Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

01 квітня 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.09.2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Протягом останнього часу сімейне життя позивача з відповідачем поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи з позивачем постійно виникають сварки. На даний момент, між сторонами ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Вважає, що подальше спільне життя із збереженням шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Позивач просить розірвати шлюб. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, наполягав на розірванні шлюбу, строк для примирення просив не надавати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмових запереченнях. (а.с. 13-15). Пояснила, що у неї з позивачем жодного разу не було розмови про розірвання шлюбу. Сама позовна заява складена не позивачем, а зацікавленою особою, яка діє в своїх інтересах. Обставини, вказані в позовній заяві не відповідають дійсності, а саме: відсутність шлюбних відносин протягом чотирьох років,нехтування відповідачем сімейними цінностями, неможливість розірвати шлюб через органи РАЦСУ. Заначила, що позивача 20 березня 2016 року вивезли з дому на автомобілі "Москвіч" для лікування, і по теперішній час позивач не повернувся додому. В телефонній розмові позивач сказав їй, що його повезли в лікарню, а потім в с. Підгороднє Дніпропетровської області, де мешкає його колишня дружина та діти. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] показали, що у сторін ніяких намірів та підстав розривати шлюб не було, підтвердили благополучність сім'ї позивача та відповідача. Вислухавши доводи та пояснення учасників процесу, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14 вересня 2007 року сторони по справі знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (повторне) від 29 березня 2016 року, серія 1-КИ № 329559, актовий запис № 433, шлюб зареєстрований Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції (а.с. 5). Дані правовідносини регулюються Сімейним Кодексом України. Так, відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідало б інтересам одного із них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство вони не ведуть. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно зі\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що дублює ст. 51 Конституції України. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. З огляду на вищевикладене і приймаючи до уваги те, що шлюбні відносини між сторонами по даній справі припинені та більше не відновлювалися, суд дійшов висновку про те, що сімя сторін розпалася остаточно, примирення бути не може і шлюб підлягає розірванню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved