Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

Позивачка просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,\~ починаючи з часу предявлення\~ позову\~ до суду і до досягнення ним повноліття. Допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що 11.06.2011 року між нею та відповідачем виконавчим комітетом Надіївської сільської ради Долинського району Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO], який знаходяться на її утриманні та матеріальному забезпеченні. Відповідач, будучи здоровою, працездатою людиною, маючи можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини, оскільки працює та має постійний, стабільний дохід в добровільному порядку свій батьківський обовязок не виконує, матеріальної допомоги не надає, що стало причиною звернення до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали повністю, покликаючись на викладені в ньому обставини, просили його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечив проти його задоволення та додав, що згідний оплачувати на користь дружини аліменти на утримання сина у розмірі, який визначить суд. При цьому додатково пояснив,що проживає в будинку батька, який працює на сезонних будівельних роботах,інших утриманців немає. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення, виходячи\~ з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України батьки зобов"язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім"я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Згідно\~ ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року №\~789ХІІ (78912) та набула чинності для України 27.09.1991 року суд, повинен докласти всіх можливих зусиль\~для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що 11.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON]»яною Іванівною, Надіївською сільською радою Долинського району Івано-Франківської області був зареєстрований шлюб, про що свідчить повторна копія свідоцтва про одруження серії 1-НМ № 174598 від 12.05.2017 року. Судом встановлено, що подружжя проживає разом у будинковолодінні батька відповідача [PERSON], який є працездатною особою, та зі слів відповідача працює на сезонних будівельних роботах. Даний факт підтверджує доводи позивача, про те, що на утриманні відповідача непрацездатних батьків немає. Під час спільного подружнього життя у них народився син: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини, серії І-НМ № 195568 від 27.12.2011 року. Дитина проживає разом з матір'ю, знаходяться на повному її утриманні, про що сторони не заперечили в судовому засіданні. З матеріалів справи, зокрема психологічної характеристики [PERSON], [INFO] встановлено, що малолітня дитина з 10 березня 2016 року відвідує Пшеничниківський навчально-виховний комплекс, що свідчить про забезпечення позивачем розумовим, духовним і соціальним розвитком дитини, на досягнення якого необхідні фінансові можливості. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 згаданої вище Конвенціїї ООН, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні встановлено, що відповідач є фізично здоровою людиною, має постійне місце роботи, оскільки працює\~ укладальником пиломатеріалів, деталей та виробів з деревини ІІ розряду в ТзОВ «МІЛВУД" та отримує постійний дохід у вигляді заробітної плати, що підтверджується довідкою про доходи за №397 від 30.06.2017 року. Загальна сума нарахованого доходу за період з грудня 2016 року по травень 2017 року становить 33478,44 гривень. З матеріалів справи, зокрема довідки №252 від 30.05.2017 року встановлено, що позивач працює ліфтером в Долинській центральній районній лікарні та отримала дохід, який за період з грудня 2016 року по травень 2017 року склав 21180,51 гривень, що свідчить про виконання позивачем свого обов»язку щодо утримання дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальне становище сторін, стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, сина, та інші обставини, що мають істотне значення. У зв'язку з вищенаведеним суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не бере участі в матеріальному утриманні дитини, хоча може це робити, оскільки має постійне місце праці та стабільний дохід, інших дітей,\~ непрацездатних батьків немає, малолітня дитина знаходяться на утриманні матері та відсутні докази на підтвердження виконання [PERSON] обов'язку по утриманню дитини, позовні вимоги він визнав та не заперечив проти стягнення з нього аліментів на користь позивача на утримання малолітньої дитини щомісячно, а тому суд вважає, що позов\~ про стягнення\~аліментів підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст. 141, 181-183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved