Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-03 00:00:00

12.06.2020 року до Міловського районного суду Луганської області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком за [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, однак надав суду заяву про розгляд справи за його відсутностю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлений через оголошення на офіційному веб-порталі "Судова влада України", причина неявки невідома, клопотань, чи заперечень суду не надано. Представник третьої особи Міловської селищної ради Міловського району Луганської області в судове засідання не з`явився, проти задоволення позову не заперечує. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Міловською районною державною адміністрацією від 17.12.1992 року, та технічного паспорту на житловий будинок від 06 квітня 1990 року. Згідно довідки Міловської селищної ради Міловського районну Луганської області про склад сім`ї № 459 від 29.05.2020 року у будинку зареєстровані: [PERSON] , [INFO] господар, [PERSON] , [INFO] дружина, [PERSON] [INFO] донька та [PERSON] , [INFO] знайомий. Відповідач [PERSON] за місцем постійної реєстрації не проживає з 18.09.2012 року . Даний факт, що відповідач [PERSON] фактично не проживає у квартирі підтверджується актом обстеження побутових умов проживання від 03.06.2020 року, складеним депутатом Міловської селищної ради [PERSON] за участі сусідів [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Також права власника житлового приміщення визначені ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР. Зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Виходячи з норм діючого законодавства, враховуючи встановлені судом обставини, беручи до уваги той факт, що відповідач [PERSON] з 18.09.2012 року не проживає в будинку [ADDRESS] , суд вважає, що останній втратив право на користування спірним житлом, оскільки не проживає в ньому без поважних причин понад один рік. За таких підстав, заявлення вимоги про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, є належним способом захисту прав позивача, а тому вона підлягає задоволенню, оскільки є обґрунтованою та такою, що ґрунтується на законі. На підставі викладеного,

Outcome: approved