Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

позивач уточнила свої вимоги та просить суд стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця с. Новосілки, Кагарлицького району, Київської області, на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], яка народилася [INFO] року у місті Києві, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку кожного місяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду, відповідно до вимог пункту 1 статті 217 Цивільного процесуального кодексу України допустити негайне виконання судового рішення у межах суми платежу, встановлених законом,звільнити її від сплати судового збору цієї справи, покладаючи всі судові стягнення на відповідача [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем - [PERSON] вона перебувала у шлюбних відносинах з 11 листопада 2000 року. У 2007 році з його вини сім'я розпалась. Від шлюбу мають дочку - [PERSON], народжена [INFO] року. Після розірвання шлюбу дочка проживає з нею. Вона і [PERSON] проживають в квартирі її батьків. Працює в місті Києві майстром на ПП «[PERSON]». Заробітна плата у неї є незначною (довідка про заробітну плату додає) і утримувати дочку їй самостійно важко. Знаючи, що неповнолітня дочка [PERSON] навчається у школі і потребує постійної батьківської уваги і допомоги, відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків. Статтею 141 СК України, частиною шостою статті 12 Закону України „Про охорону дитинства" передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, проживання їх окремо від дитини не звільняє від обов'язків щодо дитини; їх батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону. Згідно статтею 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку. Інформації щодо інших дітей у відповідача не має, стягнень за виконавчими документами не проводиться. Натомість їхня дочка постійно потребує нормального харчування, одяг та інше. Крім того, дочка всебічно розвивається, зокрема в напрямах мистецтва та спорту. Усе це потребує значних коштів і сама вона не здатна в повній мірі цього забезпечити. Відповідач уточнені позовні вимоги позивача визнав та не заперечує проти їх задоволення. Він не заперечував платити своїй дочці аліменти. Вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне уточнені позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2000 року, який 22 лютого 2007 р. був розірваний, про що свідчить видане свідоцтво про розірвання шлюбу серія [NUMBER]. Позивач - [PERSON] є матір'ю, а відповідач [PERSON] є батьком малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] видане 10.08.2001 року. Частиною 1 статті 141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, положення Сімейного кодексу України під час вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення, максимально можливого урахування інтересів дитини. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-XІІ) дитина, з огляду на його фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження. Невиплата аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на які вона має право відповідно до законодавства становить порушення її майнових прав відповідно до статті 1 Протоколу №1 до Європейської Конвенції з прав людини, яка передбачає таке: «Кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». У справі «Кечко проти України» Європейський суд з прав людини висловив наступну думку: «Поняття «власності», яке міститься в першій частині статті 1 Протоколу № 1, має автономне значення, яке не обмежене власністю на фізичні речі і не залежить від формальної класифікації в національному законодавстві: деякі інші права та інтереси, наприклад, борги, що становлять майно, можуть також розглядатись як «майнові права», і, таким, як «власність» в цілях вказаного положення. Питання, що потребує визначення, полягає в тому, чи мав відповідно до обставин справи, взятих в цілому, заявник право на матеріальний інтерес, захищений статтею 1 Протоколу №1. У відповідності зі ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Наразі дитина перебуває на утриманні позивача. За змістом ст. ст. 181, 182 СК України у випадку невиконання батьками свого обов'язку утримувати дитину, аліменти присуджуються за рішенням суду в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, де враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. На підставі цього, суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині утримання, достатнє для задоволення її розумних потреб, виходячи зі стану здоров'я дитини, її матеріального становища, а також зі свого стану здоров'я та матеріального становища. При визначенні розміру аліментів належить брати до уваги матеріальне становище дитини. В даному випадку дитина не має власних доходів, не здатна сама себе утримувати. На розмір аліментів на дитину має впливати стан здоров'я та загальний матеріальний стан того з батьків, з якого вони будуть стягуватися. Із матеріалів справи вбачається, що відповідач, є молодою, працездатною особою, працює на двох роботах. Слід також враховувати наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати відповідно до Сімейного кодексу України. З поданих відповідачем документів вбачається, що 28 липня 2007 року було укладено шлюб відповідача з [PERSON]. Від вказаного шлюбу є двоє неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Конкретного розміру аліментів на одну дитину законом не встановлено, оскільки у кожному випадку він визначається судом з урахуванням потреб дитини і можливостей батьків. Обов'язками батьків по вихованню та розвитку дитини, відповідно до ст. 150 СК України, є обов'язок піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готування її до самостійного життя. Обов'язок батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей випливає із вимог ст.180 СК України, згідно якої батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Суд вважає, що відповідач зобов'язаний надавати дитині матеріальну допомогу, достатню для задоволення її розумних потреб, виходячи з віку дитини, стану її здоров'я, матеріального становища. Враховуючи, що відповідач має дохід, суд вважає, що уточнені позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, з відповідача необхідно стягувати аліменти на користь позивача в у частці від заробітної плати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітньої дочки - [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, кожного місяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого законодавством для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти на утримання дитини згідно ст. 79 СК України присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, в даному випадку з 13.11.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 13 Закону України «Про Державний бюджет України на 2013 рік», установлена на 2013 рік мінімальна заробітна плата у місячному розмірі з 1 січня - 1147 грн. Таким чином з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в доход держави судовий збір в розмірі 229,40 грн., тобто 0,2 розміру мінімальної заробітної плати станом на 1 січня 2013 року. Позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судових витрат, тому вони, в силу ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави - судовий збір в розмірі 229,40 грн. Відповідно до п.1 ст. 367 ЦПК України, належить допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за 1 місяць. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved