Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У серпні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим», треті особи - Департамент будівництва та житлового забезпечення (головне управління житлового забезпечення) Київської міської державної адміністрації, комунальне підприємство «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна», Кримське республіканське підприємство «Сімферопольське міжміське бюро реєстрації та технічної інвентаризації», Лучистівська сільська рада Алуштинської міської ради Автономної Республіки Крим, [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, визнання недійсними та скасування свідоцтв, витребування майна, виселення. Свої вимоги мотивує тим, що з 17 липня 1993 року вона перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя від 26 березня 2009 року. Зазначила, що у період шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя ними було придбано наступне майно: будівлю рекреаційного призначення блок [ADDRESS], буд., вартістю 90 170 гривень; квартиру [ADDRESS], загальною площею 150,6 кв.м., вартістю 2 821 943 гривні; гаражний бокс [ADDRESS] вартістю 249 537 гривень; квартиру [ADDRESS] загальною площею 155,5 кв.м. вартістю 3 490 042 гривні. У позові позивачка вказує, що 26 січня 2009 року рішенням загальних зборів учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» до складу учасників товариства введені [PERSON] та [PERSON] У даному рішенні зазначено про внесення [PERSON] до статутного фонду будівлі рекреаційного призначення блок [ADDRESS], а також квартири [ADDRESS], гаражного боксу [ADDRESS]. Також в рішенні зазначено про внесення [PERSON] до статутного фонду товариства квартири [ADDRESS]. Позивачка не мала наміру вносити та ніколи не вносила нерухоме майно до статутного фонду вищевказаного господарського товариства, її підписи на рішенні загальних зборів та актів прийому-передачі майнових внесків від 26 січня 2009 року є підробними. Також позивачка не надавала згоди чоловікові на вчинення подібних дій. У подальшому на вищевказане майно було видано свідоцтва про право власності на імя товариства. Про вказані дії позивачці стало відомо після розірвання шлюбу з відповідачем. За фактом підробки підпису [PERSON] у зазначених вище документах та за фактом протиправного заволодіння майном Подільським РУГУ МВС України в м. Києві порушено дві кримінальні справи. Підробка підписів позивачки підтверджується висновками судових почеркознавчих експертиз. Постановою Вищого Господарського суду України від 20 квітня 2011 року рішення загальних зборів учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» від 26 січня 2009 року визнано недійсним. Посилаючись на те, що акт прийому-передачі майнових внесків учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим», керівником якого є відповідач [PERSON], свідоцтва про право власності на майно, видані товариству є недійсними, позивачка просила визнати право спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на вищезазначене майно; в порядку поділу майна визнати за нею право власності на 1/2 частину будівлі рекреаційного призначення, квартиру [ADDRESS] та гаражний бокс [ADDRESS], а за [PERSON] визнати право власності на 1/2 частину будівлі рекреаційного призначення, квартиру [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на її користь грошову компенсацію різниці у вартості частки у спільному майні у розмірі 418 562 гривні; вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS]. Також позивачка просила визнати недійсними на підставі ст.ст. 203, 205, 215 ЦК України свідоцтво про право власності на будівлю рекреаційного призначення блок [ADDRESS], видане 16.03.2009 року, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], видане 23.07.2009 року, свідоцтво про право власності на гаражний бокс [ADDRESS], видане 23.07.2009 року, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], видане 23.07.2009 року. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Подільського районного суду м. Києва від 13 травня 2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2014 року про часткове задоволення позову скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У судовому засіданні 08 червня 2015 року представники позивача надали заяву про уточнення позовних вимог, в якій просили щодо скасування свідоцтв, поділу спільного майна подружжя, визнання за кожним права власності та стягнення компенсації, просили витребувати у ТОВ «Геодинаміка-Крим» будівлю рекреаційного призначення блок [ADDRESS] та гаражний бокс [ADDRESS], виселити ТОВ «Геодинаміка-Крим» з будівлі рекреаційного призначення. Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог (т. 7 а.с. 96-102). Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення представників позивачів, представника відповідачів та третьої особи [PERSON], вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17 липня 1993 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу (а.с. 16 т.1). Рішенням Залізничного районного суду м. Сімферополя Автономної Республіки Крим від 26 березня 2009 року шлюб між сторонами розірвано (а.с. 17 т.1). 30 червня 2009 року Залізничним відділом актів цивільного стану Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.18 т.1). Як вбачається з договору купівлі-продажу нерухомого майна від 29 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального Авдієнком В.В., зареєстровано в реєстрі за №1930, [PERSON] купив чотирикімнатну квартиру [ADDRESS], загальною площею 155,5 кв.м. (а.с. 10-11 т.1). 27 липня 2006 року відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Алуштинського міського нотаріального округу Лимаренко О.В. (зареєстровано в реєстрі за № 2346), [PERSON] прийняла у власність будівлю рекреаційного призначення блок [ADDRESS]. (а.с. 148-151 т.1). На підставі свідоцтва про право власності від 19 вересня 2007 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (а.с.29 т.1), квартира [ADDRESS] загальною площею 150,6 кв.м. належить [PERSON]. 19 вересня 2007 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видано свідоцтво про право власності [PERSON] на гаражний бокс [ADDRESS] (а.с. 217 т. 1). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, за час шлюбу стронами було набуто наступне майно: - будівля рекреаційного призначення блок [ADDRESS], вартістю 90 170 гривень; - квартира [ADDRESS], загальною площею 150,6 кв.м., вартістю 2 821 943 гривні; - гаражний бокс [ADDRESS] вартістю 249 537 гривень; - квартира [ADDRESS] загальною площею 155,5 кв.м. вартістю 3 490 042 гривні. Загальна вартість спільно придбаного майна становить 6 651 692 гривні. Таким чином, спірне майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки доказів того, що це майно набуте за кошти, які належали одному із подружжя матеріали справи не містять. 23 січня 2009 року рішенням зборів учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» (а.с. 152 т.1) в склад учасників товариства введено [PERSON], затверджено його внесок у статутний капітал товариства у виді квартири [ADDRESS] за згодою дружини [PERSON] Також в склад учасників товариства введено [PERSON], затверджено її внесок у статутний капітал товариства у виді квартири [ADDRESS], гаражного боксу [ADDRESS], будівлі рекреаційного призначення блок [ADDRESS]. за згодою чоловіка [PERSON] У протоколі загальних зборів учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» від 26.01.2009 року (а.с. 20-21 т.1) зазначено, що [PERSON] призначено на посаду директора товариства, збільшено статутний капітал товариства до 1 000 000 гривень, розподілено частки учасників у статутному капіталі товариства в рівних частинах між [PERSON] та [PERSON], а також зазначено про внесення нерухомого майна до статутного капіталу в рахунок своїх вкладів [PERSON] вищевказаної будівлі рекреаційного призначення, квартири [ADDRESS] та гаражного боксу [ADDRESS], а [PERSON] квартири [ADDRESS]. Відповідно до акту прийому-передачі майнових внесків учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» від 26.01.2009 року (а.с.19 т.1) учасники передали до статутного капіталу товариства, а директор ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» прийняв майнові вклади: від [PERSON] - будівлю рекреаційного призначення блок [ADDRESS], квартиру [ADDRESS], гаражний бокс [ADDRESS], та від [PERSON] - квартиру [ADDRESS]. 23 липня 2009 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видано свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» (а.с.206 т.1) та на квартиру [ADDRESS] (а.с. 28 т.1). 23 липня 2009 року Головним управлінням житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації видано свідоцтво про право власності на гаражний бокс [ADDRESS] Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» (а.с. 218 т. 1). 26 лютого 2009 року Лучистівською сільською радою м. Алушта Автономної Республіки Крим у звязку з внесенням в статутний капітал ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» майна винесено рішення № 17 про оформлення права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» на будівлю рекреаційного призначення блок [ADDRESS] (а.с. 156 т.1). Згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 16.03.2009 року, виданого виконавчим комітетом Лучистівської сільської ради м.Алушта Автономної Республіки Крим на підставі рішення виконавчого комітету Лучистівської сільської ради від 26.02.2009 року за №17, будівля рекреаційного призначення блок [ADDRESS]. належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» на праві приватної власності (а.с. 158 т.1). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Виходячи з аналізу процесуальних норм права, преюдиційність фактів, які відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними (ті самі особи (особа) або правонаступники) і об'єктивними (предмет спору, предмет доказування) межами, за якими сторони чи інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники, не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом у рішенні в такій справі факти і правовідносини. Постановою Вищого Господарського суду України від 20.04.2011 року за №2-3/2742-2010, залишеною без змін Постановою Верховного Суду України від 05 грудня 2011 року, (т. 4 а.с.105-109) рішення загальних зборів учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» від 26 січня 2009 року в частині збільшення статутного капіталу товариства, про порядок формування часток нових учасників у статутному капіталі товариства, про затвердження статуту товариства у новій редакції та про призначення на посаду директора товариства [PERSON] визнано недійсним (а.