Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова группа «Ю.Д.К.» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], у якому просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики № 406397707 від 19.12.2013 року в розмірі 6 621,47 грн. та суму сплаченого судового збору у розмірі 243,60 грн. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.12.2013 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога») та [PERSON] укладено договір позики № 406397707, відповідно до умов якого останній отримав позику у розмірі 1 800, 00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 14 календарних дні шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок позичальника на банківську картку. 02 січня 2014 року термін платежу за договором закінчився. Відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, заборгованість не повертає. Відповідно до договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року, право стягнення з боржників згідно переліку та за умови договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Арма Факторинг», передано ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.». У зв'язку з цим, з моменту укладання договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року, ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» є належним позивачем у справі та стягувачем за договором позики. На момент звернення стягувача до суду, заборгованість відповідача за договором позики становить 6 621,47 грн., яка складається з: суми позики - 1 800,00 грн.; процентів за користування позикою - 504,00 грн.; відсотків за прострочення виплати позики - 2840,00 грн.; комісії за обслуговування договору - 40,00 грн.; штрафу - 100,00 грн.; інфляційного збільшення суми боргу - 1 337,47 грн., яку просить стягнути з відповідача, а також понесені судові витрати. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій позов підтримує та просить проводити судове засідання за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимогст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. 19.12.2013 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір позики № 406397707, відповідно до умов якого останній отримав позику у розмірі 1 800, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, а відповідач зобов'язувався повернути позику та сплатити проценти за користування позикою у розмірі 2,00 % від суми позики за кожен день користування позикою (п. 1.1 договору позики) (а.с. 7-10). Відповідно до п. 1.5 договору позики, строк дії договору 14 (чотирнадцять) днів, але в будь-якому разі цей договір діє до повного виконання позичальником (відповідачем) своїх зобов'язань за цим договором. Закінчення строку дії цього договору не звільняє сторони від відповідальності за порушення умов, яке мало місце під час дії цього договору та не припиняє нарахування позикодавцем (позивачем) процентів за користування позикою. Позичальник (відповідач) зобов'язувався вчасно повернути позику, сплатити проценти за користування позикою в порядку визначеному цим договором; у випадку прострочення сплати заборгованості за цим договором в повному обсязі або частково, сплатити нараховані проценти за користування позикою, виходячи з фактичного строку користування, включаючи день погашення (п.п. 1), 3) п.2.2.2 договору позики). Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав в повному обсязі, факт надання грошових коштів відповідачу за договором позики підтверджується платіжним дорученням № Б/Н від 19 грудня 2013 року (а.с. 6). Натомість, відповідач свої зобов'язання за договором позики не виконує, порушує графік розрахунків, визначений у договорі, заборгованість не повертає. Як встановлено в ході судового розгляду, 02.01.2014 року термін платежу за вищевказаним договором закінчився, а відповідач не виконав свої зобов'язання по договору, а саме: не повернув позику, не сплатив проценти та комісію. Відповідно Договору факторингу від 16 червня 2014 року укладеного між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Агра Факторинг», Клієнт зобов'язується передати у власність Фактору, а Фактор - прийняти Права Вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження Клієнта за оплату та на умовах визначених цим Договором (п. 1.1. Договору) (а.с. 16-20). Також, судом встановлено, що 16.06.2014 року між ТОВ «Арма Факторинг» та ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» було укладено договір відступлення права вимоги, за умовами п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, «Первісний кредитор» відступає «Новому Кредитору належне «Первісному кредитору» «Право вимоги» за «Кредитними договорами» (а.с. 23-25). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов'язання може бути замінений іншою особою, зокрема внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Вимоги ст. 516 ЦК України передають, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно п. 8.2. договору позики невід'ємною частиною цього договору є "Правила надання грошових коштів у позику ТОВ "Манівео Швидка фінансова допомога" (далі по тексту - правила). Відповідно до п. 7.5. правил, за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за користування позикою більш ніж на 3 банківські дні позичальник (відповідач) зобов'язаний сплатити позикодавцю (позивачу) разовий штраф у розмірі 9% від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі 3% в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше 100 календарних днів. Відповідно до положень ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за договором не виконує, а отже з відповідача на користь позивача підлягає стягненню інфляційні нарахування за період з 07.03.2014 по 06.08.2015 рр. в розмірі - 1 337,47 грн. На момент звернення стягувача до суду, заборгованість відповідача складається з: суми позики - 1 800,00 грн.; процентів за користування позикою - 504,00 грн.; відсотків за прострочення виплати позики - 2 840,00 грн.; комісії за обслуговування договору - 40,00 грн.; штрафу - 100,00 грн.; інфляційного збільшення суми боргу - 1 337,47 грн., усього у розмірі 6 621,47 грн., що відображено у відповідному розрахунку заборгованості (а.с.5). Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У ст. 530 ЦК України зазначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином суд приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова группа «Ю.Д.К.» до [PERSON] про стягнення заборгованості є законними і обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved