Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

Прокурор, діючи в інтересах держави, звернуся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 1000 га, розташовану у [ADDRESS] серії ЯИ №078440, виданого [PERSON] Головним управлінням Держкомзему у м. Севастополі 06.04.2010 та зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 011088500166; витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь держави Україна в особі Севастопольської міської ради земельну ділянку площею 0, 1000 га, що розташована у [ADDRESS] , кадастровий номер 8536400000:02:005:0181. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що на підставі розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації від 06.04.2010 року за №1080-р відповідачу було видано державний акт на спірну земельну ділянку, проте зазначеним розпорядженням адміністрація вийшла за межі своїх повноважень, оскільки правом розпорядження спірною земельною ділянкою наділена Севастопольська міська рада, у зв`язку з чим зазначене розпорядження скасовано за протестом прокурора, внаслідок чого підстав для видачі державного акту немає, та як наслідок цього, спірна земельна ділянка підлягає витребуванню. Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополь від 25.12.2012, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Севастополя від 14.11.2013 та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2014, у задоволенні позовних вимог відмовлено. 09.04.2015 заступник Генерального прокурора України звернувся до Верховного суду України з заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2014 з підстав неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах. Ухвалою Верховного Суду від 05.04.2018 зупинено провадження у справі до розгляду заяви заступника Генерального прокурора України про відновлення втраченого провадження. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 08.05.2018 відновлено втрачене провадження у справі №2-3007/2011 за позовом прокурора Ленінського району міста Севастополя в інтересах держави Україна в особі Севастопольської міської ради до [PERSON] , третя особа: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельне товариство індивідуальних забудовників «Верджиния», про визнання недійсним державного акту, витребування земельної ділянки з незаконного володіння. Ухвалою Верховного Суду від 24.10.2018 справу передано на розгляд Великої Палати Верховного Суду. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2014 задоволено частково, скасовано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10.04.2014, ухвалу Апеляційного суду м. Севастополя від 14.11.2013 та рішення Гагарінського районного суду м. Севастополь від 25.12.2012, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції, який буде визначено Київським апеляційним судом. Ухвалою Київського апеляційного суду від 22.07.2019 підсудність цивільної справи за позовом прокурора Ленінського району міста Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до [PERSON] , третя особа: Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельне товариство індивідуальних забудовників «Верджиния» про визнання недійсним державного акту, витребування земельної ділянки з незаконного володіння визначено Оболонському районному суду міста Києва. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 05.08.2019 вказану справу прийнято до провадження, вирішено проводити розгляд справи у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення оголошення про виклик відповідача в судове засідання на офіційному сайті судової влади. Відзиву на позов не надав, явку представника не забезпечив. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та розміщення оголошення про виклик третьої особи в судове засідання на офіційному сайті судової влади, причини неявки суду не повідомила. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 06.04.2010 на підставі розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації від №1080-р від 06.04.2010 Головним управлінням Держкомзему у м. Севастополі видано відповідачу державний акт серії ЯИ №078440 на право власності на земельну ділянку площею 0,1000га, розташовану у [ADDRESS] , кадастровий номер 8536400000:02:005:0181 з цільовим призначенням для індивідуального будівництва, який зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №011088400166. Як убачається з матеріалів справи, відповідач з клопотанням про одержання безоплатно у власність земельну ділянку у встановленому законом порядку до відповідних органів не звертався, жодних розпоряджень уповноважених на це органів щодо передачі відповідачу у власність спірної земельної ділянки не приймалось. При цьому, розпорядженням голови Севастопольської міської державної адміністрації №1080-р від 06.04.2010 затверджено проект землеустрою обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельне товариство індивідуальних забудовників « [INFO] » по відведенню земельної ділянки зі встановленням меж в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування кварталу індивідуальних житлових будинків та господарських будівель у районі [ADDRESS] га. За змістом ст.ст.81,116,118 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають безоплатно право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом або за результатами аукціону. Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов`язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність. Таким чином, отримання відповідачем спірної земельної ділянки було проведено з порушенням вимог земельного законодавства, правова підстава для набуття права власності на земельну ділянку відповідачем відсутня. Згідно положень абз.1 п.12 Розділу Х «Перехідні положення» ЗК України, До розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Згідно ст.ст.173, 174 ЗК України межа району, села, селища, міста, району у місті - це умовна замкнена лінія на поверхні землі, що відокремлює територію району, села, селища, міста, району у місті від інших територій. Рішення про встановлення і зміну меж районів і міст приймається Верховною Радою України за поданням Верховної Ради АРК, обласних, Київської чи Севастопольської міських рад. Рішення про встановлення і зміну меж районів у містах приймається міською радою за поданням відповідних районних у містах рад. Оскільки спірна земельна ділянка перебуває в межах міста Севастополя, правом розпоряджатися нею наділена Севастопольська міська рада. На розпорядження №1080-р від 06.04.2010 до Севастопольської міської державної адміністрації прокурором м. Севастополя було внесено протест від 23.07.2010 з вимогою про скасування незаконного розпорядження, мотивованого перевищенням повноважень Севастопольської міської державної адміністрації при прийнятті цього акту. На підставі зазначеного протесту прокурора м. Севастополя розпорядженням Голови Севастопольської міської державної адміністрації №1672-р від 05.08.2010 скасоване розпорядження №1080-р від 06.04.2010, на підставі якого відповідачу видано державний акт на спірну земельну ділянку. Рішенням Господарського суду м. Києва від 26.02.2013 у справі №5011-38/11127-2012 позовні вимоги В.о. Прокурора Ленінського району м. Севастополя в інтересах держави в особі Севастопольської міської ради до Севастопольської міської державної адміністрації, треті особи: Обслуговуючий кооператив "Житлово-будівельне товариство індивідуальних забудовників "Верджиния", [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання розпорядження недійсним - задоволено, визнано недійсним розпорядження Севастопольської міської державної адміністрації №1080-р від 06.04.10р. «Про затвердження проекту землеустрою обслуговуючому кооперативу «Житлово-будівельне товариство індивідуальних забудовників «Верджиния» по відводу земельної ділянки зі встановлення меж в натурі (на місцевості) для будівництва та обслуговування кварталу індивідуальних житлових будинків та господарських будівель площею 4,0 га у районі [ADDRESS] ». Постановою Київського апеляційного господарського суду від 28.10.2013 зазначене рішення Господарського суду м. Києва залишено без змін. Таким чином, відведення спірної земельної ділянки та видача оспорюваного державного акту на право власності на неї здійснювалося без рішення уповноваженого органу, з порушенням вимог чинного земельного законодавства. Виходячи з положень ч.2 ст.152 ЗК України, ст.ст. 16,387 ЦК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, зокрема, способами визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення. Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, зважаючи на наведене вище, суд вважає, що позов є законним, таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України та підлягає задоволенню в повному обсязі. Інші наявні в матеріалах справи докази висновків суду також не спростовують. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved