Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

06.08.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просить ухвалити рішення, яким стягувати із відповідача аліменти в її користь на утримання дитини - дочки, [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 7000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В позовній заяві позивач посилається на те, що 3 липня 2015 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Бурштинської міської ради Івано-Франківської області. У шлюбі народилося одна дитина: [PERSON] , [INFO] . У даний час у них склалися різні погляди на життя, ведення спільного господарства, тому вона також звернулася до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу. [PERSON] зовсім не утримує спільну дочку, не надає жодної матеріальної допомоги, хоча зобовязаний утримувати свою дитину. Інших утриманців немає, працює в ТОВ "Київська енергетична будівельна компанія", а тому просить стягувати із відповідача щомісячно в її користь на утримання дочки - [PERSON] , [INFO] по 7 000 грн. і до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання [PERSON] не з`явилася, однак направила на адресу суду заяву про розгляд справи без її участі, позов пітримує повністю та просить про його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Згідно трекінгу відправлень «Укрпошти» пакет документів відправлено до точки видачі/доставки. Також був повідомлений про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України від 15.04.2020 року. Про причини неявки суд не повідомив, ним не подано відзиву на позов. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі (згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 03 липня 2015 року, а с. 4), в якому народилася одна дитина: дочка, [PERSON] , [INFO] (згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.01.2016 року). Оскільки сімейні відносини між сторонами погіршилися, у них склалися різні погляди на подружнє життя, ведення спільного господарства, тому позивач звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Відповідач не допомагає матеріально, не надає коштів на утримання спільної дитини, хоча має змогу допомагати дитині. Відповідно до ст. 182 ч.1 п.2 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно ст. 182 ч.2 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні «М.С. проти України» повторює, що існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї того, що в усіх рішеннях щодо дітей мають переважати їхні найкращі інтереси (див. справу «Нойлінґур і Шурук », № 41615/07, § 135, 6 липня 2010 року, і «X проти Латвії», заява №. 27853/09, § 96, ЄСПЛ 2013 р.). Найкращі інтереси дитини, залежно від їхнього характеру і серйозності, можуть переважати інтереси батьків (див. справу «Сахін проти Німеччини», заява № 30943/96, §66, ЄСПЛ 2003 р.VIII). За ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно Висновку лікарсько-консультативної комісії поліклінічного відділення КНП «Бурштинський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» Бурштинської міської ради №203 від 15.11.2019 року, виданого на ім`я [PERSON] - дитина потребує постійного амбулаторного лікування, періодичного стаціонарного лікування та ортопедичного взуття (а.с.17). На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення і з відповідача, враховуючи те, що може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, слід стягувати щомісячно аліменти в користь [PERSON] на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі по 7000 гривень щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. Стягнення розпочати з дня пред`явлення позову до суду. Позивач звільнений від сплати судового збору, згідно ст.5 ч.1 п.3, Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року за №3674-VІ. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача судовий збір. На підставі вищенаведеного, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved