Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулась до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з\~ вказаним позовом до\~ відповідачів. Позовні вимоги мотивовані тим, що покійній [PERSON] , яка була матір`ю [PERSON] на праві приватної власності належала 1/2 частка житлового будинку за адресою [ADDRESS] , а\~ також частина земельної ділянки кадастровий № [NUMBER] :03:002:0373\~ площею 0,034га, яка належала на праві спільної сумісної власності згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №988826 від 29.07.2009 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . У встановленому законом порядку [PERSON] прийняла спадщину від матері, про що їй 31.08.2020 року видано свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОР № 653435, зокрема на\~ 1/2 частка житлового будинку. Крім того, спадкодавцю разом із [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності належала земельна ділянка під вказаним домоволодінням для будівництва і ообслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,034га, кадастровий №26 101 00000:03:002:0373. При цьому, розмір часток у праві спільної сумісної власності не визначено та як наслідок, нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. 31.08.2020 року, у зв"язку з відсутністю визначеної частки померлої у спільній сумісній власності на вказану земельну ділянку, відмовлено [PERSON] у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин позивач просила визначити, що частка померлої у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,034га, кадастровий №26 101 00000:03:002:0373 за адресою [ADDRESS] , становила 1/3. Визнати за [PERSON] в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] , право власності на 1/3 частку земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), площею 0,034га, що за адресою [ADDRESS] кадастровий № [NUMBER] :03:002:0373. Сторона позивача в судове засідання не з`явилася, попередньо подала до суду заяву, якою просила дану справу розглядати без її участі, позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, попередньо подали до суду заяву, відповідно до якої позов визнали, просили проводити розгляд справи без їх участі. Дослідивши матеріали справи та перевіривши всі докази в їх сукупності, судом встановлено наступне. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2020 посвідченого нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф. та зареєстрованого в спадковому реєстрі № 1-602\~ встановлено, що спадкоємцями майна [PERSON] , яка померла [INFO] є її донька - [PERSON] . Спадщина на яку видано свідоцтво, складається з 1/2 частки у праві власності на домоволодіння [ADDRESS] \~ (а.с.11). Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 22105545 від 31.08.2020\~ встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на праві приватної власності у частці 1/2 належить [PERSON] на підставі\~ рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 53828464 від 31.08.2020, нотаріус Першої Державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф..(а.с.12). За змістом листа №1400/02-14 від 31.08.2020 виданого нотаріусом Першої Державної нотаріальної контори Андрусяк К.Ф., [PERSON] , вбачається, що заведена спадкова справа за №80/2020 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на підставі поданої заяви [PERSON] . У зв`язку із відсутністю визначеної частки у спільній сумісній власності земельної ділянки, площею 0,034га, яка розташована за адресою [ADDRESS] кадастровий №26 101 00000:03:002:0373, співвласником якої була померла [PERSON] - видати Свідоцтво про право на спадщину за законом не представляється можливим. Рекомендовано звернутися до суду для визначення частки у спільній сумісній власності Спадкодавця(а.с.10). Відповідно до ч.3 ст. 89 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Відповідно до витягу з Державного земелього кадастру про земельну ділянку №НВ-2610813412020 від 18.09.2020 земельна ділянка кадастровий №26 101 00000:03:002:0373, площею 0,034га, яка розташована за адресою [ADDRESS] , цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), є приватною спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] \~\~\~ (а.с.14-15). Згідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №988826 від 29.07.2009 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить як співвласникам земельна ділянка кадастровий №26 101 00000:03:002:0373\~ площею 0,034га за адресою [ADDRESS] (а.с.16). Віповідно до ч.1 ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У статті 373 ЦК України зазначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). За змістом статтей 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ч.1 ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч.2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно ч. 1 ст.368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Частинами 1 та 2 ст.370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст.372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з врахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ч. 1 ст.86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність). Згідно зч. 1, 4, 5 ст. 89 Земельного кодексу України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Підпунктом «е» п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року зі змінами "Про практику застосування земельного законодавства при розгляді цивільних справ" визначено, що у випадках, передбачених статтями 86-89 ЗК, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, яка перебуває в спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, у разі недосягнення згоди - за рішенням суду, а при перебуванні ділянки в спільній сумісній власності (у подружжя, членів фермерського господарства, якщо інше це передбачалось угодою між ними, співвласників жилого будинку) - за договором або законом. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки (у тому числі й разом з іншими учасниками, які цього вимагають) або виплати рештою учасників грошової компенсації за цю частку при неможливості її виділення та отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру його частки. Учаснику спільної сумісної власності зазначене право належить за умови попереднього визначення розміру рівних земельних часток, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Таким чином, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Статтею 12 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Статтею 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, а також те, що відповідачі визнали позов, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають до задоволення в повному обзязі. На підставі наведеного та\~

Outcome: approved