Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

06.04.2021\~року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку від 20.12.2003 року вона є власником жилого будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідач по справі є її сином, та як неповнолітня дитина був зареєстрований в будинку. 09.12.2006 року вона зареєструвала шлюб, та зареєструвала свого чоловіка в будинку. На теперішній час відповідач [PERSON] став повнолітнім. Зазначає також, що у травні 2014 року покинув Україну і переїхав на постійне місце проживання до іншої держави. З травня 2014 року і до теперішнього часу відповідач жодного дня не проживав у будинку. Не мав, і не має наміру приїхати за місцем своєї реєстрації з метою проживання. У будинку відсутні будь-які його речі. Ним втрачено будь-який зв`язок з будинком. Вона проживає з чоловіком і сплачує комунальні платежі своєчасно та у повному розмірі. Позивач має бажання здійснити відчуження будинку, але реєстрація відповідача у її будинку не дає їй такої можливості. Добровільно приїхати та знатися з реєстрації він відмовився, тому вона звернулася до суду і просить визнати його таким, що втратив право користування житлом. У судове засідання позивач не з`явилася, в позовній заяві зазначила, про розгляд справи за її відсутності, на задоволенні позовної заяви наполягає, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася відповідно до вимог чинного законодавства (шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі Волноваського районного суду Донецької області судової влади України), про причини неявки не повідомив, тому суд визнає причину неявки відповідача неповажною і вважає можливим проводити розгляд справи за відсутності сторін, із постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Про те, що позивач [PERSON] , [INFO] є власницею житлового будинку [ADDRESS] підтверджується копією договору купівлі-продажу жилого будинку від 20.12.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Волноваського районного нотаріального округу Донецької області, реєстр №2693, та витягом з Державного реєстру правочинів (а.с. 7, 8). Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 09.12.2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Волноваського районного управління юстиції вбачається, що [PERSON] , та [PERSON] зареєстрували шлюб 09.12.2003 року, про що складено актовий запис за №245, після реєстрації шлюбу присвоєно прізвища: чоловікові [PERSON] , дружині [PERSON] (а.с. 9). Із наявної у матеріалах справи довідки Військово-цивільної адміністрації м. Волноваха Волноваського району Донецької області №695 від 30.03.2021 року виданої [PERSON] , вбачається, що вона є власником буд. [ADDRESS] , за даною адресою: прописані: [PERSON] , 1958 р.н. чоловік, [PERSON] , 1993 р.н. син (а.с. 10). Згідно акту про фактичне не проживання / проживання осіб від 02.04.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] з травня 2014 року по теперішній час фактично не проживає за місце своєї реєстрації: [ADDRESS] . З травня 2014 року по теперішній час фактично проживають у даному будинку [PERSON] (мати) та її чоловік [PERSON] (а.с. 11). Згідно паспорту громадянина України серії [NUMBER] виданого Волноваським РВ ГУМВС України в Донецькій області 14.12.2006 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 26.02.2021 року. Також вбачається, що вона раніше з 23.09.2004 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Згідно\~ ст. 316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування\~ цим житлом при відсутності члена сім`ї без поважних причин більше одного року, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла або законом. Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст..\~391,\~396 ЦК України\~позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. При цьому усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення, про позбавлення права користування жилим приміщенням, про визнання особи безвісно відсутньою, про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд вважає підтвердженим факт не проживання відповідача більше одного року в будинку [ADDRESS] без поважних причин, своїх особистих речей в будинку він не має, тому\~позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved