Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. 10 серпня 2021 року позивач [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, просить суд: шлюб між позивачем та відповідачем розірвати, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини заробітної плати відповідача щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення повноліття сина [PERSON] , потім у розмірі 1/4 частини заробітної плати відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином [PERSON] повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачем зареєстрували шлюб 27 квітня 2010 року у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено актовий запис №03. Під час шлюбу в них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з нею, знаходячись на її утриманні. Одруження з відповідачем видалось невдалим, між ними часто виникали сварки та скандали, в них різні погляди на життя та різні характери. Вони втратили почуття любові та пошани. Припинили шлюбні відносини з середини липня 2021 року. Подальше її поживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливі, примирення також не може бути. Спору щодо майна, яке нажите під час шлюбу, немає. Відповідач є працездатною людиною, працює в Татарбунарському районі або Білгород-Дністровському районі на будівництві, однак матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, утримань за виконавчими документами з його заробітної плати також не має. На підставі вищевикладеного вона просить її позовні вимоги задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі. 12 серпня 2021 року Ухвалою Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області по вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження з викликом, повідомленням сторін та вона призначена до судового розгляду по сутті. Матеріали справи містять заяву позивача, відповідно до якої просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити, на заочний розгляд справи згодна. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Так, у відповідності до ч.1 п.2 ст. 131 ЦПК України, у разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ухвали Білгород - Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 грудня 2021 року, суд перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 - 281 ЦПК України. Суд розглядає справу за відсутність сторін, відповідно наданої заяви, за наявними матеріалами справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступного. Матеріалами справи встановлено, що дійсно позивач та відповідач 27 квітня 2010 року уклали шлюб у виконавчому комітеті Миколаївської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, про що зроблено актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). Під час шлюбу в них народились діти: син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , (а.с. 5), син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . (а.с.6). Діти проживають з позивачем, знаходячись на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім"ї від 26 жовтня 2021 року, виданою старостою Миколаївського старостинського округу. Як вказує позивач, одруження з відповідачем видалось невдалим, між ними часто виникали сварки та скандали, в них різні погляди на життя та різні характери. Вони втратили почуття любові та пошани, шлюбні відносини припинені з середини липня 2021 року. Подальше її поживання з відповідачем та збереження шлюбу неможливі, примирення також не може бути. Спору щодо майна, яке нажите під час шлюбу, немає. Відповідач є працездатною людиною, працює в Татарбунарському районі або Білгород-Дністровському районі на будівництві, однак матеріальної допомоги на утримання дітей добровільно не надає. Інших неповнолітніх дітей, непрацездатних батьків відповідач не має, утримань за виконавчими документами з його заробітної плати також не має. Нормативне обґрунтування. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Частиною 2 ст. 115 Сімейного кодексу України передбачено, що документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 5 ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно частини другої статті 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Оцінка аргументів сторін, висновки суду. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного, суд вважає, що можливість збереження сім`ї втрачена, подальше сумісне життя подружжя суперечило б інтересам позивача, тому її позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи усе вищевикладене, виходячи із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів неповнолітніх дітей, враховуючи, що ст. 180 СК України покладає обов`язок утримувати дитину на обох батьків, прийнявши до уваги матеріальне становище платника аліментів, вікову категорію дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , їх потреби, враховуючи що відповідач є працездатним, але ухиляється від утримання малолітніх дітей, добровільно не надає коштів на достатній рівень життя, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню та вважає за необхідне їх задовольнити у повному обсязі. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення з відповідача, суми платежу за один місяць, відповідно до вимог ст. 430 ч. 1 п. 1 ЦПК України. Розподіл судових витрат У відповідності до ч.1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з обґрунтованістю позовних вимог позивача,суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн за подання позовних вимог щодо стягнення аліментів. На підставі викладеного,

Outcome: approved