Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

07 березня 2018 року позивач звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 16 серпня 2014 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району Кіровоградської області, актовий запис № 43. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Сімейне життя не склалось через несумісність характерів та різні погляди на цінності сімейних відносин. На даний час шлюбні відносини фактично припинені. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. (а.с. 28) Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. (а.с. 24) Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ч.4 цієї статті, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі, зокрема, визнання позову, проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. За нормою ч.1 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.13 ЦПК України (диспозитивність цивільного судочинства), суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем зареєстрований 16 серпня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Олександрійському району Кіровоградської області, актовий запис № 43, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Позивач та відповідач від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]., що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.7, 8, 9, 10). Статтею 51 Конституції України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно ст.21 СК України шлюб є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. За нормою ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, на примирення сторони не згодні. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України, враховуючи вимогу позивача залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]" Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved