Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

Заявниця [PERSON] звернулась до суду з даною заявою в якый просить встановити факт, що вона на момент набрання чинності Закону України "Про громадянство України" станом на 13.11.1991 року, постійно проживала на території України. В обґрунтування вказаних вимог заявниця зазначає, що вона народилася 14.12.1984 року в м.Щорсі Щорського району Чернігівськї області. З 1989 року вона з батьками з села Низківки Щорського району Чернігівської області переїхала в м.Сновськ(тоді Щорс) на постійне місце проживання.1 вересня 1991 року вступила на навчання до Щорської ЗОШ №3. В 2001 році закінчила школу та отримала свідоцтво про базову загальну середню освіту В 2003 році закінчила Щорську районну гімназію та отримала атестат про повну загальну середню освіту. Заявниця постійно мешкала в м. Щорсі (Сновськ) за адресою [ADDRESS]. Коли всі діти в 16 років отримували паспорт, мати заявниці вживала спиртними напоями, сховала свідоцтво про її народження і тільки після її смерті у будинку вітчима її брати знайшли цей документ . Відсутністю свідоцтва про народження було основною перешкодою в отриманні паспорта. Отримати повторне свідоцтво про народження не виявилось можливим, оскільки був відсутній документ, що посвідчує особу. Заявниця все своє життя проживає в м.Сновськ (тоді Щорс). Ніколи не виїжджала за межі України і встановлення даного факту дасть для неї юридичні наслідки, оскільки зможе реалізувати своє право на отримання громадянства та паспорта. Представник Управління Державної міграційної служби України в Чернігівській області [PERSON] заяву визнала та пояснила, що всі документи підтверджують, що [PERSON] станом на 24.08.1991 року День проголошення Незалежності України та набрання чинності Закону України "Про громадянство" постійно мешкала на території Щорського району, зокрема в м. Щорсі. Підтвердженням цьому є навчання у школі з 1.09.1991 року по 2003 рік. Для отримання паспорта заявниці, слід надати у міграційну службу довідку, що вона станом на 13.11.1991 року була зареєстрована у Щорському районі, але таку довідку заявниця не змогла надати, оскільки була втрачена домова книга. Тому було встановлено її особу та видано довідку. Встановлення факту постійного проживання на Україні дасть можливість заявниці отримати громадянство України та паспорт. Суд, заслухавши покази представника заінтересованої особи, заявниці, дослідивши всі докази, що містяться в матеріалах справи у їх сукупності і дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась 14.12.1984 року, є уродженкою [INFO](тоді Щорс) Щорського району(зараз Сновського району) Чернігівської області (а.с.5), батьками заявниці були [PERSON] та [PERSON] В.А.1 вересня 1991 року вступила на навчання до Щорської ЗОШ №3. В 2001 році закінчила школу та отримала свідоцтво про базову загальну середню освіту В 2003 році закінчила Щорську районну гімназію та отримала атестат про повну загальну середню освіту. Згідно довідки Щорської районної гімназії від 21.12.2016 року заявниця навчалась в Щорській середній школі №3 (з 31.08.2002 року Щорська районна гімназія) і вступила до 1-го класу 01.09.1991 року(наказ про зарахування від 02.09.1991 року №63, закінчила 11 класів у 2003 році (а.с.6). Свідоцтво про базову загальну середню освіту та атестат про повну загальну середню освіту підтверджують дані обставини (а.с.9-10). Особу заявника встановлено(а.с.4). За змістом ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України , суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз'яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Для встановлення факту належності до громадянства України відповідно до положень ст. 256 ЦПК та залежно від підстав цього встановлення предметом розгляду в суді можуть бути зокрема, заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 р. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України»і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України»громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. ч.2 цього Закону передбачає, щоособи, незалежно від раси, кольору шкіои, полвтичних , релігійних та інших переконань, статі етнічного та соіального походження, майновогостану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство україни" 13 листопада 1991 року проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 року чи 13.11.1991 р. Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 або 13.11.1991 р. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995р. передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст. 273 ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення. Встановлення факту постійного проживання на території України породжує для заявника виникнення його законних прав та інтересів. Надані заявницею [PERSON] докази обгрунтовано підтверджують факт її постійного проживання, на території України станом на 13 листопада 1991 року. У іншому порядку встановити даний факт і реалізувати порушені права неможливо. За таких обставин вимоги заявника обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved