Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-05 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про усунення від права на спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, 21.10.2014 року помер [PERSON], [INFO], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 29.12.1994 року. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина, до якої входить житловий будинок № 4 по вул. Михайла Ткалича в м. Черкаси. Вказаний будинок спадкодавець почав будувати у 80-х роках на підставі свідоцтва на забудову садиби на земельній ділянці, відведеній за рішенням відповідного органу влади під індивідуальне житлове будівництво. Проте, повністю приведений до стану придатного для проживання вказаний будинок був вже після її одруження з [PERSON], її вселення до нього та за безпосередньої її участі в його облаштуванні. На даний час на вказаний будинок не зареєстроване право власності в державному реєстрі прав на нерухоме майно та немає відповідного свідоцтва на право власності. В будинку по вул. Михайла Ткалича, 4 в м. Черкаси, згідно з домовою книгою та довідкою органу самоорганізації населення мікрорайону «Дахнівський» №78 від 20.02.2015 року, був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті спадкодавець та син позивачки від поперднього шлюбу. Місце проживання позивача не було зареєстроване за вказаною адресою, проте, до лютого 2014 року вона фактично там проживала. Померлий [PERSON] протягом останніх десяти років - до дня своєї смерті доглядав матір - [PERSON], яка проживає за адресою: [INFO]. Вона є інвалідом І групи, не могла самостійно пересуватися, потребувала постійного догляду та піклування. Отже протягом останнього часу померлий був змушений постійно знаходитись поруч з хворою матірю за адресою її проживання. У лютому 2014 року відбулось погіршення стану здоровя [PERSON] (тяжке онкозахворювання рак правої легені), він вже на той час не міг самостійно себе обходити та фактично був прикутий до ліжка, страждав від нестерпної болі, яку знімали за допомогою призначених йому знеболювальних ліків та наркотичних препаратів. По суті він перебував у безпорадному стані та потребував догляду і утримання, а тому позивач переїхала на постійне проживання у будинок по вул. Набережна, 162 в м.Черкаси до свекрухи, де до самої смерті чоловіка доглядала одночасно двох безпомічних осіб хворого чоловіка та його матір. За весь час шлюбу з померлим вони постійно проживали як одна родина, тримались один одного, до смерті позивач підтримувала та допомагала йому, доглядала та утримувала, коли той тяжко захворів та став безпомічним, а після смерті поховала за власні кошти, а тому маючи повне право спадкування за законом в першу чергу. У встановлений законом строк звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. За заявою позивача про прийняття спадщини 24.12.2014 року нотаріусом Першої Черкаської державної нотаріальної контори [PERSON] було зареєстровано спадкову справу після смерті [PERSON] Заповіт спадкодавцем складено не було, а отже спадкування на даний час має відбуватись за законом. Спадкоємцями першої черги, до яких окрім позивачки, належать: син [PERSON] [PERSON] та мати [PERSON]. Окрім позивача до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син [PERSON], мати [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини, якою належну їй частку в спадковому майні передала на користь позивачки. Таким чином, до спадкоємців померлого за законом належить вона та відповідач. За життя померлого чоловіка відносини між ним та відповідачем не склались, відбувалося це через те, що його рідний син [PERSON] не визнавав свого батька, відмовлявся йому допомагати, а також допомагати своїй хворій бабусі, ігнорував їх, нехтував спілкуванням з ними та бажав лише отримати від них якусь вигоду чи майно, у звязку з цим померлий дуже ображався на сина, дорікав йому та практично не спілкувався з ним. Після того, як померлий захворів та почав потребувати допомоги і утримання, оскільки не мав можливості сам себе обходити позивачка та її син [PERSON], сам спадкодавець та його мати неодноразово просили відповідача врахувати стан здоровя батька та змінити своє відношення до батька і позицію щодо надання допомоги своїм близьким, які потребують цього, зважаючи на те, що виникла необхідність доглядати одночасно за двома хворими людьми. Проте, весь час відповідач вказував на свою зайнятість у звязку з роботою у м. Києві або на неприязні відносини з батьком, або обіцяв приїхати, але так і не доїхав до самої його смерті. Враховуючи тривале ухилення відповідача від надання допомоги спадкодавцю, позивачка змушена була запозичувати гроші на ліки та достатнє харчування для чоловіка, заощаджувати для себе на харчуванні та одязі, просити сусідів, а також сторонніх людей, доглядати за хворим або допомагати по господарству. Вважає, що відповідач під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, мав можливість, але свідомо ухилявся від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної допомоги, догляду та моральної підтримки, і навіть після смерті батька не надав жодної допомоги в його похованні. Вищевикладене змусило звернутися з даним позовом до суду та просити усунути [PERSON] від права на спадкування. В судовому засіданні позивачка та її адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, просили усунути від права на спадкування [PERSON], мотивуючи свою позицію тим, що він не надавав допомоги тяжко хворому батьку, який перебував у безпорадному стані, потребував такої допомоги і неодноразово звертався в телефонному режимі до сина про надання такої допомоги. Відповідач та його представники [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Подали письмові заперечення, в яких зазначили, що відповідач дійсно рідний син [PERSON], який у віці 58 років 21.10.2014 року помер. Батько на момент смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [INFO]. Свідоцтво про смерть батька відповідач особисто, як син та спадкоємиць, отримав у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Черкаси. Організацію та проведення поховання батька було проведено підприємством «Комбінат комунальних підприємств» за власні кошти відповідача., що підтверджується письмовим договором на організацію та проведення поховання №1614 від 21.10.2014 року на суму 2\~440,21 грн. та фіскальним чеком про оплату коштів згідно з вказаним вище договором в сумі 2\~440,21 грн. За життя батька відносини з сином були різні. Позивачка, як жінка батька, мала на нього вплив і нічого зробити з цим відповідач не міг. З позивачкою у нього відносини не прості. За життя батько не позбавляв відповдіача права спадкування, хоча таке право він мав за законом. Ні письмового листа, ні заяву про допомогу, ні телеграму батько йому не правляв, по телефону стверджував, що у нього все добре. Після поховання батька в установлений законом строк, як його син та спадкоємиць, відповідач звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Заяву він не відкликав і на даний час фактично прийняв спадщину. Крім того, після смерті батька відповідач почав утримувати його майно, а саме: сплачує комунальні послуги, що свідчить про фактичне прийняття спадщини. На день смерті батька був зареєстрований разом з ним, це також свідчить про фактичне прийняття спадщини. На підставі вищевикладеного вважає, що позов є безпідставним і не підлягає до задоволення, просив суд повністю відмовити в задоволенні позову. Відповідач суду пояснив, що він не був обізнаний про тяжку хворобу батька, так як остінній йому про це не повідомляв і за допомогою не звертався. Під час телефонних розмов батько казав, що у нього все добре. Про тяжкий стан батька йому повідомили лише напередодні смерті останнього і тому він встиг приїхати лише на поховання. Матеріальну допомогу він мав можливість батькові надавати, якби був обізнаний про його хворобу та тяжкий стан. Вважає, що батько не перебував у безпорадному стані, оскільки під час хвороби продовжував працювати та отримувати заробітну плату. Суд, заслухавши думку сторін, їх представників, пояснення свідків, дослідивши амбулаторну картку хворого, матеріали цивільнї справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження серії ІІ-СР №440825, виданого 30.10.1985 року повторно, [PERSON] народився 16.08.1981 року в с. Дахнівка Черкаського району, батьком записаний [PERSON] та [PERSON]. Місце реєстрації с. Дахнівка Черкаського району, Черкаської області. Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 СК України підтверджується, що [PERSON] являється батьком [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] 29.12.1994 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №2440, прізвище після одруження [PERSON] (свідоцтво серії І-СР № 092355). Відповідно до свідоцтва про смерть серія І-СР №248738 [PERSON] помер 21.10.2014 року у віці 58 років, про що 24.10.2014 року зроблено відповідний актовий запис №2653 відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Черкаси реєстраційної служби ЧМУЮ. Згідно з довідкою про причину смерті № 517 до форми №106/о [PERSON] помер 21.10.2014 року у віці 58 років, причиною смерті є ракова інтоксикація, рак правої легені. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №39272582 від 24.12.2014 року Першою Черкаською державною нотаріальною конторою зареєстрована спадкова № 56947721, номер у нотаріуса 520/2014, спадкодавцем являється [PERSON], [INFO], який помер 21.10.2014 року. За інформацією КП «ЧООБТІ» станом на 01.01.2013 року право власності на домоволодіння № 4 по вул. Михайла Ткалича в м. Черкаси не зареєстровано, про що свідчить довідка № 8624 о, видана [PERSON]. Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок індивідуального житлового фонду, виготовленого КП ЧОБТІ від 04.08.1993 року, власником будинку № 4 по вулиці Ткалича в м. Черкаси є [PERSON]. Згідно з записами у будинковій книзі для реєстрації громадян, які проживають в [INFO], в даному будинковолодінні зареєсторавні [PERSON] з 17.01.1987 року, [PERSON] з 12.02.2008 року. З довідки комітету самоорганізації населення мікрорайону «Дахнівський» №78 від 20.02.2015 року вбачається, що [PERSON] до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою [INFO]. Разом з нам був зареєстрований [PERSON]. [PERSON] за вказаною адресою не проживав і не зареєстрований. Вказане підтверджується і актом, від 27.02.2015 року. З нотаріально посвідченої 26.02.2015 року заяви бабусі відповідача - [PERSON], [INFO], яка на даний час померла, вбачається, що остання повідомляє наступне: вона зареєстрована та фактично проживає в [INFO]. Є інвалідом І групи та протягом останніх десяти років не може ходити та писати. Весь цей час її син [PERSON], який помер 21.10.2014 року, та його дружина [PERSON] здійснювали за нею постійний догляд та утримання. При цьому її син з 1998 року для здійснення догляду вимушений був постійно проживати разом з нею. З лютого 2014 року до неї переїхала [PERSON] та почала постійно проживати разом з нею, через захворювання її сина на рак легенів, який почав також потребувати постійного догляду та утримання. Вказує що її онук [PERSON] ніколи не підтримував з нею стосунків, не провідував та не допомагав, так само він вчиняв і зі своїм батьком, через що останній дуже ображався на нього. Повідомляє, що останній раз спілкувалась з онуком у січні 2014 року, розповіла про стан здоровя батька, просила приїхати та надати хоч якусь допомогу батьку. Онук [PERSON] пообіцяв їй приїхати та надати необхідну допомогу, проте, так і не виконав дану обіцянку. Заява записана зі слів [PERSON] у присутності запрошених нею свідків, дійсність підписів яких засвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON]. Згідно з заявою від 20.01.2015 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] про прийняття спадщини після померлого батька та зазначив, що про інших спадкоємців за законом йому не відомо, нотаріусом засвідчено справжність підпису [PERSON], та встановлено особу. Управління Державтоінспекції у своєму листі №13/14-683 від 23.02.2015 року [PERSON] повідомило, що згідно з АІПС «ДАІ - 2000» у центрах з надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів (ВРЕР ДАІ) про УДАІ МВС України в Черкаські області станом на 18.02.2015 року за гр.. [PERSON], [INFO], зареєстрованого за адресою: [INFO], зареєстровано автомобіль М21И номерний знак В9898ЧК, на даний транспортний засіб накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій. Відповідно до телеграми №1 від 17.02.2015 року, адресовані [PERSON], було повідомлено [PERSON], про те що усе спадкове майно свого батька він приймає. Зворотнім повідомленням зафіксовано, що телеграма адресату не доставлена, адресат відмовився отримувати телеграму. З чеків терміналу «Приват Банк» від 25.04.2015 року та 12.05.2015 року вбачається, що відповідач сплатив за світло та газ з січень, лютий, березень, квітень та травень 2015 року за будинковолодіння № 4 по вул.М.Ткалича в м.Черкаси, а також оплатив земельний податок, що підтверджують чеки з терміналу «Приват Банк» від 12.05.2015 року. У висновку по перевірці матеріалів ЄО №3015 від 19.02.2015 року ДІМ СДІМ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС молодший лейтенант міліції [PERSON], відповідно до Закону України про звернення громадян, розглянувши матеріали ЄО №3015 від 19.02.2015 року встановив, що 17.02.2015 року з СВ Соснівського РВ в м. Черкаси УМВС на виконання надійшла заява від гр.. [PERSON], який проживає: Черкаська обл.. м. Золотоноша, вул. Піддубного 5а, по факту того, що у його будинку за адресою: м. Черкаси, вул. Набережна, 162, незаконно проживають сторнні люди. В ході перевірки було здійснено вихід за вищевказаною адресою та встановлено, що там проживає гр.. [PERSON], [INFO], яка перебуває в лежачому стані, та являється власницею ? частини вказаного домоволодіння. Періодично там проживає гр.. [PERSON], якій власниця являється свекрухою, та яка за нею доглядає вже пртягом 6 років. Інших мешканців у вказаному домоволодінні виявлено не було. Гр. [PERSON] пояснила, що на її ім"я не вже зроблений договір дарування вказаного домоволодіння. В заяві [PERSON] вона повідомляє, що померлого [PERSON] знала тривалий час і підтримувала з ним дружні відносини. Стверджує що незважаючи на тяжку хворобу померлий продовжував жити своїм життям, що істотно погіршилось здоро'вя в кінці вересня 2014 року, але до початку жовтня він сам відносив на роботу листки непрацездатності. Повідомляє, що востаннє бачила [PERSON] 14.10.2014 року , а коли позвонила йому в кінці жовтня, то на дзвінок відповів син [PERSON], та повідомив, що [PERSON]М вже похоронили. Стверджує що померлий не перебував у безпорадному стані Заява написана зі слів [PERSON], дійсність підпису засвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу [PERSON]. Свідки, які допитані за клопотанням позивача, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] стверджували, що відносини у померлого з сином - [PERSON] були напружені, син не приїжав та не допомагав батькові, навіть під час хвороби, за що останній дуже ображався на сина. При цьому, суду пояснили, що чули телефонні розмови батька із сином, коли останній повідомляв про свій тяжкий стан та просив про допомогу. Крім того, повідлмили суду, що під час хвороби [PERSON], на прохання його дружини [PERSON], надавали фізичну та інколи матеріальну допопомогу у догляді за її хворим чоловіком і свекруховю, оскільки позивачка працює і під час її перебування на роботі не могла доглядати за своїми хворими рідними. Свідок [PERSON] суду пояснив, що на прохання своєї матері [PERSON] здійснював догляд за відчимом та бабусею, і особисто телефонував відповідачу [PERSON], повідомляючи його про тяжкий стан [PERSON] та про великі грошові затрати на лікування. Свідки, які допиатні за клопотанням відповдіача, а саме:[PERSON], [PERSON], [PERSON] не змогли повідомити суд про відносини між батьком та сином, які існували між останніми під хвороби [PERSON]. Свідки [PERSON] та [PERSON], які являються дружиною та матірю відповідача, стверджували що відповідач не знав про хворобу батька, так як батько йому про це не повідомляв і по допомогу не звертався. З досліджених медичних документів про хворобу спадкодавця втсановлено наступне. Згідно з консультативним висновком Національного інституту раку, виписки КЗ «Черкаський обласний онкологічний диспансер» із медичної карти стаціонарного хворого (з історії хвороби), медичної картки з Першої черкаської міської поліклініки, померлому [PERSON] [INFO], встановлено діагноз в КЗ «ЧООД»ЧОР: Са правої легені Т4 N2 М0 ст. 3 кл. гр. 4. Після паліативного курсу променевого лікування (СОД-30Гр.). Діагноз встановлено ФБС від 17.03.14 Сr правих відділів. Ознаки ураження біфуркарциноми л/в. Rо ОГК від 17.03.14 року центральна форма Сr правої легені з переходом в головний бронх Мts в л/в середостіння. Проведене лікування: ПГЗ № 8181 від 24.03.14, з 27.03.14 по 03.04.14 року получив симптоматичний курс ДГТ на Мts в л/в середостіння і пухлину легень СОД 30Гр. Рекомендовано: симптоматичне лікування за місцем проживання з застосуванням наркотичних анальгетиків при необхідності. У медичній картці Першої черкаської поліклініки, що витребувана за ухвалою суду, зроблені наступні записи. Огляд онкологом 30.04.2014 року , скарги на слабкість, переодичні болі в грудній клітці, задуху. Рекомендоване продовжити лікування. Лікарняний продовжено на 35 днів до 14.05.2014 року. Огляд онкологом 14.05.2014 року - виявлено скарги на швидку втомлюваність, загальну слабкість, лікарняний продовжено до 30.05.2014 року. Огляд онкологом 29.05.2014 року: загальний стан хворого тяжкий, скарги на загальну слабкість, задуху рекомендовано продовжити лікування, лікарняний з 27.03.2014 49 днів. При цьому зазначено, що хворий за станом здоровя потребує стороннього постійного догляду та лікування. З 30.05.2014 лікарняний продовжено до 13.06.2014 року , а 13.06.2014 року до 23.06.2014 року . При огляді 23.06.2014 року виявлені скарги на болі у грудній клітці справа. Виписано знеболювальні, лікарняний продовжено до 90 днів. Онкологом 09.07.14 року встановлений план реабілітації: планове стаціонарне відновлювальне лікування, амбулаторне-курортне лікування в період ремісії, потійний прийом медикаментів, знеболювальна терапія. Хворий не працездатний. При огляді 11.07.2014 року скарги на задишку, загальну слабкість, кашель та головну біль. Є записи для МСЕК для отримання групи інвалідності. Черговий огляд онколога 18.07.2014 року з направленням на МСЕК виявив скарги на загальну слабкість, переодичні болі в грудной клітці, задуху при невеликих фізичних навантаженнях. Лікарняний закрито з 19.07.2014 року. Направлено хворого на МСЕК в звязку з наявністю ознак інвалідності. В картці міститься повідомлення закладу охорони здоровя про рішення МСЕК видане 23.07.2014 року, згідно з яким хворому [PERSON] встановлено 1 групу інвалідності. Всі записи у медичній картці за вересень 2014 року зроблені при огляді хворого комісійно на дому та містять аналогічні скарги хворого, з вказівкою на виражений больовий синдром. Рекомендовано застосування знеболювальних (кетанов, трамадол). Черговий комісійний огляд [PERSON] відбувся 02.10.2014 року на дому, хворий скаржився на виражений біль в грудной клітці, кістках, безсоння, знервованість. Призначено введення наркотичних лікарських засобів внутрівенно - омнопол до 15.10.2014 року , з 15.10.2014 до дня смерті - 21.10.2014 року - морфін. Статтями 202, 203 СК встановлено обов'язок повнолітніх дітей утримувати своїх батьків, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги, мають тяжкі хвороби, інвалідність або є безпомічними. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Як роз'яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування", факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи. При цьому, слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично чи матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Отже, ухилення характеризується умисною формою вини. Тобто, потрібно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів у їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Суд критично оцінює твердження відповідача, що померлий не перебував у безпорадному стані і не потребував стороньої допомоги, оскільки з наведених медичних документів вбачається, що з березня 2014 року [PERSON] встанолвений онкологічний діагноз, він постійно проходив лікування, тривалий час перебував на лікарняному, а з вересня 2014 року перебував під дією знеболювальних та наркотичних засобів у звязку із тяжким станом і з цього часу всі чергові огляди лікарів проводились за місцем проживання хворго. Покази свідків [PERSON] та [PERSON], які являються дружиною та матірю відповідача, які стверджували, що відповідач не знав про хворобу батька, суд оцінює критично, так як вони є близькими роджичами відповідача та підтримуєють обрану ним позицію захисту. Враховуючи вищенаведені письмові докази, покази свідків, відмості, які містяться в медичних документах, суд вважає доведеним факт перебування спадкодавця [PERSON]М в безпорадному стані, потреба його (спадкодавця) в постійній сторонній допомозі та догляді. На переконання суду, доведеним є факт тривалого не відвідування відповідачем свого хворого батька, який є беззаперечним доказом умисного ухилення спадкоємця від надання допомоги спадкодавцю. Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте ухилявся від обов'язку щодо її надання. У ході розгляду справи, зокрема з показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] вбачається, що померлий просив про допомогу у відповідача, який не відмовив у допомозі, але і не допомагав батькові. Така бездіяльність спрямована на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу своєму батьку. З огляду на викладене, суд вбачає наявнісь всіх необхідних підстав для задоволення позову [PERSON], оскільки в ході розгляду справи здобуті переконливі докази того, що відповідач, будучи обізнаним про тяжку хворобу свого батька, свідомо ухилявся від надання такої допомоги. Ті обставини, що відповідач власними коштами приймав участь у похованні свого батька та після його смерті здійснює оплату комунальних платежів і земельного податку за спадкове майно не впливають на доведеність факту його ухилення від надання допомоги спадкодавцю під час хвороби. Отже, позовні вимоги суд вважає доведеними, а тому позов підлягає задоволенню, відповідно, підлягають відшкодуванню і понесені позивачем судові витрати.

Outcome: approved