Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

13 листопада 2018 року позивач, [PERSON], звернулась в своїх інтересах та інтересах доньки [PERSON] до Київського районного суду м.Полтави з позовом про визнання права користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Посилалась на те, що на підставі ордеру на жилу площу в гуртожитку № 413 від 29.07.1992, виданого КП «Полтавський м'ясокомбінат» їй надано у відособлене користування ліжко-місце за адресою: [ADDRESS]. На даний час вона разом із донькою, [PERSON], [INFO] проживає у вищезазначеній кімнаті. Вона постійно здійснює розрахунок за відповідні послуги, що підтверджується квитанціями. Згідно з Рішенням позачергової тридцять восьмої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 30 січня 2014 року «Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитку та обладнання гуртожитку за адресою: [ADDRESS]» рада вирішила прийняти до комунальної власності територіальної громади міста гуртожиток та обладнання гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 липня 2015 року № 132 надано дозвіл на зміну статусу гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на балансі КП «Полтавський мясокомбінат», на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу). Рішенням п'ятнадцятої сесії сього скликання Полтавської міської ради від 24 травня 2018 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих та допоміжних приміщень» у гуртожитках за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] міська рада вирішила дозволити приватизацію жилих та допоміжних приміщень гуртожитку. Просила, визнати за [PERSON], [INFO] право користування на законних підставах житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] з 29.07.1992 року по теперішній час. Визнати за [PERSON], [INFO] право користування на законних підставах житловим приміщенням кімнатою [ADDRESS] з 09.01.2012 року по теперішній час. 14.11.2018 року ухвалою Київського районного суду м.Полтави відкрите провадження по справі. Ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 12.12.2018 замінено неналежного відповідача Комунальне підприємство «ЖЕО №2» Полтавської міської на належного Управління майном комунальної власності міста виконавчого комітету Полтавської міської ради. В судове засідання позивач, [PERSON], не з'явилась. Представник позивача, адвокат [PERSON], в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про можливість розгляду справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Представник відповідача, Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради, в судове засідання не з'явився, надав до суду відзив, при вирішенні справи покладається на розсуд суду, просив справу розглядати у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, докази по справі, суд дійшов до висновків про задоволення позову. Встановлено, що 29 липня 1992 року Колективним підприємством «Полтавський м'ясокомбінат» виданий Ордер № 413 на зайняття ліжко-місце в кімнаті [ADDRESS] ( а.с.9). На підставі ордеру № 413 від 29.07.1992 року позивач вселилася до кімнати № 511 вказаного гуртожитку та 31.07.1992 у встановленому законом порядку зареєструвала своє місце проживання. 09.01.2012 у позивача [PERSON] народилась донька - [PERSON], яка була зареєстрована за вище зазначеною адресою 04.05.2012, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради ( а.с.55). [PERSON] разом із донькою [PERSON] постійно проживають у кімнаті [ADDRESS]. Згідно з Рішенням позачергової тридцять восьмої сесії шостого скликання Полтавської міської ради від 30 січня 2014 року «Про прийняття до комунальної власності міста гуртожитку та обладнання гуртожитку за адресою: [ADDRESS]» рада вирішила прийняти до комунальної власності територіальної громади міста гуртожиток та обладнання гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 16 липня 2015 року № 132 надано дозвіл на зміну статусу гуртожитку за адресою: [ADDRESS], який знаходиться на балансі КП «Полтавський мясокомбінат», на гуртожиток для проживання сімей (сімейного типу). Рішенням п'ятнадцятої сесії сього скликання Полтавської міської ради від 24 травня 2018 року «Про надання дозволу на приватизацію жилих та допоміжних приміщень» у гуртожитках за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] міська рада вирішила дозволити приватизацію жилих та допоміжних приміщень гуртожитку. Поняття гуртожитків визначено ст. 127 ЖК України, де передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки. Відповідно до положень Глави 4 ЖК України єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку (ст. 129 ЖК, п. 10 Розділу II Примірного положення про гуртожитки). Правомірність поселення позивача до гуртожитку за підставі виданого ордеру не оспорюється учасниками справи. Також встановлено, що позивач у встановленому законом порядку зареєструвала своє постійне місце проживання та своєї малолітньої доньки [PERSON] в гуртожитку за адресою: [ADDRESS], що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України та довідкою з КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради. Вказана адреса є її постійним зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» передбачено, що сфера дії цього Закону поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше п'яти років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання у гуртожитках та фактично проживають у них. Тобто законом передбачено, що під захист підпадають особи, які дотримали певних умов, зокрема відсутність в особи власного житла; правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком; реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах; фактичне проживання протягом п'яти років за місцем реєстрації в гуртожитку. Таким чином, однією із умов є реєстрація за місцем проживання у гуртожитку більше 5 років на законних підставах. На осіб, які вселяються у гуртожиток, поширюється процедура реєстрації місця проживання відповідно до вимог Закону N 1382-IV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Як встановлено судом, позивач саме в порядку та на умовах, передбачених нормами Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зареєструвала своє постійне місце проживання та своєї малолітньої доньки [PERSON] в гуртожитку по [ADDRESS]. Таким чином, позивачем дотримано умову щодо реєстрації місця свого проживання та малолітньої доньки [PERSON]. Другою обставиною, з якою пов'язане право на захист особи відповідно до Закону N 500-VI, є правомірність її проживання в гуртожитку та користування гуртожитком. При цьому Закон N 500-VI не містить визначення "законні підстави". Для вирішення питання, чи на законних підставах позивач мешкає у гуртожитку, суд виходить з загальних норм матеріального права, які регулюють питання вселення у гуртожиток та набуття права користування житловою площею у ньому. Згідно зі ст. ст. 128, 129 ЖК УРСР та пункту 10 розділу II Примірного положення про гуртожитки (чинного на час вселення в спірне жиле приміщення), пункту 69 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР саме на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення. Як встановлено судом, позивач [PERSON] саме на підставі відповідного ордеру № 413 від 29 липня 1992 року поселена до гуртожитку по [ADDRESS] та підставі цього ордеру, з часу поселення у гуртожитое проживає у кіанаті № 511, а отже має місце проживання позивача із донькою в кімнаті № 511 на законних підставах. Тому суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved