Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явились, але у направленій заяві до суду представник позивача просив розглянути справу у відсутність позивача та її представника, при цьому позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, пояснивши, що 19.11.2003 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.06.2005 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої на той час доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з 30.03.2005 року і до досягнення нею повноліття. Постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 29.06.2005 року було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного судового рішення. За змістом довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28.02.2018 року, виданої державним виконавцем, станом на 14.02.2018 року заборгованість по сплаті аліментів становить 178 588 грн. 18 коп. За таких обставин позивач бажає стягнути в порядку ст.196 СК України з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів, яка за період з 1.04.2005 року по 28.02.2018 року складає 2 998 495 грн. 68 коп. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, пояснивши, що розмір пені не повинен перевищувати згідно ст.196 СК України розміру загальної заборгованості по стягненню аліментів. Крім того, з розрахунку, складеному позивачем, не зрозумілі джерела даних взятих для розрахунку. Також, для розрахунку пені допустимим доказом є будь-які дані взяті із офіційних джерел держкомстату про середню плату некваліфікованого працівника з 1.04.2005 року по 9.03.2011 року, а з 9.03.2011 року по лютий 2018 року дані держкомстату про середню плату по м. Києву. Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як передбачає ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частина 2 цієї ж статті наголошує, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом положень ч.3, ст.11 Закону України „Про охорону дитинства" батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Як встановлено у судовому засіданні, 19.11.2003 року сторони уклали між собою шлюб. Від зареєстрованого шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с.21). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 23.06.2005 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, а також стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої на той час доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх його доходів щомісяця, починаючи з 30.03.2005 року і до досягнення нею повноліття (а.с.20). Вказані вище обставини не заперечувались учасниками справи, тому не підлягають доказуванню в порядку ч.1, ст.82 ЦПК України. Як регламентує ч.2, ст.27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, схваленої резолюцією 50/155 Генеральної Асамблеї ООН від 21 грудня 1995 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За правилами ч.1-2, ст.8 Закону України „Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч.1, ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати до досягнення нею повноліття. Постановою державного виконавця Дарницького районного відділу державної виконавчої служби м. Києва від 29.06.2005 року було відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного судового рішення. За змістом довідки про розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 28.02.2018 року у виконавчому провадженні №2-3082, виданої державним виконавцем Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Петренко М.О., заборгованість по сплаті аліментів за період з 1.04.2014 року по 14.02.2018 року становить 178 588 грн. 18 коп. (а.с.12-14). За правилами ч.1, ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як рекомендує п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Згідно ч.3, ст.12 та ч.1, ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, оскільки заборгованість по сплаті аліментів за період з 1.04.2014 року по 14.02.2018 року виникла з вини відповідача, яка не була спростована у судовому засіданні, зобов`язаного їх сплачувати на підставі рішення Дарницького районного суду м. Києва від 23.06.2005 року, тому одержувач аліментів, тобто позивач по справі, має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, але не більше 100 відсотків заборгованості. Сума неустойки (пені) за вказаний період складає 2 998 495 грн. 68 коп., розрахованої відповідно до позовної заяви. Однак, оскільки нормою ч.1, ст.196 СК України законодавець обмежив розмір стягнення неустойки (пені) до розміру не більше 100 відсотків заборгованості, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 178 588 грн. 18 коп. неустойки (пені), яка дорівнює розміру заборгованості, в задоволенні решті вимог позову позивача необхідно відмовити. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст.133; 141 ЦПК України при частковому задоволенні позову з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1 785 грн. 88 коп. судового збору, що відповідає пропорційно задоволеній сумі, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial