Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-16 00:00:00

12.08.2015 року Комунальний заклад охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3" в особі представника [PERSON], звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], в якій вказали, що туберкульоз легень вперше виявлено у нього під час перебування в СІЗО в 2002 році. З 21.06.2005 року у [PERSON] туберкульоз перейшов у хронічну стадію, відмічено стійкість хвороби до протитуберкульозних препаратів. А з вересня 2009 року у хворого встановлено діагноз мультирезистентний туберкульоз. Хворий неодноразово госпіталізовувався до стаціонарного відділення Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3, але лікувався короткостроковими курсами і з власної ініціативи переривав лікування та відмовлявся від прийому протитуберкульозних препаратів. Амбулаторно хворий також лікувався лише короткостроковими курсами. Таке лікування не дає позитивного результату а лише погіршує перебіг хвороби. З 03.10.2014 року [PERSON] госпіталізований до Обласної психіатричної лікарні №1 для примусового лікування терміном на три місяці на підставі рішення суду. З 10.01.2015 року [PERSON] для продовження лікування госпіталізований до стаціонарного відділення Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3, де він перебуває і по теперішній час з діагнозом мультирезистентний туберкульоз легень (фіброзно-кавернозний), але на протязі всього періоду лікування в стаціонарі хворий постійно зловживає алкогольними напоями, порушує режим медичного закладу, ухиляється від лікування, з власної ініціативи залишає диспансер, не регулярно приймає протитуберкульозні препарати, чим значно зашкоджує лікуванню та розповсюджує туберкульоз. 12.01.2015 року [PERSON] консультований лікарем наркологом. Під час обстеження, лікарем - наркологом було встановлено, що хворий систематично зловживає спиртними напоями. Тобто, у хворого встановлено також і діагноз хронічний алкоголізм (F 10.26). В звязку з чим, лікар нарколог рекомендує для хворого примусове лікування. Тобто, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу. Хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки його ухилення від лікування можуть бути небезпечними. Вимоги протиепідемічного режиму [PERSON]не виконуються. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 16.07.2015 року за № 57 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень ( фіброзно-кавернозний). В звязку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров»я Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці . Представник заявника [PERSON] у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на задоволенні вимог наполягала. Заінтересована особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, від отриманя судової повістки відмовився. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судрозглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку: Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру № 3 від 16.07.2015 року за № 57 [PERSON] має основний діагноз - мультирезистентний туберкульоз легень (фіброзно-кавернозний). В звязку з чим він потребує примусового лікування від хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров»я Обласна психіатрична лікарня № 1, терміном на три місяці. Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON] підтверджується витягом з його історії хвороби, випискою з медичної картки. (а.с.5-6,7,8) Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. \~ Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовнояких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. \~ Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що він ухиляється від проходження лікування у протитуберкульозному закладі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу №3 і постановлення рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня №1 для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу строком на три місяці.

Outcome: approved