Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

08.10.2019 року представник Акціонерного товариства "Універсал Банк" Пономаренко О.В. звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, а саме: інфляційних втрат та 3% річних, а всього на загальну суму 3 565,32 грн. Позов мотивовано, тим, що рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 10.12.2010 року у справі № 2-3513/2010 стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у сумі 42 311,67 грн за кредитним договором укладеним між сторонами, та вирішено питання судових витрат. Оскільки зазначене рішення суду не виконано, ПАТ «Універсал Банк» просило стягнути з відповідача інфляційні втрати за весь час прострочення за період з 21.09.2016 р. по 09.02.2018 р. в сумі 3 039,89 грн. та 3 % річних від простроченої суми за період з 21.09.2016 р. по 09.02.2018 у сумі 525,43 грн. Ухвалою суду від 10.10.2019 року відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без виклику сторін (а.с. 37-38). Позивачу направлялася копія ухвали про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження. Відповідачу направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження та про розгляд справи в порядку спрощеного провадження, а також матеріали позовної заяви та додатки до неї. Відповідач заяв із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву до суду не направила. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про можливість ухвалення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 28.02.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL21598, за яким остання отримала кредит у сумі 35 000,00 грн., на умовах платності та повернення (а.с.8-13,14). У 2010 році ПАТ «Універсал Банк» звернулося до суду з позовом про дострокове стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором, у звязку з порушенням зобов`язань. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2010 року у справі № 2-3513/2010 стягнуто з відповідача на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у сумі 42 311,67 грн за кредитним договором укладеним між сторонами та вирішено питання судових витрат (а.с. 17-19). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Приписи частини другої статті 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс споживчих цін (індекс інфляції) - це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні. Індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Отже, нарахування інфляційних втрат відповідно до частини другої статті 625 ЦК України можливе лише в разі прострочення грошового зобов`язання, визначеного у гривнях. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Таким чином, відповідно до розрахунку заборгованості, наданого позивачем заборгованість відповідача за невиконання зобов`язань, встановлених рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 10.12.2010 р. складає інфляційні втрати за весь час простроченння за період з 21.09.2016 р. по 09.02.2018 р. в сумі 3039,89 грн. та 3 % річних від простроченої суми за період з 21.09.2016 р. по 09.02.2018 у сумі 525,43 грн. Враховуючи викладене, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, перевіривши розрахунки, надані позивачем щодо обґрунтування позовних вимог, суд дійшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних, та інфляційних втрат в заявлених позивачем межах. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. З огляду на викладене, з`ясувавши обставини справи, суд приходить до висновку, що виконання зобов`язань порушено з вини відповідача, тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved