Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] звернувся до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON], яка за життя склала заповіт, яким все належне їй майно заповіла позивачці. До складу спадщини за заповітом входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2797 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області. Земельна ділянка передана у власність на підставі розпорядження Згурівської районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 623. Відділом Держземагенства у Згурівському районі 16.09.2013 року проведено державну реєстрацію земельної ділянки. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку у зв"язку із відсутністю правовстановлюючого документу. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в досудовому порядку. Враховуючи вищевикладене, представник позивачки просить суд визнати за позивачкою в порядку спадкування за заповітом право власності на спірну земельну ділянку та не стягувати з відповідача судовий збір. В підготовче судове засідання учасники справи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність, представник позивачки [PERSON] - адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, відповідач Лизогубовослобідська сільська рада позовні вимоги визнала повністю. Суд визнав можливим розглядати справу без учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та їх неявка не перешкоджає розгляду справи. На підставі ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд вважає за можливе за результатами підготовчого провадження ухвалити рішення, враховуючи визнання позову відповідачем. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] належало право на земельну частку (пай) розміром 3,55 в умовних кадастрових гектарах в землях, що перебували в колективній власності КСП «Світанок» з місцем розташування на території Лизогубовослобідської сільської ради, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КВ № 0123198, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів 12.02.1997 року за № 284 (копія сертифікату - а.с.13). Згідно розпорядження Згурівської районної державної адміністрації Київської області від 17.01.2011 року № 17 [PERSON] надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою за межами населеного пункту Лизогубова Слобода в адміністративно-територіальних межах Лизогубовослобідської сільської ради. Розпорядженням Згурівської районної державної адміністрації від 29.12.2012 року № 623 затверджено технічну документацію щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку та [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2797 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області (копія технічної документації - а.с.24-33). 16.09.2013 року проведено державну реєстрацію спірної земельної ділянки в Державному земельному кадастрі (копія витягу з ДЗК про земельну ділянку - а.с.14-17). Право власності [PERSON] на земельну ділянку не зареєстроване (інформація ДЗК про праов власності та речові права на земельну ділянку - а.с.18). Після смерті [PERSON], померлої [INFO], позивачці [PERSON] відкрилась спадщина за заповітом, до складу якої входить, зокрема і спірна земельна ділянка, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.7), копії заповіту (а.с.10). Спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] не заводилась, інші заповіти нею не складались (інформаційні довідки із Спадкового реєстру - а.с.42,43). Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку у зв"язку із ненаданням правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності [PERSON] на земельну ділянку (нотаріальна відмова - а.с.6). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 2 ст. 1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. В силу ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч.1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що [PERSON] передано у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,2797 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована на території Лизогубовослобідської сільської ради Згурівського району Київської області. Реєстрація права власності на земельну ділянку у встановленому законом порядку проведена не була. [PERSON] померла [INFO], її єдиним спадкоємцем за заповітом є позивачка [PERSON], інші спадкоємці відсутні, спадкові права позивачки ніким не оспорюються. Через відсутність правовстановлюючого документу, що підтвердив би належність на праві власності [PERSON] спірної земельної ділянки, позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права у нотаріуса. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачкою [PERSON] в порядку спадкування право власності на спірну земельну ділянку. Враховуючи клопотання представника позивачки, суд вважає за можливе не застосовувати до відповідача ст. 141 ЦПК України та понесені судові витрати залишити за сторонами. Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved