Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

01.11.2018 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованим по вул. Садова б.29 в с. Гусарівка Балаклійського району Харківської області. В обгрунтування заявлених вимог у позовній заяві вказала, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2010 року [PERSON] є одноосібним власником житлового будинку № 29 по вул. Садова в с. Гусарівка Балаклійського району Харківської області. Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком позивача, який по теперішній час є зареєстрованим у вказаному будинку, однак в ньому фактично не проживає з вересня 2017 року, оскільки він зібрав свої речі та добровільно виселився з будинку. Фактичне місце проживання та засоби звязку відповідача позивачу не відомі. 29.10.2018 року комісією під головуванням голови Гусарівської сільської ради [PERSON] та депутата Гусарівської сільської ради [PERSON] був складений Акт обстеження житлово-побутових умов про не проживання відповідача [PERSON] за місцем реєстрації з 2017 року. При обстеженні речі відповідача були відсутні і його самого у будинку виявлено не було. Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу розпоряджатися ним та негативно впливає на її бюджет. В судове засідання позивач не зявилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, відзиву на позовну заяву та заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.10.2010 року та [PERSON] про державну реєстрацію прав від 27.10.2010 року, [PERSON] належить житловий будинок №29 по вул. Садовій в с. Гусарівка Балаклійського району Харківської області. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [PERSON] І-ВЛ № 190740 від 11.08.2018 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 11.08.2018 року. Із довідки про склад сімї, виданої Гусарівською сільською радою Балаклійського району Харківської області 29.10.2018 року № 704 вбачається, що за адресою: Харківська область Балаклійський район с. Гусарівка вул. Садова б.29 зареєстровано місце проживання [PERSON] З акту від 29.10.2018 року складеного сільським головою Гусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON] та депутатом Гусарівської сільської ради Балаклійського району Харківської області [PERSON], в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON], вбачається, що [PERSON] зареєстрований, але фактично не проживає за адресою: [INFO] протягом року. Відповідно до положень ч.1 ст.383\~ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 2 ст.405\~ЦК України передбачено, що член власника сімї втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В правових позиціях, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від.12.04.1985 року з наступними змінами "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами\~Житлового кодексу України", у справах про визнання наймача або членів його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, тощо) суд може продовжити пропущений строк. Таким чином, обовязковою умовою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом, є її відсутність в житловому приміщенні протягом року без поважних причин . Із змісту позову вбачається, що відповідач не проживає в спірному будинку з 2017 року з власної волі, його речі за місцем проживання відсутні, а позов пред'явлено до суду у листопаді 2018 року. Відповідач не проживає у будинку позивача більше року з власної волі, а своєю реєстрацією у житлі порушує права позивача як власника на користування та розпорядження майном, захист, якого передбачений\~ст. 391 ЦК України. У зв'язку із задоволенням позову суд відповідно до ст.\~141\~ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача суму судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved