від банку про погашення заборгованості позивачка не отримувала. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Така правова позиція висловлена у численних постановах Верховного Суду, а саме: від 23 січня 2018 року по справі № 310/9293/15, № 369/6415/17 від 26 лютого 2020 року та інших, які мають враховуватися судом у порядку виконання судом вимог ч.4 ст.263 ЦПК України. На думку Верховного суду в постанові № 750/1627/18/ провадження № 61-43895 св 18 від 06 червня 2019 року, розрахунок заборгованості, зроблений стягувачем, з урахуванням положень Переліку документів, не може вважатись доказом на підтвердження безспірності заборгованості боржника. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. Суд позбавлений можливості оцінити документи на підставі яких було здійснено виконавчий напис приватним нотаріусом Разумовою О.І. оскільки зазначені документи, відповідно до ухвали суду, відповідач не надіслала, а також не надала пояснення та докази, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконалась у безспірності розміру сум, встановила у якому розмірі виникла заборгованість,. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Так, позивачка [PERSON] заперечує безспірність суми заборгованості, що підлягає до стягнення за виконавчим написом, а відповідач, в свою чергу, не подав суду доказів зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач АТ «Банк Форвард», не подавши відзив на позов, не довів свого права стягувати заборгованість з позивача за укладеним з фінансовою установою договором, та саму суму заборгованості. Крім того, відповідачем не доведено дотримання встановленого законом порядку при зверненні за вчиненням виконавчого напису, і твердження позивача в цій частині ним не спростовані. З матеріалів справи вбачається, що будь-яких вимог до позивача про усунення порушень відповідач АТ «Банк Форвард» не пред`являв. Яким чином та виходячи з чого відповідачем нарахована заборгованість, з матеріалів справи не вбачається і таких доказів відповідач суду не надав. Зазначені вище обставини свідчать про те, що виконавчий напис, вчинений 31.08.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Разумовою О.І. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Форвард» заборгованості за договором про надання та використання платіжної картки № 98922131 від 06.08.2012 року в розмірі 26823,52 грн, який зареєстровано в реєстрі за № 2508, є таким, що не підлягає виконанню. З огляду на що, заявлені [PERSON] вимоги про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути задоволені судом. З урахуванням задоволення позову та відповідно до правил ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає сплачена позивачкою, при зверненні до суду, грошова сума судового збору.

Outcome: approved