Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У жовтні 2011 року до суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Комунальне підприємство "Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна" про усунення перешкод у користуванні майном шляхом демонтажу та приведення приміщення у попередній стан, стягнення моральної шкоди. Позивачі зазначили, що вони є власниками квартири [ADDRESS] згідно із свідоцтвом про право власності виданим 20 жовтня 1993 року у зв'язку із приватизацією квартири, яка отримана [PERSON] за ордером виданим на підставі рішенням Шевченківського райвиконкому від 22.02.1982 року. Квартира згідно технічного паспорту складається із приміщень кімната - 7,92 кв.м., кухня - 7,65 кв.м. та коридор - 5,94 кв.м. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року, залишеним без змін, Ухвалою Апеляційного суду від 26 квітня 2011 року, задоволено зустрічний позов [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним розпорядження про приватизацію сім'єю [PERSON] сусідньої квартири № 3 з включенням коридору, розміром - 5,94 кв.м., який був віднесений до квартири № 2 наданої позивачам на підставі рішенням Шевченківського райвиконкому від 22.02.1982 року та свідоцтва про право власності. Оскільки відповідачі, власники сусідньої квартири №3, у процесі приватизації включили коридор - 5,94 кв.м., який належить позивачам, тим самим перешкоджаючи у водінні та користуванні належним їм, позивачам коридором, розміром 5,94 кв.м., позивачі не можуть як власники здійснювати своє право щодо цієї частини квартири, яке було захищено рішенням Шевченківського районного суду від 07 грудня 2010 року, їх позов про визнання Розпорядження про приватизацію відповідачами квартири №3 незаконним, позивачі просили: - задовольнити їх позов, повернути належний ним коридор, площею 5,94 кв.м., шляхом зобов'язання відповідача зняти перегородки та поверненням приміщення у попередній стан та відшкодувати моральну, та оплату юридичних послуг. У запереченнях на позов (а.с.115) відповідачі посилаються на незаконність виданого позивачу свідоцтва про право власності на житло від 20.10.1993 року, оскільки на той час не було проведено перепланування з відокремленням обох квартир, як було відображено у поверховому плані наданого позивачем технічного паспорту для видачі йому свідоцтва про право власності на квартиру № 2. Стверджуючи, що позивачем було зведено самочинну прибудову без узгодження з балансоутримувачем будинку та відповідної документації, яка не існує у інвентаризаційній справі на будинок, докази, які надав позивач суду на підтримку позовних вимог, є неправдивими. Тому просив у позові відмовити. (долучені документи на а.с. 118-132) У вересні 2015 року позивачі у заяві про уточнення позовних вимог зазначили про можливість повернення квартири у первісний стан у відповідності із долученим до заяви Звітом від 17 липня 2015 року про проведення технічного обстеження квартири [ADDRESS], загальна площа 21,51 кв.м.; свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 21,51 кв.м., виданого 20 жовтня 1993 року; реєстрація права власності КМБТІ від 26 листопада 1993 року. У Звіті ТОВ «Інженерно-Технічний Центр «Будівельна Експериза» від 17 липня 2015 року, яким як зазначив позивач, встановлено розбіжність між фактичною площею приміщень та технічною документацією (технічний паспорт БТІ та свідоцтво про право власності). Різниця становить 5,94 м2 (частина коридору). Також встановлено, що з боку сусідньої квартири №3 закладено цеглою прохід. Також підтвердження замурування проходу до коридору, що є сумісною власністю міститься в висновку експерта. (а.с. 178) Згідно матеріалів справи за техпаспортом, згідно якого відповідачами була здійснена приватизація, скасована в подальшому рішенням суду, та згідно висновку експерта (а.с. 178), відповідачі, замурувававши прохід, переобладнали коридор, що відноситься до квартири №2 у санвузол. Для визначення робіт необхідних для відновлення приміщення в попередньому стані ТОВ «Інженерно-Технічний Центр «Будівельна Експертиза» було зроблено локальний кошторис, згідно якого необхідно виконати певні відновлювальні роботи, а саме пробивання замурованих проходів, демонтаж сантехнічного обладнання, відновлення стіни між квартирами №2 та №3 та інших робіт для поновлення коридору в первісному стані. Оскільки відповідачі грубо нехтують вимогами закону та рішення суду, слід зауважити, що згідно ч.3 ст. 386 ЦК України. Посилаючись на уточнені обставини позивач просив: 1. зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні коридору площею 5,94 кв.м., що відноситься до загальної площі квартири [ADDRESS], шляхом: - демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами № 2 та №3, - демонтажу сантехнічного обладнання у квартирі №3, - встановлення стіни між квартирами № 2 та № 3 для повернення коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан до самовільної перебудови відповідачами; 2. стягнути з відповідачів солідарно на користь позивачів моральну шкоду у сумі 2500 грн. та судові витрати, включаючи витрати на правову допомогу у сумі 2000 грн. У запереченнях, наданих суду у лютому 2016 року, позивачі на підтримку раніше наданих пояснень посилаються на не досконалість наданого позивачами Звіту, оскільки судом проведена будівельна експертиза, а наданий позивачем Звіт подано з порушенням ст. 131 ЦПК України. Оспорюючи відповідність поданих позивачами доказів: подана документація є неправильною, огляду його, відповідача квартири не проведено. Заява позивача про зупинення провадження судом у зв'язку із поданою ним до суду заявою про перегляд рішення суду за 2011 рік за нововиявленими обставинами розглянута судом з винесенням Ухвали від 21 квітня 2016 року про відмову у задоволенні заяви. У судовому засіданні позивачі та їх представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на викладені письмово обставини та уточнену заяву щодо вирішення позовних вимог за викладеним у заяві змістом. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду були повідомлені судовими повістками, а також поданими заявами про зупинення провадження та запереченнями. Суд, заслухавши пояснення позивачів та їх представника, дослідивши матеріали справи (у трьох томах) вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до рішення виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва за № 195 від 08 лютого 1982 року сім'ї [PERSON] у складі трьох осіб виділено службова окрема двокімнатна квартира [ADDRESS]. На підставі даного рішення [PERSON] на сім'ю із трьох осіб видано ордер № 99891 серії Б, органом приватизації Дарницької дистанції путі ПЗЗ далі 20 жовтня 1993 року видано Наказ № 8 про приватизацію квартири [ADDRESS] [PERSON], [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності. Згідно із технічним паспортом квартира № 2 складається із кімнати площею 7,92 кв.м., кухні 7,65 кв.м. та коридору площею 5,92 кв.м. Зазначені рішення були оспорені [PERSON], [PERSON], [PERSON] у справі 2-753/10, у якій ними було подано позов до суду до [PERSON], [PERSON] до [PERSON], [PERSON] та ДТГО ПЗЗ про визнання права власності на житло та визнання недійсним свідоцтва про приватизацію сім'єю [PERSON]. Зустрічний позов у справі 2-753/10 про визнання незаконним розпорядження ШРДА від 22 серпня 2003 року та свідоцтва про право власності на житло, виданих сім'ї [PERSON], подано [PERSON], [PERSON]. Як встановлено судом у справі 2-753/10 рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва за № 195 від 08 лютого 1982 року сім'ї [PERSON] у складі трьох осіб виділено службова жила площа окрема однокімнатна квартира [ADDRESS]. На розширеному засіданні адміністрації та профкому Дарницької дистанції колії ПЗЗ було постановлено приєднати звільнену кімнату площею 18,5 кв.м. квартири [ADDRESS] до однокімнатної квартири № 3 поблизу залізничної колії, що знаходиться на балансі Дарницької дистанції колії, мешканцю [PERSON] на сім'ю із трьох осіб. Розпорядженням № 3 органу Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації (далі ШРДА) від 22 серпня 2003 року квартира [ADDRESS], яка відповідно до технічного паспорту складається із двох кімнат жилою площею 37,3 кв.м., вбиральні 3 кв.м. та коридору 15,4 кв.м. була приватизована у рівних частках згідно із свідоцтвом про приватизацію [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року у справі 2-753/10, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року постановлено у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовити. Зустрічний позов [PERSON], [PERSON] задоволено, вирішено: Визнати незаконним розпорядження Шевченківської районної у м. Києві державної адміністрації від 22 серпня 2003 року квартири № 3 за адресою по [ADDRESS] Визнати незаконним свідоцтво про право власності на житло видане 22 серпня 2003 року Шевченківською районною у м. Києві державною адміністрацією [PERSON], [PERSON], [PERSON], а саме на квартиру № 3 за адресою по [ADDRESS] Звертаючись до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні квартирою № 2, наданою рішенням виконавчого комітету Шевченківської районної ради народних депутатів м. Києва за № 195 від 08 лютого 1982 року на сім'ю [PERSON] у складі трьох осіб, позивач зазначив, що виділена квартира загальною площею 25,4 кв.м. по [ADDRESS] складається із кімнати площею 7,92 кв.м., кухні 7,65 кв.м. та коридору площею 5,94 кв.м.. Однак, відповідачами самочинно зайнято його коридор площею 5,94 кв.м., та за час їх відсутності замурувано прохід до кімнати та кухні з коридору, який включили до площі своєї квартири. Положеннями ст. 386 ЦК України передбачено, шо держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. (ч. 1) Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. (ч. 2) Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. (ч. 3) Як було зазначено вище Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року у справі 2-753/10, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року було відновлено право власності позивача на квартиру № 2, до якої належить коридор, розміром 5,94 кв.м. та право володіння та користування приміщенням коридору. Судом встановлено, що відповідачі на протязі всього часу, що минув, перешкоджають позивачу користуватись коридором, володіють перебудованим приміщенням, частиною якого є коридор належний позивачу, який відповідачами був приєднаний шляхом перебудови до свого приміщення. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Позивачі просили повернути належний ним коридор, площею 5,94 кв.м., шляхом зобов'язання відповідача зняти перегородки та поверненням приміщення у попередній стан. Із долученої позивачами копії плану квартири (без дати) ймовірно слідує, що приміщення 5,94 кв.м. мало відповідно не одну перегородку і яким чином воно було самочинно перебудовано, тобто які були де саме і які були зведені додаткові реконструкції, на підставі яких створено коридор розміром 15,4 кв.м. і які необхідно зробити будівельні роботи для відновлення попереднього стану У процесі розгляду справи Ухвалою суду від 22 січня 2014 року призначено судову будівельно-технічну експертизу, (а.с. 13 том-2) на вирішення експертів поставлені питання щодо з"ясування наявності спірних перегородок коридору 5,94 у квартирах [ADDRESS] та чи відповідає їх встановлення технічним планам квартир та нормам забудовника. А також суд поставив питання щодо визначення обсягу робіт та вартості робіт до приведення приміщення у первісний стан, який існував до переобладнання у єдине приміщення з використанням коридору розміром 4,95 кв.м. та встановлення вартості робіт по відновленню попереднього стану. Згідно із висновком судово-будівельно-технічної експертизи (а.с. 176) надано 22.02.2015 року встановлено, що наявність спірної перегородки у коридорі квартир №2 та № 3, а також у інвентаризаційних планах БТІ, на час дослідження встановити не вбачається можливим. Тому визначити обсяг робіт по демонтажу та приведення спірної перегородка у коридорі розміром 5,94 кв.м., якого не існує у попередні стан, неможливо. Щодо раніше існуючого коридору на плані № 3 (а.с. 183), який належав квартирі № 2 згідно свідоцтва про право власності позивача, отриманого при приватизацію квартири № 2, то при огляді експертом виявлена відсутність перегородки у коридорі квартир № 2 та № 3, яка не відображена у технічних документаціях. У зв'язку із зазначеним встановити наявність спірної перегородки та визначення робіт щодо приведення її у попередні стан - неможливо. Згідно із частиною першою ст. 60 ЦПК України про обов'язки доказування і подання доказів кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Положеннями частини 3 ст. 61 ЦПК визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Досліджуючи обставини справи на підставі зібраних доказів, оцінка яких дана судом у їх сукупності, суд встановив наступне. Перш за все, відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК встановлені рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07 грудня 2010 року у справі 2-753/10, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 26 квітня 2011 року, суд у справі, що розглядається сприймаючи обставини, встановлені вищезазначеним судом вважає що судом відновлено право власності позивача на квартиру № 2, до якої належить коридор, розміром 5,94 кв.м. та право володіння та користування приміщенням коридору. У процесі судових засідань були вжиті заходи до реалізації відновленого права власності позивача на коридор, розміром 5,94 кв.м. та права володіння та користування приміщенням коридору. За висновками експерта (а.с. 184 том-2) у зв'язку із відсутністю наявної спірної перегородки у кв. 2 на момент обстеження експертом не вбачається можливим встановити та визначити обсяг робіт по її відновленню для приведення у попередній стан, при цьому експерт посилається на відсутність даних про перегородку у технічному паспорті забудовника та інвентаризаційних планах БТІ. Водночас, досліджуючи плани будинку 2, 3 та 4, стосовно плана 2 (а.с. 183 назва внизу а.с. 182 зв.) з технічного паспорту виданого на житло 20.10.1993 року та свідоцтва про право власності від 20.10.1993 року на квартиру №2 (том- 1 а.с. 13-15) встановлено, що квартира має загальну площу 21,51 кв.м. і складається із наступних приміщень: кімнати - 7,92 кв.м.; кухні- 7,65 кв.м.; коридору 5,94 кв.м. (а.с. 183). На цьому є аркуші є план із зазначенням даних приміщень та їх площі. Як зазначив експерт відсутні назви та розмір приміщень,у плані-2 та прив'язка до основної будівлі. Що стосується плана № 3 (план № 4) на квартиру № 3 товін вінесений до 22.08.2003 року, тобто часу видачі відповідачу документі на підставі скасованих судом рішень. Також підтвердження замурування проходу до коридору, що є сумісною власністю міститься в висновку експерта (а.с. 178) У судовому засіданні позивачем було долучено Звіт ТОВ «Інженерно-Технічний Центр «Будівельна Експериза» від 17 липня 2015 року, яким як зазначив позивач, встановлено розбіжність між фактичною площею приміщень та технічною документацією (технічний паспорт БТІ та свідоцтво про право власності). Різниця становить 5, 94 м2 (частина коридору). Також встановлено, що з боку сусідньої квартири №3 закладено цеглою прохід. До Звіту долучено перелік робіт для відновлювального ремнту приміщення коридору 5,94 кв.м. житлового будинку по вул. І.Сікорського (Танковій) 14 квартири 2 з оцінкою вартості проведення робіт та витрат на будівельні матеріали. У запереченнях представник позивача по суті обсягу проведення зазначених робіт та їх вартості не надав пояснень, вважаючи неприйнятним надані документи, оскільки судовий експерт не надав позитивного висновку. Вирішуючи зазначене питання суд виходив з того, що інших пропозицій відповідачем, який заперечує проти прийнятого у 2011 році рішення вживаючи процесуальні заходи для його скасування, не бажає протягом періоду знаходження справи у суді, відновити порушене право позивача на підставі рішення суду. Таким чином, оскільки відповідачем не надано спростування запропонованого позивачем плану відновлювальних робіт, необхідних для відновлення здійсненої реконструкції належного позивачу на підставі свідоцтва про право власності на приміщення коридору, яке не було у судовому порядку оспорено чи скасовано судом, суд вважає слід задовольнити надані пропозиції надані позивачем для відновлення приміщення 5,94 кв.м., належного йому, а саме здійснення демонтажу у коридорі розміром 5,94 кв.м. на плані № 3 (а.с. 178) шляхом демонтажу самочинно замурованих проходів між квартирами № 2 та № 3, демонтажу сантехнічного обладнання в квартирі №3, та встановлення стіни між квартирами № 2 та № 3, тобто повернення коридору розміром 5,94 кв.м. у первісний стан, який був до самовільної перебудови, який належить квартирі № 2 згідно свідоцтва про право власності позивача на приватизовану квартиру № 2, для повернення у первісний стан зазначеного приміщення 5,94 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. З огляду на викладене на підставі ст.ст. 16, 321, 325, 386, 387, 391, 400 ЦК України, та

Outcome: partial