Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-28 00:00:00

Позивач\~\~ звернувся з зазначеним вище позовом до відповідача і просив суд: припинити право спільної часткової власності ТОВ "Зевс-2013" та [PERSON] на нежитлові приміщення в частині будівлі-гуртожитку, що розташована за адресою: вул.[PERSON] (проспект [PERSON]), будинок 16 в м.Дніпро; виділити в натурі товариству 7/100 частин вказаної будівлі-гуртожитку (на першому поверсі будівлі - нежитлові приміщення поз.101-126, тамбур 1-2, ганок а12 загальною площею 297 кв.м.; залишити в загальному користуванні ганок а.); визнати за товариством право власності на виділену частину нежитлового приміщення. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить 7/100 частин будівлі-гуртожитку, яке розташоване по вул.Героїв Сталінграда, 16 в м.Дніпро та складається з: на першому поверсі будівлі, нежитлові приміщення поз.101-126, тамбур 1-2, ганок а12, загальною площею 297 кв.м. В загальному користуванні ганок а. Власником інших 93/100 частин будівлі-гуртожитку є відповідач. Оскільки частки сторін використовуються та існують окремо один від одної, однак спроби позивача вирішити питання щодо виділу своєї частки виявилися безрезультатними, він вимушений звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, їх належність та допустимість, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, що регламентовано ст.11 ЦПК України. Як встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу від 25 листопада 2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] , ТОВ "Зевс-2013" є власником 7/100 частин будівлі-гуртожитку, яке розташоване по вул.Героїв Сталінграда, 16 в м.Дніпро та складається з: на першому поверсі будівлі, нежитлові приміщення поз.101-126, тамбур 1-2, ганок а12, загальною площею 297 кв.м. В загальному користуванні ганок а. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] є власником інших 93/100 частин будівлі-гуртожитку, яке розташоване по вул.Героїв Сталінграда, 16 в м.Дніпро. З технічного паспорту, виданого ТОВ "Зевс-2013" 07 червня 2017 року вбачається, що частина приміщення розташованого в м.Дніпро по пр.Богдана Хмельницького (вул.[PERSON]), 16, яка належить товариству, є окремою частиною та функціонує окремо від іншої частині будівлі. Згідно висновку з технічної інвентаризації збільшення загальної площі приіщень на 12,5 кв.м та зменшення кількості приміщень відбулося за рахунок перепланування та знесення перегородок без порушення несучих конструкцій, що відповідно до "Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна" затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 №127, не належить до самочинного будівництва. Згідно технічного паспорту від 31 липня 2017 року та висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна №28/07/17-1 від 09 липня 2017 року, наданого ФОП [PERSON], за технічними показниками об'єкт може бути поділений на самостійні об'єкти права власності, розташовані за адресою: м.Дніпро, [PERSON], 16, при цьому частина новоутвореного об'єкту нерухомості, що належить ТОВ "Зевс-2013" виділяється в нежитлове приміщення №1 за адресою: м.Дніпро, [PERSON], 16 та складається з: поз.1-15, ганок а12 , в загальному користуванні ганок а, загальною площею 309,5 кв.м Із заяви посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 26 січня 2015 року вбачається, що [PERSON] не заперечує щодо виділу належних ТОВ "Зевс-2013" 7/100 частин будівлі-гуртожитку (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 280434512101) в окремий об'єкт нерухомого майна. Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.ч.1, 3 ст.364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Частиною 1 статті 183 ЦК України визначено, що подільною є річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення. Отже, аналізуючи вказані матеріально-правові норми можна дійти висновку, що право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле, при цьому кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. У разі наявності бажання однієї зі сторін виділити свою частку у натурі із спільного майна, визначальним фактором є наявність технічної можливості переобладнання будови таким чином щоб виділені часки не втратили свого первинного призначення та кожна із часток була доступна для користування своєму власнику. Відповідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 61 ЦПК України визначено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Отже, оцінюючі всі надані сторонами докази, приймаючи до уваги право власників на вільне володіння та розпорядження своїм майном, з урахуванням технічної можливості виділу часток в натурі, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved