Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

03 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, який був уточнений та в якому зазначає, що вона є власником будинку №21 по вул.Елеваторній в м.Оріхів згідно договору дарування від 08 серпня 2003 року, реєстраційний №1859. З 04 жовтня 2011 року в будинку позивача, за вищевказаною адресою зареєстрований відповідач - [PERSON], який фактично не проживав в ньому жодного дня. Зареєстровала позивач відповідача за вказаною адресою тимчасово на його прохання на час, поки він влаштується на роботу. Договору найму житла сторони по справі не укладали. Добровільно відповідач знятися з реєстрації не бажає. Позивач прохає визнати [PERSON],[INFO] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, будинку №21 по вул.Елеваторній в м.Оріхів Запорізької області. Позивач в судове засідання не з"явилася, до суду надала заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позовних вимог наполягає, проти заочного розгляду по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про час та місце судового засідання був повідомлений своєчасно, у встановлений законодавством спосіб, судовою повісткою з повідомленням, заяву \~про розгляд справи за його відсутності не надавав. Представник третьої особи Органу реєстрації виконавчого комітету Оріхівської міської ради в судове засідання не з"явився, до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Звертаючи увагу, що Відповідач не зявився, у відповідності до вимог ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). На підставі чого судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У звязку з неявкою в судове засідання сторін по справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, дійшов до переконання про наявність підстав для задоволення позову. Судом в судовому засіданні було встановлено, що позивач - [PERSON] є власником житлового будинку, який розташований за адресою:Запорізька область, м.Оріхів, вул.Елеваторна,21, що підтверджується договором дарування серії ВАМ №770332 (а.с.5), Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №1488695 (а.с.6). Те, що Відповідачі зареєстрований за адресою: [INFO], знаходить своє підтвердження згідно домової книги для прописки громадян (а.с.7). Факт не проживання відповідача за адресою: Запорізька область, м.Оріхів, вул.Елеваторна,21, підтверджується довідкою виданою головою квартального комітету 15.09.2016 рок.(а.с.10) та довідкою від 19.09.2016 року, виданою депутатом міської ради [PERSON].(а.с.9). Суд вважає, що реєстрація відповідача у зазначеному домі перешкоджає власнику домоволодіння у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Як вбачається зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти і розпоряджатися своєю власністю, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. На підставі ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи із загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Частиною 1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Враховуючи те, що відповідач понад один рік не проживає за місцем своєї реєстрації у будинку, який є власністю позивача, без поважних причин, суд вважає, що він втратив право на користування цим житлом, і позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Outcome: approved