Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-06 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до відповідача та третьої особи про розірвання спадкового договору, скасування заборони на відчуження майна та визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, в позовній заяві вказавши, що 10.12.2013р. державним нотаріусом, завідувачем Соснівської державної нотаріальної контори Львівської області в порядку заміщення виконуючим обов'язки завідуючого Великомостівської державної нотаріальної контори Львівської області Вус В.В. було посвідчено спадковий договір, який зареєстровано в реєстрі за №986. Вказаний договір позивачкою був укладений тому, що вона є людиною похилого віку та її не було нікому доглядати. Згідно п.1 спадкового договору набувач, [PERSON] зобов'язується виконувати розпорядження відчужувача - [PERSON] і в разі її смерті набуває права власності на житловий будинок [ADDRESS]. В п.10 спадкового договору визначено, що за згодою сторін на [PERSON] покладаються обов'язки виконувати розпорядження [PERSON], які можуть бути пов'язані із утриманням та ремонтом вказаного житлового будинку і підтримання порядку на присадибній ділянці, а також у разі хвороби Відчужувача забезпечити надання їй догляду та якісного лікування згідно рецептів лікарів. Після укладення вказаного спадкового договору [PERSON] зареєструвався у будинку позивачки та перших кілька місяців проживав разом з нею та допомагав по хатній роботі. Згодом він все рідше почав приходити до позивачки, а з жовтня 2016р. відповідач жодного догляду за позивачкою не здійснює, ліків не купує, її розпоряджень не виконує, оскільки на протязі вказаного часу не проживає. Фактично відповідач припинив виконувати свої обов'язки по спадковому договору, жодних грошей не дає, у будинку нічого не робить, жодного одягу, взуття не купує, хоча вона просила про це. На протязі 2017 року [PERSON] почав розкрадати її майно та погрожувати фізичною розправою. Разом з цим, з жовтня 2016 року відповідач не проживає у будинку позивачки, що стверджується відповідним актом та наявність реєстрації [PERSON] у її будинку, за відсутності законних підстав для користування цим будинком створює позивачці перешкоди у користуванні своєю власністю. Просить суд розірвати спадковий договір, укладений 10.12.2013р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом завідувачем Соснівської Державної нотаріальної контори Львівської області в порядку заміщення виконуючим обов'язки завідуючого Великомостівської державної нотаріальної контори Львівської області Вус В.В., зареєстровано в реєстрі за №986; скасувати заборону на відчуження майна, визначеного у Спадковому договорі, який укладений 10.12.2013р. між [PERSON] та [PERSON], посвідчений державним нотаріусом завідувачем Соснівської Державної нотаріальної контори Львівської області в порядку заміщення виконуючим обов'язки завідуючого Великомостівської державної нотаріальної контори Львівської області Вус В.В., зареєстровано в реєстрі за №986, а саме: житлового будинку [ADDRESS]; визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. 24.10.2017р. представник відповідача подав заперечення на позовну заяву, в яких покликається на те, що усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження житловим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71,72,116,156 ЖК УРСР, ст.405 ЦК України), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування житловим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Вказує, що позивачем не надано суду доказів антигромадської поведінки відповідача, а також застосування до нього заходів запобігання і заходів громадського впливу, не надано доказів відсутності відповідача за місцем реєстрації протягом останніх шести місяців. При цьому позивач не посилається у позові на ст.405 ЦК України, а нормами цієї статті передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. Також, позивач не вказує на якій правовій позиції відповідач був вселений у будинок. У разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися у житло у якості членів сім'ї, суд повинен врахувати, що право користування житлом має речове право - правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Крім цього, що стосується позовної вимоги про розірвання спадкового договору, то позивачем не надано жодного доказу невиконання відповідачем умов спадкового договору. Відповідач чітко дотримувався п.10 спадкового договору. Протягом 2013-2017 років відповідач проводив капітальний ремонт будинку, замінив вікна, зробив санітарну покраску та побілку, будинок перебуває у хорошому стані завдяки виконанням умов договору відповідачем. Якщо позивачка хворіла, то відповідач забезпечував їй своєчасне та кваліфіковане лікування. Як наслідок причин на розірвання спадкового договору передбачених в умовах спадкового договору не існує. Просить в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити. В обгрунтування надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили в позові відмовити. В обгрунтування надали пояснення аналогічні викладеним у запереченні на позовну заяву. Третя особа завідувач Великомостівської державної нотаріальної контори Вус В.В. в судове засідання не прибув, однак подав заяву про розгляд справи у його відсутності, у вирішенні даної справи покликався на розсуд суду. Також, вказав, що [PERSON] в односторонньому порядку зверталась до Великомостівської державної нотаріальної контори про розірвання спадкового договору, однак їй було роз'яснено положення ст.1308 ЦК України, згідно яких спадковий договір може бути розірвано в судовому порядку. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона проживає через кілька будинків від позивачки. [PERSON] є людиною похилого віку та приходить до неї в гості поспілкуватися, оскільки обоє є людьми похилого віку. З 2013р. [PERSON] проживав разом з позивачкою, однак їй не відомо чи в будинку проводились будь-які ремонти і за чий рахунок. Зі слів [PERSON] їй відомо, що [PERSON] до неї погано відносився, виносив з дому речі, між ними виникали побутові суперечки. З травня 2017 року [PERSON] проживає сама. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що [PERSON] проживав з своєю сім'єю разом з [PERSON], однак на даний час відповідач пішов проживати до своїх батьків. За час проживання позивачки з відповідачем, останній допомагав по господарству, однак кошти від продажу молочних продуктів забирав собі. Після розірвання шлюбу [PERSON] не хотів доглядати за [PERSON] Позивачка є людиною похилого віку та приходила до неї, для того, щоб поміряти тиск. Також, часто [PERSON] казала, що нічого не їла і вона її годувала. Іноді навіть вона приходила додому до [PERSON] для того, що нагодувати її. Фактично після розірвання шлюбу відповідач не доглядав за [PERSON] Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є тіткою відповідача. Після укладення спадкового договору з 2013 року [PERSON] з дружиною та дитиною проживав разом з позивачкою. Здійснював за нею догляд, допомагав по господарству, проводив ремонт будинку, зокрема поміняв вікна, здійснив побілку та покраску будинку. Навіть іноді вона приходила допомагати обробляти город. Відповідач іноді в неї позичав гроші (від 300 до 1000грн.), оскільки йому не вистачало коштів то на ліки, то на ремонт. Також [PERSON] викликав кілька раз швидку для [PERSON] З травня 2017 року [PERSON] не проживає з [PERSON] і вона вже до позивачки не приходить. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показало, що є мамою відповідача. Після укладення спадкового договору з 2013 року [PERSON] з дружиною та дитиною проживав разом з позивачкою. Здійснював за нею догляд, допомагав по господарству, проводив ремонт будинку, зокрема поміняв вікна, вона допомагала побілити будинок. Син проводив ремонт у будинку позивачки за власні кошти, навіть вона позичала йому кошти, оскільки грошей не вистачало. Вона іноді приходила та допомагала відповідачу по господарству. Після розірвання шлюбу [PERSON] можливо і не прибирав у будинку. За відсутності [PERSON] вона доглядала за [PERSON] На даний час [PERSON] не проживає з [PERSON], оскільки остання не дозволяє йому проживати у її будинку. Заслухавши учасників, свідків та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. З дослідженого в судовому засіданні спадкового договору укладеного між [PERSON] та [PERSON] 10.12.2013р., посвідченого державним нотаріусом завідувачем Соснівської Державної нотаріальної контори Львівської області в порядку заміщення виконуючим обов'язки завідуючого Великомостівської державної нотаріальної контори Львівської області Вус В.В., зареєстровано в реєстрі за №986 встановлено, що Набувач -[PERSON] зобов'язується виконувати розпорядження Відчужувача - [PERSON] і у разі її смерті набуває права власності на житловий будинок [ADDRESS]. В п.10 Спадкового договору визначено, що за згодою сторін на Набувача покладаються обов'язки виконувати розпорядження Відчужувача, які можуть бути пов'язані із утриманням та ремонтом вказаного житлового будинку і підтриманням порядку на присадибній ділянці, а також у разі хвороби Відчужувача забезпечити надання їй догляду та якісного лікування згідно рецептів лікарів. Згідно п.14 Спадкового договору, у разі невиконання Набувачем розпоряджень Відчужувача, спадковий договір може бути розірвано судом на вимогу Відчужувача, а також на вимогу Набувача у разі неможливості виконання ним розпоряджень Відчужувача. За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Згідно зі ст.1305 ЦК України набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Частиною 1 ст.1308 ЦК України спадковий договір може бути розірваний на вимогу відчужувача у разі невиконання набувачем його розпоряджень. Аналогічне положення закріплено також у п. 14 спадкового договору. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим підстави для зміни або розірвання договору передбачені положеннями ст.651 ЦК України, ч. 2 якої визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. З пояснень сторін та свідків судом встановлено, що [PERSON] належним чином з травня 2017 року не виконував умови спадкового договору, зокрема, не проживає з [PERSON] , жодного догляду за нею не здійснює, по господарству не допомагає, ліків не купує, навіть не провідує її. Відповідно до спадкового договору виконання обовязків набувачем є безумовним, тобто не ставиться в залежність від наявності відповідного звернення відчужувача. З урахуванням наведеного, оскільки ст.ст.1302, 1305 ЦК України і умовами укладеного сторонами спадкового договору передбачено, що обов"язки по вчиненню певних дій, передбачених договором, покладено на набувача, а відчужувач у спадковому договорі не має обов'язків, він наділяється лише правом вимоги, тому набувач повинен довести належне виконання ним зобов'язань за договором. За таких обставин, оскільки відсутні докази того, що відповідач виконував розпорядження позивачки, передбачені п. 10 спадкового договору, дійшов висновку, що позовну вимогу про розірвання спадкового договору, укладеного 10.12.2013р. між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом завідувачем Соснівської Державної нотаріальної контори Львівської області в порядку заміщення виконуючим обов'язки завідуючого Великомостівської державної нотаріальної контори Львівської області Вус В.В., зареєстровано в реєстрі за №986 слід задовольнити. Також, з дослідженого в судовому засіданні витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження встановлено, що 10.12.2013р. державним нотаріусом завідувачем Соснівської Державної нотаріальної контори Львівської області в порядку заміщення виконуючим обов'язки завідуючого Великомостівської державної нотаріальної контори Львівської області Вус В.В. встановлено заборону на відчуження майна ((реєстр №987) - житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS]) накладна у зв'язку з посвідченням Спадкового договору посвідченого 10.12.2013р., реєстр №987. Згідност.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст.11,15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на цивільний захист. Захист же цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів наведено в ст.16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. На підставі ст.73 Закону України "Про нотаріат" державним нотаріусом завідувачем Соснівської Державної нотаріальної контори Львівської області в порядку заміщення виконуючим обов'язки завідуючого Великомостівської державної нотаріальної контори Львівської області Вус В.В.10.12.2013р. накладено заборону на відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS], який належить [PERSON] до припинення чи розірвання Спадкового договору. Тобто, судове рішення про розірвання Спадкового договору є підставою для скасування заборони на відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] із Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та виключення відомостей про реєстрацію спадкового договору із Спадкового реєстру, а тому заявлення позивачем вимоги про скасування заборони на відчуження вказаного житлового будинку є належним способом захисту порушеного цивільного права та підлягає до задоволення Разом з цим, з акту від 03.07.2017р. складеного комісією Великомостівської міської ради Сокальського району, встановлено, що [PERSON] дійсно з 15.05.2017р. не проживає в будинку [ADDRESS], власником якого є [PERSON] У відповідності до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім»ї власника житла і ті, що проживають разом з ним мають право на користування цим житлом, але втрачають таке право у разі відсутності без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку. Разом з тим, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членами сім'ї позивача [PERSON] Також, під час судового розгляду справи не встановлено підстав, передбачених ст. 71 ЖК України щодо збереження за відповідачем права на користування будинком [ADDRESS]. Таким чином, позовна вимога про визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] підлягає до задоволення.

Outcome: approved