Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування вимог позивач вказує, що відповідно до умов кредитного договору № б/н від 10 листопада 2008 року [PERSON] було надано кредит в сумі 10200 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Оскільки відповідачем належним чином не виконані зобов"язання за кредитним договором, тому позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь борг в сумі 26587 грн. 48 коп. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно отримав кредитну картку та користувався нею, але 27.01.2015 року на його мобільний телефон надійшло СМСповідомлення, де було зазначено, що із його кредитної картки знято 9095 грн., але він ці гроші не знімав та не переводив на інший рахунок, при цьому картка була вдома, картку нікому не давав та ПІН-код він нікому не повідомляв. Він відразу зателефонував оператору Приватбанку, йому пообіцяли розібратися та порадили звернутися із заявою до поліції. Він написав заяву до поліції, слідство триває. Вважає, що за таких обставин він не повинен повертати кредит, який не отримував. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи із наступного. Статті 526, 527, 530 ЦК України передбачають, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином та в установлений термін. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством [PERSON] «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство [PERSON] "ПРИВАТБАНК", було укладено кредитний договір б/н від 20.11.2008 року, відповідачу банком був наданий кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядок, що встановлені договором. Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишається, та сплати процентів. Відповідач не виконує умови договору щодо погашення кредиту та згідно розрахунку позивача станом на 30.04.2016 р. борг [PERSON] становить 26587,48 грн., який складається з наступного: заборгованість за процентами за користування кредитом 14304,92 грн.; заборгованість за пенею та комісією 1321,52 грн.;а також штрафи відповідно до пункту 8.6 умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) 250,00 грн.; штраф (процентна складова) 1254,17 грн., загальною сумою станом на 30.04.2016 року в розмірі 26587,48 грн. підлягають задоволенню. Розмір заборгованості відповідач не оспорює. Відповідач позов не визнав, вказуючи на те, що 27.01.2016 р. з його кредитної картки невідомим чином були зняті кошти в розмірі 9095 грн. Із виписки по особовому рахунку [PERSON], за номером карти 5457**** ****3972 вбачається , що 27.01.2016 р. здійснено перевод зі своєї карти, при цьому листом від 10.08.2016р. представник Приватбанку повідомив, що цей платіж виконано через інтернет сайт https//p2p.platon.ua , який обслуговується через банк Альфа-Банк, через це надати найбільш точні данні неможливо. В судовому засіданні встановлено, що здійснення такої операції неможливе без введення номера картки, телефону відповідача та інших даних, які відомі лише відповідачу /п.6.4 Умов а.с.13/. Відповідно до п. 6.10, 6.11, 6.12 Умов та правил надання банківських послуг, яка разом із заявою відповідача, Пам'яткою клієнта а також тарифами є договором про надання банківських послуг (а.с.11), в обов'язки клієнта входить: вживати заходів до запобігання втрати (розкрадання) карт, ПІН (персонального ідентифікаційного номера) або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання; інформувати банк про незаконне використання карти; у триденний термін після усної заяви про втрату картки, ПІН надати письмову банку, яка повинна містити детальний виклад обставини втрати картки та/або ПІН або відомі держателю відомості про їх незаконне використання, дату і час заяви клієнта про подію. При цьому, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] із такою заявою до Приватбанку не звертався, про що він підтвердив в судовому засіданні. Згідно п.п.6,7, Постанови Правління НБУ від 30.04.2010 року №223 « Про здійснення операцій з використанням спеціальних платіжних засобів», у разі здійснення недозволеної або некоректно виконаної платіжної операції , передбачена відповідальність банку, лише за умови, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися або які виконані некоректно, що зроблено відповідачем не було. В той же час, згідно інформації ст.слідчого Любашівського ВП ГУНП України в Одеській області , в провадженні СВ Любашівського ВП ГУНП в Одеській області перебувають матеріали № 12015160360000068 за ознаками ч.1 ст.190 КК України від 28.01.2015 р. за фактом заяви [PERSON] про шахрайство, яке мало місце 27.01.2015 р. за фактом зняття з його кредитної картки «Приватбанк» № 5457082901887229 не відомою особою шахрайським шляхом кредитних грошей в сумі 9095 грн. Особа, яка вчинила кримінальне правопорушення не встановлена, триває досудове розслідування (а.с.50). Проте, вироку стосовно цих обставин на даний час немає. Доводи відповідача стосовно того , що він не винен банку нічого, оскільки він не отримував кредитні кошти в розмірі 9095 грн. та звернувся до поліції, судом не приймаються, оскільки відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, тільки вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, є обов'язковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх звернень та заперечень. Належних та допустимих доказів на підтвердження тверджень відповідача, суду не надано. Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378 грн., оплачені при подачі позовної заяви.

Outcome: approved