Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У березні 2014 року представник ПАТ «Банк Кіпру» звернувся до суду з позовом до [PERSON], що діє у своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування Орджонікідзевського району м. Запоріжжя про виселення. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-2375/11 від 04.07.2012 року задоволено позов ПАТ «Банк Кіпру» до [PERSON], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру» за Кредитним договором №53/08 від 30.04.2008 р. в сумі 111 141,66 доларів США, що за курсом Національного банку України на 01.08.2011 року складає 885 932,40 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Іпотечного договору № 69/08, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 30.04.2008 р. за реєстровим №977, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, розмір якої буде визначено на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. На примусовому виконанні у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження ВП № 40015945 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2375/11 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 20.08.2012 р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. В ходе проведення виконавчих дій на запит державного виконавця про зареєстрованих осіб, до ВДВС надійшла довідка ОСББ «Вознесенка» відповідно якої, стало відомо про те, що в іпотечній квартирі зареєстровані наступні особи: [PERSON] [INFO], її неповнолітній син - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], що є відповідачами по справі. Квартира, що належить [PERSON] та [PERSON], перебуває в якості забезпечення виконання нею зобов'язань за Кредитним договором відповідно до іпотечного договору №69/08 від 30.04.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р. №977. 23.09.2013 року відповідачам було вручено особисто, під підпис рекомендований лист з вимогою, щодо виселення та зняття з реєстрації осіб, що зареєстровані та мешкають в іпотечній квартирі. Але станом на теперішній час вимогу не виконано. Посилаючись на те, що вимогу про виселення відповідачі отримали проте у добровільному порядку у встановлений законом строк квартиру не звільнили, позивач просив суд виселити без надання житла відповідачів з квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача не з'явився, надав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. У судове засідання відповідачі не з'явилися, причину неявки суду не сповістили, про день і час слухання справи повідомлялися завчасно, у встановленому законом порядку, на підставі ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу заочно по наявних матеріалах у відсутність відповідачів. Позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи Органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Орджонікідзевському району в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду надав заперечення в частині виселення малолітньої особи [PERSON]. [INFO]. В іншій частині позовних вимог прийняти рішення на розсуд суду у відповідності до вимог чинного законодавства України . Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною,Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених" ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя по справі №2-2375/11 від 04.07.2012 року задоволено позов ПАТ «Банк Кіпру» до [PERSON], в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Публічним акціонерним товариством «Банк Кіпру» за Кредитним договором №53/08 від 30.04.2008 р. в сумі 111 141,66 доларів США, що за курсом Національного банку України на 01.08.2011 року складає 885 932,40 гривень, звернути стягнення на предмет іпотеки, відповідно до Іпотечного договору № 69/08, посвідченого [PERSON], приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу 30.04.2008 р. за реєстровим №977, а саме: квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів з початковою ціною, розмір якої буде визначено на підставі оцінки, проведеної в межах процедури виконавчого провадження, відповідно до законодавства про оцінку майна і майнових прав та професійну оціночну діяльність. На примусовому виконанні у Орджонікідзевському ВДВС ЗМУЮ перебуває виконавче провадження ВП № 40015945 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2375/11 виданого Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя 20.08.2012 р. щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. В ходе проведення виконавчих дій на запит державного виконавця про зареєстрованих осіб, до ВДВС надійшла довідка ОСББ «Вознесенка» відповідно якої, стало відомо про те, що в іпотечній квартирі зареєстровані наступні особи: [PERSON] [INFO], її неповнолітній син - [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], що є відповідачами по справі. Квартира, що належить [PERSON] та [PERSON], перебуває в якості забезпечення виконання нею зобов'язань за Кредитним договором відповідно до іпотечного договору №69/08 від 30.04.2008 року, що посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу [PERSON] за р. №977. Відповідно до п. 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя. На підставі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до довідки ОСББ «Вознесенка» від 2012 року у цій квартирі зареєстровані та продовжують проживати відповідачі по справі. Відповідно до ч. 3 ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно з ч. 4.5.9. «Інструкції з організації примусового виконання рішень» у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. На виконання зазначеного позивачем було направлено на адресу відповідачів ([ADDRESS]) вимоги про добровільне звільнення спірного будинку - від 20.09.2013 року, однак до цього часу відповідачі добровільно вимоги позивача не виконали. Положеннями пункту 43 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» передбачено, що згідно з ч. 4 ст. 9, ст. 109 ЖК України, ст.ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. При цьому, після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу Іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно зі ч.ч. 2, 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець установлює певний порядок дій банку: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку". Позивач не заявляв вимог про стягнення судового збору, тому на підставі ст. 11 ЦПК України, суд залишає витрати по сплаті судового збору за позивачем.

Outcome: approved