Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до ПАТ "Хмельниччина-Авто" про стягнення неустойки, посилаючись на те, що 24.08.2007 р. позивачем в ПАТ «Хмельниччина-авто» (ЄДРПОУ 03112917) було придбано автомобіль марки "Опель Астра" 2007 р.в., державний номер [NUMBER]. Протягом всього періоду експлуатації автомобіля виконувались всі вимоги, викладені у розділі 2 «Обов'язки покупця» гарантійних зобов'язань. Позивач користувалася автомобілем згідно з його цільовим призначенням та дотримувалася умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником в експлуатаційній документації, виконувала усі рекомендації щодо дотримання вказаних у сервісній книжці періодичності та регламенту технічного обслуговування автомобіля і т.д. 20 грудня 2010 року при експлуатації автомобіля [PERSON] було виявлено порушення в нормальній роботі механічної коробки перемикання передач. Відразу ж при його виявленні позивач припинила експлуатацію несправного автомобіля, а її довіритель негайно звернувся в сервісну службу СТО відповідача та повідомив про вказане порушення. Працівники СТО провели огляд автомобіля та повідомили, що автомобіль в справному стані і що він придатний для подальшої експлуатації, ніяких порушень в його роботі немає. Через декілька днів, а саме 29.12.2010 р., позивачем було виявлено несправність КПП автомобіля, повідомлено сервісну службу, а автомобіль 30.12.2010 р. був доставлений за допомогою автоевакуатора в сервісну службу СТО відповідача. Через два місяці автомобіль був оглянутий та складений рекламаційний акт, в якому зазначено, що несправність КПП не пов'язана із якістю виготовлення автомобіля та його складових частин, а виникла внаслідок перевищення допустимого навантаження на складові частини автомобіля під час його експлуатації. Виконати замовлення-наряд відповідач відмовився, мотивуючи це неналежною експлуатацією автомобіля позивачем. У зв'язку з цим позивач була змушена звернутися до суду з позовом про зобов'язання відповідача здійснити гарантійний ремонт автомобіля. З метою спростування висновку відповідача стосовно причин несправності автомобіля Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз була проведена експертиза. Згідно з висновками експертів від 30.11.2012 р. ознак об'єктивного характеру, які дозволяли б вважати, що технічною причиною відмови роботи трансмісії досліджуваного автомобіля були неналежні умови експлуатації транспортного засобу споживачем, при експертному дослідженні не виявлено. Посилання відповідача на те, що КПП автомобіля вийшла з ладу через неналежну експлуатацію, не були підкріпленні жодними письмовими доказами, що свідчить про намагання відповідача уникнути цивільно-правової відповідальності. Рішенням суду Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.08.2013 р. приватне акціонерне товариство «Хмельниччина-Авто» було зобов'язано здійснити гарантійний ремонт механічної коробки передач автомобіля. Вказане рішення набрало законної сили 07.10.2013 р., а тому строки звернення з вказаним позовом рахуються з вступу рішення в законну силу. 17.10.2013 р. згідно з актом виконаних робіт автомобіль позивача був відремонтований. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача» у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Абз. 3 ч. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за кожний день затримки усунення недоліків понад установлений строк (чотирнадцять днів) споживачеві виплачується неустойка відповідно в розмірі одного відсотка вартості товару. Відповідач безпідставно не виконував свого зобов'язання стосовно усунення недоліків наявних у механічній коробці передач автомобіля по 17.10.2013 р. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» зазначено, що при вирішенні вимог про майнові стягнення, повернення майна, покладення майнової відповідальності судам слід перевіряти додержання строків позовної давності, передбачених статтями 71, 72 Цивільного кодексу України. Наприклад, для пред'явлення позовів про стягнення неустойки (штрафу, пені) встановлено шестимісячний строк давності. У тому разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язань було прострочено понад шість місяців, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується останніми шістьма місяцями перед зверненням до суду, якщо не будуть визнані поважними причини пропуску. Враховуючи викладене, позивач посилається на те, що стягненню підлягає неустойка за останні 6 місяців, а саме з 17.04.2013 р. по 17.10.2013 р., що становить 180 днів. Автомобіль був придбаний за 83410 грн., тому сума неустойки дорівнює 83410 грн./100)*1%*180 днів=150138 грн. Позивач просить стягнути з публічного акціонерного товариства «Хмельниччина-авто» на її користь неустойку у сумі 150138 грн. за прострочення виконання гарантійного ремонту механічної коробки перемикання передач автомобіля марки "Опель Астра" 2007 року випуску. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача позов не визнав, вказавши, що підстави для задоволенню відсутні, оскільки позов є безпідставним. Позивач намагається довести, що відповідач прострочив строк виконання гарантійного ремонту понад встановлений термін (чотирнадцять днів), за що просить стягнути пеню, однак відсутні підстави для задоволення позову. В обґрунтування заперечень представник відповідача посилається на судову практику розгляду даної категорії справ. Представник відповідача посилається також на те, що [PERSON] пропустила строк позовної давності. У позовній заяві позивач зазначає, що 30 грудня 2010 року нею було доставлено на СТО відповідача пошкоджений автомобіль. Через два місяці - 18.02.2011 р. вона отримала рекламаційний акт, яким відповідач повідомив позивача, що зазначений випадок стосовно виконаних робіт не є гарантійним. Тобто, [PERSON] дізналась про порушення свого права 18.02.2010 р. Таким чином, станом на день звернення позивача до суду минуло понад 4 роки з дати отримання позивачем рекламаційного акту. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно п. п. 8.9. ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1. ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк. Тобто, дана правова норма дає споживачу право вимагати виконання гарантійного ремонту товару (в нашому випадку - автомобіля). Спеціальним нормативним актом, який регулює порядок здійснення гарантійного ремонту автомобілів є Порядок гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затверджений наказом Міністерства промислової політики України від 29 грудня 2004 р. N 721 (надалі - Порядок). Відповідно до 20 пункту Порядку передбачається, що у разі виявлення у процесі експлуатації ДТЗ недоліку або істотного недоліку споживач має право звернутися до виконавця на один з пунктів сервісної мережі, зазначених у сервісній книжці, за власним вибором. Підставою для розгляду вимоги споживача щодо виконання гарантійного ремонту ДТЗ є письмова заява споживача, що складається у довільній формі та має містити опис недоліку, з приводу якого звертається споживач, а також вимоги споживача. У разі ухилення або безпідставної чи необґрунтованої відмови виконавця від виконання гарантійного ремонту ДТЗ споживач має право звернутися безпосередньо до продавця або виробника для усунення цих недоліків і виконання гарантійного ремонту, або до уповноважених органів захисту прав споживачів. У разі ухилення або безпідставної чи необґрунтованої відмови продавця або виробника від виконання гарантійного ремонту ДТЗ споживач має право для захисту своїх прав звернутися до суду. Пунктом 23 даного Порядку деталізовано ч. 9 ст. 8 «Про захист прав споживачів» де передбачено, що граничний термін виконання гарантійного ремонту ДТЗ - чотирнадцять днів. Інший термін має бути узгоджений сторонами. За кожний день затримки усунення недоліків понад граничний або узгоджений термін виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі, визначеному Законом України "Про захист прав споживачів" або заздалегідь узгодженому сторонами. Суд приходить до висновку, що не знайшли підтвердження позовні вимоги [PERSON] про те, що відповідач прострочив строк виконання гарантійного ремонту понад встановлений термін (чотирнадцять днів). Відповідно до п. 25 Порядку гарантійного ремонту (обслуговування) або гарантійної заміни дорожніх транспортних засобів, затверджений наказом Міністерства промислової політики України від 29 грудня 2004 р. передбачено, що документом, який підтверджує передавання ДТЗ на гарантійний ремонт, є наряд-замовлення. Споживач підписом у наряді-замовленні погоджує обсяги та терміни виконання гарантійного ремонту. Судом встановлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 07.08.2013 р. ПАТ «Хмельниччина-Авто» було зобов'язано здійснити гарантійний ремонт механічної коробки передач автомобіля марки "Опель Астра" 2007 р. в. державний номер [NUMBER]., який на праві власності належить [PERSON] Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області набрало чинності 07.10.2013 року. Наряд-замовлення № ЗН-0006923 про виконання гарантійного ремонту автомобіля [PERSON] було оформлено 9 жовтня 2013 року. Суд приходить до висновку, що саме вказана дата є датою початку виконання гарантійного ремонту автомобіля позивача. 17 жовтня 2013 року гарантійний ремонт було завершено, що підтверджується актом виконаних робіт ЗА-0015904 від 17.10.2013 р. Фактично гарантійний ремонт тривав 9 днів: з 9 жовтня по 17 жовтня 2013 року. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що твердження позивача про те, що гарантійний ремонт автомобіля розпочато у грудні 2010 р., є безпідставним.

Outcome: dismissed