Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

Позивач звернулась з позовом, в якому просить стягувати з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в звязку з тим, що він навчається на денній формі навчання в Житомирському державному університеті імені [PERSON]. Зазначає, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1500,00 грн. В судове засідання позивач направила заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позові (а.с.74). Крім того, вказала, що син навчається на контрактній формі, потребує коштів на харчування, одяг, навчальне приладдя та спортивний розвиток. Письмові пояснення долучені до матеріалів справи (а.с. 45). Відповідач в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Зауважив, що він не має можливості надавати матеріальні допомогу, оскільки не має постійної офіційної роботи та не займається підприємницькою діяльністю. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с.68-69). Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності на підставі вимог ст.ст.158, 169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується змістом свідоцтва про народження (а.с. 2). Згідно довідки Комунального підприємства «Виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 14» Житомирської міської ради №1779 від 17.06.2017 року [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем (а.с.4). З наданої довідки №105 від 12.06.2017 року вбачається, що син відповідача навчається в Житомирському державному університеті імені [PERSON] на денній формі навчання на контрактній формі навчання. Термін навчання три роки, починаючи з 01.09.2016 року по 30.06.2020 року (а.с. 5). Відповідно до \~ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями\~ст.141 Сімейного кодексу України\~визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав розяснення щодо підстав виникнення обов"язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року\~обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів:досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Статтею 200 Сімейного кодексу України\~пережбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. [PERSON] перебуває на денній формі навчання, а відтак не має можливості працювати та отримувати доходи, несе загальновідомі витрати, повязані з навчанням, як то необхідність придбання паперу, ручок, зошитів, користування компютерною та копіювальною технікою, проїзд, тощо, а тому потребує матеріальної допомоги від батьків на період навчання. [PERSON] , як і кожен громадянин України, має право на освіту, яке закріплено у\~\~ст.53 Конституції України, а тому обов'язок батьків, зокрема, відповідача, надати посильну матеріальну допомогу своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально. З приводу посилання відповідача на те що він офіційно не працює, суд зазначає, що відповідач є особою працездатного віку, ним не доведено існування будь-яких обмежень через стан здоровя до працевлаштування. З огляду на викладене, при визначенні розміру аліментів, згідно положень ст. 182 СК України, суд бере до уваги, що відповідач не працює, фізично здоровий, як батько повинен брати участь у матеріальному забезпеченні дитини нарівні з матір'ю, відсутність офіційного місця роботи не позбавляє відповідача обовязку утримувати сина, а тому стягує з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн. на користь позивача на час навчання сина, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання - 30.06.2020 року. Згідно зі ст. ст. 191, 201 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved