Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

представник позивача звернувся до суду з наведеною вище позовною вимогою, та просив вилучити у [PERSON], [PERSON] і передати Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, транспортний засіб, що був забезпечений на пільгових умовах. В обґрунтування предявленої вимоги позивач посилається на те, що відповідно до Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою КМУ від 19 липня 2006 р. N999, інвалід війни І групи [PERSON] був забезпечений через Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації на пільгових умовах транспортним засобом МІ ЗАЗ 110307. Відповідно до пункту 6 Порядку, інвалід, законний представник недієздатного інваліда, дитини-інваліда отримує автомобіль на десятирічний строк без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Датою забезпечення автомобілем вважається день отримання його інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда на підставі акта приймання-передачі, виданого дилером підприємства - постачальника автомобілів для інвалідів транспортний засіб МІ ЗАЗ 110307, колір Королівський синій, номер кузову Y6D11030780126366, номер двигуна [NUMBER], виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод", вартістю 26434,00 грн., отриманий Головним управлінням для [PERSON]. 07 квітня 2008 року [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про видачу транспортного засобу забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету, та якому роз'яснено вимоги Порядку, що підтверджується відповідним зобов'язанням. На підставі заяви [PERSON], рішенням колегії Головного управління у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його [PERSON]. Інвалід [PERSON] помер у вересні 2008 року. Пунктом 16 Порядку, передбачено, що після смерті інваліда автомобіль, яким він був забезпечений головним управлінням соціального захисту або управлінням виконавчої дирекції, строк експлуатації якого більше ніж 10 років, залишається безоплатно члену сім'ї, який на час смерті інваліда був зареєстрований за місцем реєстрації інваліда. Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який зареєстрований за місцем реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається у разі сплати ним протягом шести місяців з дня смерті інваліда до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції, вартості автомобіля з урахуванням розрахованої суми викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. 20.03.2015 року, управлінням праці та соціального захисту населення Городищенської райдержадміністрації направлено лист Департаменту соціального захисту населення, про смерть інваліда. 06.03.2015 року дружина [PERSON] [PERSON] письмово звернулася до Департаменту соціального захисту населення, про переоформлення автомобіля чоловіка. 06.04.2015 року Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації направив лист відповідачці, як члену сім'ї померлого інваліда з роз»ясненням порядку повернення та перереєстрації легкового автомобіля та вимогою в добровільному порядку повернути легковий автомобіль ЗАЗ, яким був забезпечений інвалід. В даний час автомобіль не повернуто. Враховуючи те, що відповідачами, легковий автомобіль, добровільно Департаменту соціального захисту населення не повернуто, та не виконані інші дії, ними порушено вимоги пункту 16 даного Порядку, то прийнято рішення про звернення до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги, з посиланням на доводи позову, та зазначила, що право позивача на володіння транспортним засобом МІ ЗАЗ 110307, після смерті інваліда є порушеним і таким, що підлягає захисту. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні не заперечили щодо задоволення позовних вимог, і пояснили, що згідні повернути автомобіль. Суд, розглянувши позов в межах заявлених позовних вимог, вислухавши представника позивача, відповідачів, а також, вивчивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступного. Відповідно до п.28 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.08.1997 року №999, продаж автомобілів на пільгових умовах з оплатою 7 відсотків їх вартості проводиться інвалідам, зазначеними в пунктах 21, 22, 24, 25 цього Порядку за наявності відповідних медичних висновків та право забезпечення автомобілем і протипоказань до володіння автомобілем, якщо керування ним буде здійснювати член сім'ї інваліда. Згідно п.4 вказаного Порядку, продаж автомобілів на пільгових умовах провадиться на десятирічний термін експлуатації без права продажу, дарування і передачі іншій особі. Після закінчення зазначеного терміну інвалід може користуватися цим автомобілем до одержання нового. Із матеріалів справи вбачається, що 07 квітня 2008 року [PERSON] письмово звернувся до Головного управління про видачу транспортного засобу забезпеченого за рахунок коштів державного бюджету, якому роз'яснено вимоги Порядку, що підтверджується відповідним зобов'язанням. Згідно акту приймання-передачі транспортного засобу серії НДЦ №290907 від 07 квітня 2008 року, транспортний засіб МІ ЗАЗ 110307, номер кузову Y6D11030780126366, номер двигуна [NUMBER], виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод", вартістю 26434,00 грн., отриманий Головним управлінням для [PERSON] через Головне управління праці та соціального захисту населення. Отже, інвалід [PERSON] відповідно до розпорядження облдержадміністрації був забезпечений транспортним засобом «Славута» на пільговій основі 7% без права продажу, дарування, передачі. На підставі заяви [PERSON] рішенням колегії Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА від 27.03.2008 №4-5 у зв'язку з неспроможністю керування автомобілем, право керування надано його племіннику [PERSON]. За обліковою карткою ТЗ автомобіль зареєстрований як транспортний засіб, що отриманий через відділ соціального захисту населення, та зазначено, що для відчуження потрібний їх дозвіл. [PERSON] помер у вересні 2008 року. Відповідно до п.16 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 р. N999, із змінами і доповненнями, автомобіль строк експлуатації якого менше ніж 10 років (крім випадку, зазначеного в абзаці другому цього пункту), після смерті інваліда залишається у користуванні його сім'ї, якщо в ній є інвалід, який: мав підстави для забезпечення автомобілем на час смерті інваліда або протягом не більше 6 місяців з дня його смерті; проживав і був зареєстрований на час смерті інваліда за місцем його постійного проживання і реєстрації; не має іншого автомобіля, у тому числі отриманого через головне управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. Іншому члену сім'ї померлого інваліда, який проживає та зареєстрований за місцем постійного проживання і реєстрації інваліда, автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, залишається, у разі сплати ним протягом шести місяців, з дня смерті інваліда, до державного бюджету на рахунки, відкриті в органах Державного казначейства, а членом сім'ї померлого інваліда внаслідок трудового каліцтва - на рахунки відповідних управлінь виконавчої дирекції, вартості автомобіля, з урахуванням розрахункової суми для викупу автомобіля та суми, сплаченої за нього інвалідом. В іншому разі автомобіль, строк експлуатації якого менше ніж 10 років, повертається (вилучається) головному, районному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції у повному комплекті. Судом не встановлено, щоб хтось із членів сім'ї померлого, в тому числі відповідачі у справі, звертались із заявою до Головного управління праці про надання дозволу на викуп автомобіля. Відповідно до розпорядження Голови Черкаської обласної державної адміністрації №99 від 11 квітня 2013 року, Головне управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА, змінило назву на Департамент соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації. З урахуванням того, що члени сім'ї померлого інваліда ніяким чином не відреагували на лист Головного управління праці та соціального захисту населення Черкаської ОДА та не повідомляли про себе, управління соціального захисту населення Городищенської райдержадміністрації, звернулося до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації з листом-повідомленням про смерть інваліда війни І групи, та закриття особової справи по забезпеченню спецтранспортом [PERSON]. 06 квітня 2015 року Департаментом соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації направлено листа відповідачам, як членам сім'ї померлого інваліда та особі, яка мала право користування автомобілем, з вимогою в добровільному порядку повернути легковий автомобіль, яким був забезпечений інвалід. Однак, станом на 02.06.2015 року, час звернення з позовними вимогами до суду, відповідачі вказаний автомобіль не повернули до Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, що порушує вимоги п.16 вищевказаного Порядку. За таких обставин, суд приходить до висновку, що автомобіль, забезпечений на пільгових умовах та отриманий [PERSON], підлягає поверненню Департаменту соціального захисту населення Черкаської обласної державної адміністрації, оскільки на час смерті останнього, а саме, вересень 2008 року, діяв Порядок забезпечення інвалідів автомобілями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року №999, відповідно до пункту 16 якого автомобіль, після смерті інваліда повертається (вилучається) Головному управлінню соціального захисту, яке на підставі розпорядження облдержадміністрації від 11.04.2013р. №99, змінило свою назву, і здається підприємству, що здійснює заготівлю та переробку металобрухту, або видається в порядку черговості інваліду, який перебуває на обліку (правова позиція, що висловлена в постанові Верховного Суду України від 16.01.2013 року в справі N6-153цс12). Автомобіль, отриманий інвалідом (забезпечений на пільгових умовах (за 7 або 30 відсотків), вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду, відповідно до п.16 Порядку, за поданням головного управління соціального захисту населення, або управління виконавчої дирекції. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення, так як позивач навів належні докази на підтвердження свого права на автомобіль МІ ЗАЗ 110307, номер кузову Y6D11030780126366, номер двигуна [NUMBER], виготовлений ЗАТ з іноземною інвестицією „Запорізький автомобілебудівний завод", вартістю 26434,00 грн., отриманий Головним управлінням для [PERSON]., та на доведення вимог про вилучення автомобіля у відповідача. Враховуючи наведене вище, судові витрати позивача, в силу ст.88 ЦПК України, підлягають відшкодуванню, в розмірі 1378,00грн.. На підставі наведеного та

Outcome: approved