Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-07 00:00:00

06.06.2018 року заявник звернулася до суду із заявою, заінтересована особа: Синельниківський районний сектор в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона народилась [INFO] року в м. Ташкент Узбекської ССР, де проживала до 1991 року і була громадянкою колишнього СРСР. 31 січня 1971 року в м. Ташкент [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], [INFO]. В січні 1991 року заявник приїхала на постійне місце проживання до України, а саме: [ADDRESS]. З січня 1991 року постійно, без реєстрації, проживала за вищевказаною адресою. З цього часу і по сьогоднішній день за межі України не виїжджала та не змінювала свого місця проживання. 04 березня 1993 року [PERSON] отримала паспорт громадянина Союзу Радянських Соціалістичних Республік [NUMBER], виданий Синельниківським міськрайонним відділом внутрішніх справ Дніпропетровської області. З 10 березня 1993 року заявник зареєстрована в с. Фрунзе Синельниківського району Дніпропетровської області. [PERSON] вказує на те, що факт її простійного проживання на території України підтверджується довідкою №1776, виданою старостою Роздорської ОТГ Синельниківського району Дніпропетровської області, а також дані обставини можуть підтвердити в судовому засіданні свідки. В зв'язку із викладеним, [PERSON] просить суд встановити факт її постійного, безперервного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року і по теперішній час. В судовому засіданні представник заявника [PERSON], [PERSON] підтримала вимоги заяви та просила суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, але в матеріалах справи знаходяться письмові пояснення, в яких вказано про те, що заявник [PERSON] не надала підтверджуючої інформації проживання нею на території України з січня 1991 року, тому просив суд відмовити у задоволенні заяви. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що з весни 1991 року [PERSON] проживає у [ADDRESS] разом із сім'єю, по теперішній час. Її чоловік працював на заводі. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що [PERSON] почала проживати у [ADDRESS] з початку 1991 року. Таким чином, суд, заслухавши представника заявника, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 ч.1 ст.3 Закону України «Про громадянство» громадянами України є особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27.03.2001 року №215 встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Відповідно довідки, виданої виконавчим комітетом Роздорської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області від 14.12.2017 року №1776, встановлено, що [PERSON] дійсно проживала без реєстрації з січня 1991 року по 10 березня 1993 року за адресою: [ADDRESS]. Також з січня 1991 року і по теперішній час вона проживає за даною адресою. За ст.9 Закону України «Про правонаступництво України» від 12.09.1991 року, всі громадяни Союзу РСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України, є громадянами України. 04 березня 1993 року [PERSON] видано Синельниківським міськрайонним відділом внутрішніх справ Дніпропетровської області паспорт громадянина СРСР Серії [NUMBER], в якому наявна відмітка про реєстрацію останньої з 10 березня 1993 року за адресою: [ADDRESS] На підставі постанови Верховної Ради України від 17.03.2016 року, яка набрала чинності 02.04.1996 року, селище Фрунзе Старовишневецької сільської ради Синельниківського району перейменовано на селище Вишневецьке. Синельниківським районним сектором в Дніпропетровській області ГУ в Дніпропетровській області ДМС України 15.02.2018 року [PERSON] відмовлено в оформленні паспорта громадянина України у зв'язку з обміном паспорта громадянина СРСР, зазначаючи про не підтвердження факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Враховуючи те, що в ході судового розгляду повністю знайшов своє підтвердження факт постійного проживання заявника з початку 1991 року на території України, що підтверджується матеріалами справи та показаннями свідків [PERSON], [PERSON], суд вважає наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved