Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона з 13 лютого 2010 р. перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, та мають спільного неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. На даний час, подружні стосунки припинені, сім'я розпалася із-за відсутності взаєморозуміння, наявні різні погляди на ведення домашнього господарства, подружнє життя, виховання дитини. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на повному її вихованні та утриманні. Враховуючи викладене позивачка просить суд розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на її користь, на утримання сина, [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Згідно письмової заяви, позивачка просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, заяв та клопотань не надавав. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги задовольнити частково. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 13 лютого 2010 року та зареєстрований виконкомом Садівської сільської ради Сумського району Сумської області, актовий запис № 03 /а. с. 6/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] /а. с.7/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними сторонами причинами. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів працює, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 - 185 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини його заробітку / доходу /, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved