Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У лютому 2016\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить зняти арешт та припинити заборону на відчуження квартири [ADDRESS], накладені постановою серії АА "211194 від 30.09.2009\~р. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесеною заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] Від Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції заперечень проти позову або заяви про визнання позову не надходило, надійшла заява від 06.05.2016\~р. про розгляд справи за відсутності його представника (а.\~с.\~35). Судом з'ясовано, що 12.12.2007\~р. за [PERSON], а 04.03.2008\~р. за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] (далі Квартира) за кожним, що підтверджується Інформаційною довідкою від 16.12.2015\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.\~с.\~13 14). Постановою серії АА №\~211194 від 30.09.2009\~р. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесеною заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції [PERSON], було накладено арешт на Квартиру, це обтяження було зареєстровано 04.12.2009\~р., що підтверджується Інформаційною довідкою від 16.12.2015\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна (а.\~с.\~13 14). Як вбачається з матеріалів справи, зазначена постанова була винесена під час виконавчого провадження з виконання виконавчого листа від 18.08.2008\~р. №\~1-433/08, виданого на виконання вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 18.08.2008\~р. в частині стягнення з [PERSON] на користь НДЕКЦ при УМВС України в Житомирській області 1\~501,44\~грн. (а.\~с.\~19 20, 21, 24). Постановою від 23.12.2009\~р. головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції [PERSON] про повернення виконавчого документа виконавчий лист від 18.08.2008\~р. №\~1-433/08 було повернуто (а.\~с.\~23). 18.03.2015\~р. [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20.03.2015\~р. (а.\~с.\~7). З листа від 13.01.2016\~р. №\~13/146 та довідки від 12.01.2016\~р. №\~146 Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції випливає, що станом на 12.01.2016\~р. незавершених (відкритих) виконавчих проваджень щодо [PERSON] у цьому Відділі не перебуває (а.\~с.\~17, 18). За таких обставин перебування Квартири під арештом на даний час є безпідставним. Перебування Квартири під арештом порушує права [PERSON], оскільки вона є рідною сестрою [PERSON], що випливає з свідоцтва від 01.02.2008\~р. про право на спадщину за заповітом, витягу від 05.05.2015\~р. з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України, тобто, зважаючи на статтю 1262 Цивільного кодексу України, є спадкоємцем [PERSON] другої черги за законом, і, як вбачається з листа від 29.01.2016\~р. №\~116/02-14 Бердичівської державної нотаріальної контори, [PERSON] є єдиним спадкоємцем [PERSON], який прийняв спадщину (а.\~с.\~8, 10, 16). Згідно зі статтею 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Таким чином до [PERSON] перейшли права та обов'язки (спадщина) [PERSON], у тому числі право власності останнього на 1/2 частку Квартири. Однак [PERSON] не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на майно [PERSON], а саме на 1/2 частку Квартири, оскільки, як було встановлено раніше, на квартиру постановою серії АА №\~211194 від 30.09.2009\~р. про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, винесеною заступником начальника Відділу державної виконавчої служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції [PERSON], було накладено арешт. Частиною четвертою статті 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 Цивільного кодексу України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі статтею 60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON].

Outcome: approved