Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним правочину від 05.02.2013 року про відступлення [PERSON] частини частки в розмірі 20% статутного капіталу СТОВ "Золотий колос" на користь [PERSON] на безоплатній основі. У подальшому, позовні вимоги уточнено представником позивача, який просив визнати незаконною заяву від 05.02.2013 року про відступлення [PERSON] частини частки в розмірі 20% статутного капіталу СТОВ "Золотий Колос" на безоплатній основі на користь [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначено, що під час перебування у шлюбі [PERSON] із [PERSON] останній вступив до складу учасників СТОВ "Золотий Колос". 05.02.2013 року [PERSON] без згоди [PERSON], як дружини, безоплатно відступив частину частки у розмірі 20% статутного капіталу СТОВ "Золотий Колос" на користь [PERSON], що оформлено відповідною заявою, яку посвідчено нотаріально та яка є правочином. Вказана частка у статутному капіталі товариства придбана [PERSON] за спільні кошти подружжя, а тому відчуження цієї частки без згоди [PERSON] є порушенням прав останньої, оскільки зазначена частка є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] заперечив проти задоволення позову та пояснив, що відступлення [PERSON] частини частки статутного капіталу на користь [PERSON] відбулось відповідно діючого законодавства, а також без будь-яких порушень прав [PERSON] Представник відповідача [PERSON] за довіреністю [PERSON] позов заперечив та пояснив, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відсутній правочин, а частина частки в статутному капіталі не є спільною сумісною власністю подружжя, а тому права [PERSON] не порушено. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 07.11.1971 року [PERSON] зареєстровано шлюб із [PERSON], подружжя отримало спільне прізвище ? [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER], яке видано повторно 27.03.2014 року відділом ДРАЦС РС Маловисківського РУЮ, актовий запис №15 (а.с.48). 27.01.2000 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спільно засновано СТОВ «Золотий колос» зі статутним фонд у розмірі 7400 грн., що підтверджується відповідними установчим договором і статутом, а також фінансовими документами (а.с.87-103). 18.03.2010 року на зборах учасників СТОВ «Золотий колос» перерозподілено статутний фонд, а саме [PERSON] - 70 % та [PERSON] - 30 %, що підтверджено відповідним протоколом зборів (а.с.93). Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розмір внеску [PERSON], станом на 09.04.2010 року, складає 5180 грн., а розмір статутного капіталу 7400 грн. (а.с.41-43). 05.02.2013 року [PERSON] передав безоплатно [PERSON] 20 % внесків учасників СТОВ "Золотий Колос", після чого відсоткове співвідношення внесків учасників товариства змінилось: [PERSON] - 50%, [PERSON] - 50%, що відображено у відповідній заяві, яку посвідчено нотаріально (а.с.5). Зазначена передача розглянута 05.02.2013 року зборами учасників СТОВ «Золотий колос» та погоджена, що підтверджено відповідним протоколом, а також відображено в новому статуті (а.с.6-9). Крім цього, на запит суду, приватним нотаріусом [PERSON] надано лист №52/01-16 від 27.05.2014 року, де зазначено, що останньою посвідчено підпис [PERSON] на заяві від 05.02.2013 року про відступлення частини частки у статутному капіталі СТОВ «Золотий колос», а щодо фактів, які викладено в заяві, то нотаріус їх не посвідчувала (а.с.86). Відповідно до вимог ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ст.65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відносини стосовно майна господарського товариства регулюються нормами ЦК України, Господарським кодексом України та Законом України «Про господарські товариства». За змістом ст.113 ЦК України та ст.1 Закону України «Про господарські товариства» товариство з обмеженою відповідальністю належить до господарських товариств. Господарські товариства можуть набувати майнових та особистих немайнових прав. Згідно ст.115 ЦК України господарське товариство є власником: майна, переданого йому учасниками товариства у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Вкладом до статутного (складеного) капіталу господарського товариства можуть бути гроші, цінні папери, інші речі або майнові чи інші відчужувані права, що мають грошову оцінку, якщо інше не встановлено законом. Грошова оцінка вкладу учасника господарського товариства здійснюється за згодою учасників товариства, а у випадках, встановлених законом, вона підлягає незалежній експертній перевірці. Відповідно до вимог ст.12 Закону України «Про господарські товариства» товариство є власником: майна, переданого йому учасниками у власність як вклад до статутного (складеного) капіталу; продукції, виробленої товариством у результаті господарської діяльності; одержаних доходів; іншого майна, набутого на підставах, що не заборонені законом. Ризик випадкової загибелі або пошкодження майна, що є власністю товариства або передане йому в користування, несе товариство, якщо інше не передбачено установчими документами. За положеннями ст.10 Закону України «Про господарські товариства» та ст.116 ЦК України учасники господарського товариства мають право здійснити відчуження часток у статутному (складеному) капіталі товариства, цінних паперів, що засвідчують його участь у товаристві, у порядку, встановленому законом. Частиною 1 ст.147 ЦК України та ч.1 ст.53 Закону України «Про господарські товариства» встановлено, що учасник товариства з обмеженою відповідальністю має право продати чи іншим чином відступити свою частку (її частину) у статутному капіталі одному або кільком учасникам цього товариства. Відчуження учасником товариства з обмеженою відповідальністю своєї частки (її частини) третім особам допускається, якщо інше не встановлено статутом товариства. Отже, об'єктом відчуження учасником товариства своєї частки (її частини) у статутному капіталі товариства є сукупність корпоративних прав та обов'язків, пов'язаних з участю особи в товаристві, серед яких право на управління товариством, право на отримання частини прибутку від діяльності товариства, а також право на отримання частини майна товариства у разі виходу з нього учасника або у випадку поділу залишків майна товариства у процесі його ліквідації (припинення). При цьому розмір відчужуваної частки визначає обсяг окремих корпоративних прав, які переходять до нового власника частки. Зокрема, кількість голосів, яку має новий власник частки при голосуванні на загальних зборах учасників товариства, частина прибутку товариства, яку він має право отримати у разі виплати дивідендів, частина майна товариства, яку він може вимагати у разі виходу з товариства, що пропорційні до розміру придбаної ним частки. Разом із тим з урахуванням положень ст.115 ЦК України, ст.85 ГК України та ст.12 Закону України «Про господарські товариства», за якими власником майна, переданого господарському товариству у власність його учасниками як вклад до статутного (складеного) капіталу, є саме товариство, відчуження учасником товариства частки в статутному капіталі на користь іншої особи не припиняє права власності товариства на майно, яке обліковується на його балансі, у тому числі на внесені до статутного капіталу вклади учасників. Виходячи зі змісту ч.2-3 ст.61 СК України якщо вклад до статутного капіталу господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, в інтересах сім'ї, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів. Таким чином, із моменту внесення грошових коштів до статутного капіталу господарського товариства вони є власністю самого товариства, зазначені спільні кошти (майно) подружжя втрачають ознаки об'єкта права спільної сумісної власності подружжя. Право на компенсацію вартості частини коштів виникає в іншого подружжя лише щодо спільних коштів, а не статутного капіталу, при цьому лише в тому разі, коли спільні кошти всупереч ст.65 СК України були використані одним із подружжя саме для внесення вкладу до статутного капіталу. Подальше розпорядження учасником товариства його часткою в статутному капіталі з огляду на положення ст.ст.116, 147 ЦК України є суб'єктивним корпоративним правом такого учасника й відчуження ним на власний розсуд частки в статутному фонді не може вважатися використанням (відчуженням) спільного майна подружжя проти волі іншого подружжя та не в інтересах сім'ї. Отже, у разі передання подружжям свого майна для здійснення підприємницької діяльності, шляхом участі одного з них у заснуванні господарського товариства, це майно належить зазначеному товариству на праві власності, подружжя набуває відповідне майнове право, яке реалізується одним із подружжя (засновником), шляхом участі в управлінні товариством, а друге подружжя набуває право вимоги виплати йому певних сум у разі поділу майна між подружжям. Таким чином, [PERSON] мав право розпорядження своєю часткою в статутному капіталі СТОВ «Золотий колос» без згоди [PERSON], а тому відсутні правові підстави для визнання незаконною заяви від 05.02.2013 року про відступлення [PERSON] частини частки в розмірі 20% статутного капіталу СТОВ "Золотий Колос" на безоплатній основі на користь [PERSON] Крім цього, необхідно відзначити, що спосіб захисту цивільного права, який остаточно визначено представником позивача, не передбачено ст.16 ЦК України. За таких обставин, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи у сукупності з вимогами чинного законодавства, суд вважає, що позов необхідно залишити без задоволення.

Outcome: dismissed