с. 214-216 т.2). Суд не бере до уваги посилання відповідача про те, що протокол від 26 січня 2009 року є чинним і ніким не оспорювався, оскільки рішення загальних зборів від 26 січня 2009 року оформлене протоколом, а сам протокол не можна визнати недійсним. Оскільки рішення загальних зборів учасників ТОВ «Науково-виробничий центр «Геодинаміка-Крим» від 26.01.2009 року в частині збільшення статутного капіталу товариства, про порядок формування часток нових учасників у статутному капіталі товариства, про затвердження статуту товариства у новій редакції та про призначення на посаду директора товариства [PERSON] є недійсним, то видані на підставі такого рішення свідоцтва про право власності товариства на майно, яке ніби-то було внесено до статутного капіталу, також мають бути скасовані. Щодо позовних вимог про визнання недійсними свідоцтв про право власності суд вважає, що слід відмовити у цій частині виходячи з наступного. Позивачка у позовній заяві, посилаючись на норми ст. 203, 215 ЦК України просила визнати недійсними свідоцтва про право власності на спірне майно подружжя. Положення ст. ст. 203, 215 ЦК України, на які посилалась позивачка, застосовуються до правочинів. Свідоцтво про право власності не є правочином. Це є документ, який видається на підставі правочину, а тому до даних правовідносин не можливо застосовувати дані положення. За правилами недійсності правочинів не можна визнавати документи, які за своїм змістом не є правочинами. До таких документів слід відносити рішення органів державної влади, свідоцтва (про право власності на житло, про право на спадщину, про придбання майна з публічних торгів, державний акт на земельну ділянку, ордер тощо). Зазначене визначено в узагальненні Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними». Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя" передбачено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Способи та порядок поділу майна, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначені ст. 71 СК України. У ч. ч. 1, 2, 4, 5 ст. 71 СК України зазначено, що якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Як вбачається з матеріалів справи, шлюбний договір сторонами не укладався, про наявність домовленостей між [PERSON] та [PERSON] щодо поділу майна доказів суду не надано. Загальна вартість спільно придбаного сторонами майна становить 6 651 692 грн. 00 коп. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірне нерухоме майно, що визначено ч. 1 ст. 70 СК України, відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на нього у разі поділу майна, а також за відсутності підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя шляхом збільшення частки майна позивача та/або відповідача, суд приходить до висновку, що розмір часток сторін у праві спільної сумісної власності є рівними, а отже, кожному з подружжя має бути виділено у власність майно вартістю 3 325 846 гривень. Позивачка просить виділити їй 1/2 частину будівлі рекреаційного призначення, квартиру [ADDRESS] та гаражний бокс [ADDRESS]. Загальна вартість цього майна становить 3 116 565 гривень, що на 209 281 гривню менше вартості частки у спільному майні. Відповідачу позивачка просить виділити 1/2 частину будівлі рекреаційного призначення та квартиру [ADDRESS]. Загальна вартість цього майна становить 3 535 127 гривень, що на 209 281 гривню більше вартості частки у спільному майні. Відповідно до частин 1, 2 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Грошову компенсацію позивачка просила присудити їй, оскільки за запропонованим нею варіантом поділу майна у власність відповідача підлягає передачі майно більшою вартістю ніж залишалось в її власності. У такому випадку положення ст. 71 СК України про внесення грошової суми на депозит суду застосуванню не підлягають. Оскільки вартість майна, що виділяється позивачці менша, то з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню грошова компенсація різниці у вартості частки у спільному майні подружжя у розмірі 209 281 грн. 00 коп. Суд вважає, що запропонований позивачкою варіант поділу спільного майна подружжя є прийнятним, оскільки квартири, що виділяються кожному з сторін, є майже однаковими за технічними характеристиками. Крім того, позивачка просить виділити їй квартиру меншої загальної площі, а щодо виділення їй у власність гаражного боксу, то це, на думку суду, є доцільним, оскільки він розташований поряд з цією квартирою. В квартирі, яку позивачка просить виділити відповідачу, саме останній і мешкає, а тому і є доцільним виділ [PERSON] квартири [ADDRESS] Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Представником відповідача у судовому засіданні не було запропоновано інших варіантів поділу майна та визначення компенсації рівності часток. Що стосується вимог про витребуваня у ТОВ «Геодинаміка-Крим» будівлі рекреаційного призначення блок [ADDRESS] та гаражний бокс [ADDRESS] та виселення ТОВ «Геодинаміка-Крим» з будівлі рекреаційного призначення, то позивачем та її представниками, не надано суду доказів, на підтвердження тієї обставини, що останній створюються перешкоди у користуванні її власністю, а тому дані позовні вимоги суд вважає передчасними. На основі повно та всебічно зясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial