Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилася, про місце день та час розгляду справи повідомлена належним чином (а.с.53). В судовому засіданні, яке відбулося 20 січня 2015 року, пояснила, що з 2009 року по вересень 2012 року проживала спільно з відповідачем. В 2009 році вона зареєструвала відповідача у власному будинку. Вони з вересня 2012 року припинили спільне проживання так як відповідач пішов проживати до іншої жінки, речей його в будинку не має. Вона бажає продати будинок. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS]. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 54). Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 44, 45). Відповідно до ст.224 ЦПК України суд, зі згоди позивача та його представника, вважає за можливим провести заочний розгляд справи. По справі також були допитані свідки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що відповідач з 2009 року по вересень 2012 року проживав у будинку позивача. В 2012 році відповідач добровільно вибрався з будинку і пішов проживати до іншої жінки. Сварок між позивачем та відповідачем вона не чула. Свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач є її донькою, а відповідач був зятем. Він проживав з позивачем в не зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя у них не склалося і вони розійшлися. З вересня 2012 року відповідач не проживає в будинку, його речей не має в будинку і він не приходив. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні було встановлено, що позивач, на підставі договору купівлі-продажу будинку від 03.11.1999 року є власником будинку [ADDRESS] (а.с.6), що також підтверджено витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав властності №32671114 від 26.01.2015 року (а.с.55). Довідкою Олександрівської селищної ради підтверджується, що [PERSON] проживає в будинку [ADDRESS] і до складу її сім'ї входять: мати - [PERSON], син - [PERSON], баба - [PERSON] та співмешканець - [PERSON] (а.с. 8). Актом, виданим Олександрівською селищною радою, підтверджується, що [PERSON] по [ADDRESS] не проживає на протязі двох років (а.с. 7). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідач, перебуваючи в незареєстрованих шлюбних відносинах з позивачем, в 2009 році вселився в даний будинок, як член сім'ї, що підтверджено в судовому засіданні показами позивача та свідків. З 2012 року відповідач в будинку не проживає, що підтверджено як показами позивача, свідків так і матеріалами справи (а.с.7). Стронами не було укладено будь-яких угод щодо права користування житловим будинком. Відповідно до ст. 156 ЖК УРСР "члени сім'ї власника будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом... До членів сім'ї власника будинку належать особи, зазначені в частині другій ст.64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користування займаним приміщенням". Аналогічні положення містяться й в ч.1 ст. 405 ЦК України. Коло членів сім'ї власника житла, правовий статус яких визначається ст. 156 ЖК УРСР, є аналогічним членам сім'ї наймача, які визначені ч.2 ст. 64 ЖК. До них належать дружина (чоловік) наймача, діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст.155 ЖК УРСР "жилі будинки (квартири), що є в приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством Союзу РСР і Української РСР. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї ( в тому числі колишній член сім'ї) власника будинку втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше на встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Згідно ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Оскільки в судовому засіданні було встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з 2012 року по даний час, що підтверджується як показами позивача, свідків так і наявними в матеріалах справи документами, крім того судом не встановлено, що відповідач був відсутнім в житловому будинку позивача весь цей час з будь-яких поважних причин, а тому він вважається таким, що втратив право користування житловим будинком позивача, так як не проживає в будинку позивача більше 1 року.

Outcome: approved