Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з цим позовом та просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по аліментам в сумі 14 315 грн.85 коп., а також неустойку (пеню) за несвоєчасну сплату аліментів в сумі 52 249 грн.75 коп. При цьому позивачка посилається на те, що рішенням Кам"янсько - Дніпровського районного суду Запорізької області від 11.03.2011 року з відповідача на її - позивачки користь були стягнені аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку відповідача до досягнення дітьми повноліття. Відповідач аліменти на утримання дітей сплачував нерегулярно в зв'язку з чим утворилась заборгованість по сплаті аліментів. [INFO] молодшій дитині - дочці [PERSON] виповнилось 18 років, в зв"язку з чим виконавче провадження з виконання рішення суду про стягнення аліментів завершено. Згідно розрахунку державного виконавця від 31.08.2013 року за відповідачем рахується заборгованість по сплаті аліментів в сумі 14 315 грн.85 коп., яку відповідач повинен був сплатити до 29.12.2013 року, але не сплатив по теперішній час. В зв"язку з несвоєчасною сплатою аліментів з відповідача підлягає стягненню неустойка (пеня) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 29.12.2013 року по 29.12.2014 року в сумі 52 249 грн. 75 коп. Від сплати заборгованості в добровільному порядку відповідач ухиляється , тому вона - позивачка вимушена звернутися до суду з цим позовом. Позивачка в судове засіданні не прибула, направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач позов не визнав, та пояснив, що в зв'язку з тим , що він не мав постійного місця роботи , він не завжди сплачував своєчасно аліменти на утримання двох своїх неповнолітніх дітей на користь позивачки. Крім того, причиною несвоєчасної сплати аліментів була його хвороба та перенесена ним операція у 2012 році , а також знаходження на його утриманні неповнолітньої дитини від другого шлюбу . Але за першою можливістю він старався сплачувати аліменти та не допускати заборгованості. За деякий час до досягнення молодшою дочкою [PERSON] повноліття він отримав з відділу ДВС лист про те , що у нього мається заборгованість по аліментам в сумі більш 14000 грн. Він звернувся до державного виконавця відділу ДВС Болградського районного управління юстиції, оскільки вважає , що у нього не може бути такої великої заборгованості . Державний виконавець перерахував заборгованість та сказав , що він - [PERSON] повинен сплатити заборгованість по аліментам в сумі біля 6000 грн. Протягом декількох місяців він сплатив цю заборгованість та державний виконавець йому повідомив , що у нього заборгованості немає а виконавче провадження буде закрито. Тому він вважає, що у нього не має заборгованості по аліментам. В задоволенні позову просить відмовити. Дослідивши надані сторонами докази та надавши цим доказам оцінку, суд доходить висновку , що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Рішенням Кам'янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області по справі № 2-392 від 11 березня 2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнені аліменти на утримання дітей: сина [PERSON] [INFO] та дочки [PERSON] [INFO] в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 19.02.2001 року і до повноліття дітей (а.с.22). На виконання цього рішення суду було видано виконавчий лист, за яким відділом державної виконавчої служби Болградського районного управління юстиції Одеської області проводились виконавчі дії примусового характеру. [INFO] молодша дитина сторін - дочка [PERSON] [INFO] досягла повноліття. 25.03.2014 року державним виконавцем відділу ДВС Болградського районного управління юстиції Одеської області виконавче провадження за зазначеним виконавчим листом закінчено в зв'язку з закінченням строку стягнення аліментів передбаченого виконавчим документом (а.с.37). Згідно розрахунку державного виконавця, затвердженого начальником відділу ДВС 31.08.2013 року, за відповідачем станом на 31.08.2013 року рахувалась заборгованість в сумі 14315 грн. 85 коп. (а.с.5). За розрахунком державного виконавця , затвердженим в.о. начальника ДВС Болградського районного управління юстиції 24 лютого 2015 року, заборгованість відповідача по аліментам станом на 29 грудня 2013 року складає 12025 грн. 53 коп. (а.с.25-36). Відповідно до розрахунку державного виконавця , затвердженого в.о. начальника ДВС Болградського районного управління юстиції 16 березня 2015 року, за відповідачем не рахується заборгованості зі сплати аліментів, навпаки мається переплата аліментів в сумі 5088 грн. 94 коп. (а.с.52-53). Цей розрахунок заборгованості проведено державним виконавцем з врахуванням положень ст.. 183 ч.2 та 3 Сімейного Кодексу України. Так ч.2,3 ст. 183 Сімейного Кодексу України передбачено: якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання , яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто із батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються з вирахуванням тієї рівної частки , що припадала на дитину , яка досягла повноліття. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства , материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що норми Сімейного Кодексу України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності , тобто не раніше 1 січня 2004 року. До сімейних відносин , які вже існували на зазначену дату, норми СК застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набрання ним чинності . Ці права і обов'язки визначаються на підставах , передбачених СК. Суд вважає, що до правовідносин між сторонами щодо стягнення (сплати) аліментів на утримання неповнолітніх дітей з 01 січня 2004 року підлягають застосуванню норми ст.. 183 ч.2,3 Сімейного Кодексу України. Згідно ч.4 ст.194 СК України заборгованість за аліментами стягується незалежно від досягнення дитиною повноліття, а у випадку, передбаченому статтею 199 СК України - до досягнення нею двадцяти трьох років. Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Відповідно до частин 1, 3, 4, 9 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», порядок стягнення аліментів визначається законом. Розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним Кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого СК України. Державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом, за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Виходячи із викладеного, вбачається, що порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 ЗУ «Про виконавче провадження» і відповідно до даного закону заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону, а не на підставі рішення суду про стягнення заборгованості. Повторне стягнення із боржника суми, яка має бути ним виплачена в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів недопустимо. Згідно ч. 4 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом. Аналіз даних правових норм свідчить про те, що як стягувач, так і платник аліментів, не погоджуючись з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, мають право оскаржити його дії з проведення розрахунку до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому розділом VII (судовий контроль за виконанням судових рішень) ЦПК України. Отже законом визначено порядок вирішення спору щодо розміру заборгованості за аліментами. Ні відповідач , ні позивачка проведені державним виконавцем розрахунки заборгованості по аліментам від 24.02.2015 року та від 16.03.2015 року у встановленому законом порядку не оспорили. Проведені державним виконавцем розрахунки як про наявність заборгованості , так і про відсутність заборгованості по сплаті аліментів, сторони виконавчого провадження , тобто позивачка (стягувач) та відповідач (боржник) мають право, у разі незгоди з ними, оскаржити до суду в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Наявна заборгованість по аліментам підлягає стягненню державним виконавцем на підставі виконавчого листа про стягнення аліментів незалежно від досягнення дитиною повноліття до повного погашення заборгованості. Додаткове рішення суду про стягнення заборгованості по аліментам для цього не потрібно. Тому підстав для стягнення судом з відповідача заборгованості по аліментам на користь позивачки відсутні , а позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по аліментам задоволенню не підлягають. Відповідно ч.1 ст.196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Позивачка, звертаючись до суду з цим позовом , просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) в зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів за період з 29.12.2013 року по 29.12.2014 року з розрахунку: 1% пені за кожний день від загальної заборгованості 14 315 грн. 85 коп. х 365 днів = 52 249 грн. 75 коп. Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 СК України пеня має нараховуватись не на всю суму заборгованості, а її нарахування обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до суми заборгованості за наступні місяці , а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується з часу невиконання рішення суду. Така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 11.09.2013 року по справі за № 6-81 цс , в якій суд зазначив, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, суд має з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. В період часу з 29.12.2013 по 29.12.2014 року у відповідача немає несплачених сум аліментів , оскільки строк стягнення аліментів скінчився 29.12.2013 року досягненням наймолодшою дитиною сторін Анастасією повноліття. Розрахунок неустойки (пені) позивачкою проведено не правильно. З останнього розрахунку заборгованості від 16 березня 2015 року вбачається, що з боку відповідача неодноразово мале місце порушення зобов'язання щодо своєчасної сплати аліментів, але станом на 29 грудня 2013 року заборгованість зі сплати аліментів відсутня (а.с.52-53). Крім того, в судовому засіданні відповідач пояснив, що отримавши з відділу ДВС лист про наявну заборгованість по аліментам в сумі більш 14000 грн. , він звернувся до державного виконавця відділу ДВС Болградського районного управління юстиції, який перерахував заборгованість та повідомив , що він - відповідач повинен сплатити заборгованість в сумі 6000 грн. Він сплатив цю заборгованість протягом декількох місяців та державний виконавець йому повідомив, що у нього немає заборгованості по аліментам , а виконавче провадження буде закрито. З розрахунків заборгованості по аліментам , проведеним державним виконавцем (а.с.25-36, 52-53) вбачається , що у жовтні , листопаді , грудні 2013 року відповідачем була сплачена заборгованість по аліментам в загальній сумі 6500 грн. Постанова про закінчення виконавчого провадження була винесена державним виконавцем 25.03.3014 року (а.с.37) , разом з тим в матеріалах виконавчого провадження , дослідженого судом, відсутні докази про отримання відповідачем копії цієї постанови. За таких обставин на думку суду відсутня вина відповідача в простроченні сплати аліментів в період часу з 29.12.2013 по 29.12.2014 року , оскільки він був впевнений , що заборгованість по аліментам ним погашена. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 20 ЦК України передбачено, що право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно до статті 11 суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Оскільки суд не може виходити за межі заявлених позовних вимог , то підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені) в зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів за зазначений позивачкою період часу - з 29 грудня 2013 року по 29 грудня 2014 року суд не знаходить.

Outcome: dismissed