Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-25 00:00:00

Позивач звернувся до Яготинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про зміну розміру аліментів, в котрій вказав, що на підставі рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 року з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 17 листопада 2014 року і до досягнення сином повноліття. 03 вересня 2019 року рішенням Яготинського районного суду Київської області позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з нього аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 червня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно до досягнення дитиною трьохїрічного віку, починаючи з 10 червня 2019 року. [PERSON] з 01 липня 2019 року не працює. Задовольняючи частково позов при розгляді справи № 382/1015/19 Яготинський районний суд Київської області, як суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач позов визнав та враховуючи, що визнання відповідачем позову не може бути прийнято судом в частині стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини на дитину, враховуючи вимоги ч. 5 ст. 183 СК України, тому позов підлягає до часткового задоволення, та необхідно стягнути аліменти у розмірі ј частини видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви і до досягнення сином повноліття, що відповідає вимогам ст. 183 СК України, інтересам дитини і не порушує права кожної із сторін. До участі в даній справі у суді першої інстанції не було залучено третю особу без самостійних вимог на стороні відповідача - [PERSON] , згідно рішення суду на її користь позивач сплачує аліменти в розмірі 1050 грн. щомісячно. Крім того, з часу постановлення рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 року, а саме з 30.12.2014 року по даний час суттєво змінився матеріальний та сімейний стан, він одружився, під час другого шлюбу у нього народилася дитина, яка не досягла трьохрічного віку, яких він утримує, станом на день подання позову доходів немає. В зв`язку з чим, позивач просив зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з 500 грн до 400 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття; зменшити розмір аліментів, призначений рішенням Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2019 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з ј частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 1/6 частини його доходу до досягнення дитиною трьохрічного віку та стягувати з нього на користь [PERSON] , на утримання неповнолітнього сина [PERSON] аліменти в розмірі 400 грн. до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася із заявою про розгляд справи у її відстність, проти позовних вимог заперечує. В своїх запереченнях зазначила, що відповідно до ч. 1 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру передбачено СК України (не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку). Розмір аліментів може бути зменшено або збільшено за рішенням суду, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Державний виконавець самостійно проводить перерахунок аліментів до мінімального гарантованого розміру. З 01.01.2020 року набрав чинності Закон України «Про державний бюджет України на 2020 рік», відповідно до якого у 2020 році збільшився прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць, а отже - зріс розмір аліментів. Так, для дітей віком від 06 років до 18 років прожитковий мінімум з 01 січня 2020 року - 2218 грн, з 01 липня 2020 року - 2318 грн.. Отже, з 01 січня 2020 року мінімальний гарантований розмір аліментів для дітей віком від 6 до 18 років становить - 1109 грн.. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти заявлених вимог та зазначила, що позивач є особою дієздатною, проте на даний час має тимчасові підробітки. Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначається право людини на доступ до правосуддя, а статтею 13 Конвенції встановлене право на ефективний спосіб захисту прав, що означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Право на суд не є абсолютним, а судового розгляду потребують ті справи, в яких є «спір» про «право», реальний і серйозний, який може стосуватися як самого існування права, так і сфери його дії (справа Аллан Якобсон проти Щвеції). Результат проваджень має бути значущим для відповідного права (наприклад, Ulyanov v. Ukraine (dec.) (Ульянов проти України)). Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, саме вони є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-яку заяву, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п. 36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі "Голден проти Сполученого королівства" та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст. 13 Конвенції). Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 192 СК України «...розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.» Пунктом 23 Постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що «...відповідно до ст. 192 СК розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.» Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій і (або) натуральній формі. Відповідно до ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. В силу ч. 2, ч. 4 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. З копії паспорта (а.с. 5) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Дубове Тячівського району Закарпатської області, місце реєстрації [ADDRESS] , 19.08.2009 року зареєстрував шлюб з [PERSON] , який було розірвано згідно рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 року. З копії паспорта (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка м. Яготи Київської області зареєстрована в [ADDRESS] . З копії Індивідуальних відомостей про застраховану особу [PERSON] (а.с. 7) вбачається, що з липня 2019 року [PERSON] не має фактичного заробітку/доходу. З копії Свідоцтва про народження (а.с. 8) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має батьків [PERSON] та [PERSON] . З копії рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 року (а.с. 10, 33) вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 17 листопада 2014 року і до досягнення сином повноліття. З Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 24) вбачається, що [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.04.2020 року на користь [PERSON] в розмірі 9 861 грн. 50 коп.. З копії паспорта (а.с. 25-26) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , уродженка с. Гільці Чорнухинського району Полтавської області, місце реєстрації [ADDRESS] , нею згідно рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 30.12.2014 року розірвано шлюб з [PERSON] . З копії Свідоцтва про народження (а.с. 27) вбачається, що [PERSON] , [INFO] , має батьків [PERSON] та [PERSON] . З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 03.09.2019 року (а.с. 34-35) вбачається, що з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання спільної дитини - сина [PERSON] , в розмірі ј частини від його доходу, щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10.06.2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 1/6 частини його доходу, щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, до [INFO] . Пункт 1 ст. 3 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року передбачає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно п. 2 - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов"язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Пунктом 2 ст. 27 ч. 1 Європейської Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991 року визначено, що батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набрала чинності 02 вересня 1990 року і ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, визнається право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи матеріальне становище сторін, їх стан здоров`я та ті обставини, що діти та дружина потребують матеріального забезпечення, а відповідач має тимчасові підробітки, є працездатною особою, враховуючи наявність утриманців, а також враховуючи вимоги ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.7 Закону України «Про державний бджет на 2020 рік», а також враховуючи вимоги Конвенції про права дитини, Закону України «Про охорону дитинства», необхідно змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , установивши його у вигляді твердої грошової суми доходу [PERSON] , а саме стягувати з позивача на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1000 гривень, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з вступу рішення в законну силу і до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на особисте утримання дружини в розмірі 500 гривень, щомісячно до досягнення дитиною трьох річного віку, до [INFO] , починаючи з дня вступу рішення в законну силу, а в решті позовних вимог відмовити.

Outcome: partial