Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-05 00:00:00

04.03.2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, про визнання права власності на спадкове майно, залишене після смерті [PERSON] , в порядку спадкування за заповітом. Вимоги позову мотивовано тим, що позивачем набуто право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 5,1722 га. кадастровий номер 1421284800:01:001:0554 за заповітом, але нотаріусом йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв`язку з тим, що оригінал правовстановлюючого документу, державного акту на земельну ділянку, пошкоджений з втратою частини акту. Сторони та їх уповноважені представники в судове засідання не з`явились. Від позивача надійшла заява, в якій він вимоги позовної заяви підтримав повністю та просив суд здійснювати розгляд справи без його участі. Від відповідача, виконкому Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області надійшла заява, згідно якої відповідач просить розглянути справу у відсутність представника ради. Відповідач [PERSON] до суду не з`явився, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлявся судом в належний спосіб, про що свідчить поштове відправлення про вручення судового виклику [PERSON] під особистий підпис, відзиву на позовну заяву не подав, про причини неявки суд не повідомив, що у даному випадку не перешкоджає розгляду справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності судом встановлено: Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 19.07.2018 року, у с. Старомайорське, Великоновосілківського району Донецької області, померла [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). За заповітом від 27.07.2016 року, засвідченого секретарем Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі під № 313, [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає в с. Старомайорське, Великоновосілківського району Донецької області, заповіла земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 5,1722 га. кадастровий номер 1421284800:01:001:0554, яка належить їй на праві власності, [PERSON] , [INFO] (а.с. 7) Згідно довідки Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області № 39 від 08.02.2019 року, [PERSON] , [INFO] , до дня своєї смерті [INFO] , була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з дружиною онука та її дітьми (а.с. 9) Відповідно до копії державного акту на право власності на земельну ділянку від 26.10.2004 року, померлій [PERSON] , [INFO] , належить земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 5,1722 га. кадастровий номер 1421284800:01:001:0554, місце розташування в територіальних межах Старомайорської сільської ради Великоновосілківського району Донецької області, (а.с. 10-13) Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав, земельна ділянка для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 5,1722 га. кадастровий номер 1421284800:01:001:0554, яка належна на праві власності [PERSON] , перебуває в оренді [PERSON] (а.с. 14-15) За відомостями ГУ Держгеокадастру у Донецькій області від 14.02.2019 року, нормативно грошова оцінка 1 га ріллі по Донецькій області станом на 01.01.2019 року складає 31111,00 грн. (а.с. 16) Постановою державного нотаріуса Великоновосілківської державної нотаріальної контори Кравець С.В. від 27.12.2018 року, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 5,1722 га. кадастровий номер 1421284800:01:001:0554 за заповітом після смерті [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з пошкодженням правовстановлюючого документу (а.с. 18-19). Згідно копії спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , спадкоємцем майна померлої, крім позивача [PERSON] , є відповідач [PERSON] , який отримав свідоцтво про право власності на іншу земельну ділянку належну [PERSON] , площею 4,3884 га. за заповітом. Крім вказаних осіб інші спадкоємці майна [PERSON] відсутні (а.с. 35-92) Таким чином встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем майна померлої [PERSON] за заповітом, не має можливості отримати в законному порядку свідоцтво про право власності на належне йому майно через пошкодження правовстановлюючого документу. Відповідачами при цьому заперечень проти позову та доказів в їх підтвердження суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом пункту 4 частини 3 статті 129 Конституції України, ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести належними і допустимими доказами ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В порядку ст. 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цих прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Статтею 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності полягає у праві власника володіти, користуватись та розпоряджатись майном (ст. 317 ЦК України). Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. З огляду на ст. 380 ЦК України земельна ділянка є об`єктом права власності. Відповідно до вимог ст. ст. 1216-1220 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. В пунктах 10, 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" зазначено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. За статтею 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 1 ст. 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки зокрема на підставі прийняття спадщини. З роз`яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону. Так виходячи із змісту наведених норм і відповідно до встановлених у даній справі обставин, неможливість здійснити процедуру щодо реєстрації права власності на нерухоме майно в позасудовому порядку не може обмежувати права власника, з огляду на що, позивач не може, але має право ефективно скористатися своїм правом власності, яке гарантує стаття 1 Протоколу N 1. У той же час, у відповідності до дійсного змісту статті 386 ЦК України, захисту підлягають не тільки права і законні інтереси власників майна, а й осіб які є потенційними власниками, які правомірно володіють майном на підставах передбачених законом виходячи зі змісту договору, тобто в яких із зверненням до суду лише виникне право власності. Судом встановлено, що позивач у відповідності з діючим законодавством, звернувся щодо прийняття спадщини, однак отримати свідоцтва про право на спадщину позбавлений можливості, у зв`язку з тим, що незалежно від його волі виникли обставини, які унеможливлюють нотаріально посвідчити процедуру прийняття позивачем спадкового майна. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє повне підтвердження, в зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved