Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

Позивачка [PERSON] подала до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить поділити спільне нажите майно, визнавши за відповідачем [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності на автомобіль марки ВАЗ-211120, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], стягнувши з нього на її користь в якості грошової компенсації грошові кошти в розмірі 30000 (тридцять тисяч) гривень. Стягнути з відповідача на її користь грошові кошти, сплачені нею в якості судового збору. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Позивачка [PERSON] до суду не з'явилася. В матеріалах справи наявна заява позивачки у якій ворна просить слухати справу у її відсутності. Судом досліджено наступні докази: копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] виданого Кельменецьким ВРЕР ВДАІ УМВС України в Чернівецькій області, копія свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] виданого 07 липня 2007 року на бланку [NUMBER], копія рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2012 року по справі №2604/23910/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, копія довідки виданої „Альфа-Банк" №88413 від 03.12.2012 року, копія договору про внесення змін і доповнень №1 до кредитного договору №01007848477 від 26.11.2007 року, два аркуші роздруківки. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі з 07 липня 2007 року. Шлюб між ними було розірвано згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 грудня 2012 року по справі №2604/23910/2012 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказані вище обставини стверджуються копією свідоцтва про шлюб та копією рішення суду. За час шлюбу сторони спільно набули автомобіль „ВАЗ 211120” реєстраційний номер [NUMBER], 2007 року випуску, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Суд відхиляє докази позивачки щодо вартості автомобіля у вигляді роздруківок про продаж автомобілів. Зокрема визначення ціни автомобіля в сумі 60000 гривень буде припущенням, а згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд також враховує, що позивачка не з'явилася в судове засідання і не скористалася своїм правом заявити про призначення по справі експертизи для визначення вартості автомобіля. Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Разом з тим, у справі відсутні належні і допустимі докази вартості спільного майна подружжя - позивачки та відповідача, а саме спірного автомобіля. Отже, між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст.71 Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному із подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділити спільного майна подружжя" поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст. 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Згідно ч.4 ст.71 Сімейного кодексу України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених цивільним кодексом України. Відповідно до ч.5 ст.71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Судом встановлено, що позивачка згідна в рахунок грошової компенсації замість своєї частки у праві спільної сумісної власності отримати від відповідача грошову компенсацію, оскільки про це позивачка зазначала в позовних вимогах. Зі змісту ст.71 СК України вбачається, що в даному випадку потрібна згода того з подружжя, якому така компенсація має бути присуджена, а не того, на кого може бути покладено обов'язок по її сплаті. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд вважає, що позивачка не надала суду належних та допустимих доказів вартості автомобіля. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed