Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-28 00:00:00

11.02.2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 07.05.2016 року в розмірі 107031,75 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 07.05.2016 року та приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредит у розмірі 42000 грн. у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак, взятих на себе зобов'язань відповідач не виконував в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 14.01.2019 року становить 107031,75 грн., і яка складається з тіла кредиту 18790,10 грн., нарахованих відсотків за користуванням кредитом в розмірі 33285,80 грн., нарахованої пені в розмірі 49382,91 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 5072,94 грн. штрафу (процентна складова). 11.02.2019 року суддею направлено запит до Відділу АДР Головного управління Державної міграційної служби України у Львівській області щодо реєстрації місця проживання відповідача, що містяться в картотеці реєстраційного обліку, відповідь на який судом отримано 28.02.2019 року. Ухвалою від 04.03.2019 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін на 29.03.2019 року. Встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. Також позивачу встановлено пятиденний\~ строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу пятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Разом із позовом позивач подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позов підтримує у повному обсязі. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин та не повідомив суд про причини неявки, відзиву (заперечень) проти позову не подав, хоча був повідомлений за встановленою згідно вимог п. 2 ч. 7\~ст. 128 ЦПК України\~адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку та шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Дрогобицького міськрайонного суду, а. с. 41 45. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності. Зі згоди позивача, яким надіслано до суду клопотання, в якому зазначено, що у разі неявки у судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення судом заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Вимогами ст. ст.\~13,\~81ЦПК України\~визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до укладеного між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] договору б/н від 07.05.2016 року та приєднання до Умов та правил надання банківських послуг [PERSON] отримав кредит у розмірі 42000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості. Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 14.01.2019 року становить 107031,75 грн., і яка складається з тіла кредиту 18790,10 грн., нарахованих відсотків за користуванням кредитом в розмірі 33285,80 грн., нарахованої пені в розмірі 49382,91 грн., а також штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. штрафу (фіксована частина), 5072,94 грн. штрафу (процентна складова). Заборгованість нарахована з урахуванням положень ст.\~534\~ЦК України щодо черговості погашення вимог за грошовим зобовязанням. Таким чином судом встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору, а тому порушене право позивача підлягає судовому захисту. Так, умовами даного кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязаний сплачувати заборгованість за кредитом і проценти за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором. Однак, такого свого обовязку відповідач не виконував. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. А належним виконанням зобовязань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування кредитними коштами у строки, в розмірі та в валюті, визначеними в кредитному договорі. Відповідно до ст.\~599\~ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, тобто зобовязання за кредитним договором припиняється лише виконанням, проведеним відповідно до умов договору, а саме: поверненням кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом у строки, в розмірі та валюті, передбаченими в Кредитному договорі. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно ст.\~612\~ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами. За положеннями ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України щодо\~заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Даний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15. З огляду на вищевказане, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) 500 грн. та штрафу (процентна складова) 5072,94 грн. задоволенню не підлягають. На підставі наведеного, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сума заборгованості за кредитним договором в розмірі 101458,81 грн. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.\~264\~ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.\~141\~ЦПК України та ст.\~4\~Закону України\~"Про\~судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути 1921 грн. понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved