Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-13 00:00:00

Позивач Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві адміністрації 09 березня 2017 року звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, в якому просив: відібрати від [PERSON] доньку [PERSON], [INFO], без позбавлення її батьківських прав відносно дитини; передати малолітню [PERSON], [INFO], на опікування органу опіки та піклування Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації; стягнути аліменти з [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], в розмірі не менше 30% від прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позову і до повноліття дитини; накласти заборону на квартиру [ADDRESS] де зареєстрована дитина, про що повідомити П'ятку київську державну нотаріальну контору; зобов'язати відділ з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації здійснювати контроль квартири [ADDRESS] де зареєстрована дитина. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що [PERSON] є одинокою матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO] [PERSON] з 10.11.2016 року перебуває на обліку служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що мати дівчинки [PERSON] належним чином не виконує батьківські обов'язки відносно доньки. 27.10.2016 року від КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва до служби надійшла доповідна про те, що мати дівчинки [PERSON] зловживає спиртними напоями, залишає свою доньку на бабусю, часто її місцеперебування не відоме. Крім того, із доповідної вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Позивач вказує, що з метою перевірки вищевказаної інформації, співробітниками служби спільно з інспектором сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві та залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім'ї виконавчого органу КМР (КМДА) 03.11.2016 р. родину [PERSON] було відвідано за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], однак потрапити до помешкання не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив. 10.11.2016 р. до служби з'явилася [PERSON] та в бесіді зі співробітниками служби пояснила, що дійсно часто залишає [PERSON] на свою матір [PERSON]. Також [PERSON] підтвердила, що зловживає алкогольними напоями та є інвалідом другої групи, однак підтверджуючих інвалідність документів не надала, пояснивши це їх втратою. Також у [PERSON] відсутній паспорт громадянина України, який вона з її слів втратила, проте із відповідною заявою до правоохоронних органів не зверталася. На момент спілкування з [PERSON] від неї відчувався різкий неприємний запах. В цей же день малолітню [PERSON] було взято на облік служби у справах дітей як таку, що опинилася в складних життєвих обставинах. 17.11.2016 року співробітниками служби спільно з залученим спеціалістом служби у справах дітей та сім ї виконавчого органу КМР (КМДА), фахівцем із соціальної роботи Солом'янського районного в м. Києві центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді та інспектором сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві було організовано повторне інспектування родини [PERSON] за місцем проживання. Під час відвідування було встановлено, що сім'я мешкає в однокімнатній квартирі, яка перебуває у незадовільному санітарному стані та потребує ремонту, оскільки в кімнаті та коридорі обірвані шпалери, в кімнаті пробита підлога. В помешканні відчувався неприємний запах, були таргани. Згідно з інформацією, яка надійшла до служби з Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, вживає алкогольні напої, була помічена у спілкуванні з особами неохайної зовнішності. Крім того, з вищевказаного листа також стало відомо, що [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та ч. 2 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків. В подальшому під час чергових відвідувань малолітньої [PERSON] за місцем проживання, змін у санітарних умовах проживання дитини не було. [PERSON] неодноразово було наголошено на необхідності термінової дезінсекції помешкання від тарганів, на що мати дитини погодилася, проте ніяких заходів для вирішення вказаного питання не вжила. 08.02.2017 року до служби у справах дітей надійшла інформація від залученого спеціаліста служби у справах дітей та сім'ї ВО КМР (КМДА) про те, що 03.02.2017 р., під час відвідування родини [PERSON] за місцем проживання, мати дівчинки [PERSON] перебувала у нетверезому стані. Зі слів чоловіка на ім'я [PERSON], який на той час перебував у квартирі та представився біологічним батьком [PERSON] стало відомо, що [PERSON] останні дві доби була відсутня за місцем проживання і місцезнаходження її було не відоме. Мати дівчинки, перебуваючи в неадекватному стані, нічого з цього приводу пояснити не змогла. В цей же день, під час профілактичного рейду «Діти вулиці» комісією у складі працівника служби у справах дітей, інспектора сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, фахівця із соціальної роботи Солом'янського РЦСССДМ та залученого спеціаліста служби у справах дітей КМДА малолітню [PERSON] було відвідано за місцем проживання. Під час відвідування встановлено, що помешкання перебуває у незадовільному санітарному стані, є таргани, дитина перебувала в квартирі з сторонніми особами у квартирі, матері дівчинки вдома не було. Зі слів громадянина, який перебував у квартирі та назвався біологічним