Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей та сім'ї Яготинської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини, в котрому зазначено, що [INFO] помер її син [PERSON], який перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою по справі [PERSON]. Від спільного подружнього життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який зі свого народження проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Мати [PERSON] будь-якої участі у вихованні сина не приймає, ним не цікавиться, матеріально не допомагає, не проявляє ніяких спроб, щоб син проживав разом із нею. Крім того, на даний час створила нову родину та проживає разом з новим чоловіком та його батьками. В свою чергу, онук навчається у школі за місцем її проживання, має належні умови для проживання та всебічного розвитку, бажає проживати разом з нею. Вона має можливість утримувати дитину, забезпечити гармонійний розвиток його особистості в атмосфері добра, любові та доброзичливості. В помешканні для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та відпочинку дитини. За таких обставин вважає необхідним визначити місцем проживання неповнолітнього [PERSON] разом з нею, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Таке рішення не позбавляє відповідачку належного їй права, як матері, брати участь в вихованні сина, підтримувати з дитиною регулярні особисті стосунки і прямі контакти. Главою 4 підрозділу 1 розділу 2, статтями 31 - 32 Цивільного Кодексу України, визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років є малолітньою особою, а фізична особа у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років є неповнолітньою особою. За частинами 2- 4 ст.29 ЦК України - місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 161 СК України визначено порядок вирішення спору між матір'ю та батьком лише щодо місця проживання малолітньої дитини. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини (ч. 2 ст. 161 СК України ). Частиною 3 ст. 161 СК України якщо орган опіки та піклування або суд визнав, що жоден із батьків не може створити дитині належних умов для виховання та розвитку, на вимогу баби, діда або інших родичів, залучених до участі у справі, дитина може бути передана комусь із них.Статтею 263 СК України передбачено, що спір щодо участі баби, діда, прабаби, прадіда, брата, сестри, мачухи, вітчима у вихованні дитини вирішується судом відповідно до статі 159 цього Кодексу. Згідно зі статтею 257 СК України баба, дід, прабаба, прадід мають право спілкуватися зі своїми внуками, правнуками, брати участь у їх вихованні. Батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом, прабабою, прадідом своїх прав щодо виховання внуків, правнуків. Якщо такі перешкоди чиняться, баба, дід, прабаба, прадід мають право на звернення до суду з позовом про їх усунення. Відповідно до п.18 Постанови пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» - при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно з ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Просила визначити місце проживання [PERSON], [INFO] разом з нею за адресою: [ADDRESS]. В судове засідання позивачка та її представник не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки звернувся до суду з заявою про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідачка в судове засідання не з"явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності та про визнання позову. Представник третьої особи в судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, в заяві до суду просив розглянути справу у його відсутності. Перевіривши матеріали справи, роз'яснивши сторонам процесуальні наслідки визнання позову, враховуючи, що відповідачка позов визнала та визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову може бути прийнято судом, а позов підлягає до задоволення. Згідно зі ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи вищевикладені обставини, суд вважає, що позовні вимоги грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Outcome: approved