Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ТОВ "Телерадіокомпанія "Контакт-ЛТД" на його користь 67885,61 грн, з яких: 5882 грн 36 коп - заборгованість по заробітній платі, 56167,65 грн - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 5835,60 грн - компенсація за невикористану відпустку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 02.08.2017 року по 31.01.2020 року він працював в ТОВ "Телерадіокомпанія "Контакт-ЛТД". 31.01.2020 року він був звільнений за згодою сторін. У день звільнення йому не було виплачено заробітну плату на загальну суму 5 882 грн. 36коп.. Розрахунок середнього заробітку становить 56 167,65 грн.. Крім того, відповідачем не виплачена компенсація за невикористану відпустку за 2020 рік в сумі 5835,60грн.. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином, представник позивача надав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача - ТОВ "Телерадіокомпанія "Контакт-ЛТД" в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, враховуючи приписи ст.128 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив, будь-яких заяв, клопотань, відзиву не надав. Враховуючи згоду позивача, суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з ТОВ "Телерадіокомпанія "Контакт-ЛТД" з 02.08.2017 року по 31.01.2020 року, був звільнений з посади за угодою сторін на підставі наказу №1-к від 31.01.2020 року що підтверджується копією трудової книжки. Згідно з довідкою №6 від 26.05.2020 року, виданою ТОВ "Телерадіокомпанія "Контакт-ЛТД" заборгованість по виплаті заробітної плати станом на 26.05.2020 року складає 6361,38грн.. Відповідно до довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 01.10.2020 року ( форма ОК-5) [PERSON] за 2020 рік ТОВ "Телерадіокомпанія "Контакт-ЛТД" нараховано заробітну плату за січень 2020 року в сумі 5882,36 грн. Приписами ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що в день звільнення позивачеві в порушення ст.116 КЗпП України не виплачені заробітна плата в розмірі 5882,36 грн., що підтверджується довідкою форми ОК-5 та довідкою відповідача про наявність заборгованості по заробітній платі. Відповідно до ч.1 ст.177 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що є підставою для задоволення позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку з 31.01.2020 року по 04.02.2021 року. Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з такого. Відповідно до п. 21 постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995 р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 зазначеного Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Нарахована відповідачем заробітна плата [PERSON] за останні два календарні місяці роботи, що передували звільненню складає 8660,00 грн. (4333,00 грн. (заробітна плата за листопад 2019 року) + 4330,00 грн. (заробітна плата за грудень 2019 року). Кількість робочих днів складає 42 дні (21 робочих днів в листопаді 2019 року + 21 робочих дня в грудні 2019 року). Отже, враховуючи приписи Порядку №100, середньоденний заробіток позивача становить 206,20 грн. (8660,00 грн. : 42 робочих дня). Період затримки розрахунку при звільненні позивача на дату ухвалення даного рішення, тобто з 31.01.2020 р. по 04.02.2021 р., становить 254 робочих дня, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 52 374,80 грн. (206,20 грн. х 254 днів). Суд не приймає до уваги довідку про заробітну плату до видачі ТОВ "Телерадіокомпанія "Контакт-ЛТД" №6 від 26.05.2020 року, оскільки вона не відповідає фактичним даним, які містяться в довідці Головного управління пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 01.10.2020 року, формиа ОК-5. Щодо стягнення з відповідача грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку суд зазначає наступне. Так, згідно ст. 83 КЗпП України і ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки», при звільненні працівника йому виплачується компенсація за всі дні невикористаної відпустки. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про відпустки» право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується: - гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади), заробітної плати (допомоги) у випадках, передбачених цим Законом; - забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону. У відповідності з ч. 1 ст. 116 КЗпП України, виплата усіх сум, що належить працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення. Згідно ст.ст. 74-84 КЗпП України, громадянам, які працюють за трудовим договором надаються щорічні відпустки, а у разі звільнення їм виплачується грошова компенсація за всі невикористані ними дні щорічної відпустки. На момент звільнення позивач мав право на 12 календарних днів. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 року « Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», розглядаючи спори про виплату грошової компенсації за невикористану відпустку, необхідно виходити з того, що згідно зі ст.83 КЗпП вона може бути стягнена на вимогу працівника за всі дні невикористаної ним основної й додаткової щорічної відпустки та додаткової відпустки для працівників, які мають дітей, тільки в разі звільнення його з роботи, а під час неї - лише за частину цих відпусток за умови, що тривалість наданих йому при цьому щорічної й додаткової відпусток становить не менше 24 календарних днів та що працівник не є особою віком до 18 років. Якщо працівник з незалежних від нього причин (не з його вини) не використав щорічну відпустку і за роки, що передували звільненню, суд на підставі ст. 238 КЗпП має право стягнути грошову компенсацію за всі дні невикористаної відпустки. Не виключається можливість такого ж вирішення цього питання і при частковій компенсації невикористаної відпустки працівникові, який продовжує роботу. При цьому слід мати на увазі, що тривалість визначеної в робочих днях щорічної відпустки (основної й додаткової), яка не була використана працівником за попередні роки, зберігається такою, якою вона була до набрання чинності Законом "Про відпустки" (до 1 січня 1997 року). Розмір грошової компенсації за невикористану відпустку за попередні роки визначається виходячи із середнього заробітку, який працівник має на час її проведення. Відповідно до п. 7 Постанови Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 N 100 (100-95-п) "Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки. Отже, розмір компенсації за невикористану відпустку становить 2472,43 грн.(51303 грн.:249 днів х 12 днів). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по невиплаченій заробітній платі в розмірі 5852,36 грн., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 2472,43 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 52 374,80 грн. без утриманням з цієї суми встановлених законом податків. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 840,80 грн..

Outcome: partial