Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

07.07.2021 позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] , третя особа: Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. В обґрунтування позову вказує, що [PERSON] є його донькою. [INFO] вона народила дитину - [PERSON] . З 2017 року відповідач ніяким чином не бере участі у вихованні доньки, не допомагає матеріально, педагогічно, не надає жодної посильної допомоги. Фактично з 2017 року всі питання матеріального забезпечення позивач взяв на себе. Відповідач жодного разу не поцікавився за які кошти виховується дитина. Всі питання щодо виховання дитини вирішуються виключно ним без участі та підтримки відповідача. З 04.02.2019 відповідач [PERSON] знаходилась в державному розшуку Бахмутським ВП ГУ НП в Донецькій області, як особа безвісно зникла. 12.02.2020 рішенням виконавчого комітету № 43 [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Зазначає, що відповідач жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує. Вона ніяким чином не піклується про доньку, не проявляє заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, не забезпечує необхідне харчування, медичний догляд, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; взагалі не спілкується з донькою; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти. Маючи реальну можливість виконувати передбачені законодавством батьківські обов`язки, відповідач завідомо навмисно ухиляється від їх виконання у відношенні своєї доньки. Зазначені факти можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, свідомого нехтування нею своїми обов`язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов`язків. Тому на підстав викладеного, просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] , стягнути з відповідача на його користь аліменти в твердій грошовій сумі на дитину - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1 255 грн. щомісяця, починаючи стягнення від дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 27.09.2021 відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку загального позовного провадження, та призначено по вказаній справі підготовче засідання на 03 листопада 2021 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 03.11.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачу був наданий строк для подання відзиву на позовну заяву. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву відповідачем подано не було. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву в якій просив здійснювати розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник третьої особи - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради в судове засідання не з`явилася. Разом з тим, 02.12.2021 від начальника управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради Махничевої Л.О. на електронну адресу суду надійшла заява, згідно якої просила провести судове засідання за відсутності представника управління, винести рішення на розсуд суду з урахування висновку органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні її малолітньої доньки. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Від неї не надійшло клопотання про відкладення слухання справи. Також у строк, встановлений в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідачем не надано відзиву на позов без поважних причин, тобто своїм правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористався, а тому суд вирішує спір за наявними матеріалами справи, відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим проводити заочний розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Як передбачено ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. З паспорту серії [NUMBER] (арк.с.3-4) вбачається, що позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . В матеріалах справи міститься довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1419-5000253834 від 13.01.2020 (а.с.5), відповідно до якої [PERSON] фактично проживає за адресою: [ADDRESS] . Судом достовірно встановлено, що [INFO] у м. Горлівка Донецької області народилася [PERSON] , актовий запис № 63. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7) батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (відомості про батька дитини записані на підставі ч. 1 ст. 135 СК України). Позивач зазначає, що дитина [PERSON] є його онукою. Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи № 1, законний представник якої - [PERSON] , є внутрішньо переміщеною особою, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.9) Відповідно до акту ОСББ «Чайковського 9,11» від 05.07.2021 (а.с.16) під час перевірки паспортного режиму квартири [ADDRESS] було встановлено, що за даною адресою ніхто не зареєстрований, але фактично проживають з 30.12.2019 до теперішнього часу [PERSON] , 1948 року народження, [PERSON] , 1950 року народження, та [PERSON] , 2014 року народження. Рішенням Виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 43 від 12.02.2020 малолітній [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.18). Рішенням Виконавчого комітету Бахмутської міської ради № 82 від 11.03.2020 встановлено опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , призначивши опікуном [PERSON] , [INFO] (а.с.36). Як вбачається з довідки № 94 від 30.06.2021 (а.с.17) [PERSON] , [INFO] , відвідує дошкільний навчальний заклад комбінованого типу, ясла - садок № 49 «Кріпиш» Управління освіти Бахмутської міської ради з 17.08.2020 по теперішній час. Відповідно до ч.1, ч.2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до ч.1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до п. 15, п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що дійсно з боку відповідача має місце ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків та неналежне їх виконання, воно не було пов`язано як об`єктивними так і суб`єктивними причинами. За таких обставин у суду є усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу відносно відповідача та позбавити її батьківських прав, яка на теперішній час без поважних причин самоусунулася від виховання та утримання дитини. Наданий суду висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , суд вважає прийняти до уваги, оскільки [PERSON] без поважних причин самоусунулася від виховання дитини (а.с.48-50). Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] не має бажання та можливості займатися вихованням та утриманням дитини, свідомо самоухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню малолітньої [PERSON] . Крім того, ст. 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 статті ст. 166 Сімейного кодексу України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У відповідності до ч.1 ст.184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість потребує спеціального захисту та турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог та заперечень. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, оскільки відповідач ухиляється без поважних причин від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що проявляється у відсутності її піклування про фізичний та духовний розвиток доньки, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, позбавивши [PERSON] батьківських прав, та присудивши з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі на утримання дитини у розмірі 1 255 грн. щомісяця, до досягнення нею повноліття. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачеві, що вона має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав на підставі ст.169 Сімейного кодексу України. На підставі ст.141 ЦПК України судові витрати за вимогу про позбавлення батьківських прав необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача в сумі 908,00 грн, які були сплачені при подачі позову до суду. Судові витрати за вимогу пов`язану зі стягненням аліментів необхідно стягнути з відповідача на користь держави в сумі 908,00 грн, оскільки позивачі за цією категорією справ звільнені від сплати судового збору.

Outcome: approved