Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

10.07.2017 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою до Державного підприємства "Макіїввугілля" про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних за несвоєчасне виконання рішення. В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26.12.2014 року у справі № 234/10896/14-ц вирішено стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" на користь [PERSON] 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 08.01.2015 року на виконання вказаного рішення видано відповідний виконавчий лист. Судове рішення в апеляційному та касаційному порядку не оскаржувалося. На даний час виконавчий документ щодо виконання вищевказаного судового рішення знаходиться на примусовому виконанні у Дарницькому районному відділі державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Оскільки відповідачем не виконується зазначене рішення суду позивач просить стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" 2 211,78 грн. - 3% річних та 21 326,90 грн. - інфляційних втрат за невчасне виконання рішення суду. Під час розгляду справи в суді позивач подав до суду заяву про збільшення позовних вимог та просив суд стягнути на його користь з відповідача 2 290,68 грн.- суму 3% річних за період з 07.01.2015 року, та 22 148,13 грн. - суму інфляційних втрат за період з січня 2015 року по червень 2017 року. В судове засідання позивач не прибув, про час та місце розляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання про розляд справи у його відсутність, позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відпвідача у судове засідання також не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду письмові заперечення, в яких зазначив про те, що до невиконання обов"язків, які випливають із невиконання обов"язків, передбачених трудовими нормами, не може застосовуватись відповідальність передбачена ст. 625 ЦК України, оскільки застосування штрафних санкцій передбачається в результаті невиконання виключно договірних зобов"язань. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 26.12.2014 року у справі № 234/10896/14-ц вирішено стягнути з Державного підприємства "Макіїввугілля" на користь [PERSON] 30 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. 08.01.2015 року на виконання вказаного рішення видано відповідний виконавчий лист. Зі слів позивача, вказане рішення станом на час зверння з позовом до суду не виконане, у зв"язку з чим просить за період з січня 2015 року, коли рішення набрало законної сили, і по червень 2017 року включно, стягнути з відповідача суму інфляційних втрат в розмірі 22 148,13 грн. та 3% річних в розмірі 2 290,68 грн.за невиконання рішення суду, надавши відповідний розрахунок. Відповідно до статті 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Статтею 625 ЦК України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При розгляді справ про передбачену ст. 625 зазначеного Кодексу відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід з'ясувати: чи існує зобов'язання між сторонами, чи це зобов'язання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобов'язання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті. Передбачена ст. 625 ЦК України норма не застосовується до трудових правовідносин (заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва), сімейних та інших правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Правовідносини, які виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження», до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов'язання (стаття 625 ЦК України). Зазначена правова позиція міститься в постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 січня 2016 р. у справі № 6-2759цс15. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки до правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем не можуть бути застосовані норми ст. 625 ЦК України.

Outcome: dismissed