Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

06 лютого 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] шкоди, завданої смертю потерпілого [PERSON] за період з 04.08.2011 року по січень 2017 року у розмірі 113945,00 грн., а також, починаючи з лютого 2017 року, у розмірі 1745,00 грн. щомісячно. 19 червня 2017 року позивач уточнив заявлені вимоги, подав письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з [PERSON] на його користь на відшкодування шкоди, завданої смертю [PERSON], за період з 04.08.2011 року по 30 червня 2017 року у розмірі 66147,90 грн., а також, починаючи з липня 2017 року, у розмірі 944,98 грн. щомісячно. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 травня 2014 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки. Зазначає, що є батьком загиблого [PERSON], на день його смерті був непрацездатним, оскільки є інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, отримував мінімальну пенсію у розмірі 1077,58 грн., тому перебував на утриманні сина. Матеріальна допомога сина була постійною та надавалась систематично. Окрім нього на утриманні [PERSON] перебувала його мати [PERSON], яка була працездатною, але перебувала на обліку у Нововолинському центрі зайнятості, а також його діти - син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. [PERSON] за життя працював на ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», його середньомісячний заробіток складав 4724,84 грн. Відповідно до ст.1200 ЦК України просить стягнути з відповідача в його користь 66147,90 грн. відшкодування шкоди за період з [INFO] по 30 червня 2017 року, стягувати з відповідача в його користь щомісячно по 944,98 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, починаючи з липня 2017 року щомісячно, а також стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовнi вимоги пiдтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали,подавши до суду письмове заперечення, просять відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування заперечень посилаються на те, що факт отримання [PERSON] більшої заробітної плати, ніж розмір пенсії позивача, не доводить перебування [PERSON] на утриманні свого сина. Крім того вважають, що позивач не перебував на утриманні свого сина, оскільки не потребував додаткової матеріальної допомоги. [PERSON] додатково пояснив, що часто спілкувався з [PERSON], останній проживав в квартирі з батьками, дідом та бабою, інколи купував продукти додому, проте відповідач ніколи не чув, щоб [PERSON] матеріально допомагав батьку, крім того, [PERSON] постійно мав борги та жалівся на здоров'я, оплачував своє навчання. [PERSON] на даний час не працює, сплачує щомісячно по 1000 грн. присудженої вироком суду моральної шкоди. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що проживає по сусідству із позивачем. Його син [PERSON] проживав із батьками, дідусем та бабусею, працював на шахті, допомагав матеріально батькові, який є інвалідом 2 групи, та матері, яка не працювала, купував продукти харчування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що [PERSON] є її батьком. У серпні 2011 року було вбито її брата [PERSON]. Останній був зареєстрований в гуртожитку з метою в подальшому отримати квартиру, проте фактично проживав з батьками, бабою та її чоловіком. Деякий час проживав з дружиною та дітьми, проте відносини в сім'ї були складними, тому вони розлучились. [PERSON] матеріально забезпечував батьків, купував продукти і ліки, давав гроші, що бачила особисто, баба та її чоловік проживали у тій самій квартирі, проте вели господарство окремо, оскільки баба дотримувалась певної дієти. [PERSON] за життя працював на ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», отримував близько 5000 грн. зарплати, про що їй відомо, оскільки сама працює на цій шахті. Батько на час смерті [PERSON] отримував майже мінімальну пенсію, хворів, постійно потребував матеріальної допомоги від сина. Після смерті брата вона почала допомагати батькам матеріально, до того перебувала в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому не мала змоги надавати їм грошову допомогу. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що був знайомий із покійним [PERSON], який часто позичав гроші у відповідача та конфліктував із ним через фінансові питання. Зі слів [PERSON] йому відомо, що [PERSON] позичені кошти не повертав. Зазначив, що [PERSON] йому розповідав, що приблизно з 2007 року проживав у [ADDRESS], навчався у якомусь навчальному закладі, проте постійно був у м. Нововолинську, жалівся на болі в спині. [PERSON] не знає, чи утримував [PERSON] батьків, оскільки їх відносини не були настільки близькими, щоб обговорювати такі теми. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що був знайомий із покійним [PERSON] приблизно з 2007 року, деякий час надавав останньому послуги по ремонту техніки, інколи в борг, часто позичав кошти [PERSON], які той віддавав частинами, при цьому жалівся, що йому не вистачає грошей. Зазначив, що про сімейні відносини [PERSON] йому нічого не відомо, знає, що [PERSON] проживав з батьком. [PERSON] бачив, як [PERSON] віддавав позичені гроші [PERSON] і в той же день взяв їх знову. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав показання про те, що він знає сім'ю [PERSON], оскільки продавав їм молоко, але близько з ними не спілкувався, йому відомо, що [PERSON] працював на шахті, проживав в квартирі з батьками, дідом і бабою, періодично позичав гроші у свідка, але завжди віддавав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, представника відповідача, показання свідків, дослідивши наявні письмові докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Вироком Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 30 травня 2014 року встановлено, що 03 серпня 2011 року близько 01 год. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, знаходячись у власній квартирі по [ADDRESS], в м.Нововолинську Волинської області, в ході конфлікту з [PERSON], руками схопив рушницю марки ТОЗ 54-12, яку [PERSON] тримав за цівку та шийку ложі в районі спускової скоби, не передбачаючи настання суспільно-небезпечного наслідку своїх дій у вигляді смерті, хоча повинен був і міг його передбачити, перетягуючи рушницю з [PERSON], кримінальне провадження відносно якого закрите на підставі п.5 ч.1 ст.284 КПК України у зв'язку із його смертю, з необережності призвів до здійснення пострілу з даної рушниці, який влучив у [PERSON], внаслідок якого йому було спричинено тілесні ушкодження у вигляді вогнепального проникаючого дробового наскрізного поранення черевної порожнини з пошкодженням внутрішніх органів живота, які згідно висновку судово-медичної експертизи №149 від 18.08.2011 належать до категорії тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя в момент спричинення, що в подальшому призвело до гострої крововтрати (внутрішньої та зовнішньої) і в даному конкретному випадку викликало смерть потерпілого. [PERSON] визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.119 КК України, та призначено покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України у виді обмеження волі на строк 4 роки (а.с.3-5). Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується факт смерті [PERSON] [INFO] (а.с.6). Відповідно до положень ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Позивач [PERSON] визнаний потерпілим у вищезазначеному кримінальному провадженні, оскільки померлий [PERSON] є його сином. Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Згідно довідки про склад сім'ї, виданої головою ОСББ «Волошка-НВ», померлий [PERSON] проживав разом із батьками та вітчимом своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.9). Даний факт підтверджується також актом, складеним ЖКП №2 Нововолинської міської ради, від 18.01.2012 (а.с.11). [PERSON] працював підземним гірничим майстром на ВП «Шахтоуправління «Нововолинське», його середньомісячний заробіток складав 4724,84 грн. (а.с.72). Позивач [PERSON] на день смерті сина не працював, був інвалідом 2 групи загального захворювання довічно, отримував пенсію по інвалідності, перебував на диспансерному обліку з діагнозом ішемічна хвороба серця, стенокардія напруги, гіпертонічна хвороба другої стадії, серцева недостатність другої А-Б стадії (а.с.8, 12-13, 14, 16, 17). Матір [PERSON] [PERSON] на час його смерті була працездатною, але перебувала на обліку у Нововолинському центрі зайнятості (а.с.58). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] мав двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними у матеріалах справи копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.74, 75). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ст.1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Відповідно до положень ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Судом встановлено, що [PERSON] на день смерті сина був непрацездатним та у зв'язку з проблемами зі здоров'ям і невеликим розміром пенсії потребував матеріальної допомоги, відтак мав право на одержання утримання від свого сина [PERSON] Суд не бере до уваги твердження відповідача і представника відповідача про те, що оскільки позивач отримував пенсію, яка забезпечувала йому прожитковий мінімум, встановлений законом, він не перебував на утриманні свого загиблого сина, оскільки право на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, мають також непрацездатні особи, які на день його смерті мали право на одержання від нього утримання, а [PERSON] відповідно до положень Сімейного кодексу України на день смерті свого сина мав право на одержання від нього утримання. Суд також не бере до уваги показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які стверджували про наявність постійних боргових зобов'язань у [PERSON], оскільки дана обставина жодним чином не спростовує факту утримання або права на утримання позивача. Крім того, суд критично ставиться до показань зазначених свідків, оскільки кожен з них зазначив, що не перебував у близьких стосунках із [PERSON] та не обізнаний щодо сімейних відносин в його родині. Пунктами 2, 3 ч.1 ст.1200 ЦК України передбачено, що шкода відшкодовується чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом - довічно; інвалідам - на строк їх інвалідності. Відповідно до положень ч.1 ст.1202 ЦК України відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю потерпілого, здійснюється щомісячними платежами. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, що суми на відшкодування шкоди мають присуджуватися особам, які мають право на виплату у зв'язку зі смертю, - з дня смерті потерпілого. Як передбачено ч.2, 3 ст.1200 цього Кодексу особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з врахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Відтак, при розрахунку розміру шкоди позивачу, суд враховує частку середньомісячного заробітку [PERSON], яка припадала на нього самого, двох його неповнолітніх дітей, батька і матір. Таким чином, до стягнення з відповідача в користь позивача підлягає 66147,90 грн. на відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, за період з [INFO] по 30 червня 2017 року, виходячи з наступного розрахунку: 4724,84 грн. (середньомісячна заробітна плата) / 5 (кількість осіб) = 944,97 грн. 944,97 грн. (частка кожного) х 70 місяців = 66147,90 грн. Враховуючи наведені обставини, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 66147,90 грн. на відшкодування шкоди за період з [INFO] по 30 червня 2017 року, а також присуджує до стягнення з відповідача по 944,97 грн. щомісячно в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, починаючи з липня 2017 року. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, який звільнений від сплати судового збору на підставі п. 2,9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 88 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 661,48 грн. підлягає стягненню з відповідача. Також до стягнення з відповідача в користь позивача підлягають понесені ним судові витрати за надання правової допомоги адвокатом в сумі 1880 грн. (а.с.20, 73 на звороті).

Outcome: approved