Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

03.02.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить встановити факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 027397 від 09.08.2000 року, площею 3,02 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виданого Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-254, який раніше було видано на ім`я « [PERSON] » та визнати за [PERSON] , в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 3,02 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Свої вимоги позивач мотивує тим, що письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 217/02-14 від 25.02.2021 року, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, якими просять справу розглянути за їх відсутністю та не заперечують проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України - суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Факт належності [PERSON] Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 027397 від 09.08.2000 року, площею 3,02 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, виданого Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-254, який раніше було видано на ім`я « [PERSON] », підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 027397, виданим 09.08.2000 року Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ОД № 10-05-254, згідно якого ім`я власника зазначено « [PERSON] » та довідкою Міськрайонного управління в Ізмаїльському районі та м. Ізмаїлі Головного управління Держгеокадастру в Одеській області №204/126-21 від 12.03.2021 року. Таким чином, при видачі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 027397 від 09.08.2000 року допущено помилку, у написанні прізвища власника земельної ділянки. Отже, судом встановлено, що земельна ділянка загальною площею 3,02 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить [PERSON] на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 027397, виданого 09.08.2000 року Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за ОД № 10-05-254. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 11.02.2020 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка площею 3,02 га, яка розташована на території Кам`янської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-ОД № 027397, виданий 09.08.2000 року Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за ОД № 10-05-254). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №63999804 від 19.03.2021 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України - у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 09.01.1991 року Кам`янською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 20.06.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на [PERSON] ; - син [PERSON] ; - син [PERSON] ; - дружина [PERSON] . Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що у встановлений законом строк [PERSON] звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, тобто вважається такою, що прийняла спадщину. Відповідачі спадщину після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не прийняли. Письмовою відповіддю державного нотаріуса Ізмаїльської державної нотаріальної контори Черненко С.М. № 217/02-14 від 25.02.2021 року, позивачу було повідомлено про те, що не має можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом, у зв`язку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved