Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У своїй позовній заяві позивач просив суд ухвалити рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-продаж транспортного засобу: автомобіля марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1461 DCI, д.н. [NUMBER], укладений 16 серпня 2016 року між [PERSON] та [PERSON]. Визнати автомобіль марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1461 DCI, д.н. [NUMBER] спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON]. Здійснити поділ між мим та [PERSON], як колишнім подружжям, автомобіля марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1461 DCI, д.н. [NUMBER]. шляхом сплати грошової компенсації половини ринкової вартості автомобіля в сумі 54 734 грн. та зобов'язати [PERSON] сплатити [PERSON] грошову компенсацію в сумі 54 734 грн., залишивши автомобіль у власності [PERSON]. Вирішити питання розподілу судових витрат. В основу своїх позовних вимог [PERSON] зіслався на те, що з відповідачкою по справі [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожнятівського районного суду від 30 серпня 2016 року розірваний. За час шлюбу, вони придбали майно, яке є спільною сумісною власністю - автомобіль марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1461 DCI, д.н. [NUMBER], який було зареєстровано на [PERSON] 16 серпня 2016 року відповідачка [PERSON] самовільно без його на це згоди здійснила продаж спільного автомобіля відповідачці [PERSON], яка є її матір'ю. З приводу незаконного, без його, як чоловіка, згоди відчуження автомобіля він звертався до суду з позовом про поділ майна подружжя. Оскільки відповідачка [PERSON] систематично не з'являлась з різних причин в судові засідання, що спричиняло тривалі затягування процесу розгляду справи, перенесення судових засідань та унеможливлювало постановлення судового рішення по суті, він позивач, змушений був звернутись з клопотанням про залишення вимоги щодо поділу автомобіля RENAULT KANGOO без розгляду. Під час розгляду Рожнятівським районним судом справи № 350/1055/16-ц, винесено ухвалу суду, з гідно якої було проведено судову автотоварознавчу експертизу автомобіля RENAULT KANGOO. Відповідно до Висновку № 39 судової автотоварознавчої експертизи від 05 травня 2017 року, ринкова вартість автомобіля RENAULT KANGOO становить 109 468 грн. Оскільки автомобіль відноситься до речей, які неможливо поділити в натурі, він вбачає за можливе вимагати у відповідачки грошову компенсацію половини ринкової вартості автомобіля RENAULT KANGOO, що з урахуванням висновку автотоварознавчої експертизи становить 54 734 грн. У судове засідання позивач не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності позов підтримав у повному об'ємі. Представник відповідачки [PERSON] у судове засідання також не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просив відмовити у задоволенні позову. Відповідачка [PERSON] у судове засідання також не прибула, подала заперечення на позовну заяву, просила відмовити в задоволенні позову, справу розглянути у її відсутності. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень ,крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко -і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 01 серпня 1998 року і до 31 серпня 2016 року перебували в шлюбі, який рішенням Рожнятівського районного суду від 31.08.2016 року розірваний ( а.с.23 ). За час спільного проживання в шлюбі сторони придбане майно, в тому числі і автомобіль марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1461 DCI, д.н. [NUMBER], який придбаний за згодою відповідачки [PERSON] позивачем [PERSON] Спірний автомобіль зареєстрований 28.12.2012 року за [PERSON], право користування вказаним автомобілем має позивач. Зазначені обставини підтверджені довіреністю на придбання та перегін транспортного засобу та реєстраційною карткою ТЗ (а.с.10,11). Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статте.63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ст.65 СК України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права належність подружжю майна, придбаного за час шлюбу за спільні кошти подружжя, на праві спільної сумісної власності законодавством презюмується, якщо інше не встановлено судом при розгляді справи. Зважаючи на вищевикладені обставини,відсутність належних доказів на спростування відповідачами матеріально-правової презумпції спільності майна подружжя, суд приходить до переконання , що автомобіль марки RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський-В, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1461 DCI, д.н. [NUMBER] є спільною власністю [PERSON] та [PERSON], як колишнього подружжя, а отже підлягає поділу. За положеннями ч. 1 ст. 69 СК, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст.70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 350/1047/16-ц провадження № 2/350/667/2016 за позовом [PERSON]до [PERSON]про розірвання шлюбу, позивачка 19.08.2016 року звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. До розірвання шлюбу , тобто 16.08.2016 року [PERSON] відчужила спірний автомобіль своїй мамі [PERSON], що підтверджено копією договору (а.с.6) та копією витягу з Єдиного державного реєстру МВС України (а.с.9) . Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, даних в п.22, 30 постанови від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] 16.08.2016 року відчужила спірний автомобіль своїй мамі [PERSON], 18.08.2016 року оплатила судовий збір за подачу до суду позову про розірвання шлюбу, а 19.08.2016 року звернулася до суду з таким позовом. Відповідно до договору купівлі-продажу вартість спірного автомобіля сторони зазначили у сумі 10.000 грн. Однак, на переконання суду, відчуження вказаного автомобіля відбулося з метою виведення його з переліку майна, яке може бути поділено між подружжям, а сторони договору купівлі-продажу визначили таку ціну з міркувань уникнення сплати необхідних платежів, обов"язкових для сплати при укладанні такого договору, тобто вони свідомо занизили ціну вказаного автомобіля, тому при поділі майна подружжя суд бере до уваги вартість автомобіля визначену висновком № 39 судової автотоварознавчої експертизи від 05 травня 2017 року, згідно якого ринкова вартість автомобіля RENAULT KANGOO, білий, тип легковий пасажирський - В, 2006 року випуску, об'єм двигуна 1461 DCI, д.н. [NUMBER] станом на 05 травня 2017 року становить 109 468 грн.(а.с.13-16) . Тому саме виходячи із цієї суми суд вважає, що її слід враховувати при поділі майна подружжя. Відтак, зважаючи на рівність часток подружжя з [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 54.734 грн. вартості відчуженого транспортного засобу. Оскільки з відповідачки [PERSON]стягується половина вартості спірного автомобіля, вимоги позивача про визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та залишення його у власності [PERSON]не підлягають до задоволення, оскільки їх незадоволення не впливає на права та обов"язки [PERSON] Питання судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.ст.84,88 ЦПК України,. На підставі ст. ст. 60, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.368 ЦК України,

Outcome: partial