Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

13.03.2020 позивач через свого представника - адвоката Спруцко Володимира Ілліча звернувся до суду з вказаним позовом та просить визнати у порядку спадкування за законом за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., який складається з житлового будинку А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, верадни літ. а-1, льоху літ. а/п, площинки літ.а; площинки літ. А-1, котельні літ Б-1, навісу літ. Б-1; Д-1, літньої кухні літ. В-1, льоху з шийкою літ. Г/п, сараю літ. Г-1; Ж-1, гаражу літ. Е-1; Л-1, навісу літ. е-1, сараю літ. И-1; З-1, колодязя літ. К, гаражу літ. Л-1, басейну літ. М, вимощення літ. І, огорожі № 1 та огорожі № 2, після померлої [INFO] матері [PERSON] , мотивований тим, що він є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується моїм свідоцтвом про народження [NUMBER] від 28.06.1962, актовий запис №67. 21.02.1997 помер його батько, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,1500 га, яка знаходиться у комунальній власності Мангушської селищної ради. Домоволодіння перебувало у власності батька на підставі свідоцтва [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок від 12.06.1970, виданого на підставі списку затвердженого Першотравневою селищною радою №19 від 10.10.1969, та реєстраційного посвідчення [NUMBER] від 12.06.1970, виданого Жданівським міським БТІ. Він та його мати на час відкриття спадщини після померлого [INFO] батька [PERSON] постійно проживали зі спадкодавцем, що підтверджується довідкою, наданою виконавчим комітетом Мангушської селищної ради від 17.02.2020 за №356, та вважаються такими, що прийняли спадщину. Мати [PERSON] у встановлений законом час звернулася до Першотравневої державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді трьох грошових вкладів з належними до них відсотками та компенсаціями та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.11.1997, зареєстроване в реєстрі за №1991, а свідоцтво про право на спадщину за законом на зазначене домоволодіння не отримувала. Позивач та його сестра [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно у вигляді спірного домоволодіння до нотаріальної контори не зверталися. Заповіт батько не писав. Мати часто хворіла і 15.08.2019 померла, про що у Мангушському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області зроблено відповідний актовий запис за №180. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 0,1500 га, яка знаходиться у комунальній власності Мангушської селищної ради, яку вона прийняла після смерті батька [PERSON] [PERSON] у встановлений законом час звернувся до Мангушської державної нотаріальної контори для отримання спадщини у вигляді зазначеного домоволодіння, однак постановою №153/02-31 від 11.03.2020 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок в зв`язку з тим, що не вдалося встановити коло усіх спадкоємців після смерті батька [PERSON] . Так, за даними Інформаційної довідки зі Спадкового Реєстру № 59759614 від 11.03.2020, наданої з метою підготовки до видачі свідоцтва про право на спадщину, знайдено інформацію про зазедення спадкової справи за №200/1997 від 20.08.1997 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Вказана спадкова справа вважається закінченою. У такому випадку усі інші заяви, що подаються після закінчення спадкової справи, вважаються такими, що подані додатково. З-за відсутності спадкової справи неможливо визначити за заявою кого-саме зі спадкоємці було заведено спадкову справу № 200/1997 від 20.08.1997 до майна померлого [INFO] [PERSON] ; не вдається встановити коло усіх спадкоємців, які були чи мають бути закликаними до спадкування. Усі спадкові справи, що закінчені провадженням Першотравневою (Мангушською) державною нотаріальною конторою за період 1943-2000 роки, були передані для подальшого їх зберігання до Донецького обласного нотаріального архіву, який знаходиться на не підконтрольній Уряду України території, у зв`язку з чим позивачу було роз`яснено процедуру вирішення зазначеного питання у судовому порядку. Факт того, що зазначений будинок належав батьку [PERSON] підтверджується свідоцтвом [NUMBER] про право особистої власності на житловий будинок від 12.06.1970, виданим на підставі списку, затвердженого Першотравневою селищною радою №19 від 10.10.1969, та реєстраційного посвідчення [NUMBER] від 12.06.1970, виданого Жданівським міським БТІ, довідкою №54 КП Мангушське БТІ від 27.02.2020. Домоволодіння загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., складається з: житлового будинку А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, верадни літ. а-1, льоху літ. а/п, площинки літ.а; площинки літ. А-1, котельні літ Б-1, навісу літ. Б-1; Д-1, літньої кухні літ. В-1, льоху з шийкою літ. Г/п, сараю літ. Г-1; Ж-1, гаражу літ. Е-1; Л-1, навісу літ. е-1, сараю літ. И-1; З-1, колодязя літ. К, гаражу літ. Л-1, басейну літ. М, вимощення літ. І, огорожі № 1 та огорожі № 2. Спадкоємцями першої черги після смерті матері є позивач та його рідна сестра [PERSON] , яка не заперечує проти визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом зазначеного домоволодіння. Інших спадкоємців немає. У зв`язку з тим, що наразі відсутня можливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті матері, просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на зазначене вище домоволодіння. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Заявлені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач - представник Мангушської селищної ради Мангушського р-ну Донецької області в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала щодо його задоволення. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних обставин. Судом встановлено, що свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Першотравневим райбюро ЗАГС Донецької області від 28.06.1962, актовий запис № 67, [PERSON] народився [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.12.1958, виданого Першотравневим райЗАГС Сталінської області, актовий запис № 17, [PERSON] (після одруження - [PERSON] , свідоцтво про одруження серії [NUMBER] від 05.08.1986, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравневого районного управління юстиції, актовий запис № 53) народилася [INFO] , батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с. 21). Згідно свідоцтва про смерть виданого повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравневого управління юстиції 14.11.2001, актовий запис № 67 від 24.02.1997, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 7). Відповідно до свідоцтва про одруження № [NUMBER] , виданого повторно Відділом реєстрації актів громадянського стану Першотравневого управління юстиції 13.11.2001, актовий запис № 95 від 12.12.1958, [PERSON] перебував у шлюбі із [PERSON] з 12.12.1958 (а.с. 9). Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Мангушським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області від 16.08.2019, актовий запис № 180, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] (а.с. 8). У відповідності до свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS] дійсно належить [PERSON] на підставі списку, затвердженого Першотравневою селищною районою радою депутатів трудящих № 19 від 10.10.1969, зареєстрованого 12.06.1970 (а.с. 10). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мангушської селищної ради Мангушського району Донецької області № 256 від 17.02.2020, [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом зі своїм чоловіком [PERSON] , який помер [INFO] , та сином [PERSON] (а.с. 11). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мангушської селищної ради Мангушського р-ну Донецької області № 896 від 13.03.2020, [PERSON] , 1962 року народження, в тому, що він проживає по [ADDRESS] , та по Мангушській селищній раді по вказаній вулиці закріплено земельну дфлянку в розмірі 0,15 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, не приватизований (а.с. 12). Зі свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER] , виданого завідувачем нотаріальної контори С.Ф. Чичековим, зареєстрованого в реєстрі за № 1991 від 15.11.1997, спадкове майно, яке складається з трьох грошових вкладів з належними на них відсотками та компенсаціями, що зберігаються у Першотравневому відділенні ощадбанку № 5460 на рахунках, які належали померлому [PERSON] на підставі ощадкнижок, належать спадкоємиці - його дружині [PERSON] (а.с. 13). Відповідно до постанови № 153/02-31 від 11.03.2020 про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом піля померлої [INFO] матері [PERSON] , на майно, що складається з житлового будинку з належними до ньоого надвірними побудовами та спорудами за [ADDRESS] (а.с. 14). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 59759614 від 11.03.2020, після смерті [PERSON] , яка настала [INFO] , було заведено спадкову справу, номер у спадковому реєстрі (архівний номер до 01.12.2000) - 1681510 від 20.08.1997 Мангушською державною нотаріальною конторою Донецької області (а.с. 15). Згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Мангушської селищної ради Мангушського р-ну Донецької області № 555 від 17.02.2020, [PERSON] проживає по [ADDRESS] , разом з ним по день смерті [INFO] проживала мати - [PERSON] (а.с. 16). Із довідки, виданої КП «Мангушсье БТІ» № 54 від 27.02.2020, наданої на запит державного нотаріуса Середенко О.А., вбачається, що станом на 31.12.2012 право власності на домоволодіння [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власносі № 164 від 12.06.1970 та зареєстровано в БТІ 12.06.1970 за № 164 (а.с. 17). Відповідно до Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 59551014 від 24.02.2020, спадкова справа № 65566685, номер у нотаріуса 34/2020, після смері [PERSON] , яка настала [INFO] , заведена Мангушською державною нотаріальною конторою 24.02.2020 (а.с. 18). З наданої суду копії адресної картки вбачається, що по [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 19). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 202238348 віл 28.02.2020, інформація пр право власності на будинок [ADDRESS] відсутня (а.с. 20). Згідно технічного паспорту будинку [ADDRESS] від 18.02.2020, вказаний будинок складається з: житлового будинку А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, верадни літ. а-1, льоху літ. а/п, площинки літ.а; площинки літ. А-1, котельні літ Б-1, навісу літ. Б-1; Д-1, літньої кухні літ. В-1, льоху з шийкою літ. Г/п, сараю літ. Г-1; Ж-1, гаражу літ. Е-1; Л-1, навісу літ. е-1, сараю літ. И-1; З-1, колодязя літ. К, гаражу літ. Л-1, басейну літ. М, вимощення літ. І, огорожі № 1 та огорожі № 2 (а.с. 23-26). Як вбачається з листа завідувача Мангушської державної нотаріальної контори Середенко О.А., архівні справи щодо вчинення нотаріальних дій та закритих спадкових справ за період 1943-2001 були передані до Донецького державного нотаріального архіву, розташованого у м. Донецьк, доступ до якого відсутній у зв`язку з тим, що це є непідконтрольною владі України територією. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України одним із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання права. За цих обставин, у відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності вибувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, зокрема в разі відсутності документа який підтверджує право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Згідно до ч. 2, 3 ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З аналізу ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, можливо зробити висновок, що спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину у разі якщо він постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подав до нотаріальної контори заяву, якщо він не заявив про відмову від неї. Згідно роз`яснень, які містяться у п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами України справ про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разів відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, враховуючи те, що позивач, прийняв спадщину, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву про прийняття спадщини, але не має можливості оформити в установленому порядку спадщину та надати свідоцтво про право на спадщину, оскільки його померла мати за час свого життя не отримала свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок, але, оскільки вона постійно проживала зі спадкодавцем - [PERSON] на час відкриття спадщини, то вважається такою, що фактично прийняла її після смерті свого чоловіка, але не встигла зареєструвати її належним чином, згідно до вимог законодавства України. Із змісту ст. 3 ЦК України, випливає неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та іншими законами. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. З урахуванням викладених норм ЦК України, слід прийти до висновку, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, а право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою та при відсутності правовстановлюючого документа на спадкове майно. Із урахуванням всіх досліджених обставин та приймаючи до уваги приписи чинного законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обгрунтованими і підлягають задоволенню, у зв`язку із чим необхідно визнати у порядку спадкування за законом за позивачем [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , загальною площею 90,4 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., який складається з житлового будинку А-1, нежитлової прибудови літ. А1-1, верадни літ. а-1, льоху літ. а/п, площинки літ.а; площинки літ. А-1, котельні літ Б-1, навісу літ. Б-1; Д-1, літньої кухні літ. В-1, льоху з шийкою літ. Г/п, сараю літ. Г-1; Ж-1, гаражу літ. Е-1; Л-1, навісу літ. е-1, сараю літ. И-1; З-1, колодязя літ. К, гаражу літ. Л-1, басейну літ. М, вимощення літ. І, огорожі № 1 та огорожі № 2, після померлої [INFO] матері [PERSON] . Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ним Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Тому, позивач по справі, не маючи інших можливостей набути своє законне право, з огляду на ст.4 ЦПК України, і звернувся до суду за захистом свого права та законного інтересу. На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягають задоволенню. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved