Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 грудня 2002 року він та його мати, [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 жовтня 2014 року [PERSON] визнана недієздатною, а його призначено опікуном. Зазначає, що у вказаній квартирі крім них зареєстровані також його сестра [PERSON], [INFO] із дочкою [PERSON], [INFO]. [PERSON] не проживає в зазначеному помешканні з 2014 року, не бере участі в оплаті комунальних послуг та інших витратах на утримання житла, її особисті речі відсутні. В добровільному порядку зняти відповідачку з місця реєстрації не можливо із-за її відсутності по місцю реєстрації. Реєстрація відповідачки у вказаній квартирі позбавляє його, як власника, права в повній мірі володіти своїм майном. Враховуючи викладене та зважаючи на те, що відповідачка тривалий час не проживає за місцем реєстрації, не цікавляться цим житлом, не допомагає в його утриманні і вказане житло не є для неї таким, що необхідне для проживання, то просить визнати відповідачку такою, що втратила право на користування вищевказаною квартирою. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просить задовольнити позов, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не з»явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи із наступного. Як видно із досліджених письмових доказів, квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON]. Наведене підтверджується свідоцтвом на право власності на житло від 26 грудня 2002 року, виданим Бюро по приватизації державного житлового фонду, згідно розпорядження № 11867 від 10 грудня 2002 року (а.с.5). Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 01 жовтня 2014 року [PERSON] визнано недієздатною, над нею встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] (а.с.13). Згідно довідки ТзОВ "Коломия 911" від 11 вересня 2018 року за № 384, крім [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі зареєстровані також сестра позивача [PERSON], [INFO] із дочкою [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як вбачається із акту, складеного 12 вересня 2017 року комісією в складі депутата Коломийської міської ради за участю сусідів позивача, відповідачка [PERSON] по місцю реєстрації не проживає з 2014 року. Вказані обставини підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON], які зазначили, що відповідачка квартиру позивача покинула добровільно і з того часу минуло ряд років. Знають, що даним житлом вона не цікавиться, в його утриманні участі не бере. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У ст. 15 ЦК України кожній особі гарантується право на судовий захист. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що відповідачка є членом сім"ї позивача, отже відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України втрачає право на користування житлом у разі її відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між нею і власником житла або визначено законом. У відповідності до вимог ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи вказані обставини та законодавче регулювання виниклих правовідносин, суд вважає, що оскільки реєстрація відповідачки у квартирі порушує право позивача, як власника житла на розпорядження своїм майном у повному обсязі, то суд вважає за можливе позов задовольнити. На підставі наведеного та ст.ст. 15, 317, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 72 ЖК України,

Outcome: approved