Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

07.10.2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житлом - квартирою [ADDRESS], внаслідок відсутності його понад встановлені строки. При цьому позивач посилається на те, що вона з 1992 року знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який у 2006 році розірвали. У 2002 році відповідач виїхав із спірної квартири. У 2003 році ВК ОМР було видано позивачці свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. Оскільки, власником квартир є [PERSON], позивачу невідомо місце перебування відповідача, а факт реєстрації відповідача призводить до збільшення розміру комунальних послуг, які вона оплачує особисто, позивач змушена звернутись до суду. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позов підтримали, та просили його задовольнити. До судового засідання відповідач повторно не з'явився, повідомлявся належним чином у відповідності зі ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду не повідомив. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ЖБК "Малиновський-9" до судового засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, суду надано заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позов підтримує та не заперечує проти його задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, 15.08.1992 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується виданим Роздільнянським відділом ЗАГС м. Роздільна свідоцтвом [NUMBER] від 15.08.1992 року, актовий запис № 81 /а.с.7/. 25.01.2006 року сторони розірвали шлюб, що вбачається із свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції м Одеси, серія [NUMBER] /а.с.8/. Відповідно до свідоцтва про право власності № 45 від 05.06.2003 року, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради, позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить в цілому квартира [ADDRESS] /а.с. 21/. Судом досліджено довідку (виписку із домової книги про склад сім'ї та прописку) № 25 від 03.09.2014 року, з якої вбачається, що за адресою: [ADDRESS], проживають і прописані 2 особи: [PERSON], 1971 року народження; [PERSON], 1997 року народження; [PERSON], 1959 року народження, прописаний, але не проживає з 2002 року /а.с. 22/. Відповідно до акту, складеного 08.09.2014 року мешканців будинку [ADDRESS]: [PERSON] /квартира № 9/, [PERSON] /квартира № 11/, [PERSON] /квартира № 12/ [PERSON] у квартирі № 10 протягом останніх 12 років не проживає /а.с. 23/. Крім того, суду надано довідку № 27 від 23.09.2014 року, видану ЖБК «Малиновський-9», яка свідчить, що протягом періоду з 01.03.2003 року [PERSON] самостійно сплачує витрати на утримання будинку і прибудинкової території (квартплату), оплату за холодну воду і вивіз сміття, що нараховуються на квартиру [ADDRESS] /а.с. 40/. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача [PERSON] підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.

Outcome: approved