Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

06.07.2021р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що на підставі ордеру №109 від 05.03.1970р. його матері [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] , яка знаходиться в ЖБК №12 «Запоріжсталь». Станом на 01.01.1986р. пай за вищевказану квартиру матір`ю був виплачений повністю. Після викупу квартири член ЖБК стає її власником. [INFO] його мати померла. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] . Після смерті матері він є єдиним спадкоємцем першої черги і прийняв спадщину відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963р.) як спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Крім того, в установлений строк він звернувся до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за законом. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді вказаної квартири йому нотаріусом було відмовлено через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на це спадкове майно. У зв`язку з цим він не може в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадкове майно. Просить визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою суду від 07.07.2021р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19.07.2021р. підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Мєдвєдєва А.В. не прибули, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримують повністю, просять його задовольнити. Представник відповідача ЖБК №12 «Запоріжсталь» в судове засідання не прибула, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Представник третьої особа - Восьмої запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність зазначених осіб. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за такими підставами. Суд встановив, що на підставі ордеру №109 від 05.03.1970р. [PERSON] була надана квартира [ADDRESS] (арк.8). Згідно довідки ЖБК №12 «Запоріжсталь» від 31.05.2021р. [PERSON] була членом зазначеного кооперативу і їй на праві приватної власності належить вищевказана квартира. Пай за квартиру в розмірі 5291,39 карбованців виплачений повністю станом на 01.01.1986р. (арк.9). Інформація про реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно станом на 03.08.2021р. відсутня (арк.94). [PERSON] померла [INFO] (арк.6). Після її смерті відкрилась спадщина, в т.ч. у вигляді квартири [ADDRESS] . Єдиним спадкоємцем першої черги після смерті [PERSON] є її син [PERSON] - позивач по справі. Позивач на момент відкриття спадщини був зареєстрований та проживав разом з спадкодавцем [PERSON] за однією адресою: [ADDRESS] . 26.01.2006р. позивач звернувся до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] (арк. 27 звор.). 26.01.2006р. Восьмою запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа №50-2006, в Спадковому реєстрі №38563590, яка на час розгляду справи є чинною (арк.27-88). 24.03.2011р. [PERSON] отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на спадкове майно - грошові кошти на банківському рахунку та вкладів на банківських рахунках )арк..80-81). 01.07.2021р. позивач звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , до складу якої входить квартира [ADDRESS] (арк.83 звор.). Постановою Восьмої запорізької державної нотаріальної контори від 01.07.2021р. позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері [PERSON] у вигляді вказаного нерухомого майна, оскільки відсутні оригінали правовстановлюючих документів на це спадкове майно (арк.10. 82-83). Згідно висновку суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] від 01.07.2021р. вартість спірної квартири становить 437 280,00грн. (арк.11). Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, в т.ч. шляхом визнання права власності. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Відповідно до п.4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 1 січня 2004 року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Враховуючи те, що правовідносини щодо набуття [PERSON] права власності на спірну квартиру та спадкування після її смерті виникли до 01.01.2004р., суд вважає необхідним застосувати до них норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року, Закону України від 07.02.1991 № 697-XII «Про власність» (втратив чинність з 20.06.2007р.). За змістом ст.86,128 ЦК УРСР 1963р. право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном . Власність в Україні виступає в таких формах: приватна, колективна, державна. Відносини власності регулюються Законом України "Про власність", цим Кодексом, іншими законодавчими актами. Право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. При цьому, відповідно до п.3 постанови Верховної Ради України від 26.03.1991р. «Про порядок введення в дію Закону України «Про власність», положення ст.15 зазначеного Закону застосовуються до правовідносин, що виникли як до, так і після 15 квітня 1991 року (дата введення в дію Закону України «Про власність»). Діюче на той час цивільне законодавство не пов`язувало виникнення права власності на нерухоме майно із проведенням його реєстрації. Згідно з ст.529 ЦК УРСР 1963р., який був чинній на момент відкриття спадщини, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Згідно з ч.1 ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст.549 ЦК УРСР спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно з ст.316 ЦК України 2003р. правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, не заборонених законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог [PERSON] . В даному випадку суд виходить з того, що свідоцтво про право на спадщину видається нотаріусом за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в установленому законом порядку. Лише у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, в т.ч. з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна за спадкодавцем, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Крім того, якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст.392 ЦК України, відповідно якої позов про визнання права власності може бути пред`явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Так, суд вважає встановленим та доведеним, що позивач [PERSON] правомірно набув право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті його матері, оскільки є єдиним спадкоємцем першої черги, на момент смерті матері проживав з нею за однією адресою: [ADDRESS] , після смерті матері залишився проживати в цій квартирі, користувався нею, здійснював заходи щодо її утримання, тобто є таким, що прийняв спадщину в порядку ст.549 ЦК УРСР 1963р. шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Крім того, він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, отримав свідоцтва на спадкове майно у вигляді вкладів та грошових коштів на рахунках в банках. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину у вигляді вищезазначеної квартири йому нотаріусом відмовлено у зв`язку з відсутністю оригіналу правоустановчого документу на це нерухоме майно, що підтверджено належним чином - постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій. Однак, на думку суду, відсутність правоустановчого документа не позбавляє спадкоємця права на спадщину, оскільки вона належить йому з моменту відкриття спадщини. При цьому, суд вважає, що право власності на квартиру [ADDRESS] померла [PERSON] набула правомірно - відповідно до ст.15 Закону УРСР від 07.02.1991р. №697-ХІІ «Про власність» як член ЖБК №12 «Запоріжсталь», який до 01.01.1986р. повністю вніс свій пайовий внесок, що підтверджується відповідною довідкою зазначеного ЖБК і ним на даний момент не оспорюється. Спадкодавець [PERSON] тривалий час мешкала у вказаній квартирі, володіла та користувалася нею, однак за життя не оформила своє право власності, що також не позбавляє її спадкоємців права власності на спадкове майно. Таким чином, позивач [PERSON] позбавлений права в передбаченому законом нотаріальному порядку оформити своє право на спадщину у вигляді зазначеної квартири, яке залишилось після смерті його матері, чим порушується (не визнається) його право власності на спадкове майно. На підставі вищевикладеного, виходячи із завдань цивільного судочинства, принципів верховенства права, законності, пропорційності, справедливості та розумності, суд вважає необхідним захистити порушені права [PERSON] шляхом визнання за ним права власності на вказане нерухоме майно, у зв`язку з чим його позов слід задовольнити повністю.

Outcome: approved