Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

22.10.2018 позивач звернулась до суду з позовом та просить суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2017 по справі № 760/23640/17 з ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 107927,00 грн., починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначає, що 22.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 17.01.2017 відповідачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу, яка перебуває на розгляді у Солом`янському районному суді м. Києві на підставі постанови Апеляційного суду Одеської області від 03.04.2018. Вказує, що з червня по листопад 2017 року відповідач в добровільному порядку перераховував кошти у розмірі по 1500,00 грн. на утримання спільної доньки сторін [PERSON] . Разом з тим, позивач зазначає, що цих коштів не було достатньо для належного забезпечення доньки всім необхідним для її розвитку та утримання, а тому позивач вимушена була звернутись до Солом`янського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів з відповідача у розмірі 1/4 від його доходу. 12.12.2017 Солом`янський районний суд м. Києва видав судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON] , але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.11.2017. Зазначає, що Святошинським РВ ДВС м. Києва було відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу про стягнення аліментів на дитину. Однак, позивач посилається, що аліменти на дитину отримує несвоєчасно та з затриманнями на 3-4 місяці. Розмір отриманих аліментів становить 3000-3500 грн. на місяць, виходячи з розрахунку статистичних даних середньої заробітної плати по м. Києву. Вказує, що розмір присуджених судом аліментів є недостатнім для належного утримання доньки [PERSON] , виходячи з розвитку її здібностей, культурно-естетичного виховання, забезпечення належного медичного догляду та відпочинку. Крім того, при визначенні розміру аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 107 927,00 грн., позивач також посилалася на те, що їй необхідно щорічно нести витрати на санаторно-курортне лікування дитини та дієтичне харчування дитини щодня, придбання необхідних ліків, оскільки дитина має хронічні захворювання, як алергічний дерматит та дескінезію жовчних шляхів у зв`язку з цим, потребує гарного дієтичного харчування та санаторного лікування в Словенії . Разом з цим, позивач посилається на те, що донька [PERSON] в наступному році піде до школи, а тому постане вибір навчального закладу для дитини. Найкращі навчальні заклади у м.Києві є платними. З огляду на те, що старші троє дітей відповідача навчаються в елітній школі де вартість навчання за один рік становить 25 000,00 дол. США, позивач вважає, що її дитина також має навчатися в аналогічній школі та майбутні витрати на місяць якої будуть становити тільки 2000,00 дол. США. Також посилається, що дитина потребує належної фізичної підготовки та медичного обслуговування, а тому позивач має нести витрати пов`язані з придбанням абонементу до фітнес клубу «5 елемент» у розмірі 11500,00 грн. на місяць та відповідно медичного страхування у клініці «Into-Sana" (Одеса) у розмірі 20 703,00 грн. на рік та «Добробут» (м.Київ) у розмірі 18151,00 грн. на рік, відвідування дитячого психолога 5000,00 грн. на місяць та транспортні витрати на перевезення дитини у розмірі 16600,00 грн. на місяць. З урахуванням чого, вважає, що очікувані витрати на навчання, як і витрати на фізичний розвиток та медичне обслуговування, перевезення дитини мають бути враховані при визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача. Позивач зазначає, що на даний час не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Разом з тим, посилається, що відповідач є заможною людиною, бізнесменом, політиком та депутатом Одеської обласної ради, а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 107927, 00 грн. щомісячно. Обгрунтовуючи належне матеріальне становище відповідача, позивач зазначає, що у відповідача наявне рухоме та нерухоме майно, немайнові активи (торгівельні марки), а тому останній має можливість отримувати дохід та сплачувати аліменти з вказаного доходу, в тому числі, але не виключно дивіденди (інші доходи) від своєї офшорної компанії «НАШКО 888» (Британські Віргінські острови), однак при цьому не сплачує аліменти з вказаного доходу. До того ж, позивач зазначає, що відповідач несе значні витрати на утримання інших дітей, а саме: усиновленого сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , оскільки діти навчаються у приватній школі ТОВ «Київська загальноосвітня приватна школа І-III ступенів «Британська міжнародна школа - Київ» та частину оплати за навчання яких здійснював відповідач. Разом з цим вказує, що відповідач неодноразово перетинав кордон України протягом періоду сплати аліментів, ніс витрати на авіаперевезення для себе та своїх дітей від іншого цивільного шлюбу та витрати на відпочинок в межах України. Вважає, що відповідач є платоспроможним та його майновий стан є задовільним, а тому може сплачувати аліменти на утримання спільної доньки [PERSON] у розмірі 107927, 00 грн. щомісячно для забезпечення гармонійного розвитку дитини, в тому чисті, виходячи з рівності на утримання усіх його дітей. У зв`язку з вищевикладеним, просила позов задовольнити в повному обсязі. 22.10.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищезазначену справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 25.10.2018 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Відповідачу було направлено копію ухвали про відкриття провадження по справі та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів. 07.12.2018 [PERSON] до суду подано заяву про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 10.12.2018 заяву [PERSON] про забезпечення доказів було повернуто заявнику. 27.12.2018 до суду представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Зазначає, що позивачем не доведено обставини, які б не існували на момент винесення судового наказу 12.12.2017, а саме матеріального стану [PERSON] Крім того, вказує, що зміни матеріального становища [PERSON] також не відбулися. [PERSON] вчасно сплачуються аліменти, які встановлені судовим наказом від 12.12.2017. Крім того, зазначає, що на утриманні [PERSON] перебувають інші неповнолітні діти окрім спільної доньки з [PERSON] Вважає доводи позивача є необгрунтованими та безпідставними. Розмір аліментів, визначений позивачем, є безпідставним та необґрунтований. З урахуванням наведеного просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, як необгрунтованого. 16.01.2019 до суду позивачем подано заяву про зміну предмета позову в якій просить суд: - змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , за судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2017 по справі № 760/23640/17 з ј заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50 % мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 107927,00 грн. до досягнення дитиною повноліття. 16.01.2019 до суду позивачем подано відповідь на відзив. У своєму відзиві позивач звертає увагу на ту обставину, що витрати понесені відповідачем значно перевищують розмір отриманого доходу відповідача, а тому вважає, що доводи відповідача щодо його тяжкого матеріального становища є безпідставними. Також вважає, що не зважаючи на те, що відповідач офіційно не працевлаштований, однак відповідно до наявного майна, що визначено у декларації особи, що уповноважена на виконання функцій держави або місцевого самоврядування [PERSON] має матеріальну можливість сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі та у більшому розмірі, ніж визначено судовим наказом. 14.01.2019 [PERSON] до суду подано заяву про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 18.01.2019 заяву [PERSON] було задоволено частково. 19.02.2019 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] було подано клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 02.10.2018 справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. 01.03.2019 представником відповідача [PERSON] - [PERSON] подано письмові заперечення на відповідь на відзив. Вказує, що посилання позивача на матеріальне становище відповідача та наявності у останнього ряд активів згідно декларації [PERSON] є безпідставними, оскільки [PERSON] має ряд фінансових зобов`язань у значних розмірах, що характеризує його матеріальне становище. Крім того, посилання позивача на ряд витрат на дитину є додатковими витратами та не входять до предмета спору. Вважає, що позов є необгрунтованим та безпідставним, а тому просить відмовитиу його задоволенні. 04.03.2019 та 13.09.2019 [PERSON] до суду подано заяву про забезпечення доказів. Ухвалою суду від 20.03.2019 у задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення доказів було відмовлено. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити з наведених вище підстав. В судовому засіданні представник відповідача заперечувала проти позову в повному обсязі. В обґрунтування у відмові в позові посилалася на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно дост. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13. Судом встановлено, що 22.09.2013 між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, про що було зроблено відповідний актовий запис №1744, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, актовий запис № 1744 (Т.1 а.с.14). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, зареєстрованого відділом громадської статистики, штату Флорида ( Т .1 а.с.22-23). Судовим наказом Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2017 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON] , але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.11.2017 (Т.1 а.с.26). Відповідно до частин 1, 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Обґрунтовуючи позов в частині зміни способу стягнення аліментів, позивач посилалася на те, що розмір аліментів визначений судовим наказом не є достатнім для належного матеріального утримання дитини, враховуючи вік дитини та необхідні потреби для забезпечення її життєдіяльності, а враховуючи те, що витрати відповідача на навчання, не враховуючи відпочинку старших трьох дітей на місяць становлять близько 68 216, 58 грн.на кожну дитину, позивач вважає, що матеріальне становище відповідача змінилося, а тому останній має можливість сплачувати аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 107 927,00 грн. Обгрунтовуючи позов про зміну розміру аліментів позивач зазначає, що вона несе значні витрати на утримання дитини, що становить близько 130000,00 грн. на місяць: -на оплату праці педагога з домашньої освіти, [PERSON] , що займається дошкільною підготовкою доньки [PERSON] в розмірі 21000,00 грн., надаючи приватні уроки з гри на фортепіано, читання, письма, логіки та математики; -на навчання дитини на розвиваючих курсах у розмірі 15 225,00 грн.; -на придбання розвиваючих іграшок та книжок у розмірі 35756,00 грн.; -на засоби особистої гігієни у розмірі 8794,00 грн.; -на облаштування дитячої кімнати у розмірі 19835,00 грн.; -на лікування дитини - придбання ліків та оплата медичних послуг на загальну суму у розмірі 5409,00 грн.; -на культурно - естетичне виховання, відвідування музеїв, театрів, виставок на загальну суму 8355,00 грн. за період вересень-грудень 2018, приблизно у розмірі 2089,00 грн.; -на придбання одягу за період вересень-грудень 2018 - 55 857,00 грн., приблизно місяць становить 15 000,00 грн.; -на оплату комунальних послуг за двома адресами: в м. Києві та в Одеській області приблизно 10 000,00 грн. на місяць; -на забезпечення дитини належним харчуванням - 5070,00 грн. Разом з цим, позивач посилалася на те, що має нести очікувані витрати на дитину, що пов"язані з її навчанням у елітній школі та відпочинку, належним медичним обслуговуванням, відвідування фітнес центру та витрати на послуги перевезення дитини, тощо: -витрати, пов`язані з навчанням доньки [PERSON] в Британській міжнародній школі - 719 914,00 грн./рік, тобто 59 993,00 грн./міс.; - витрати на естетичний розвиток [PERSON] , а саме відвідування програм з вокалу, танців, ораторського мистецтва, образотворче мистецтво, іноземних мов, що становить 10000,00 тис грн. за місяць, тобто 120 тис грн. на рік; - витрати, пов`язані з фізичною підготовкою, оскільки заняття дитиною спортом є важливим фактором її розвитку, зміцнює імунітет, формує правильні звички, що складає 11500,00 грн. на місяць та 137960, 00 грн. на рік в фітнес клубі «5 елемент»; - витрати, пов`язані з відвідуванням музеїв, театрів, зоопарків, дельфінаріїв, виставок, освітньо - виховна програма 2000,00 грн./місяць, тобто 24000, 00 грн./рік; - медичне обслуговування в клініці Into - Sana (Одеса) та МЦ «Добробут», тобто 3238,00 грн./міс.; - витрати на оздоровлення та відпочинок у літній та зимовий періоди у спеціалізованих санаторіях, витрати на авіаперельоти в розмірі 636226,00 грн./рік та 53018,00 грн. на місяць; -витрати на відвідування дитячого психолога після розлучення двічі на місяць становить 5000,00 грн. на місяць; -транспортні витрати ТОВ «Бєйбі Трансфер» 830 грн./день, що становить 16600,00 грн. на 20 робочих днів. Оцінивши наявні у справі докази, виходячи з вимог чинного законодавства, що регулюють порядок стягнення та зміну розміру аліментів, приймаючи до уваги мету зобов"язання щодо утримання дитини, суд частково погоджується з доводами позивача в обґрунтування позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] перебуває з 07.07.2014 по теперішній час у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджується характеристикою з місця роботи (Т.а.с.15). З матеріалів справи також вбачається та не заперечувалося представником відповідача, що відповідач не працевлаштований. Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, [PERSON] є власником рухомого та нерухомого майна, має нематеріальні активи та і заощадження у готівковій формі (Т.1 а.с. 170-175). Так, в обгрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на ту обставину, що відповідач не працює, однак протягом 2017- 2018 років відпочивав за кордоном зі старшими дітьми та як наслідок, здійснив значні витрати на даний відпочинок. Крім того, посилається, що старші діти [PERSON] навчаються в Британській міжнародній школі на платній основі та відвідують фітнес - клуб "5 елемент", що в свою чергу свідчить про те, що відповідач матеріально спроможний та як наслідок, може надавати аліменти у більшому розмірі та у твердій грошовій сумі. Як встановлено з матеріалів справи та не заперечувалося сторонами по справі, [PERSON] має інших трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження останніх (Т.2 а.с.14, 15, 16). Як вбачається з матеріалів справи, на виконання ухвали суду від 18.01.2019, ТОВ «Київська загальноосвітня приватна школа І-Ш ступенів «Британська міжнародна школа - Київ» було надано інформацію. Згідно наданих на запит суду матеріалів встановлено, що на підставі договору № PS/Y5-18/P/I/18 про навчання у школі, укладеного 25.08.2018 між ТОВ «Британська міжнародна школа - Київ» та [PERSON] , вартість навчання [PERSON] за навчальний рік 2018-2019 склала 21192,00 дол. США. Розмір сплачених коштів [PERSON] за навчання з 13.12.2017 по 25.03.2018 становить 196891,00 грн., що підтверджується договором та довідкою про вартість навчання (Т.3 а.с.78-88, 113). Крім того, на підставі договору № PS/Y6-17/P/I/18 про навчання у школі, укладеного 25.08.2018 між ТОВ «Британська міжнародна школа - Київ» та [PERSON] , вартість навчання [PERSON] за навчальний рік 2018-2019 склала 24669,00 дол. США. Розмір сплачених коштів [PERSON] за навчання з 13.12.2017 по 25.03.2018 становить 410581,00 грн., що підтверджується договором та довідкою про вартість навчання (Т.3 а.с.89-99, 114). Також, на підставі договору № PS/Y8-20/P/I/17 про навчання у школі, укладеного 29.08.2017 між ТОВ «Британська міжнародна школа - Київ» та [PERSON] , вартість навчання [PERSON] за навчальний рік склала 24234,00 дол. США. Розмір сплачених коштів [PERSON] за навчання з 13.12.2017 по 25.03.2018 становить 211037,00 грн., що підтверджується договором та довідкою про вартість навчання (Т.3 а.с.100-112, 115). Крім того, як вбачається з відповіді від ТОВ «Міжнародні авіалінії України», [PERSON] було придбано авіаквитки на себе та дітей в грудні 2017 року на суму 60239,00 грн., в серпні 2018 - 139005, 00 грн., в грудні 2018 - 36366,00 грн. (Т.3 а.с.123-127). Відповідно до відповіді ТОВ «Діагностичний лікувально-реабілітаційний курортний комплекс «РІКСОС-ПРИКАРПАТТЯ» [PERSON] разом з дітьми проживав в даному центрі з 25.05.2018 по 28.05.2018 та витрати склали 40680,00 грн. (Т.3 а.с.134). Як вбачається з відповіді головного центру обробки спеціальної інформації Прикордонної служби України [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , за період з 13.12.2017 по 14.01.2019 неодноразово перетинав державний кордон України, зорема, відповідач здійснював перетин кордону 40 разів (Т.3 а.с.19). Доказів того, що вищезазначені витрати здійснено іншими особами, а не самим відповідачем, суду не надано. Таким чином, оцінюючи наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що незважаючи на те, що відповідач [PERSON] офіційно не працевлаштований, останній несе значні витрати на утримання інших неповнолітніх дітей, як і значні витрати на здійснення власних поїздок за кордон. При цьому, як вбачається з декларації особи уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування за 2016 та 2017 роки, заощадження відповідача (грошові активи) збільшилися(Т.1 а.с. 28-83). За таких обставин, суд приходить до висновку, що наявні у справі докази свідчать про те, що відповідач є матеріально забезпеченою особою та такого, що має інші не регулярні доходи, а тому може надати матеріальну допомогу на утримання дитини у більшому розмірі та у твердій грошовій сумі. За таких обставин, суд вважає, що твердження відповідача про те, що його матеріальне становище не змінилося, суд вважає необґрунтованим. Разом з цим, суд вважає обґрунтованими доводи позивача щодо необхідності зміни порядку стягнення аліментів з відповідача, тобто стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. При вирішення питання про зміну розміру аліментів, суд враховує також ту обставину, що відповідач, як батько повинен утримувати доньку Анастасію нарівні з іншими трьома дітьми, враховуючи при цьому, потреби дитини та мету зобов"язання щодо утримання. З огляду на викладене вище та враховуючи надані позивачем докази щодо понесених витрат на утримання дитини, суд вважає, що розмір аліментів, призначений відповідно до судового наказу Солом`янського районного суду м. Києва від 12.12.2017, на сьогоднішній день є недостатнім для належного утримання доньки сторін [PERSON] . Разом з тим, суд аналізуючи витрати, які несе позивач на утримання дитини, як такі, що є виправданими, необхідними та відповідають меті зобов"язанні щодо утримання, приходить до висновку, що вимоги щодо зміни розміру аліментів підлягають задоволенню частково у розмірі 40 000,00 грн. щомісячно, виходячи з наступного. Так, аналізуючи щомісячні витрати понесені позивачем на утримання дитини, суд вважає, що витрати на оплату праці педагога з домашньої освіти, витрати на облаштування дитячої кімнати, витрати, пов`язані з майбутнійм навчанням доньки [PERSON] в Британській міжнародній школі, витрати, пов`язані з фізичною підготовкою в фітнес клубі «5 Елемент», витрати на оздоровлення та відпочинок у літній та зимовий періоди у спеціалізованих санаторіях, витрати на авіаперельоти та транспортні витрати ТОВ «Бєйбі Трансфер», не можуть бути віднесені до аліментиних зобов"язань, оскільки у розумінні вимог ст. 185 СК України є додатковими витратами та не входять до предмету спору. Так, суд вважає, що вказані витрати не є обов"язковими та такими, що входять у щомісячні аліментні зобов"язання, оскільки викликані особливими обставинами, що пов"язані з певними умовами проживання, організації життя та вихованням дитини. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (стаття 5 ЦПК України). Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Проте, вимог про стягнення додаткових витрат, в тому числі очікуваних, що пов"язані з навчанням у спеціалізованій школі, медичним обслуговуванням у приватних медичних закладах, відвідування спеціалізованого оздоровчого закладу, витрати по оплаті приватного педагога з домашньої освіти та психолога, витрати по перевезенню дитини та облаштування дитячої кімнати, в порядку ст. 185 СК України позивачем заявлено не було. В той же час, суд вважає, що витрати по оплаті комунальних послуг, взагалі не входять до мети зобов"язання щодо утримання дитини, а тому не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів. Суд звертає увагу позивача, що остання не позбавлена права вимоги до відповідача в порядку ст.185 СК України на загальних підставах. Разом з цим, згідно з ч.1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач є уважною, відповідальною, мотивованою мамою, яка приділяє та створює найкращі умови для забезпечення належного утримання та виховання дитини, з метою всебічного розвитку дитини та розвитку її природних здібностей, що у подальшому стануть необхідними для самостійного життя та праці. Суд погоджується, що виходячи з віку дитини та враховуючи особливості організації її життя, витрати позивача для духовного, фізичного та естетичного розвитку, нормального харчування та підтриманням стану здоров`я, придбання одягу, товарів на її особисті потреби, відвідування закладів та зон відпочинку, забезпечення її підручниками та розвиваючими іграми, канцтоварами та літературою, є виправданими. А тому, аналізуючи щомісячні витрати, які несе позивач на утримання дитини, як виправдані дійсними потребами дитини, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає, що вони є обґрунтованими частково у розмірі близько 80 000,00 грн. При цьому, суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати для неї необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації її життя. За таких обставин, суд вважає, що витрати, які несе позивач як щомісячні на утримання дитини, мають бути віднесені між сторонами, у відповідності до рівності батьків перед законом, тобто по 40 000,00 грн. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Враховуючи вищевикладене, з урахуванням матеріального становища сторін, наявності у відповідача інших утриманців за законом, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, встановлений судовим наказом Солом`янського районного суду м.Києва від 12.12.2017 у справі за № 760/23640/17 про стягнення [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] з ј частини заробітку (доходу) платника аліментів - [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на тверду грошову суму у розмірі 40 000,00 грн. щомісячно з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. З огляду на викладене, вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України « Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн.

Outcome: partial