Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-21 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народилось двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказує, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 22 лютого 2011 року з відповідача присуджено стягувати аліменти на її користь на утримання сина, [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Однак, виконавчий лист не звертала до виконання, так як примирилась із відповідачем. Зазначає, що відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на них. Так, відповідач є працездатний, інших осіб на утриманні не має, часто виїжджає на заробітки за кордон та отримує заробітну плату. Вважає, що на даний час розмір аліментів на утримання сина, визначений попереднім рішенням суду є недостатнім для матеріального утримання дитини, оскільки витрати зросли, а вона одна не може забезпечити йому нормальний рівень життя. В своєму позові просила стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій формі у розмірі двох тисяч гривень щомісячно на кожну дитину, а у судовому засіданні зменшила їх розмір до однієї тисячі двохсот гривень. Відповідач у судовому засідані змінені вимоги визнав та пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в зменшеному розмірі. Взявши до уваги заяву позивачки, заслухавши пояснення відповідача та дослідивши подані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народились діти : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 22 лютого 2011 року з [PERSON] на користь [PERSON] слід було стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд погоджується із позивачкою, що зазначений розмір аліментів є недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодекск України, особа яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно дост. 180 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2ст.182 Сімейного кодексу Українивстановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 рокузазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітні діти сторін проживають окремо від батька, відповідача по справі і перебувають на утриманні матері, аліменти, визначені попереднім рішенням суду є значно меншими, ніж визначено законодавчо на даний час. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, відомостей про наявність в останнього інших неповнолітніх чи непрацездатних осіб немає, а неповнолітні діти потребують додаткових матеріальних витрат на харчування, забезпечення одягом, організації дозвілля, відпочинку та виховання, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя, суд вважає, що за даних обставин доцільно збільшити аліменти в розмірі який вказує позивачка та стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки у розмірі, що просить позивачка, що є об`єктивним і справедливим. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 196, 199, 200 СК України,

Outcome: approved