Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

05.03.2020 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивач посилалась на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого у них народилась донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] . Відповідач ухиляється від сплати аліментів на утримання дітей; їх долею не цікавиться; не спілкується з дітьми; не бере участі в їх вихованні, тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Позивач просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] ,у відношенні його неповнолітніх дітей, доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] від 16.04.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду. На підставі розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 174 від 10.07.2020 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи , у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.07.2020 року цивільну справу розподілено в провадження судді Басової Н.В. Ухвалою судді Басової Н.В. від 15 липня 2020 року прийнято до розгляду вищевказану цивільну справу. Позивач [PERSON] у заяві від 25.11.2020 року просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, з огляду на наступне. В силу положень частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, №11681/85, §35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (§66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі "Смірнова проти України"). Крім того, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі №907/425/16. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки (п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України). Суд зауважує, що розгляд даної справи неодноразово відкладався. Обов`язковою явка відповідача у судове засідання не визнавалась. Матеріали справи містять достатньо доказів для її розгляду. Учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 44 ЦПК України). Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу без участі належним чином сповіщеного відповідача. Представник третьої особи у заяві від 25.11.2020 року просила розглядати справу без її участі, позов підтримує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч. 4 ст. 55, ст. 124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст. 13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 27.09.2006 року по 11.10.2017 року (а.с.6, 7). Від сумісного шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] .(а.с. 8-10). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 лютого 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання неповнолітніх дітей, доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] і до досягнення повноліття дітей.(а.с.12-14). Вироком Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України та призначено йому покарання з випробуванням , якщо він протягом двох років іспитового строку не вчинить нового злочину. (а.с.21-22). Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду від 22 березня 2019 року вирок Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 січня 2019 року змінено. Вважати засудженим [PERSON] за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді обмеження волі строком на два роки. На підставі ст..75 КК України звільнити [PERSON] від відбування покарання строком на два роки. ( а.с. 23-25). Згідно довідки Новокадацького відділу державної виконавчої служби м. Дніпра від 15.10.2019 року заборгованість [PERSON] по аліментам складає 130004.15 грн. ( а.с. 29). Батько дитини - [PERSON] вихованням та матеріальним утриманням дітей не займається; не піклується про стан їх здоров`я; не створює належних умов для проживання та розвитку дітей; не проявляє до доньок турботи та піклування; тим самим ухиляючись від виконання своїх батьківських обов`язків. Згідно характеристики КЗО « НВК № 104» ДМР від 13.12.2019 року, та характеристики КЗО « НВК № 104» ДМР від 13.12.2019 року [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] батько [PERSON] жодного разу не з`являвся в школі , не цікавиться успіхами дітей у навчанні. (а.с.35-36). Своїм висновком Орган опіки та піклування Новокодацької районної у м. Дніпрі ради від 21.10.2020 року № 1/14-119 вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його доньок [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про стан здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина. Статтею 164 СК України передбачений вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав. Батько або мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона: 1). не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2). ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3). жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5). вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6). засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Згідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. З урахуванням зазначених обставин, суд вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав щодо його доньки, [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] , доньки [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на викладене, розглядаючи даний спір в межах заявлених вимог, оцінюючи здобуті по справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача законні, повністю доведені та обґрунтовані, а, отже, підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а отже з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840.80 грн. (а.с.1). На підставі викладеного та

Outcome: approved