Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

02 вересня 2019 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зняти арешт з майна, що належить [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] . В обґрунтування вимог в позові вказано, що позивач [PERSON] є громадянкою Російської Федерації та проживає в Україні, що підтверджується посвідкою на постійне проживання для іноземців та осіб без громадянства. 19 вересня 2018 року позивач отримала у спадщину земельну ділянку площею 8,3600 га сільськогосподарського призначення на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області. Після оформлення спадщини позивач вирішила продати отриману за заповітом земельну ділянку, оскільки є громадянкою іншої держави та зобов`язана це зробити, згідно ч.4 ст.81 ЗК України. 25.09.2018 року їй була видана Інформаційна довідка № 138796511 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів, яка сформована за анкетними даними позивача. Згідно вказаної довідки 02 квітня 2008 року реєстратором Першою севастопольською державною нотаріальною конторою на підставі Постанов АА № 897943 та АА № 954352 від 18 березня 2008 року ДВС Балаклавського району м. Севастополя накладено заборону відчуження всього нерухомого майна [PERSON] . В реєстрі зазначено, що власником обтяженого майна є [PERSON] , причина відсутності коду: інша, [ADDRESS] . Позивач ніколи не проживала за вказаною адресою, а з 24.12.2007 року мешкає в смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області. Крім того, за даними Реєстрів боржник [PERSON] не мала з невідомої причини ідентифікаційного номеру і за умови повного співпадання прізвища, ім`я та по-батькові з даними позивача, остання позбавлена можливості вільно розпоряджатись своїм майном. Самостійно перевірити інформацію щодо обтяження майна позивач не має можливості. Оскільки всі дії щодо обтяжень вчинялись на території АР Крим, яка на сьогодні не підконтрольна владі України. При цьому в Автоматизованій системі виконавчих проваджень відомості про будь-яке виконавче провадження відносно [PERSON] , 1981 року народження, відсутні. Позивач [PERSON] , яка повідомлена про розгляд справи, в судове засідання не з`явилася. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі та за відсутності позивача, зазначив, що на задоволенні позову наполягає. Представник відповідача\~ Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Херсонській області\~в судове\~засідання не\~з`явився по невідомій причині, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяву про розгляд справи без його участі та відзиву на позов не надав. В поданому до суду 02.10.2019 клопотанні представник просив замінити неналежного відповідача на стягувача - особу, в інтересах якої накладений арешт. В задоволенні клопотання відповідача судом відмовлено, так як заміна відповідача може здійснюватися тільки зі згоди позивача, згідно ст..51 ЦПК України, яка відсутня. Отриманими інформаціями із Державних реєстрів не вдалося встановити стягувача, на користь якого накладений арешт. Отримати повну та детальну інформацію про підстави\~накладення арешту,\~про стягувача\~і боржника від реєстратора обтяження\~-\~Першої севастопольської\~державної нотаріальної\~контори чи\~органу за\~чиїм поданням\~арешт накладений\~ ДВС\~Балаклавського району\~м.Севастополя\~не вбачається\~можливим,\~так як\~нотаріальна контора\~і вказаний\~орган ДВС\~знаходяться на\~тимчасово окупованій\~території \~АР Крим. Між тим, це не може бути підставою відмови позивачу у захисті права власності. Згідно п.4 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5, виконання рішень щодо боржників, які знаходяться на території, яка відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є тимчасово окупованою територією України, здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Враховуючи вимоги ст.275 ЦПК України про строки розгляду справи по суті, а також ст.210 ЦПК України, яка не передбачає відкладення судового розгляду справи у разі неявки без поважних причин повідомленого належним чином відповідача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи та прийняття рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Із досліджених документів судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 19.09.2018 року державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори Запорізької області Шевченком С.О., та зареєстрованого у реєстрі за № 1448, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна [PERSON] , 1930 року народження, який помер [INFO] є його онука громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з права на земельну ділянку площею 8,3600 гектарів, що розташована на території Приазовської селищної ради Приазовського району Запорізької області, кадастровий номер земельної ділянки: 2324555100:03:002:0233, її цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 138385264 від 19.09.2018 року щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки площею 8,36 га з кадастровим номером 2324555100:03:002: [NUMBER] , власником вказаної земельної ділянки є [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , посвідка на постійне місце проживання серії ЗП № 0915 від 06.06.2007 року, громадянка Російської [ADDRESS] , мешкає [ADDRESS] , згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Згідно посвідки на постійне місце проживання серії ЗП [NUMBER] , виданої ВГІРФО УМВС України в Запорізькій області 06 червня 2007 року, яка дійсна безстроково, громадянка Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Із копії дубліката картки фізичної особи платника податків від 08.09.2006 встановлено, що [PERSON] отримала 12 січня 1998 року ідентифікаційний податковий номер [NUMBER] . Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 138796511 від 24 вересня 2018 року, параметри запиту: [PERSON] , РНОКПП код відсутній, на невизначене майно (усе майно) позивача накладений арешт, зареєстровано 02.04.2008 року за № 6926502 реєстратором: Перша севастопольська державна нотаріальна контора, 99055, м.Севастополь, пр.-т Острякова Генерала, 207. Підставою обтяження є: постанова АА 897943 та АА [NUMBER] від 18.03.2008 року, ДВС Балаклавського району м. Севастополя. Власник майна: [PERSON] , причина відсутності коду: інша причина відсутності коду, [ADDRESS] . Заявник: ДВС Балаклавського району м. Севастополя. Приватним нотаріусом Приазовського нотаріального округу 24.09.2019 надана позивачу інформація (пояснення) № 492/01-16 про те, що при наявності вказаного вище обмеження на особу, що співпадає з її прізвищем, ім`ям та по-батькові, оформлення договору про відчуження нерухомого майна є неможливим, згідно підпункту 2.1. пункту 2 глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. За результатом пошуку виконавчих проваджень в АСВП 27.11.2018, виконавчих проваджень щодо [PERSON] , [INFO] , не знайдено. У зв`язку з наявним арештом майна, позивач обмежена у праві розпоряджатися своїм майном, як однієї зі складових права власності. Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності\~є непорушним.\~Ніхто не\~може бути\~протиправно позбавлений\~цього права\~чи обмежений\~у його\~здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 41 та статтею 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини 1950 року передбачено, що Держава гарантує громадянам непорушність їхньої приватної власності. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором, та розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог (ч.1 ст.5, ч.1 ст.13 ЦПК). Згідно ч.1,2\~статті 319\~ЦК України,\~власник володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. Власник\~має право\~вчиняти щодо\~свого майна\~будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. Статтею 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.2 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Нотаріус за місцем розташування земельної ділянки, або за місцезнаходженням однієї із сторін правочину накладають заборону їх відчуження: за повідомленням установи банку, підприємства або організації про видачу громадянину позики (кредиту) на будівництво, капітальний ремонт чи купівлю жилого будинку (квартири); за зверненням органу опіки та піклування з метою захисту особистих і майнових прав та інтересів дитини, яка має право власності або проживає у жилому будинку, квартирі, іншому приміщенні, на відчуження якого накладається заборона; при посвідченні договору довічного утримання; при посвідченні договору про заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна; за повідомленням іпотекодержателя; в усіх інших випадках, передбачених законом (ст. 73 Закону України «Про нотаріат»). Стаття 74 зазначеного закону передбачає, що одержавши повідомлення установи банку, підприємства чи організації про погашення позики (кредиту), повідомлення про припинення іпотечного договору або договору застави, а також припинення чи розірвання договору довічного утримання, звернення органів опіки та піклування про усунення обставин, що обумовили накладення заборони відчуження майна дитини, нотаріус знімає заборону відчуження жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна. Згідно п.п.5.1. п.5 гл.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/205, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення, зокрема, кредитора про погашення позики; про припинення (розірвання, визнання недійсним) договору застави (іпотеки); за рішенням суду; в інших випадках, передбачених законом. Наведеними нормами передбачений захист права власності особи, шляхом усунення перешкод у здійсненні ним права розпорядження майном, а також, встановлений порядок зняття обтяжень на підставі рішення суду державним виконавцем чи нотаріусом. Враховуючи викладене та норми ст..ст. 4, 5, 13 ЦПК України суд вважає, що заявлений спосіб захисту прав відповідає вимогам закону. Суд може захистити цивільне право іншим способом, що встановлений законом у визначених законом випадках (ч.2 ст.16 ЦК України). Згідно ч.4 ст.81 ЗК України землі сільськогосподарського призначення, прийняті у спадщину іноземцями, а також особами без громадянства, протягом року підлягають відчуженню. На теперішній час наявна інформація про державну реєстрацію обтяжень щодо невизначеного нерухомого майна [PERSON] , що перешкоджає позивачу, яка є іноземцем, реалізувати законні право та обов`язок на відчуження отриманої у спадщину земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Дійсно, у пункті 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», на який посилається відповідач в своєму листі, зазначено, що відповідачами в такій справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Однак, згідно ст.3 ЦПК України постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ не віднесені до законодавства про цивільне судочинство та носять роз`яснювальний характер. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. За таких обставин суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення вимог позову та захист права позивача у вказаний нею спосіб.

Outcome: approved