Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

У травні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі - ГУПФУ) про індексацію грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних, мотивуючи свої вимоги тим, що постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 27.04.2011 у справі № 2а-3109/2011 Управління Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області, правонаступником якого є відповідач, зобов`язано здійснити позивачеві перерахунок та виплачувати основної та додаткової пенсії починаючи з 18.02.2011, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка вже виплачена у цей період та виплачувати вказані пенсії до зміни законодавства або правового статусу особи позивача. Постанова суду набрала законної сили 10.05.2011. На виконання цієї постанови відповідач провів перерахунок та нарахував до виплати позивачеві суму розміром 27 170,28 грн., яка до теперішнього часу не виплачена. Оскільки відповідач своєчасно не виплатив позивачеві вказану суму пенсії, позивач, посилаючись на положення ст. 625 ЦК України, просив стягнути з відповідача інфляційні втрати та 3% річних розміром 51 002,64 грн. за період з 10.05.2011 по 28.02.2020 на суму заборгованості, нараховану на виконання постанови Якимівського районного суду Запорізької області від 27.04.2011 у справі № 2а-3109/11. Ухвалою суду від 20.05.2020 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення учасників справи. Відповідач ГУПФУ, в особі представника Суратової О.В. із позовними вимогами позивача не погодився, 18.06.2020 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що на виконання постанови Якимівського районного суду Запорізької області від 27.04.2011 у справі № 2а-3109/2011 було проведено перерахунок пенсії та здійснено доплату пенсії в червні 2011 pоку, по інвалідності 3 групи в розмірі фактичних збитків, як ліквідатору аварії на ЧАЕС І категорії відповідно до статті 50, 54 Закону ЧАЕС на загальну суму 27 170, 28 грн., зазначена сума була не тільки нарахована, а й виплачена, про що позивача було повідомлено листом № 884/07 від 16.03.2015 року та підтверджується Довідкою від 12.06.2020 № 122628 про розмір призначеної та фактично виплаченої суми. Крім того, 01.09.2011 року за особистою заявою позивача, його було переведено з пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС І категорії відповідно до статті 50, 54 Закону ЧАЕС на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку він отримував по 15.09.2014 року. З 16.09.2014 року позивача по його особистій заяві було переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків. Таким чином, постанова Якимівського районного суду Запорізької області від 27.04.2011 у справі № 2а-3109/2011 виконана в повному обсязі, пенсія позивачу нарахована та виплачена в повному обсязі до змін в законодавстві. Вказує, оскільки заборгованість відсутня і відсутній предмет спору, тому і підстави передбачені ст. 625 ЦК України відсутні для стягнення індексації грошового зобов`язання та сплату трьох процентів річних. Просив в задоволенні позову відмовити повністю. В судове засідання позивач не з`явився, в позові просить справу розглядати за його відсутністю. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав відзив на позовну заяву. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. Постановою Якимівського районного суду Запорізької області від 27.04.2011 у справі № 2а-3109/2011 Управління Пенсійного фонду України в Якимівському районі Запорізької області, правонаступником якого є відповідач, зобов`язано здійснити позивачеві перерахунок та виплачувати основної та додаткової пенсії починаючи з 18.02.2011 року, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, визначеного залежно від розміру прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням різниці, яка вже виплачена у цей період та виплачувати вказані пенсії до зміни законодавства або правового статусу особи позивача. На виконання зазначеної постанови суду від 27.04.2011 року відповідачем було проведено перерахунок пенсії та здійснено доплату пенсії в червні 2011 pоку, по інвалідності 3 групи в розмірі фактичних збитків, як ліквідатору аварії на ЧАЕС І категорії відповідно до статті 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", а саме нараховано та виплачено: в червні 2011 року - 17229,11 грн. = 4966,00 грн. ( розмір пенсії за червень 2011), 12 263,11 грн. (доплата з 18.02.2011 року по 31.05.2011 року), в липні 2011 року - 4966,00 грн.; в серпні 2011 року - 4975,17 грн., на загальну суму 27 170,28 грн. Листом № 884/07 від 16.03.2015 року позивача повідомлено про нарахування та виплату пенсії у розмірі 27 170,28 грн., крім того виплата суми підтверджується довідкою від 12.06.2020 № 122628 про розмір призначеної та фактично виплаченої суми, копіями з особової справи позивача (а.с. 31-44). Відповідно до статті 63 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" фінансування витрат, пов`язаних з реалізацією цього Закону, здійснюється за рахунок державного і місцевого бюджетів та інших джерел, не заборонених законодавством. Постановою Кабінету Міністрів України № 745 від 06.07.2011 року «Про встановлення деяких розмірів виплат, що фінансуються за рахунок коштів Державного бюджету», були встановлені розміри на виплату державної пенсії та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю які були враховані в Державному бюджеті України з 23.07.2011 по 31.12.2011 року, в подальшому, з 01.01.2012 року - постановою КМУ від 23.11.2011 року № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (зі змінами). Виплата державної та додаткової пенсії за шкоду заподіяну здоров`ю, у розмірах, що перевищують розміри обчислені відповідно до чинного законодавства, може здійснюватися у разі надходження відповідних коштів Державного бюджету України. Таким чином, позивач отримував пенсію за постановою суду від 27.04.2011 року по справі № 2а-3109/2011 в розмірі 6 мінімальних пенсій за віком з 18.02.2011 року по 31.08.2011 року, до набуття чинності постанови КМУ від 06.07.2011 року № 745. Крім того, 01.09.2011 року за особистою заявою позивача його було переведено з пенсії по інвалідності в розмірі фактичних збитків, як ліквідатору наслідків аварії на ЧАЕС І категорії відповідно до статті 50, 54 Закону України „Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яку він отримував по 15.09.2014 року. З 16.09.2014 року позивача по його особистій заяві було переведено на пенсію по інвалідності в розмірі фактичних збитків. Таким чином, постанова Якимівського районного суду Запорізької області від 27.04.2011 у справі № 2а-3109/2011 виконана в повному обсязі, пенсія позивачу нарахована та виплачена в повному обсязі, а саме 27 170,28 грн., до змін в законодавстві. Відповідно до положень ст.ст. 524, 533-535, 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Зазначений висновок суду узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 у справі № 14-68цс18 (№ 758/1303/15-ц). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Отже, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). З огляду на зазначене, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Положення статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Така правова позиція викладена і у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 14-16цс18 (№ 686/21962/15-ц). Враховуючи, що постанова Якимівського районного суду Запорізької області від 27.04.2011 у справі № 2а-3109/2011 виконана в повному обсязі, пенсія позивачу нарахована та виплачена в повному обсязі, а саме 27 170,28 грн., до змін в законодавстві, суд приходить до висновку щодо відсутності правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат та 3% річних (згідно ст. 625 ЦК України). Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу своїх вимог, а відповідач, як на підставу заперечень, оцінивши докази в їх сукупності, суд знаходить позовні вимоги позивача такими, що не підлягають задоволенню. Питання розподілу судових витрат суд вирішує на підставі ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої у разі відмови в задоволенні позову позивача, який звільнений від сплати судового збору, судові витрати відносяться на рахунок держави. На підставі п. 10 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивача звільнено від сплати судового збору як громадянина, віднесеного до 1 категорії постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Згідно ч.7 ст.141 ЦПК України, якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, позивача, звільненого від сплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Разом з тим, доказів понесення відповідачем судових витрат суду не надано.

Outcome: dismissed