Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

Позивачка звернулася до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в котрій зазначено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який 17 листопада 2015 року, згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області розірвано. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Донька проживає разом з позивачкою і знаходтться на її утриманні та потребує матеріального забезпечення від відповідача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших утриманців не має. Враховуючи викладене, просила стягувати з нього щомісячно аліменти на її користь на утримання доньки в розмірі ј частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка зазначила, що вона не працює. На утримання доньки потрібні кошти на придбання одягу, продуктів харчування, ліків в разі хвороби. Нерухомого та рухомого майна позивачка не має, вона з дитиною проживає у своєї матері. Крім того, зазначила, що відповідач є особою працездатною, але на даний час офіційно не працює, на праві власності відповідач майна немає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Відзиву щодо позову та клопотань до суду не направив, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, враховуючи, що в справі є достатньо доказів для її заочного розгляду, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Згідно ст. 5 Протоколу № 7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Про ратифікацію Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції; нормативно-правовий акт № 475/97-ВР від 17.07.1997 року кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Так, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В судовому засіданні встановлено, що 24.05.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського районного управління юстиції Полтавської області зареєстровано шлюб між сторонами, актовий запис про шлюб № 25. (а.с.3-5). Шлюб 17 листопада 2015 року, згідно рішення Гребінківського районного суду Полтавської області розірвано. (а.с. 6) Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] . (а.с. 7) Донька проживає разом з позивачкою, яка не працює, і знаходиться на її утриманні та потребує матеріального забезпечення від відповідача. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, інших утриманців не має. Позивачка з дитиною проживають в [ADDRESS] . (а.с. 14) Відповідач є особою працездатною, але на даний час офіційно не працює, на праві власності майна немає, матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, інших утриманців не має. Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Окрім того Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 13.05.1980 року в справі «Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30.05. 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних. Законом України "Про Державний бюджет України на 2019 рік" передбачено, що розмір прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 років до 18 років з 01 січня 2019 року становить 2027 грн.. Враховуючи дані обставини, матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та ті обставини, що дитина потребує матеріального забезпечення, а відповідач є особою працездатною, а також вимоги ст. 182 СК України та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2019 рік», Конвенції про права дитини, суд вважає, що з відповідача на утримання неповнолітньої доньки необхідно щомісячно стягнути аліменти в розмірі ј частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути в дохід бюджету судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved