Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивачка [PERSON]\~20 травня 2016 року звернулась до суду із вказаним позовом, у якому зазначила, що вона перебувала з відповідачем в шлюбі. Від даного шлюбу має повнолітню дитину [PERSON], [INFO], який перебуває на повному її утриманні, навчається в Одеській державній академії будівництва та архітектури. Відповідач [PERSON] від утримання сина ухиляється, матеріальної допомоги добровільно не надає, тому позивачка просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1\\4 частини всіх видів доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання заяви і до закінчення навчання або до досягнення ним віку 23 років. Ухвалою судді від 08 червня 2016 року до участі у справі як третю особу без самостійних вимог залучено [PERSON] У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, пояснивши, що відповідач раніше мав змогу надавати матеріальну допомогу на утримання сина, має гараж з авторемонтною майстернею та робітників, проте призначені за іншими рішеннями судів аліменти не сплачував, має заборгованість за аліментами, останні декілька місяців проходить лікування та, можливо, втратив платоспроможність, хоча веде нормальний спосіб життя і інвалідності не має. \~ \~ \~\~ \~ Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на неможливість надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання сина у зв"язку з тяжкою хворобою, надала суду письмові заперечення проти позову, мотивовані неправильністю посилання позивачки у позовній заяві на норми ст.181 СК України замість ст.199 СК України та неможливістю надання відповідачем будь-якої матеріальної допомоги сину [PERSON] у зв"язку з тривалою з 2013 року непрацездатністю та неможливістю працювати через онкологічне захворювання, також зазначала про наявність виконавчого провадження по стягненню аліментів на іншого повнолітнього сина [PERSON], [INFO], на час його навчання, та заборгованість по сплаті аліментів. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив суду, що він навчається на стаціонарі, часто виїжджає на спортивні змагання за кордон, власного заробітку не має, його утримує позивачка, а відповідач, хоча й хворіє з літа 2016 року, переніс дві операції, є лежачим хворим та постійно приймає знеболювальні, може надавати допомогу на утримання сина, так як має 1\\4 частку земельної ділянки у спільній власності з позивачкою та дітьми, на якій розміщений гараж з автомайстернею, де працює робітник та, відповідно, є прибуток; крім того, сестра відповідача, з його слів, передала йому на лікування 2000 доларів, а операції коштували значно дешевше - одна операція обійшлась, як пояснив [PERSON] відповідач, 15000 гривень, що, на думку [PERSON], свідчить про наявність у відповідача можливості надавати йому утримання. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що у позові слід відмовити з таких підстав. Згідно з вимогами ст.199 Сімейного кодексу України, яка підлягає застосуванню у правовідносинах, що виникли між сторонами, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Посилання позивачки у тексті позовної заяви на ст.181 СК України є помилковим, так як зазначена норма права регулює правовідносини по утриманню батьками дітей, які не досягли повноліття. \~ Судом встановлено, і сторонами не оспорюється, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], який є студентом 2 курсу Одеської державної академії будівництва та архітектури держбюджетної денної форми навчання та у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги, перебуває на утриманні матері, [PERSON] \~ Разом з тим, відповідно до довідки виконкому Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області від 22.06.2016 року відповідач [PERSON] не працює з 08.11.2010 року (а.с.23), та відповідно до медичних документів (довідки Березанської ЦРЛ від 22.06.2016 року, виписки з медичних карт з даними медичних обстежень), відповідач [PERSON], хоча й не визнаний інвалідом певної групи, проте з 2013 року знаходиться на диспансерному обліку з приводу аденокарциноми сигмовидної кишки з метастазами, потребує постійного амбулаторного нагляду та обстеження (а.с.24), переніс з цього приводу декілька оперативних втручань, останнє з яких 22.07.2016 року, також має супутні захворювання - ішемічну хворобу серця, диффузний кардіосклероз, гіпертонічну хворобу. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про доведеність заперечень представника відповідача щодо неможливості для відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина [PERSON] Посилання позивачки та третьої особи на наявність у відповідача доходу належними та достатніми доказами не підтверджене; надана позивачкою довідка органу Державної фіскальної служби про реєстрацію відповідача як фізичної особи-підприємця не містить даних про отримання відповідачем будь-яких доходів, а тому не може бути доказом можливості відповідача надавати допомогу на утримання повнолітньої дитини. Посилання сторін на наявність заборгованості по аліментах, присуджених іншими рішеннями судів, не стосується обставин справи та не береться судом до уваги. Таким чином, підстави для задоволення вимог позивачки відсутні. \~\~ \~ \~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed