Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

03.06.2019 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Служба у справах дітей Ужгородської міської ради про позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до сина [PERSON] , не виявляє бажання приймати участь у його вихованні, не приймає участі у його фізичному, моральному та духовному розвитку, матеріально не забезпечує, не проявляє жодної зацікавленої до долі дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері, але фактично залишається чужою людиною, може надалі призвести до негативних наслідків у житті дитини, як з моральної, так ї з правової точки зору. Тож, з огляду на викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON] , [INFO] . Позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилася повторно, будучи належним чином повідомленою про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подала. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, згідно з вимогами ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи Шатров В. В . в судове засідання не з`явився. Однак, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечив, просив суд провести розгляд даної справи за відсутності представника органу опіки та піклування Ужгородського міськвиконкому. Дослідивши матеріали справи, заслухавши позицію сторін, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.10.2015 було розірвано. (а.с.13) Від даного шлюбу у них народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04.06.2014). (а.с.17) Обґрунтовуючи вказаний позов, позивач вказує на те, що мати дитини [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, не приймає участі у його фізичному, моральному та духовному розвитку, матеріально не забезпечує його, не проявляє жодної зацікавленої до долі дитини. Вказана позиція позивача підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема: довідкою, наданої 14.05.19 сімейним лікарем [PERSON] , згідно з якою [PERSON] знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці м. Ужгорода, мама дитини відсутня, участі в нагляді за дитиною не приймає; (а.с.11) довідкою № 13-01-8 від 14.05.2019 року, виданої ЗДО № 31 « Перлинка», відповідно до якої [PERSON] відвідує середню групу даного дитячого закладу, мати дитини у закладі ніколи не була; (а.с.15) довідкою від 20.05.2019, виданої головою спортивного клубу «Олімпік» Муратовим Д.Д., згідно з якою мати [PERSON] на тренуваннях дитини ніколи не була. Окрім того, з наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ужгородської міської ради №414/23-21 від 24.06.2019 вбачається, що [PERSON] участі у вихованні сина не приймає з 2015 року, здоров`ям його не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Мати малолітнього [PERSON] на засідання комісії з питань захисту прав дитини від 19.06.2019 не з`явилась, хоча була належним чином повідомлена про час і місце її проведення (запрошення №346/23-35 від II. 06.2019 року). Членами комісії було прийнято одноголосне рішення щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до малолітнього [PERSON] , [INFO] , оскільки всі наведені обставини свідчать про те, що мати малолітнього свідомо ухиляється від його виховання, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, матеріально його не забезпечує. Факт ухилення відповідача від виховання дитини також підтверджується показами свідків, допитаних в судовому засіданні, [PERSON] та [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на вищевикладене, судом встановлено факт свідомого ухилення [PERSON] від виховання власного сина, оскільки така не піклується про його фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, вказане в своїй сукупності є достатнім для висновку суду щодо наявності ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків відносно малолітнього сина [PERSON] , та для задоволення даного позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved