Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

07.11.2019 позивач ТОВ «УЮТ-2011» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, в обґрунтування якого вказує, що відповідачі, будучи споживачами комунальних послуг не здійснюють оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, що надавалися за адресою: [ADDRESS] , внаслідок чого виникла заборгованість за період з 01.05.2016 по 01.05.2019 в розмірі 7 917,02 грн., яку просять стягнути з відповідачів разом із інфляційними витратами в розмірі 1 271,49 грн., а також судовими витратами у розмірі 1 921 грн.. З метою встановлення підсудності справи цьому суду та місця реєстрації відповідачів у справі відповідно до ст. 187 ЦПК України 08.11.2019 було зроблено запити до відділу реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради та відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області. Остання відповідь надійшла до суду 03.12.2019. За даними адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області, [PERSON] , [INFO] , змінила прізвище на [PERSON] . Ухвалою від 10.12.2019 прийнято до розгляду і відкрито провадження у даній справі, визначено проводити її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 10.02.2020. У судовому засіданні 10.02.2020 було оголошено перерву до 18.03.2020 для надання можливості відповідачам подати докази в обґрунтування заявлених заперечень проти позову. У судове засідання 18.03.2020 сторони не з`явились. На виконання запиту суду від 10.02.2020 Тернівський районний у місті Кривому Розі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надав суду копію актового запису про шлюб №180 від 21.07.2018, складеного відділом на [PERSON] , [INFO] , та повний витяг з державного реєстру актів цивільного стану громадян цього актового запису. З наданих документів вбачається, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (вх.№3497 від 19.02.2020). Позивачем подано суду клопотання вих.№ 333 від 26.02.2020 про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме: інформації про витрати на утримання будинку за адресою: [ADDRESS] за період із 01.05.2016-01.05.2019, яка містить відомості про надані послуги та роботи ТОВ «УЮТ-2011» (вх.№4151 від 28.02.2020). Відповідач [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просить відмовити в позові. При цьому посилається на відсутність між ним і членами його родини та позивачем будь-яких договорів із надання житлово-комунальних послуг. Також зазначає, що позивачем не доведено постійне надання житлово-комунальних послуг належної якості, що підтверджується неодноразовими зверненнями мешканців будинку з цього приводу. Крім того, відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] з 16.02.2018 та не власником цієї квартири, тому вимоги позивача про стягнення з нього заборгованості за період із 01.05.20016 по 01.05.2019 є безпідставними. Також відповідач не погодився із розрахунком заборгованості, оскільки в ньому відсутній тариф нарахування та перелік наданих послуг і зазначає, що до вимог про стягнення про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність строком в один рік (вх.№4479 від 05.03.2020). Позивач та відповідач, кожен окремо, подали клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№5126 від 17.03.2020, вх.№5108 від 16.03.2020). Ухвалою від 18.03.2020 відкладено розгляд справи на 27.04.2020 за клопотаннями сторін. 27.04.2020 справа не розглядалась у зв`язку із зайнятістю судді в іншому провадженні. Наступне судове засідання призначене на 02.06.2020. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Крім того, зазначила, що відсутність договору між позивачем та відповідачами не звільняє їх від обов`язку сплати наданих житлово-комунальних послуг. Відповідачі не довели, що позивач не надавав їм вказані послуги або вони були неналежної якості. Надані відповідачами акти-претензії не можуть вважатися такими доказами, оскільки складені за відсутності представника позивача. Відповідачі у судовому засіданні заперечували проти позову з підстав, викладених у відзиві на позов. Додатково зазначили, що ними послуги у позивача не замовлялись та недотримувались, а також їм не надсилались рахунки на оплату цих послуг. Частиною 8 ст. 279 ЦПК України визначено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Вислухавши сторони, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, відзиві на позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019 у справі №215/3778/19 відмовлено позивачу у видачі судового наказу (а.с.4). Позивач - ТОВ «УЮТ-2011» є юридичною особою, яка виконує функції управління та надання послуг з утримання будинків, споруд або групи будинків і споруд об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях Тернівського району м.Кривого Рогу, що підтверджується договором від 01.11.2013 та актом прийому-передачі від 01.11.2013. Мета договору управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд на території відповідного району, створення мешканцям будинку належних умов проживання шляхом якісного обслуговування та ремонту житлового фонду, надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території в обсягах та межах визначених відповідними угодами, згідно з діючими стандартами, нормативами, нормами і правилами. У додатку 1 акту прийняття-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд до договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд, зокрема вказано, що замовник передає, а управитель приймає функції управління, зокрема у будинку [ADDRESS] (а.с.8, 8 зворот). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу. Згідно зі ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до вимог ст.ст. 11, 526 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Згідно п.п.3 п.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність укладеного між сторонами у справі договору про надання житлово-комунальних послуг не тягне за собою недійсність відносин по фактичному наданню таких послуг та не звільняє відповідача від обов`язку внесення оплати за надані йому та спожиті послуги (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13). Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Отже, у спорі, пов`язаному із стягненням заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача. Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації. Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. За бажанням споживача оплата житлово-комунальних послуг може здійснюватися шляхом внесення авансових платежів згідно з умовами договору про надання відповідних житлово-комунальних послуг. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Як слідує з матеріалів справи, відповідачі зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , тобто користуються усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (а.с.10, 18, 19, 20, 21, 22, 23, 24, 125-126). Не знайшли свого підтвердження посилання відповідача [PERSON] на відсутність права грошової вимоги до нього за період з 01.05.2016 по 16.02.2018, оскільки згідно з відомостями, що надані відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради 18.11.2019, [PERSON] , [INFO] , зареєстрований у квартирі [ADDRESS] з 09.08.2011 по теперішній час (а.с.18). Свої зобов`язання відповідачі не виконували належним чином, у зв`язку з чим їх заборгованість по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги за період із 01.05.2016 по 01.05.2019 становить 7917,02 грн. (розрахунок а.с.6). Відповідачами не спростовано розмір боргу та факт не внесення ними за вказаний період оплати за комунальні послуги. Разом з тим, суд критично ставиться до тверджень відповідача [PERSON] щодо постійного неналежного надання позивачем комунальних послуг, оскільки витрати позивача з утримання будинку [ADDRESS] підтверджуються інформацією про витрати за період з 01.05.2016 по 01.05.2019, що надана позивачем (а.с.52-88). Будь яких доказів про спростування зазначеної інформації або щодо належної оплати житлово-комунальних послуг відповідачі суду не надали. Суд не приймає як доказ неналежного надання позивачем житлово-комунальних послуг надані відповідачами акти-претензії, оскільки вони складені в порушення вимог, встановлених Постановою Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2013 р. № 970 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку розміру плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у разі перерви в їх наданні, ненадання або надання не в повному обсязі». З вищевикладеного вбачається, що відповідачами, які отримали комунальні послуги, не виконано обов`язок з їх оплати, що відповідно є порушенням з їх сторони ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, суд вважає доведеним факт наявності фактичних договірних відносин між сторонами з приводу надання та отримання житлово-комунальних послуг, невиконання споживачами обов`язків з їх оплати та наявності підстав для стягнення заборгованості з їх оплати в розмірі 7917,02 грн. за період з 01.05.2016 по 01.05.2019 відповідно до наданого розрахунку, який суд бере до уваги, оскільки він не спростований іншими доказами по справі. Відповідно до ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При визначенні розміру інфляційних витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, суд виходить з наступного. Інфляція - це знецінювання грошей і безготівкових коштів, що супроводжується ростом цін на товари і послуги (п.2 Методологічних положень щодо організації статистичних спостережень за змінами цін (тарифів) на спожиті товари (послуги) і розрахунку індексу споживчих цін, що затверджені наказом Державного комітету статистики України від 14 листопада 2006 року № 519). Показником, який характеризує рівень інфляції, є індекс споживчих цін. Індекс споживчих цін характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді у порівнянні з базовим. Суму стягнень, передбачених ч.2 ст.625 ЦК, має розраховуватися на підставі індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був у певний період індекс інфляції менший одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція). Індекси інфляції розраховуються на підставі інформації, опублікованої центральним органом виконавчої влади з питань статистики в газеті «Урядовий кур`єр». При застосуванні індексу інфляції слід мати на увазі, що він розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з урахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця. Аналогічно, якщо погашення заборгованості здійснено з 1 по 15 день відповідного місяця, інфляційні втрати розраховуються без врахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 день місяця, то інфляційні втрати розраховуються з урахуванням цього місяця. З огляду на те, що відповідачі порушили зобов`язання зі сплати за комунальні послуги, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України, а тому суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення інфляційних збитків станом на 03.07.2019 в сумі 1271,49 грн. (розрахунок а.с.5). Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст.ст.81,83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст. 77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для задоволення позовних вимог. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України витрати позивача по сплаті судового збору в разі задоволення позовних вимог покладаються на відповідача. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір у сумі 1728,90грн. (а.с.1) та долучено копію ухвали Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.07.2019 року у справі №215/3778/19, якою відмовлено позивачу у видачі судового наказу про стягнення з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] заборгованості за спожиті комунальні послуги (а.с.4). Відповідно до речення другого ч.2 ст.164 ЦПК України, у разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви. Згідно із Законом України «Про судовий збір» встановлена ставка судового збору за подання до суду заяви про видачу судового наказу у розмірі 0,1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становило 192,10коп. Тому з відповідачів слід стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 1921 грн. по 640 грн. 33 коп. з кожного. З копії актового запису про шлюб №180 від 21.07.2018 та повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб від 13.02.2020 вбачається, що [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.47, 48-49). На підставі викладеного,

Outcome: approved