Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-15 00:00:00

03.06.2019 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко І.О., АТ «Альфа-Банк», згідно з яким просить суд: скасувати рішення державного реєстратора, індексний номер 43465952 від 11.10.2018 р., згідно з яким 10.10.2018 р. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 28353832 про державну реєстрацію, права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1665882680000, за АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», на підставі договору іпотеки, серія та номер: 02-10/2199, посвідченого 22.06.2007 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., а також договору про внесення змін до нього, серія та номер: 2115, посвідченого 28.07.2010 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравченко І.В., а також відновити становище, яке існувало раніше, шляхом скасування права власності АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та відновлення права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.06.2007 р. між позивачкою та АКБСР «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «УКРСОЦБАНК», а в подальшому правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», було укладено кредитний договір № 10-29/3640, відповідно до умов, якого [PERSON] надано кредит у сумі 232706,00 швейцарських франків зі сплатою 9,25% річних на строк до 21.06.2020 р. З метою забезпечення виконання позичальником грошових зобов`язань за вказаним кредитним договором, 22.06.2007 р. АКБСР «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали Договір іпотеки № 10-29/3640, предметом якого було визначено трикімнатну квартиру загальною площею: 60,8 кв.м., житлова площа: 42,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору дарування, посвідченого 22.09.1997 р. державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстровим № 17-1683, і зареєстроване відповідно до Реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, вчиненого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 14.11.2000 р., за реєстровим номером 645. За весь час дії кредитного договору, банк не звертався до суду про стягнення заборгованості по кредитному договору, про будь-які судові рішення позивачці не відомо. Нарахована банком заборгованість є спірною, оскільки вона неузгоджена сторонами чи зафіксована у будь-якому рішенні, що набрало законної сили. Позивачка зазначає, що їй стало відомо, що банк зареєстрував право власності на належну їй квартиру, на себе. Така реєстрація права власності відбулася 10.10.2018 р. за рішенням про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43465952 від 11.10.2018, державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко І.О. Разом з тим, позивачка вважає, що здійснення державним реєстратором запису у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 43465952 від 11.10.2018 р., є незаконним та таким, що порушує її майнові права як власника предмету іпотеки, а саме квартири [ADDRESS] . Так, зокрема позивач зазначає, що реєстратор не взяв до уваги те, що на момент подання банком заяви, діє мораторій на звернення стягнення на майно громадян України, наданого як забезпечення зобов`язань за кредитами в іноземній валюті, а тому банк не мав права звертати стягнення на предмет іпотеки. За таких обставин, позивачка вважає, що банк зареєстрував за собою право власності на предмет Договору іпотеки № 10-29/3640 від 22.06.2007 р. з порушенням вимог законодавства та процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому вона звернулась до суду з вказаним позовом. Ухвалою від 05.06.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 18.07.2019 р.на адресу суду надійшли пояснення АТ «Укрсоцбанк», в яких представник банку просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою від 07.10.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні 24.02.2020 р. судом задоволено клопотання представника АТ «Альфа-Банк», а саме залучено до участі у справі АТ «Альфа-Банк» як правонаступника відповідача АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою від 05.10.2020 р. справа прийнята до провадження суддею Савицьким О.А., розгляд якої вирішено продовжити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою від 25.05.2021 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник АТ «Альфа-Банк» в судове засідання не з`явився, однак на адресу суду надійшло клопотання про проведення розгляд справи за його відсутності, в якому зазначено, що банк заперечує проти задоволення позовних вимог. Державний реєстратор Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко І.О. в судове засідання не з`явилась, свого представника не направила, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, у встановлений законом порядок, про причини неявки суду не повідомила. Вислухавши представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 22.06.2007 р. АКБСР «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «УКРСОЦБАНК», а в подальшому правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] уклали кредитний договір № 10-29/3640, відповідно до умов, якого [PERSON] надано кредит у сумі 232706,00 швейцарських франків на строк до 21.06.2020 р. З метою забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором № 10-29/3640, 22.06.2007 р. АКБСР «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «УКРСОЦБАНК», а в подальшому правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] уклали Договір іпотеки № 0210/2199, предметом якого було визначено трикімнатну квартиру загальною площею: 60,8 кв.м., житлова площа: 42,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить іпотекодавцям на праві приватної власності на підставі договору дарування,посвідченого 22.09.1997 р. державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Пилипчук О.І. за реєстровим № 17-1683, і зареєстроване відповідно до Реєстраційного напису на правовстановлюючому документі, вчиненого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна» 14.11.2000 р., за реєстровим номером 645. В свою чергу, 28.07.2010 р. АТ «УКРСОЦБАНК», а в подальшому правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] уклали договір про внесення змін до Іпотечного договору № 02-10/2199 від 22.06.2007 р., яким внесено зміни до п.1.4.1., а саме встановлено кінцевий термін погашення кредиту до 21.06.2025 р. Відповідно до умов п.2.4. Договору іпотеки, іпотекодержатель має право у разі не виконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. (ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку») Згідно п.4.1. Договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобов`язання, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, як передбачено ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку», Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. В свою чергу, підстави та порядок прийняття рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме регулюються Законом України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та прийнятими на його виконання підзаконними нормативно-правовими актами (постанова КМ України від 25.12.2015 року за №1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч.3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; Крім того, п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їхобтяжень, затвердженого постановою КМУ за №1127, встановлено, що для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до ч.2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Пуктом 4.5.3. Договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю, права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Таким чином у Договорі іпотеки міститься застереження, яке прирівнюється до договору про задоволення вимог іпотекодержателя та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. (ч.1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку») З наведеного слідує, що згідно з Закону України «Про іпотеку» підставами для задоволення вимог іпотекодержателя шляхом позасудового врегулювання є надсилання іпотекодавцю письмової вимоги про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором. В судовому засіданні встановлено, що вимогою ПАТ «УКРСОЦБАНК» від 26.02.2018 р. за вих.№ 13.3-03/96-1658, позивачку було попереджено про те, що якщо вона не усуне порушення умов кредитного договору № 10-29/3640 від 22.06.2007 року протягом 30 днів з дня отримання даного повідомлення, банк зверне стягнення на предмет іпотеки в порядку передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Вказану вимогу позивачка отримала 12.03.2018 р. Оскільки позивачка не виконала вимоги банку рішенням державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко І.О. від 11.10.2018 р. було здійснено реєстрацію права власності за АТ «УКРСОЦБАНК» на предмет Договору Іпотеки № 02-10/2199 від 2206.2007 р., а саме квартиру [ADDRESS] , та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного Реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Разом з тим, 07.06.2014 року набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого, не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно ст. 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно ст. 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: - таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; - загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Тобто, вказаний Закон ввів тимчасове обмеження (мораторій) на право іпотекодержателя відчужувати майно іпотекодавця без згоди останнього на його відчуження, який діє до 23.09.2021 року. Відповідно до ч.2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Як вже встановлено судом, рішенням державного реєстратора Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко І.О., індексним номером 43465952, від 11.10.2018 р. на підставі Договору іпотеки № 02-100/2199 від 22.06.2007 р., була здійснена державна реєстрація права власності на квартиру за банком. Згідно з ч.1 ст. 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Відповідно до ч.2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, іпотекодержатель у позасудовому порядку вже набув право власності на предмет іпотеки, внаслідок чого нерухоме майно вибуло з власності іпотекодавця [PERSON] без її згоди, як власника. Тобто, всупереч дії мораторію відбувся фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки без згоди власника майна. Разом з тим, суд не бере до уваги викладене у поясненнях представника банку посилання, на те, що позивачка погодившись з умовами Договору іпотеки, надала згоду банку на прийняття предмету іпотеку у власність в рахунок погашення заборгованості, оскільки підписуючи Договір іпотеки, в якому зазначене іпотечне застереження, сторони фактично визначили лише можливі шляхи звернення стягнення, які має право використати іпотекодержатель, а згода на відчуження предмета іпотеки повинна бути викладена іпотекодавцем окремим документом. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що на квартиру [ADDRESS] , яка використовується позивачкою як місце постійного проживання, не може бути здійснено звернення стягнення, оскільки на підставі дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» діє заборона на вчинення таких дій, у тому числі і шляхом реєстрації права власності за АТ «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», як забезпечення виконання [PERSON] умов кредитного договору № 10-29/3640 від 22.06.2007 р., укладеного в іноземній валюті. Отже, при розгляді заяви АТ «УКРСОЦБАНК» про реєстрацію за собою права власності на квартиру державний реєстратор Київської філії комунального підприємства Лиманської селищної ради Роздільнянського району Одеської області «Центр реєстрації» Хоменко І.О. повинна була перевірити наявність підстав для реєстрації права власності на квартиру за банком на підставі Договору іпотеки № 02-100/2199 від 22.06.2007 р., враховуючи положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та відмовити банку у вчиненні зазначеної реєстраційної дії. Враховуючи викладене, суд вважає, що вищезазначені дії державного реєстратора є протиправними, а рішення з індексним номером 43465952 від 11.10.2018 р. про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за АТ «УКРСОЦБАНК» підлягає скасуванню. Крім того, суд вважає необхідним відновити становище, яке існувало до порушення прав позивачки, шляхом скасування права власності АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», та відновлення права власності [PERSON] на спірну квартиру. Також, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по сплаті судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн. у рівних частках, а саме по 384,20 грн. з кожного.

Outcome: approved