Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

05.11.2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що за час спільного проживання з відповідачем мають сина [PERSON]. Спільне життя з [PERSON] не склалося і з серпня 2018 року разом не проживають. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Син [PERSON] має хронічні захворювання, у звязку з чим перебуває на обліку у невролога. Крім цього, дитина перебуває на «д» обліку у лікаря-окуліста. У звязку із захворюванням, син потребує не тільки медичного лікування, але й спеціальне дієтичне харчування. Матеріальну допомогу батько дитини добровільно не надає. У звязку з чим позивач просить стягнути на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3000 грн., щомісячно до досягнення сином повноліття. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 04.12.2018 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 3000 грн. на утримання дитини, оскільки вважає, що саме такий розмір аліментів забезпечить належне утримання їх спільної дитини. 21.12.2018 року, через канцелярію суду, відповідач подав відзив на позовну заяву в якому згоден сплачувати аліменти в розмірі однієї тисячі гривень або ? частину від доходу. Визнаючи позовні вимоги частково, відповідач пославсь на ту обставину, що отримує мінімальну заробітну плату, є інвалідом 3 групи та отримує мінімальну пенсію по інвалідності. Крім того має на утриманні матір, якій 80 років і яка перенесла інсульт. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти, але у меншому розмірі ніж просить позивач з урахуванням обставин викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши та оцінивши у сукупності надані позивачем письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON], відповідач по справі є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 295418 видане 28.03.2015 року (повторно) Відділом державної РАЦС реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що зроблено відповідний актовий запис № 11. Дитина зареєстрована та проживає з позивачем, що підтверджується довідкою виданою КП ФМР «Фастівська ЖЕК» від 26.10.2018 року 3 07026. Обовязок утримувати дитину це моральне і найважливіше правове зобовязання батьків, при цьому цей обовязок покладається як на матір дитини так і на батька. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України та розяснення п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ, щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки та сина. Відповідно до довідки про доходи виданої Васильківською філією по експлуатації газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаззбут» від 19.12.2018 року № 109 та від 19.12.2018 року № 110, відповідач [PERSON], з 06.05.2009 року дійсно працює в даній філії та на даний момент займає посаду водія автотранспортних засобів і отримує офіційний дохід, який з січня 2018 року по листопад 2018 року становить 53683,59 грн. Разом з тим, як вбачається з пенсійного посвідчення серії ААІ № 071225 № [NUMBER] видане 07.07.2015 року Пенсійним фондом України, відповідач [PERSON] є інвалідом третьої групи, довічно. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 7 Зaкoну України "Про Державний бюджет нa 2018 рік" прожитковий мінімум для дітей вікoм від 6 до 18 років з 01 грудня 2018 року встановлений в розмірі - 2027 грн. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів щомісяця в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн., позивач зазначила, що син [PERSON] має хронічні захворювання мінімальну мозкову дисфункцію, порушення тонкої моторики, вегето-судинну дістонію, у звязку з чим перебуває на обліку у лікаря невролога. Також дитина перебуває на «Д» обліку у лікаря-окуліста з діагнозом складний гіпертропічний астигматизм обох очей, амбліопія, відповідач офіційно працевлаштований та має регулярний дохід та на рівні із матірю зобовязаний матеріально забезпечити дитину, яка потребує саме такого розміру допомоги. Разом з тим, нормами СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов»язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (ст..185 СК України). Позивач звернулася до суду з даним позовом і просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, щодо додаткових витрат вимоги позивач не заявлено. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішенні спору суд виходить з засад рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, а саме, що кожен з подружжя рівною мірою несе обов'язки по утриманню дітей і повинен їх виконувати, позивачем не надано суду належних доказів, які б підтверджували можливість сплати аліментів відповідачем саме в розмірі 3000 грн., а тому суд вважає правильним і справедливим покладення обов'язку по утриманню дитини в рівних долях на кожного з батьків. За таких обставин, суд вважає позов обґрунтованим частково і таким, що підлягає частковому задоволенню, а саме визначаючи розмір аліментів в розмірі 1500 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної вимог, у звязку з чим з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 704,80 гривень. Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць суд допускає до негайного виконання відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved