Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

13 лютого 2019 року, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 02 червня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] , який вони зареєстрували у першому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 201. Від вказаного шлюбу спільних дітей не мають. З червня 2018 року шлюбні відносини фактично припинились, на теперішній час вони проживають за різними адресами. Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з тим, що вони не зійшлися характерами, вони мають різні погляди на подальше спільне проживання та обов`язки, у них відсутнє взаєморозуміння та почуття поваги один до одного. На підставі чого в сімї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Можливості зберегти сімю немає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Просить не надавати їм строку на примирення. На теперішній час вони спільного господарства не ведуть. Станом на сьогоднішній день вони проживають за різними адресами. Примирення із відповідачем неможливе. Питання про поділ майна подружжя між ними не вирішувалось у зв`язку з його відсутністю. Шлюб вони розривають вперше. Після розірвання шлюбу бажає залишити шлюбне прізвище « [PERSON] ». Під час останнього спілкування з відповідачем він добровільно шлюб розривати відмовився мотивуючи зайнятістю та небажанням займатись даним питанням. Тому вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON] , зареєстрований у першому відділі реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 201. Позивач в судове засідання не з`явилась, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу просить залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ". В разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Оскільки відповідач належним чином повідомлявся про дату розгляду справи і позивач не заперечує проти розгляду справи у відсутності відповідача суд, відповідно до ст.280 ЦПК України, виніс ухвалу про заочний розгляд справи. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, в порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 02 червня 2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси, актовий запис № 201, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 02 червня 2006 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Малиновського районного управління юстиції м. Одеси Від спільного життя дітей не мають. На підставі ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони припинили подружні відносини з червня 2018 року, і однією сім`єю на даний час не проживають, позивач відновлювати подружні відносини не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не має потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже позивач категорично налаштована на розірвання шлюбу, на примирення не згодна, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка бажає надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя не вирішено. Частина 3 ст. 115 Сімейного кодексу України регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved