overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-27 00:00:00

09 вересня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. В заяві послалася на таке, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який укладено 27 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №70. Від спільного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], яка проживає з позивачкою та перебуває на повному її утриманні, що потребує значних матеріальних витрат. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. В судове засідання позивач не з'явилася, але до суду надійшла письмова заява, в якій вона просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та згодна на заочний розгляд справи в суді. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в газеті "Рідне Прибужжя". Про причини неявки суду не повідомив. Судом ухвалено слухати справу у його відсутність в порядку заочного розгляду справи на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який укладено 27 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис №70. (а.с.7) Від спільного проживання мають доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується записами даних про батьків у свідоцтві про її народження, за актовим записом №131 (а.с.6). Дитина проживає з матірю та перебуває на повному її утриманні, що потребує значних матеріальних витрат. Відповідач добровільно не бажає надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У звязку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок по оплаті на користь держави судового збору у розмірі 551,20 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

09 вересня 2016 року до суду звернувся [PERSON] з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 15 листопада 2014 року між ним та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану\~ реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №56. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO]. Одруження виявилося невдалим. Подружні стосунки між ними щодня погіршуються, оскільки подружжя перестало розуміти один одного. Таким чином, збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про день місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала суду заяву, в якій позов визнала та просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Завадська" та розглянути справу за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2014 року сторони уклали шлюб (а.с. 4), який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Варвинського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №56. Від цього шлюбу сторони мають малолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка після розірвання шлюбу, за згодою сторін, залишиться проживати з матірю. Фактично шлюбні стосунки між подружжям припинені. На примирення сторони не згодні, оскільки стосунки між ними як для подружжя є неприйнятними, а тому збереження шлюбу шкодить їх інтересам. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Спору щодо спільно нажитого майна між сторонами на час розгляду справи не має. Відповідно до вимог ч. 8\~ст. 235 ЦПК України\~у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Після розірвання шлюбу відповідачу\~ [PERSON] слід залишити теперішнє прізвище «Завадська», оскільки вона не виявила бажання його змінити. На підставі ст. ст. 104, 105, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~09\~вересня 2017\~року сторони зареєстрували шлюб у Летичівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 82, від якого дітей немає. \~ \~ \~ \~Посилаючись на те, що із-за різниці у поглядах на життя між ними почали виникати непорозуміня, конфлікти, що призвело до припинення сімейно-шлюбних відносин, через органи ДРАЦС відповідач розірвати шлюб не бажає, тому [PERSON] звернулась в суд з вищеозначеним позовом про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~В судове\~засідання позивач\~не зявилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і просить суд розірвати шлюб, оскільки вони на протязі пів року проживають окремо і примирення між ними бути не може. Відповідач в судове засідання не з'явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~Відповідно до абзацу 3 пункту 24\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~ 12.06.2009,\~№ 2\~"Про\~застосування норм\~цивільного \~процесуального законодавства\~при \~розгляді справ\~у суді\~першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Після розірвання шлюбу позивачу повернути дошлюбне прізвище «Слободянюк». У звязку із тим, що [PERSON] є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії УБД № 132272, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача судового збору задоволення не підлягають. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-12 00:00:00

09 вересня 2019 року [PERSON] в порядку статті 293 Цивільного процесуального кодексу України, звернувся до суду з заявою, в якій просить суд встановити факт, що він є сином [PERSON] , який помер [INFO] . Заява обґрунтована тим, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина на належну йому квартиру [ADDRESS] . У встановлені законом строки, заявник звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, але йому було відмовлено через розбіжність у написанні прізвищ заявника та спадкодавця, а саме: « [PERSON] » та « [PERSON] ». Через вищевказані розбіжності, є непідтвердженими родинні відносини між померлим спадкодавцем та заявником, а тому останній не може оформити спадщину. В судове засідання заявник не з`явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. З`ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази у справі в підтвердження вказаних обставин, суд приходить до висновку, що вимога заявника підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 18 червня 2019 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському Юр`ївському районах та місту Павлограду Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 338 (а.с.10). Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 27 листопада 1986 року відділом РАЦС м. Павлограда, та складеного на російській мові, [INFO] народився « [PERSON] », батько: « [PERSON] », мати: « [PERSON] » (а.с.11). Згідно копії паспорту серії [NUMBER] , виданого Павлоградським МВУВМС України в Дніпропетровській області 27.02.2002 року, матір заявника, має також прізвище як і заявник « [PERSON] ». Згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Враховуючи наведене, оцінивши наявні у матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що відмінність у написанні прізвищ заявника [PERSON] та його померлого батька [PERSON] , зумовлена неоднаковим перекладом з російської на українську мову. Встановлення факту родинних відносин необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину. Таким чином,\~суд вважає\~за необхідне\~встановити факт,\~що померлий\~ [INFO] [PERSON] \~є батьком [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-16 00:00:00

09 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 23 вересня 2017 року сторони перебувають у шлюбі, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та обв`язки, з квітня 2020 року проживають окремо. З огляду на викладене, позивач просить її вимоги задовольнити в повному обсязі. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд розірвати шлюб, у випадку неявки відповідача не заперечила, щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився. Про місце та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку SMS-повідомлення "Повістка про виклик до суду в справі цивільній, адміністративній, про адміністративне правопорушення, іншій ". Суд, із письмової згоди позивача ухвалив здійснити заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів відповідно до положень ст.ст.280,281 ЦПК України. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2017 року, мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . Дані факти підтверджуються свідоцтвом про одруження, копією свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст.112 цього Кодексу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, примирення між подружжям є неможливим, оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, за таких обставин по справі суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалась і зберегти її неможливо, а подальше спільне життя сторін та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

09 грудня 2014 року заявники звернулися до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. У заяві посилались на те, що згідно свідоцтва про право власність на житло від 26 лютого 1993 року виданого відділом приватизації житла виконкому Полтавської міської ради вони є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] . У вказаному документі прізвища заявників помилково вказано як «[PERSON], [PERSON]» , що є перешкодою для реалізації їх прав як власників нерухомого майна. У судове засідання представник заявників не з'явився, надав суду заяви про розгляд справи в його відсутність, заяву підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Від представника заінтересованої особи - Управління майном комунальної власності міста виконкому Полтавської міської ради надійшла заява про розгляд справи в її відсутність, щодо задоволення заяви покладається на розсуд суду. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, що не з'явились в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи , приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено , що згідно свідоцтва на право власності на житло від 26 лютого 1993 року виданого відділом приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради квартира [ADDRESS] належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Відповідно до ст. 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб , якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення можуть бути встановлені в судовому порядку. Та обставина, що свідоцтво про право власності на житло , яке видано на ім'я [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтверджуються копіями паспорта на ім'я заявників, свідоцтвами про їх народження, свідоцтвом про шлюб , де прізвище заявників вказано як "[PERSON], [PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-07 00:00:00

09 грудня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якомупроситьстягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Остер, Козелецького району, Чернігівської області, аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі 1500 грн., починаючи стягнення з 09 грудня 2014 і до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та має нерегулярний дохід. Позивач змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частки його заробітку, про що подала до початку судового засідання через канцелярію суду письмову заяву. Відповідач позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. З урахуванням вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України та роз'яснень пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 2000 року (а.с. 5). Від шлюбумають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 6), який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні (а.с. 3). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що стало причиною звернення позивача до суду з даним позовом. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати свою неповнолітню дитину. В силу положень статті 181 цього Кодексу, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до висновку ЦЛКК № 764/0314 від 08 грудня 2014 року, [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом до 02.07.2016 року, потребує регулярного спостереження фахівцями та періодичного медикаментозного лікування згідно призначення (а.с. 4). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України, враховуючи обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей, працездатність відповідача,стан здоров'я та матеріальне становище як дитини, так і її батька, відсутність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-18 00:00:00

09 грудня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькомц реєстраційної служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 2531, в якому у них народився син: [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати конфлікти, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання протягом року, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В судове засідання позивач не з`явилася,проте подала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, просить не надавати строк на примирення оскільки протягом двох років з відповідачем проживають окреме їх шлюб є формальним. Відповідач в судове засідання не з`явився, проте подав заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, вимоги визнає, просить їх задовольнити. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. Спору щодо місця проживання сина [PERSON] , [INFO] , немає. Після розірвання шлюбу позивачу позивачу повернути дошлюбне прізвище « [PERSON] » На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved