Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

07.07.2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою в якій просила встановити факт належності правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Степанівською сільською радою Березівського району Одеської області 27.04.2001 року на ім'я [PERSON], також просила встановити факт, що в Державному акті на прав приватної власності на землю допущено помилку, а саме: невірно зазначено по-батькові власника, замість правильного «[PERSON]», зазначено - «[PERSON]». На обґрунтування своїх позовних вимог заявниця вказала, що [INFO] року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй майно, зокрема на земельну ділянку, площею 8.0193 га., розташована території Степанівської сільської ради Березівського району Одеської області. Заявник звернулась до приватного нотаріуса Березівського районного нотаріального округу із заявою про отримання свідоцтва на право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті матері. Проте, нотаріусом їй було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, оскільки, у Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку вказано по-батькові власника [PERSON], а в свідоцтві про смерть зазначено [PERSON]. У зв'язку з вищевикладеним заявник просить суд встановити факт належності [PERSON] вищевказаного Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Заявник у судовому засіданні 10.10.2016 року повністю підтримала заявлені вимоги зазначені у заяві та просила її задовольнити. Приватний нотаріус Березівського районного нотаріального округу Мухаір В.Т. у судове засідання 10.10.2016 року не з'явилась, разом з тим 13.09.2016 року на адресу суду направила заяву у якій просила розглядати справу без її участі, зазначила, що не заперечує щодо задоволення вимог заявника (а.с.48). Представник Степанівської сільської ради у судове засідання не з'явився, 29.08.2016 року надіслали заяву про розгляд справи без їхньої участі, заперечень проти заяви немає (а.с.42). [PERSON] 10.10.2016 року у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 30.09.2016 року на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та проти задоволення зави не заперечує (а.с.59). [PERSON] 10.10.2016 року у судове засідання не з'явився, про день, місце та час розгляду справи повідомлений належним чином. Разом з тим, 04.10.2016 року на адресу суду надіслав заяву в якій просив розглядати справу за його відсутності та проти задоволення зави не заперечує (а.с.63). Вислухавши пояснення заявника, думку заінтересованих осіб, викладених у заявах, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] по-батькові [PERSON] було зазначено російською мовою «[PERSON]» (а.с.12). Згідно посвідки про шлюб [PERSON] одружилася та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.13). Судом встановлено, що правильне написання по-батькові померлої [PERSON] відповідно до свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] від 02.02.2016 року - саме "[PERSON]" (а.с.9). Крім того, відповідно до копії паспорту серії [NUMBER] зазначено померлу саме [PERSON] (а.с.10). Державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий на земельну ділянку площею 8.02 га (а.с.15), та витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку серії [NUMBER] (а.с.16-18), містить визначення по-батькові «[PERSON]», замість правильного - «[PERSON]». Згідно договору оренди земельної ділянки від 15.10.2009 року власником вищевказаної земельної ділянки визначено [PERSON] (а.с.14). Приналежність цього документу [PERSON] підтверджується збігом ім'я та прізвища, а також місцем її смерті на території Березівського району Одеської області. Відповідно до свідоцтва про народження від [INFO] року матір'ю [PERSON] є [PERSON] (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про шлюб від 04.08.1974 р. [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с.8). Окрім цього, у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вказана земельна ділянка належить саме [PERSON], яка була її тіткою та вона завжди обробляла її. Згідно п. 2.9. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і права постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах 04.05.1999 року №43 (яка діяла до 23.08.2013р.), виправлення у державному акті не допускаються. Отримання нового державного акту на право власності на вказану земельну ділянку є неможливим у зв'язку з набуттям чинності Закону України «Про державний земельний кадастр», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Постанови Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року №1051 «Про затвердження порядку ведення Державного земельного кадастру». Згідно листа Верховного Суду України «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Пунктом п'ятим частиною другою статті 234 ЦПК України «суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Згідно з пунктом 6 частини першої статті 256 ЦПК України «суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Ч. 2 цієї ж статті визначає, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення». Отже, як вбачається з матеріалів справи при виготовленні держаного акту на право власності на землю [PERSON] помилково зазначено по-батькові «[PERSON]». Оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення у заявниці (яка є спадкоємицею) права на користування земельною ділянкою, суд вважає за необхідне встановити факт приналежності [PERSON] державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. При цьому, до вказаного висновку суд дійшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Outcome: approved