Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-24 00:00:00

13.02.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області про визнання права власності на спадкове майно(а.с.5-7). Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просить розглянути цивільну справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що надав до суду відповідну заяву (а.с.98). Відповідач представник Об'єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, належним чином повідомлений про час та місце розгляду цивільної справи, в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, рішення прийняти на розсуд суду (а.с.90-91). На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що 29.04.2004 в м. Красний Лиман Донецької області, помер батько позивача [PERSON], що підтверджується копією актового запису про смерть серії І-НО № 792903 від 01.05.2004(а.с.14-15). Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з:\~житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: вул. Щастя(колишня назва Фрунзе), 40а, с. Ямпіль Лиманського району Донецької області; земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, кадастровий номер 1423056400:01:000:1180, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0960 га, кадастровий номер 1423056400:01:000:1181, які належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ДН 109305, виданого 15.12.1999 Краснолиманською міською радою, що також підтверджується повідомленням від 26.02.2019 відділом у Лиманському районі Головного управління Держгеокадастру у Донецькій області та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 25.10.2018(а.с. 71-76, 97-89). Згідно інформації КП «БТІ» м. Словянська від 11.03.2019, право власності на нерухоме майно- будинок, розташований за адресою:, вул. Щастя(колишня назва Фрунзе), 40а, с. Ямпіль Лиманського району Донецької області, в бюро не зареєстровано(а.с.93). Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно ч.4 ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. На час смерті спадкодавця [PERSON], позивач [PERSON], [INFO](а.с.9), був неповнолітньою особою, тобто спадкоємцем, який прийняв спадщину. Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Мати позивача, колишня дружина спадкодавця, [PERSON] усунена від права спадкування, оскільки 22.05.2002 шлюб батьків позивача було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу(а.с.16-17). За повідомленням державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 06.03.2019, на підставі заяви [PERSON] про прийняття спадщини від 29.10.2004, заведена спадкова справа № 687/2004 після померлого 29.04.2004 [PERSON] Інші спадкоємці відсутні(а.с.92). Відсутність реєстрації на спадковий будинок в реєстраційних органах та втрата правовстановлюючого документу на земельні ділянки перешкоджають позивачу в позасудовому порядку оформити спадщину. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Аналогічна правова позиція викладена в п. 3.1 Узагальнення ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» де зазначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. В абз. з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування"від 20.05.2008 № 7 викладена правова позиція суду, що «У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження». Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність особи припиняється у момент її смерті, отже на теперішній час у позивач отримати правовстановлюючий документ на ім'я спадкодавців немає можливості. Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] на підставі рішення Ямпільської селищної ради народних депутатів № 46/1 від 10.04.1991, районним архітектором Виконкому Краснолиманської міської ради народних депутатів, 01.08.1995 був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, на земельній ділянці, розташованої за адресою: вул. Щастя(колишня назва Фрунзе), 40а, с. Ямпіль Лиманського району Донецької області(а.с.99-101). Згідно Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 р., яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 р. № 56, Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р.№ 7/5\~і зареєстрованого в Мінюсті 18.02.2002 р. за № 157/6445 (з подальшими змінами), до 2002 року державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася цими підзаконними нормативними актами. Відповідно до положень\~ЦК УРСР 1963 р., який регулював відповідні правовідносини, виникнення права власності у [PERSON] на момент закінчення будівництва спірного будинку не залежало від державної реєстрації цього права, питання узаконення будівель відносилось до компетенції виконкомів місцевих рад. Враховуючи, що спірний будинок був зведений на відведеній у встановленому законом порядку земельній ділянці, суд дійшов до висновку, що спадкодавець [PERSON] набув право власності на спірний будинок з підстав, передбачених чинним законодавством на час завершення його будівництва. За таких обставин, суд приходить до висновку, що дійсно [PERSON] був власником майна, яке складається з житлового будинку із господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться по вул. Щастя, 40а, с. Ямпіль Лиманського району Донецької області, та земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,15 га, кадастровий номер 1423056400:01:000:1180, та земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0960 га, кадастровий номер 1423056400:01:000:1181, які належали померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ДН 109305, виданого 15.12.1999 Краснолиманською міською радою.

Outcome: approved