Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-27 00:00:00

02 травня 2019 року [PERSON] звернувся до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із зазначеною вище заявою, де просить ухвалити судове рішення, яким встановити факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем матір`ю [PERSON] , померлою [INFO] , на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла його рідна мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина на квартиру за адресою: [ADDRESS] . За життя, мати, на випадок смерті, здійснила розпорядження своїм майном, згідно якого заповіла йому та його рідній сестрі [PERSON] належну їй на праві власності квартиру за адресою: [ADDRESS] . Він не подавав заяву про прийняття спадщини в нотаріальну контору, оскільки на момент відкриття спадщини постійно проживав разом з матір`ю, так як мати була людиною похилого віку, хворіла у зв`язку із чим потребувала постійної сторонньої допомоги, а тому вважав себе таким, що фактично прийняв спадщину відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України. Натомість його сестра [PERSON] відмовилась від своєї частини спадщини за заповітом на його користь, що підтверджується її заявою. Таким чином, будучи єдиним спадкоємцем за заповітом, який міг би прийняти спадщину, він, у квітні 2019 року звернувся до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. з питання отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак, отримав відмову, на тій підставі, що він не може вважатись таким, що прийняв спадщину, оскільки не був зареєстрованим проживаючим зі спадкодавцем за однією адресою, а заяву про прийняття спадщини в установлений законом шестимісячний строк не подавав, що змусило його звернутись до суду з даним позовом. Заявник [PERSON] в судовому засіданні на заяві наполягав, посилаючись на обставини, викладені в ній. При цьому заявник пояснив, що по день смерті, він здійснював догляд за матір`ю, а після її смерті займався її похованням. Заінтересована особа в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Заслухавши пояснення заявника, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.2 ст.315\~ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти,від яких залежить виникнення,зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні було встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] , померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ./а.с.9/ Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] . /а.с.8/ Відповідно до договору купівлі-продажу від 30.06.1992 року, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . /а.с.12-13/ Згідно із заповітом від 16.07.2013 року [PERSON] заповіла на випадок своєї смерті належну їй на праві приватної власності квартиру під номером [ADDRESS] [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в рівних частинах кожному. Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №34556372 вищезазначений заповіт зареєстровано у спадковому реєстрі за №54742964 16.07.2013 року. /а.с.11/ Відповідно до нотаріально засвідченої заяви [PERSON] , остання поставила до відома нотаріуса, що вона відмовляється від своєї частини спадщини, яка залишилась після смерті її матері [PERSON] , на користь [PERSON] , [INFO] ./а.с.16/ На підставі ч. 3, 5\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього\~Кодексу (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 211 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженої наказом Міністра Юстиції України №20/5 від 03 березня 2004 року - доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. З повідомлення про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15 квітня 2019 року приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округу Дудник Т.В. вбачається, що заявнику [PERSON] відмовленого в видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у зв`язку з пропуском ним шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця, а також відсутній факт прийняття спадщини у зв`язку з відсутністю відомостей що спадкоємець проживав постійно із спадкодавцем на час відкриття спадщини. /а.с.18/ Метою звернення заявника до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. У судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтвердили факт того, що заявник постійно по день смерті [PERSON] постійно проживав з матір`ю, доглядав за нею. В ухвалі № 505/2085/14-ц від 14.09.2016 року Вищий спеціалізований суд з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшов висновку - «якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З наведених підстав колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відсутність реєстрації спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця сама по собі не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК України підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів.» Аналогічні правові висновки містяться в ухвалі Верховного Суду України № 6-7165св09 від 03 листопада 2010 року, рішенні Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6048327св14 від 11 листопада 2015 року, ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6-20158св15 від 21 жовтня 2015 року. В судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання заявника зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його її майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом як спадкоємцем за законом першої черги. Відповідно до ч.1 ст.1221ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п.2, 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. З огляду на те, що в складі спадщини наявне нерухоме майно, в силу вимог ч. 1\~ст. 1299 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна, для цього заявнику необхідно отримати свідоцтво про право на спадщину. Так як такі документи у заявника відсутні, то він звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини, маючи за мету оформлення та видачу нотаріусом свідоцтва про право на спадщину. З положень ч. 2\~ст. 1120 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, із якого вона оголошується померлою. Таким чином, оскільки заявник, як спадкоємець за законом постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини в одному помешканні та протягом шести місяців із часу відкриття спадщини не заявив про свою відмову від спадщини, то він вважається таким, що прийняв спадщину. В судовому засіданні з пояснень заявника, свідків, письмових доказів встановлено, що [PERSON] постійно проживав з [PERSON] на момент її смерті за місцем проживання спадкодавця в квартирі [ADDRESS] , однак факт такого проживання може бути встановлений виключно в судовому порядку. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заява [PERSON] обґрунтована, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, і підлягає задоволенню.

Outcome: approved