Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

12.06.2020 року Херсонським міським судом Херсонської області ухвалено рішення, яким у задоволенні позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ боргового зобов`язання - відмовити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - адвоката Склярський Павло Миколайович звернувся до суду з заявою про стягнення витрат на правову допомогу, в якій просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 61876,92грн. В обґрунтування заявлених вимог представник відповідача вказав, що з метою отримання професійної правничої допомоги щодо ведення вказаної справи відповідачем укладено договір про надання правової допомоги від 14.05.2018 року за яким сплачено гонорар в розмірі 61876,92грн., та підтверджується квитанцією №2 від 10.04.2019 року. При ухваленні рішення суду не було вирішено питання про стягнення витрат на правничу допомогу. В зв`язку з чим представник відповідача змушений звернутися до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення по справі. Відповідач та представник відповідача в судове засідання не з`явилися. Представник позивача адвокат Сергет Володимир Володимирович в судове засідання не з`явився. Надав заперечення на заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, в якому просив розглянути справу за відсутності представника позивача та відмовити в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це заяву. Згідно ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 270 ЦПК України, додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Представником відповідача адвокатом Склярським Павлом Миколайовичем разом із заявою про ухвалення додаткового рішення про стягнення витрат на правову допомогу, на підтвердження понесених відповідачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу, надано копію договору про надання правової допомоги №1 від 14.05.2018 року, укладеного між Адвокатським бюро «Склярський та Партнери» та [PERSON] ; Додаткову угоду №1 до договору про надання правової допомоги №1 від 14.05.2018 року; Розрахунок обсягу наданих юридичних послуг та виконаних робіт (витраченого часу) від 10.04.2019 року (уточнений); Акт №1 виконаних робіт (наданих правових послуг) до договору про надання правової допомоги №1 від 14 травня 2018 року; Розрахунок №1 від 10 квітня 2019 року; Квитанцію №2 від 10.04.2019 року на суму 61876,92грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141, п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Водночас, в силу вимог ч.4 ст.137 ЦПК України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 зазначеної статті передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до вимог ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторони, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16 визначила докази, які є необхідними для компенсації витрат на правничу допомогу. А саме зазначила, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. З Акту №1 виконаних робіт (наданих правових послуг) до договору про надання правової допомоги №1 від 14 травня 2018 року вбачається, що Адвокатське бюро надало, а клієнт прийняв (отримав) правові послуги (правову допомогу) у формі: №3 Правовий аналіз правовідносин, що склався між[PERSON] та [PERSON] , аналіз правового значення для [PERSON] , як колишнього чоловіка позичальниці у розрізі наявного судового рішення про стягнення суми позики та №9 Пошук, підбір, аналіз судової практики з питання щодо поділу боргового зобов`язання подружжя. На думку суду, послуга №3 Правовий аналіз правовідносин, що склався між [PERSON] та [PERSON] , аналіз правового значення для [PERSON] , як колишнього чоловіка позичальниці у розрізі наявного судового рішення про стягнення суми позики, послуга №5 правовий аналіз позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, аналіз наведених доказів на підтвердження позовних вимог є тотожними з послугою №9 Пошук, підбір, аналіз судової практики з питання щодо поділу боргового зобов`язання подружжя. Враховуючи те, що судом при ухваленні рішення від 12.06.2020 року у даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу не вирішувалось, з урахуванням складності справи, обсягу виконаних адвокатом робіт, часу, витраченого адвокатом на виконання таких робіт, ціною позову, а також враховуючи те, що у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі, принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви представника відповідача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, а саме з позивача на користь відповідача необхідно стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 44306,76грн. (61876,92грн. -9167,04грн. «Правовий аналіз правовідносин, що склався між [PERSON] та [PERSON] , аналіз правового значення для [PERSON] , як колишнього чоловіка позичальниці у розрізі наявного судового рішення про стягнення суми позики» -8403,12 "правовий аналіз позовної заяви [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, аналіз наведених доказів на підтвердження позовних вимог"=44306,76грн.). На підставі наведеного та

Outcome: approved