батьком [PERSON], вихованням дівчинки переважно займалась бабуся [PERSON]. За час перебування комісії в квартирі [PERSON] додому так і не прийшла. Враховуючи те, що [PERSON] залишена матір'ю без догляду, було прийнято колегіальне рішення про вилучення дитини з помешкання. На підставі акта органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітня була влаштована до дитячої клінічної лікарні № 3 Солом'янського району м. Києва. Під час медичного огляду працівниками лікарні, у дівчинки виявлено педикульоз та в приймальному відділенні проведена відповідна обробка. Відповідно до листа, який надійшов до служби з дошкільного навчального закладу № 654 м. Києва, вихованкою якого була [PERSON], вихованням дівчинки переважно займалася бабуся [PERSON], яка приводила її та забирала з садочка. Мати дитини приходила в садок нетверезою. З інформації, яка надійшла із ДКЛ № 3, дівчинка поступила до лікарняного закладу з проявами педикульозу та легкою затримкою мовного розвитку. Під час медичного обстеження також було виявлено помірне збільшення печінки та підшлункової залози, вогнище алопеції волосяної частини голови, каріозно змінені зуби, вальгусну деформацію колінних суглобів та встановлено наступні діагнози: дискінезія жовчовивідних шляхів, диспанкреатизм, карієс, вальгусна деформація колінних суглобів, затримка мовного розвитку, педикульоз. 23.02.2017 року [PERSON] переведено до відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де вона станом на сьогодні перебуває. З моменту вилучення дитини з квартири і до цього дня, [PERSON] до служби у справах дітей не з'являлася, долею своєї доньки не цікавилася. Враховуючи те, що [PERSON] не здійснювала належного догляду за донькою, фактично усунулася від виконання своїх батьківських обов'язків та станом на сьогодні не спроможна забезпечити належні умови проживання та виховання доньки, виходячи з інтересів дитини, представник Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації просив позов задовольнити. Ухвалою суду від 13 липня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи було залучено Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (а.с. 70). В судове засідання представник позивача Органу опіки та піклування в особі служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації не з'явився, хоча позивача належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи. До суду надійшла заява, відповідно до якої представник позивача просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки, заперечень на позов від відповідача до суду не надходило. Згідно вимог ч. 1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Представник третьої особи П'ятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, хоча третю особу належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи, через канцелярію суду від представника третьої особи на дійшло клопотання про розгляд справи за їх відсутності з повідомленням про те, що інтереси державних нотаріальних контор представляє Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (а.с. 68). Представник третьої особи Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, хоча третю особу належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи. Через канцелярію суду надійшло клопотання, відповідно до якого представник третьої особи просить розглядати справу без їх участі (а.с. 67). Представник третьої особи Головного територіального управління юстиції в судове засідання не з'явився, хоча третю особу належним чином було повідомлено про день, час та місце розгляду справи. До суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких, представник ГТУЮ у м. Києві просить розглянути справу за їх відсутності за наявними документами та доказами, враховуючи фактичні обставини справи та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства (а.с.а.с. 84-86). Врахувавши доводи представника позивача та вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Судом встановлено, що [PERSON] є одинокою матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 02 жовтня 2015 року (а.с. 8). Згідно листа від 17.11.2016 року № 11060/03/04-38, Солом'янський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, повідомляє щодо актового запису про народження [PERSON], [INFO], № 3368 від 24.10.2012 року, складеного відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у місті Києві, відомості про батька внесені за заявою матері від 24.10.2012 року. Реєстрація народження проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 10). З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] з 10.11.2016 року перебуває на обліку служби у справах дітей Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах у зв'язку з тим, що мати дівчинки [PERSON] належним чином не виконує батьківські обов'язки відносно доньки, що підтверджується наказом Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 10.11.2016 року № 46-с (а.с. 11). З даних доповідної КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Солом'янського району м. Києва від 27.10.2016 року № 138 вбачається, що мати дівчинки [PERSON] зловживає спиртними напоями, залишає свою доньку на бабусю, часто її місцеперебування не відоме. Крім того, із доповідної вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку у лікаря-психіатра (а.с. 13). В своїх письмових поясненнях [PERSON] зазначає, що дійсно часто залишає [PERSON] на свою матір [PERSON]. Також підтверджує, що зловживає алкогольними напоями та є інвалідом другої групи, однак підтверджуючі інвалідність документи у неї відсутні. Також у [PERSON] відсутній паспорт громадянина України, який вона з її слів втратила, проте із відповідною заявою до правоохоронних органів не зверталася (а.с.а.с. 14, 15, 16). З матеріалів справи вбачається, що 08.02.2017 року під час профілактичного рейду «Діти вулиці» комісією у складі працівника служби у справах дітей, інспектора сектору ювенальної превенції Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, фахівця із соціальної роботи Солом'янського РЦСССДМ та залученого спеціаліста служби у справах дітей КМДА малолітню [PERSON] було відвідано за місцем проживання. Під час відвідування встановлено, що помешкання перебуває у незадовільному санітарному стані, є таргани, дитина перебувала в квартирі з сторонніми особами у квартирі, матері дівчинки вдома не було. Зі слів громадянина, який перебував у квартирі та назвався біологічним батьком [PERSON], вихованням дівчинки переважно займалась бабуся [PERSON]. За час перебування комісії в квартирі [PERSON] додому так і не прийшла. На підставі акта органу внутрішніх справ та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 08.02.2017 року, повідомлення про дитину, позбавлену батьківського піклування від 09.02.2017 року, малолітня [PERSON] була влаштована до дитячої клінічної лікарні № 3 Солом'янського району м. Києва (а.с.а.с. 18, 19). Відповідно до листа дошкільного навчального закладу № 654 м. Києва від 10.02.2017 року, вихованкою якого була [PERSON], вихованням дівчинки переважно займалася бабуся [PERSON], яка приводила її та забирала з садочка. Мати дитини приходила в садок нетверезою (а.с. 26). З інформації ДКЛ № 3 Солом'янського району м. Києва від 23.02.2017 року за №122-78/02 вбачається, що малолітня [PERSON], [INFO] року поступила до лікарняного закладу з проявами педикульозу та легкою затримкою мовного розвитку. Під час медичного обстеження також було виявлено помірне збільшення печінки та підшлункової залози, вогнище алопеції волосяної частини голови, каріозно змінені зуби, вальгусну деформацію колінних суглобів та встановлено наступні діагнози: дискінезія жовчовивідних шляхів, диспанкреатизм, карієс, вальгусна деформація колінних суглобів, затримка мовного розвитку, педикульоз (а.с. 20). 23.02.2017 року [PERSON] переведено до відділення для тимчасового перебування дітей з невизначеним правовим статусом Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького, де вона станом на сьогодні перебуває, що підтверджується направленням № 1 від 23.02.2017 року (а.с. 21). З актів обстеження умов проживання дитини від 17.11.2016 року, 15.12.2016 року, 25.01.2017 року, 08.02.2017 року вбачається, що під час відвідування квартири за адресою: [ADDRESS], де зареєстрована та проживає малолітня [PERSON], [INFO], комісією було встановлено, що сім'я мешкає в однокімнатній квартирі, яка перебуває у незадовільному санітарному стані та потребує ремонту, оскільки в кімнаті та коридорі обірвані шпалери, в кімнаті пробита підлога. В помешканні відчувався неприємний запах, були таргани. В подальшому під час чергових відвідувань малолітньої [PERSON] за місцем проживання, змін у санітарних умовах проживання дитини не було. [PERSON] неодноразово було наголошено на необхідності термінової дезінсекції помешкання від тарганів, на що мати дитини погодилася, проте ніяких заходів для вирішення вказаного питання не вжила (а.с.а.с. 28-33). Згідно з інформацією Солом'янського УП ГУНП у м. Києві, [PERSON] за місцем проживання характеризується посередньо, вживає алкогольні напої, була помічена у спілкуванні з особами неохайної зовнішності. Крім того, [PERSON] притягувалася до адміністративної відповідальності за ст. 184 КУпАП та ч. 2 ст. 184 КУпАП за неналежне виконання батьківських обов'язків (а.с. 34, 146). Відповідно до висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького від 08.09.2017 року, при медичному обстеженні [PERSON], [INFO], виявлено: розлади експресивної мови, інші розлади психологічного розвитку, не уточнений онкопрез, астигматизм (а.с. 147). З актів обстеження умов проживання дитини від 11.10.2017 року, 21.12.2017 року, вбачається, що родину [PERSON] було відвідано за місцем проживання за адресою: [ADDRESS], однак потрапити до помешкання не вдалося, оскільки двері квартири ніхто не відчинив (а.с.а.с. 148, 149). Відповідно до листів Солом'янського районного у м. Києві Центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 04.10.2017 року № 733, від 22.02.2018 року № 209 починаючи з середини березня 2017 року [PERSON] почала уникати спілкування зі спеціалістами Центру та не йде на контакт. Під час неодноразових відвідувань її за місцем проживання вона двері не відчиняє, на дзвінки не відповідає, на залишену інформацію не реагує. Попри здійснену соціальну роботу фахівцями Центру [PERSON] не вжила ніяких заходів щодо мінімізації складних життєвих обставин, в яких опинилась, а саме повернення дитини матері. Всі спроби провести фахівцями відповідну соціальну роботу з гр. [PERSON] щодо повернення доньки [PERSON] натикалися на небажання матері відповідально ставитися до своїх батьківських обов'язків (а.с.а.с. 152, 153). З даних листа Київського міського будинку дитини ім. М.М. Городецького від 20.02.2018 року №105, вбачається, що [PERSON] свою доньку [PERSON], [INFO], за весь період перебування в закладі відвідувала в такі дні: 20.04., 12.05., 12.07., 19.07., 29.07., 14.08.2017 року (а.с. 151). Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, згідно до положень ст. 7 СК України. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно ст. 150 СК України, встановлено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, до яких, серед інших, належить і обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 1 ст. 170 СК України, закріплено загальні положення про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав. Так, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. У відповідності до вказаного положення відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав можливе лише за наявності підстав, передбачених пунктами 2-6 частини першої статті 164 СК України. А саме: батьки ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. А також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року звернув особливу увагу на те, що застосовуючи такий захід, як відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав, необхідно виходити з інтересів дитини й враховувати право на повагу до його сімейного життя, проголошене ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Розірвання сімейних зв'язків, а відтак позбавлення дитини її коріння виправдане лише за наявності виняткових обставин - необхідність захисту дитини від небезпеки у випадку реального існування такої. Відповідно до п. 8 Постанови КМУ № 866 від 24.09.2008 року "Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини" у разі прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків без позбавлення їх батьківських прав служба у справах дітей протягом тижня інформує центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді за місцем проживання сім'ї для надання соціальних послуг сім'ї. Результати проведеної центром соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді роботи враховуються службою у справах дітей під час підготовки висновку про доцільність поновлення або позбавлення батьків батьківських прав. Якщо протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дитини у батьків не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, зобов'язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав. З висновку органу опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації №108-3674 від 06.03.2017 р. вбачається, що орган опіки та піклування Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації вважає за доцільне відібрати малолітню [PERSON], [INFO] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав (а.с.а.с. 39-40). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно вимог ст.ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст. 155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки [PERSON], [INFO], її утриманню, долею дитини не цікавиться, не здійснює належного догляду за дитиною, неспроможна забезпечити необхідні умови для нормального життя та розвитку дівчинки. Відповідачем не надано доказів про неможливість виконання батьківських обов'язків з не залежних від неї причин, тому в інтересах дитини, суд вважає можливим відібрати малолітню [PERSON], [INFO], від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Відібрання дитини від батьків тягне за собою припинення таких особистих немайнових прав батьків, як право на виховання, право на захист дитини, право на спілкування з нею. Ч. 2 ст. 155 СК містить спеціальне застереження про те, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 4 ст. 170 СК України, при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Відповідно до вимог статей 180, 182, 183 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи те, що при відібранні дитини від матері не позбавляє її обов'язку утримувати її, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Згідно зі ст. 167 СК України якщо дитина проживала з тим із батьків, хто позбавлений батьківських прав, суд вирішує питання про можливість їхнього подальшого проживання в одному житловому приміщенні. Якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Враховуючи відсутність заяви будь-кого з родичів малолітньої про передання їм дитини, [PERSON] слід передати на опікування органу опіки та піклування. Не підлягає задоволенню позов в частині накладення заборони на квартиру [ADDRESS] де зареєстрована дитина, та зобов'язання відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Солом'янської районної в місті Києві державної адміністрації здійснювати контроль квартири [ADDRESS] де зареєстрована дитина, оскільки щодо цих вимог ні в позовній заяві, ні в судовому засіданні не викладено будь-яких обставин. Відповідно до ч. 6 ст. 167 СК України, дитина яка була передана органові опіки та піклування, зберігає право на проживання у житловому приміщенні, в якому вона проживала, і може в будь-який час повернутися до нього. Відповідно до довідки ЖЕД № 906 КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» від 28 липня 2016 року квартира [ADDRESS] неприватизована, малолітня [PERSON] зареєстрована в даній квартирі, тобто відповідно до ч. 6 ст. 167 СК України зберігає право на дане житлове приміщення (а.с. 12). Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 640,00 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial