Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

11 серпня 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що [INFO] року помер його батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно, яка зокрема складається із земельної частки (паю) із земель КСП «Каплунівське» Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Позивач зазначив, що його батьком було складено заповіт, яким він усе своє майно заповів йому. Майно про яке було відомо позивачу та залишилося після смерті батька він успадкував, а про земельну частку (пай) він дізнався із довідки, яку отримав у Відділі Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області. Проте на сьогодні спадщина належним чином не оформлена, через відсутність у позивача сертифікату на право на земельну частку (пай) на ім'я його батька. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає. На даний час позивач виявив намір успадкувати майно, яке залишилось після смерті батька, оскільки є спадкоємцем за заповітом в зв'язку із чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. У відкрите судове засідання позивач та його представник не прибули, надали суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, підтримали позовні вимоги та прохали їх задовольнити. Представник відповідача - Краснокутської районної державної адміністрації у відкрите судове засідання не прибула, однак надала заяву про розгляд справи без участі представника, рішення прийняти на розсуд суду, за наявними матеріалами справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Краснокутського районного управління юстиції в Харківської області. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] було складено заповіт, посвідчений секретарем виконкому Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області 01 вересня 1995 року, зареєстровано за №117, яким він усе своє майно на випадок смерті заповів позивачеві. Як вбачається із довідки Відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 0208.2016 року з №29-20.25-0.4-1433/2-16 [PERSON] був включений до списку додатку до державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 22.07.1994 року по КСП «Каплунівське» Каплунівської сільської ради Краснокутського району Харківської області. Як вбачається із довідки, виданої 18.01.2008 року за №66 Каплунівською сільською радою на момент смерті [PERSON] проживав разом із позивачем. Факт того, що позивач є сином спадкодавця підтверджується копією свідоцтва про народження (повторного) серії [NUMBER] виданого 11 серпня 2016 року Краснокутським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, де в графі батько записано «[PERSON]». Будь - які інші особи із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, що підтверджується відповіддю Харківського обласного державного нотаріального архіву № 3080/01-21 від 04.11.2016 року. Відповідно до ст. 524 ЦК Української РСР (в ред. 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст.529 ЦК України (в ред. 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР (в ред. від 18.07.1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ст. 3 Указу Президента України від 10.11.1994 року за № 666/94 «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», який втратив чинність згідно з Указом Президента України від 20.07.2007 року за № 650/2007 (крім ст. 3), право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. В п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). У цьому разі слід ураховувати, що згідно з п. 17 Перехідних положень ЗК України від 25.10.2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1 Закону "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. На підставі ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі вищевикладеного, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] надав суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Крім того, [PERSON] пропустив строк для звернення з позовною заявою до суду і просить його поновити. Перевіривши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що відповідно до ст.73 ЦПК України пропущений строк необхідно поновити. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved