Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-28 00:00:00

У березні 2021 року Акціонерне товариство «Страхова компанія» «ІНГО» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.03.2014 р. по вул. І. Лепсе, 35\\2 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Солом"янського районного суду м. Києва від 05.05.2014 р., [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу. У результаті даного ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно з умовами договору страхування № 330582390, власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Позивачем було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 170 884 грн.37 коп. На підставі ст.ст. 993, 1166, 1188 ЦК України просить суд стягнути з відповідача на свою користь відшкодування витрат у сумі 96 552 грн. 81 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 05.03.2021 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив. Відповідачу надсилались копія ухвали суду про відкриття провадження у порядку спрощеного провадження, проте заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість постановлення у справі заочного рішення. Повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 19.03.2014 р. по вул. І. Лепсе, 35\\2 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольцваген» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Солом"янського районного суду м. Києва від 05.05.2014 р., [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу (а.с. 32- 33). У відповідності з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. У результаті даного ДТП було пошкоджено застрахований транспортний засіб «Ауді», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , згідно з умовами договору страхування № 330582390, власник пошкодженого автомобіля звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземного транспорту. Позивачем було розраховано та виплачено страхове відшкодування в розмірі 170 884 грн.37 коп.(ас.36 -37). Відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З матеріалів справи вбчається, що позивачем вживалися заходи щодо досудового врегулювання даного спору. АТ «СК«ІНГО» звернулась до 18.02.2015 року між позивачем і відповідачем укладено угоду про відшкодування шкоди №67-15 від 18.02.2015 року, згідно якої [PERSON] зобов"язується відшкодувати заподіяну шкоду позивачу у досудовому порядку у розмірі 121 384 грн. 37 коп., згідно графіку сплати відшкодування (ас. 43-45). Станом на 01.03.2021 року відповідачем відшкодовано шкоду у розмірі 37 000 грн. Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦПК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved