Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-16 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОО Україна», [PERSON] про відшкодування моральної шкоди в розмірі 38768 гривень та судових витрат у справі. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 14.06.2018 р. в зоопарку «Страна ЕНОТиЯ», що розташований в ТРЦ «Art Mall" вона перебувала з дитиною та своєю подругою. Працівники зоопарку не видали їй фіскальний чек після придбання квитків та не ознайомили з правилами перебування у контактному зоопарку. На запрошення співробітника зоопарку вона зайшла в клітку до Лемура і під час перебування в клітці він її вкусив, про що було повідомлено адміністрацію закладу, викликана поліція та швидка допомога. Позивач посилається на те, що укусом тварини її здоров`ю була завдана шкода. Внаслідок зазначених подій, перенесеного фізичного болю та страждань перебування у пригніченому стані, виникнення постійного відчуття страху, позивачу завдана моральна шкода, яку вона оцінює в розмірі 38768 гривень, що просить стягнути з власника тварини та безпосередньо закладу, де тварина утримувалась. Оскільки відповідачі в добровільному порядку відмовились вирішити даний спір, позивач просить захистити її право в судовому порядку. 05.09.2018 р. на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Відповідачем - ТОВ «ЗОО Україна» подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого Товариство просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що позивач не підтвердила належними доказами факт законності перебування на території зоопарку, а також під час перебування в закладі вона не дотрималась правил поведінки в зоопарку, ознайомлення з якими підтвердила придбавши вхідний квиток. Крім того, в обґрунтування заперечень відповідач зазначає, що [PERSON] , перебуваючи у вольєрі з твариною, не дивлячись на численні попередження та зауваження персоналу, поводилась дуже гучно та різко, підносила до тварини руки, чим налякала останню, провокувала конфлікту ситуацію з персоналом закладу, заважала роботі працівників та іншим відвідувачам, чим порушила п.11 Правил відвідування зоопарку, п.п.5.4, 5.6.5, 5.6.10 Договору про надання послуг. Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди відповідач вважає необґрунтованими, не доведеними належними у справі доказами, в зв`язку з чим просить відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] на час розгляду справи не скористався своїм правом на подання письмового відзиву. 12.12.2018 р. закрито підготовче провадження у справі. В ході судового розгляду позивач та її представник підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили суд позов задовольнити, посилаючись на перенесенні душевні та емоційні страждання позивача внаслідок укусу тварини, що стався на території контактного зоопарку «Страна ЕНОТиЯ». Відповідачі в судове засідання не з`явились. Про місце і час судового розгляду представники відповідачів були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням. Вислухавши позивача та її представника, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] перебувала в зоопарку «Страна ЕНОТиЯ», що розташований в ТРЦ «Art Mall». Факт перебування позивача на території контактного зоопарку не оспорюється представниками ТОВ «ЗОО Україна», а отже дані обставини не підлягають доказуванню в силу положень ст.81 ЦПК України. Під час перебування в вольєрі з Лемуром [PERSON] , була покусана твариною, внаслідок чого каретою швидкої допомоги близько 15 год. 15 хв. була доправлена до травматологічного пункту КНП «Консультативно-діагностичний Центр» Голосіївського району м.Києва, де їй встановлено діагноз: «вкушена рана лівої кисті», та надана медична допомога. Як встановлено судом власником Лемура є [PERSON] , що підтверджується відповідним паспортом тварини (а.с.8) і знаходження його на території закладу ТОВ «ЗОО Україна» не заперечується відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до відповідачів з досудовою претензією 05.07.2018 р. про відшкодування суми завданих збитків. Директором ТОВ «ЗОО Україна» було відмовлено у задоволенні вимог позивача в досудовому порядку з посиланням на порушення нею умов Договору про надання послуг та Правил відвідування зоопарку. Відповідно до п.5.4 Договору про надання послуг гості зобов`язані з повагою ставитися один до одного і не заважати відпочинку інших відвідувачів та роботі працівників Закладу. Заклад має право відмовити у користуванні послугами закладу особам, поведінка яких заважає відпочинку інших гостей Закладу. Суворо заборонено порушувати громадський порядок, проявляти агресію до відвідувачів та працівників Закладу, провокувати конфлікти і вступати в бійки, завдавати шкоди майну Закладу, дратувати тварин, кидати в них і в експозиційні вольєри каміння, сміття, їжу і будь-які інші предмети (п.п.5.6.5,5.6.10 Договору). Відповідно до п.5.8 Договору заклад залишає за собою право вживати превентивні заходи, в тому числі, але не обмежуючись, заборонити знаходитись на території Закладу, викликати правоохоронні органи та/або службу охорони щодо Гостей, які перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`ягніння у психічно неврівноваженому стані, а також щодо відвідувачів, які не реагують на зауваження персоналу Закладу і не дотримуються умов цього Договору та Правил відвідування Закладу. Відповідно до п.8.1 Договору Гість несе повну матеріальну та персональну відповідальність за порушення умов Договору та/або Додатків до нього згідно положень Договору та чинного законодавства України. Згідно з п.11 Правил відвідування зоопарку заборонено наближати тварину до обличчя, не дратувати, не лякати тварину гучними звуками та різкими рухами. Відповідач у своєму відзиві посилається на недотримання позивачем зазначених правил та умов Договору про надання послуг, однак будь-яких доказів на підтвердження зазначених обставин суду не надає. Натомість позивачем надано відеозапис, зроблений під час перебування в вольєрі на території контактного зоопарку, з якого вбачається, що позивач зайшла до вольєру за запрошенням працівника закладу, знаходилась там в його присутності і будь-яких порушень, викладених в п.11 Правил відвідування зоопарку не допускала. Відповідно до Закону України «Про захист тварин від жорстокого поводження» утримання диких тварин у неволі допускається, якщо створені умови, що відповідають їх біологічним, видовим та індивідуальним особливостям. Утримання диких тварин у неволі без створення відповідних умов не допускається. Відповідно до ст.25 Закону використання тварин у видовищних заходах, у спорті, при організації дозвілля з метою отримання прибутку допускається за наявності дозволу на таку діяльність, що видається центральним органом виконавчої влади з питань ветеринарної медицини. Демонстрація тварин на виставках, у зоопарках допускається за умови дотримання зоогігієнічних, ветеринарно-санітарних норм і правил, установлених для утримання тварин. Згідно з п.3.11 Порядку утримання та розведення диких тварин, які перебувають у стані неволі або в напіввільних умовах № 429 від 30.09.2010 р. власники тварин зобов`язані утримувати диких тварин із забезпеченням умов природних (фізіологічних) потреб відповідно до їх біологічних особливостей, дотриманням санітарно-гігієнічних норм і правил, не допускати порушень прав і законних інтересів інших фізичних та юридичних осіб, не створювати загрози небезпеки або незручності для людей та тварин. На підставі ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. В силу положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. завданої внаслідок пошкодження або знищення її майна. Відповідно до роз"яснень викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 „Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Позивач пред`явила вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок завдання шкоди її здоров`ю в результаті укусу дикої тварини, яка утримувалась в зоопарку. Відповідно до положень ст. 1187 ЦК України 1. Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України 2Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що в ході судового розгляду знайшло свого підтвердження факт завдання позивачу шкоди внаслідок незабезпечення належного утримання дикої тварини та незабезпечення безпеки громадян під час використання тварини у видовищних заходах. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин з боку відповідачів не надано. Враховуючи, що лемур знаходився в зоопарку «Страна ЕНОТиЯ», власником якого є ТОВ «ЗОО Україна», де тварина перебувала та ними здійснювався догляд за твариною, саме Товариство повинно нести відповідальність за шкоду, завдану внаслідок неналежного утримання тварини. Вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 10000 гривень, оскільки внаслідок завдання шкоди її здоров`ю вона зазнала душевних страждань, фізичного полю, перенесла стрес. Зазначені дії відповідача призвели до зміни нормального ритму життя позивача, позивач вимушена була вживати заходів щодо відшкодування шкоди в судовому порядку. Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди в іншій частині не є обґрунтованими, доведеними, в зв`язку з чим не можуть бути задоволені судом. На підставі ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати у справі, пропорційно до задоволених вимог.

Outcome: partial