Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-27 00:00:00

У грудні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 23 січня 2015 року між Банком та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, за умовами якої відповідачка отримала кредит у розмірі 6061,39грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку за кредитом та його повернення у виді щомісячних платежів у встановлений в договорі строк. Відповідачка зобов`язань щодо своєчасного повернення кредитних коштів за договором не виконала, станом на 18 листопада 2019 року має заборгованість в сумі 16146,95грн., яка складається з 4915,31грн. - заборгованість за кредитом, 3145,09грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8086,55грн. - заборгованість за пенею. Позивач просить суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, хоча про день та час розгляду справи повідомлена належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, яку завчасно вручено особисто. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч.1 ст.280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 23 січня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, з метою виконання позичальником зобов`язань по кредитному договору №SAMDN34000008359880 від 21 липня 2006 року. Відповідно до умов укладеної угоди Банк надав відповідачці строковий кредит в сумі 6661,40грн. на строк 36 місяців з 23 січня 2015 року і по 31 січня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в обмін на зобов`язання відповідача по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в зазначені в Заяві, Умовах і правилах строки. Загальний щомісячний платіж для погашення заборгованості за договором було встановлено у розмірі 219,91грн., який відповідач зобов`язався сплачувати з 1 по 25 число кожного місяця (п.2.1 Угоди). При порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту, позичальник сплачує банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах і правилах за кожен день прострочки (п. 2.8). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та якщо у зобов`язані встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідно до вимог ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Згідно зі ст.549 ЦК України різновидами неустойки є штраф та пеня, які обчисляються у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання та у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання, відповідно. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) відповідно до ст.1054 ЦК України зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідачка належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, що потягло настання у позивача права вимоги щодо сплати заборгованості. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на 18 листопада 2019 року має заборгованість в сумі 16146,95грн., яка складається з 4915,31грн. - заборгованість за кредитом, 3145,09грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 8086,55грн. - заборгованість за пенею. За умовами договору, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено - 31 січня 2018 року. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обов`язки відповідно до договору. Велика Палата Верховного Суду 28 березня 2018 року у постанові по справі №444/9519/12 зробила висновок, відповідно до якого припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред"явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечується частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов"язання. Отже, заборгованість за відсотками за договором станом на 31 січня 2018 року згідно наданого позивачем розрахунку становить 2246,95грн. Крім того, як вбачається із розрахунку заборгованості, відповідачці нараховано пеню у розмірі 8086,55грн. Пунктом п.2.8 Угоди передбачено що, при порушенні Позичальником зобов`язань по погашенню кредиту Позикодавець сплачує Банку пеню розмір якої встановлено в Умовах та Правилах за кожен день прострочки. Конкретний розмір пені у вказаній Генеральній угоді не визначений. Підтвердження того, що відповідачка ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, відсутнє. Враховуючи, що позивачем не доведено правомірність нарахування суми пені, суд прийшов до висновку що у її стягнені з відповідачки слід відмовити. Враховуючи вищевикладене, загальна заборгованість відповідача перед позивачем за невиконання умов Генеральної угоди становить 7162,26грн., яких: 4915,31грн. заборгованість за кредитом, 2246,95грн. заборгованість за відсотками, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні докази на спростування викладених вище обставин. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 852,16грн.

Outcome: partial