Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

06 лютого 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до суду про поділ спільного майна подружжя. 18 травня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Крилівською сільською радою, Ружинського району, Житомирської області в книзі реєстрації шлюбів 18 травня 1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин за спільні кошти між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу від 02 червня 2003 року та набуто спірне майно- придбано квартиру [ADDRESS], вартість якого становила 6 800 грн. Квартира [ADDRESS] являється об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON], та [PERSON] А, тому позивач просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] без виділення в натурі. Та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] без виділення в натурі. Позивачкою [PERSON] до суду подано зустрічний позов про визнання майна особистою приватною власністю. Позивачка не заперечує той факт, що 18.05.1996 року між нею та позивачем було укладено шлюб, який 30.01.2013 року було розірвано. Дійсно, в період шлюбу між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі- продажу, в результаті чого вона набула права власності на квартиру [ADDRESS] Однак [PERSON] вважає, що дана квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, адже дана квартира придбана за кошти, які особисто подарувала на купівлю квартири, її тітка [PERSON], що проживає одиноко в [ADDRESS]. Також, під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі за подаровані її тіткою [PERSON] кошти, був придбаний автомобіль ВАЗ- 21099. 2006 року випуску, кузов [NUMBER] та зареєстрований на ім"я [PERSON], який 08.11.2011 року без відома та згоди [PERSON], продав даний автомобіль на [PERSON], що зареєстрована по [ADDRESS] Позивачкою [PERSON] від 24.09.2015 року подано позовну заяву про збільшення позовних вимог визнати недійсним правочину укладеного 08.11.2011 року через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп » щодо купівлі - продажу автомобіля ВАЗ- 21099, 2006 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], під час якого на підставі довідки - рахунку серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року перейшло право власності на зазначений автомобіль від [PERSON] до [PERSON] та скасувати державну реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, мотивуючи це тим, що продаж зазначеного автомобіля було формально здійснено [PERSON] через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп «, про що свідчить надана центром надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Попільнянського та Ружинського районів підпорядкований УДАІ УМВС України в Житомирській області довідка - рахунок серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року. В судове засідання позивач та його представник зявилися позовні вимоги просять задовільнити, в зустрічному позові та збільшення позовних вимог просять відмовити. В судове засідання відповідачка та її представник зявилися позовні вимоги позивача [PERSON] не визнали та просили в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Просять задовільнити зустрічний позов та позовну заяву про збільшення позовних вимог. Суд, вислухавши позивача, представника позивача, відповідачку, представника відповідачки, свідків, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України. 19.03.2015 року Ружинським районним судом Житомирської області винесено ухвалу про прийняття до сумісного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю. Судом встановлено, що 18 травня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, про що Крилівською сільською радою, Ружинського району, Житомирської області в книзі реєстрації шлюбів 18 травня 1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: - придбано квартиру [ADDRESS], вартість якого становила 6 800 грн. Квартира [ADDRESS] являється об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON], та [PERSON] Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно. Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин. А, тому суд позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл квартири [ADDRESS], смт. Ружин, яка являється об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто [PERSON] та [PERSON] задовольняє кожному по ? частині без виділення в натурі. В зустрічному позові [PERSON] про визнання майна особистою приватною власністю: право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS], яка зареєстрована на [PERSON], та визнати за [PERSON] право особистої приватної власності на легковий автомобіль ВАЗ- 21009.2006 року випуску, кузов [NUMBER] - суд відмовляє повністю. 18 травня 1996 року між [PERSON], та [PERSON] було укладено шлюб, про що Крилівською сільською радою, Ружинського району, Житомирської області в книзі реєстрації шлюбів 18 травня 1996 року зроблено відповідний актовий запис за № 02 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER]. Рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 30 січня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згодом після укладення шлюбу, як подружжям було придбано в смт. Ружин, квартиру по [ADDRESS]. 02 червня 2003 року, як подружжям зазначена вище квартира була відчужена і в той же день, тобто 02 червня 2003 року, як подружжя за спільні сімейні кошти придбали іншу квартиру [ADDRESS]. Обставину, про продаж квартири по [ADDRESS], відповідач не заперечує. Договір купівлі продажу квартири по [ADDRESS] був посвідчений нотаріусом Ходаківською. Л.М. Позовну заяву про збільшення позовних вимог про визнаним недійсним правочину укладеного 08.11.2011 року через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп » щодо купівлі - продажу автомобіля ВАЗ- 21099, 2006 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], під час якого на підставі довідки - рахунку серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року перейшло право власності на зазначений автомобіль від [PERSON] до [PERSON] та скасувати державну реєстрацію вищезазначеного транспортного засобу, мотивуючи це тим, що продаж зазначеного автомобіля було формально здійснено [PERSON] через торгівельну організацію ТОВ « Полісся Моторс Груп «, про що свідчить надана центром надання послуг пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування Попільнянського та Ружинського районів підпорядкований УДАІ УМВС України в Житомирській області довідка - рахунок серії ДПІ № 002539 від 08.11.2011 року суд відмовляє повністю. Факт продажу автомобіля ВАЗ- 21099, 2006 року випуску, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], достеменно був відомий [PERSON] Крім того, довідка - рахунок не потребує нотаріального посвідчення, це не вимагає УДАІ УМВС України. Вважається, що при державній реєстрації ( переєстрації ) , знятті з обліку автомобіля один із подружжя діє автоматично за згодою іншого. Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю. Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна. Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності. Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України. Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання. Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна. Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності. При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання. Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, а саме визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартиру [ADDRESS] без виділення в натурі. Визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] без виділення в натурі та підлягає поділу між ними в рівних частках, так як іншого у судовому засіданні доведено не було. Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та

Outcome: approved