Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

04 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки - [PERSON], 2007 року народження, у розмірі ? частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На обґрунтування позовних вимог зазначила, що 09.09.2006 року уклала шлюб з відповідачем, від якого мають доньку - [PERSON], 2007 року народження. Спільне життя не склалося за причиною непорозуміння, різних поглядів на життя, що призвело до припинення шлюбних відносин. На теперішній час дитина проживає разом з матір'ю, відповідач матеріальної допомоги по утриманню дитини не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила розгляд справи проводити за її відсутності, без фіксування судового процесу технічними засобами звукозапису. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до положення ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Розгляд справи проведено у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України за неявки відповідача [PERSON], який належним чином був повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року, який зареєстровано у виконкомі Щастинської міської ради Жовтневого району м. Луганська, свідоцтво про одруження серії [NUMBER], актовий запис № 69. (а.с. 8) Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], зареєстрованого Петрівською селищною радою Ст-Луганського району Луганської області. (а.с. 10) Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, строк на примирення бажаного результату не надасть, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам малолітньої дитини, що мають істотне значення. Спору про місце проживання дитини та поділ спільного майна подружжя між сторонами на даний час не існує. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу порушує принцип добровільності та права позивача. Згідно зі ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 Сімейного Кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу та приписів п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при встановленні розміру аліментів судом враховуються наступні обставини: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням особливості і характеру правовідносин, що виникли між сторонами, дійсних обставин справи, вимог законодавства, що регулює вказані правовідносини, суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів в повному обсязі. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, суд вважає за необхідне допустити до негайного виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір на користь держави необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved