Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У квітні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина сторін [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача щомісячно. Позов обгрунтований тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2001 року, відповідач, яка не проживає із сім"єю майже пів року, не надає матеріальної допомоги на сина, який проживає разом із позивачем і перебуває на його утриманні. Просить позов задовольнити. Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Положеннями ст.6 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" визначено, що реєстрація місця проживання здійснюється тільки за однією адресою. У разі якщо особа проживає у двох і більше місцях, вона здійснює реєстрацію місця проживання за однією з цих адрес за власним вибором. За адресою зареєстрованого місця проживання з особою ведеться офіційне листування та вручення офіційної кореспонденції. Станом на час розгляду справи зареєстроване місце проживання відповідача [PERSON] в [ADDRESS] . Інші відомості про місце проживання відповідача [PERSON] суду не надані. Згідно заяви від 18 червня 2020 року позивач [PERSON] позов підтримує, просить розглянути справу за відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Ухвала про відкриття провадження у справі вручена сторонам, відповідачем, якій вручена ухвала про відкриття провадження у справі в порядку ч.ч.6, 7, 8 ст.128 ЦПК України шляхом надіслання рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою згідно позовної заяви, яка є адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не подано: заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, відзиву, заперечення, повідомлення іншої адреси свого проживання. Інформація про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження розміщена на офіційній сторінці суду веб-порталу судової влади України. \~За таких\~обставин\~наявні підстави\~в порядку\~ст.ст.280,\~281\~ЦПК України\~для ухвалення\~заочного рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Відповідно до ст.51 Конституції України\~батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до копії свідоцтва про народження від [INFO] року батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , які перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 травня 2001 року. Згідно копії довідки Галицької сільської ради Ніжинського району від 29 жовтня 2019 року [PERSON] , 2006 року народження, проживає разом з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та знаходиться на його утриманні. За таких обставин сторони повинні утримувати [PERSON] до досягнення ним повноліття відповідно до ст.180 СК України, позивач вправі звернутися до суду з даним позовом. Статтею 182 СК України визначені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачем заявлений позов про стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) відповідача. Статтею 7\~Закону України\~«Про Державний\~бюджет України\~на 2020\~рік» установлений\~у 2020\~році прожитковий\~мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Як зазначено вище мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З урахуванням постійного зростання цін на продукти харчування, ліки та речі першої необхідності, вказаний прожитковий мінімум забезпечує лише мінімальні потреби дитини, а не достатні для повноцінного її розвитку. Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами\~СК України, так і ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини\~\~від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини відповідно до ст.182 СК України, працездатний стан сторін, що відповідачем у встановленому порядку не спростовано, і вважає за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідача, даний розмір аліментів не порушує баланс інтересів сторін з огляду на утримання дитини позивачем. За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю. Згідно п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору під\~час розгляду\~справи в\~усіх судових\~інстанціях звільняються\~позивачі -\~у справах\~про стягнення\~аліментів,\~оплату додаткових\~витрат на\~дитину,\~стягнення неустойки\~(пені)\~за прострочення\~сплати аліментів,\~індексацію аліментів\~чи зміну\~способу їх\~стягнення,\~а також\~заявники у\~разі подання\~заяви щодо\~видачі судового\~наказу про\~стягнення аліментів,\~що є\~підставою в порядку ст.141 ЦПК України для стягнення із відповідача в дохід держави 840 грн. 80 коп. судового збору.\~ Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved