Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

03 листопада 2016 року позивачка звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська із даним позовом (а.с.1-3). В обґрунтування вимог позивач зазначила, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина, до складу якої входить гараж [NUMBER] в гаражному кооперативі «Парус» розташованому за адресою: м. Дніпро, вул.. Велика Діївська, буд. 187. Звернувшись до приватного нотаріуса ДМНО [PERSON] для належного оформлення спадщини, позивачка отримала відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний гараж, так як необхідні для оформлення правовстановлюючі документи на вищевказаний гараж відсутні, у зв'язку із тим, що в реєстраційному посвідченні на гараж виявлені виправлення, а саме: гараж [NUMBER] на новий [NUMBER]. В подальшому кількість гаражів в ГК «Парус» збільшилась за рахунок новобудов та після проведення загальної інвентаризації гаражного кооперативу з метою отримання Державного акту на право постійного користування землею, нумерацію гаражів було змінено, а саме нумерацію гаражу, що належав померлому [PERSON] змінено з [NUMBER] на [NUMBER]. На підставі викладеного та посилаючись на обґрунтування викладені у позові, позивачка просить суд визнати за нею право власності на гараж [NUMBER], який знаходиться в гаражному кооперативі «Парус» розташованому по вул.. Велика Діївська, 187 у м. Дніпрі, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась. Про день, час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку. До суду її представник за договором адвокат Лукаш Л.О., надала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити (а.с.104). Відповідач в особі свого представника у судове засідання не з'явився. Про день, час та місце судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчить поштове повідомлення із відміткою про вручення адресату (а.с.43). Про причини неявки свого представника не повідомив. Письмових заяв про розгляд справи без участі свого представника не надсилав. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Вибір громадянами способу захисту своїх прав і свобод від порушень та протиправних посягань гарантовано ч.4 ст.55, ст.124 Конституції України, відповідно до якої кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань та закріплено статтями 7, 12 Загальної декларації про права людини, ст.13 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, що згідно зі статтею 9 Конституції України є складовою національного законодавства. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст.16 ЦК України, одними із засобів захисту цивільних прав та інтересів судом є визнання права та визнання правочину недійсним. Підставою звернення до суду позивача із позовом є захист майнових інтересів, пов'язаних із правом набуття в порядку спадкування права власності на нерухоме майно. При вирішенні спору щодо спірних правовідносин суд застосовує положення Конституції України, Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, практику Верховного Суду України. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 2003 року, суд застосовує положення Цивільного Кодексу в редакції 1963 року, інших Законів України. За ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, з'ясувавши обставини по справі та перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі рішення Ленінського виконкому від 11.08.1989 року №420/4 [PERSON] на праві власності належав гараж [NUMBER] по вул.. Братів Трофімових у м. Дніпропетровську розташований в гаражному кооперативі «Парус» (а.с.5,22). [INFO] [PERSON] помер (а.с.4). Із матеріалів спадкової справи №4/2016 від 12.03.2016 року (а.с.52-103) відкритої після смерті [PERSON] встановлено, що після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить гараж [NUMBER], який розташований в м. Дніпро по вул.. Братів Трофімових (нині Велика Діївська) в гаражному кооперативі «Парус». За життя померлий склав заповіт, яким заповів все належне йому майно [PERSON] (а.с.56). [PERSON] частково прийняла спадщину після смерті [PERSON], померлого [INFO], але їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказаний гараж, оскільки нотаріусом виявлені виправлення в реєстраційному посвідченні на гараж [NUMBER]-новий [NUMBER] (а.с.103). Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За ст. 1233 ЦК України, заповітом є розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 67 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Відповідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у судових справах про спадкування», у разі смерті члена житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного кооперативу, члена садівницького товариства, яким до дня смерті не були внесені повністю пайові внески, до складу спадщини входять частина внесеного паю та інші суми, які підлягають поверненню, а не квартира, дача, гараж, садовий будинок. Частка пайового внеску, що належала померлому, входить до складу спадщини на загальних підставах. Якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, то до складу спадщини включається відповідно квартира, дача, гараж, садовий будинок, інші будівлі та споруди. Встановлено, що в реєстраційному посвідченні на домоволодіння, що належить державним, кооперативним та громадським установам, підприємствам та організаціям від 23.07.1991 року номер гаражу [NUMBER] виправлено на [NUMBER], також у технічному паспорті на гараж вказано номер [NUMBER] - «старий», [NUMBER] - «новий» та посвідчено підписом та печаткою голови ГК «Парус» [PERSON] (а.с.5,6,17), що дає підставі суду вважати, що гараж [NUMBER], що належав померлому спадкодавцю, на теперішній час має номер 253, так як внаслідок забудов збільшилась кількість гаражів то нумерація була змінена. Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином, оцінюючи здобуті по справі докази за своїм внутрішнім переконанням щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємності зв'язку у сукупності, суд першої інстанції, розглядаючи даний спір в межах заявлених позовних вимог вважає, що позовні вимоги є в повному обсязі доведеними, обґрунтованими, законними та такими, що підлягають повному задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved