Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

08.06.2015 року Комунальний заклад охорони здоров'я "Обласний протитуберкульозний диспансер №3" в особі представника Сергієнко С.М., звернувся до суду з заявою про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу [PERSON], в якій вказали, що у [PERSON] туберкульоз легень вперше виявлено в серпні 2003 року. З 04.09.2003 року по 10.02.2004 року хворий проходив лікування в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласний протитуберкульозний диспансер №3», однак самовільно покинув диспансер. В подальшому лікувався амбулаторно, нерегулярно, зловживав алкоголем, динаміки в бік покращення не відмічалось, туберкульозний процес набув хронічного характеру. 22.11.2005 року [PERSON] було встановлено діагноз - туберкульоз верхніх долей легень, інфільтративний. Від стаціонарного лікування хворий відмовився, лікувався амбулаторного, а з 23.03.2006 року взагалі припинив лікування. З 22.04.2009 року по 04.05.2009 року [PERSON] стаціонарно лікувався, однак самовільно покинув диспансер. 27.04.2010 року [PERSON] переведено в категорію 5.1 з діагнозом великі залишкові зміни туберкульозу верхніх долей легень у вигляді фіброзно-осередкових змін та санованих. 25.12.2014 року у [PERSON] знову виявлено зміни в легенях, він був дообстежений в ОТПД №3, отримав курс неспецифічної терапії. 06.04.2015 року хворий консультований в ОПТД №1 та встановлено діагноз - захворювання нижньої долі правої легені на фоні залишкових змін туберкульозу та рекомендоване обов»язкове стаціонарне лікування, але від госпіталізації він відмовився. [PERSON] був госпіталізований до ОПТД №3 лише 12.05.2015 року, де він перебуває і по теперішній час. Перебуваючи в стаціонарі, хворий систематично порушує режим медичного закладу, вимоги працівників не виконує, зловживає алкоголем, від прийому протитуберкульозних препаратів неодноразово відмовлявся, перериває лікування з власної ініціативи. Тобто, в добровільному порядку хворий бажання до лікування не проявляє і не розуміє небезпеки туберкульозу, хоча йому доведено до відома, що він є розповсюджувачем небезпечної хвороби і наслідки її ухилення від лікування можуть бути вкрай небезпечними. 14.05.2015 року [PERSON] консультований лікарем - наркологом, було встановлено, що хворий систематично зловживає спиртними напоями, встановлено діагноз - хронічний алкоголізм. З хворим проведено бесіду та попереджено про можливість примусового лікування в Обласній психіатричній лікарні №1. Вимоги протиепідемічного режиму, які встановлені Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз» [PERSON] не виконуються. Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про протидію захворюванню на туберкульоз», хворі на туберкульоз та інфіковані мікробактеріями туберкульозу зобов'язанні: 1) дотримуватися призначеного їм відповідно до стандарту медичної допомоги режиму лікування; 2) дотримуватися правил внутрішнього розпорядку закладу охорони здоровя під час стаціонарного чи санаторно - курортного лікування; 3) проходити у встановленні строки обов'язкові медичні огляди та обстеження натуберкульоз, визначенні відповідними галузевими стандартами у сфері охорони здоров'я; 4) дотримуватися вимог протиепідемічного режиму. В період коли хворий не лікується в стаціонарному відділенні, він створює загрозу для оточуючих в епідеміологічному відношенні, вимоги медиків не виконує. Хворий не розуміє своєї небезпеки для суспільства. Відповідно до висновку ЛКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 18.05.2015 року за №34 [PERSON] має основний діагноз - рецидив туберкульозу нижньої долі правої легені (інфільтративний) F 10.20, хронічний алкоголізм. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці . Представник заявника Сергієнко С.М. у судове засідання не з'явилася, до суду надала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі на задоволенні вимог наполягала. Заінтересована особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, судрозглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Ознайомившись з матеріалами справи, суд дійшов до наступного висновку: Відповідно до висновку ВКК Обласного протитуберкульозного диспансеру №3 від 18.05.2015 року №34, [PERSON] має основний діагноз - рецидив туберкульозу нижньої долі правої легені (інфільтративний) F 10.20, хронічний алкоголізм. В зв'язку з чим він потребує примусового лікування від алкоголізму та заразної форми туберкульозу в Комунальному закладі охорони здоров'я «Обласна психіатрична лікарня № 1», терміном на три місяці. (а.с.4) Крім того, наявність захворювання на небезпечну форму туберкульозу у [PERSON]. підтверджується витягом з його історії хвороби, амбулаторною картою хворого. (а.с.5,6,7,8) Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обов'язкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про протидію захворювання на туберкульоз», у разі якщо хворі на заразні форми туберкульозу, у тому числі під час амбулаторного чи стаціонарного лікування, порушують протиепідемічний режим, що ставить під загрозу зараження туберкульозом інших осіб, з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду вони можуть бути примусово госпіталізовані до протитуберкульозних закладів, що мають відповідні відділення (палати) для розміщення таких хворих. Заява про примусову госпіталізацію чи про продовження строку примусової госпіталізації хворого на заразну форму туберкульозу подається до суду представником протитуберкульозного закладу, що здійснює відповідне лікування цього хворого, протягом 24 годин з моменту виявлення порушення хворим протиепідемічного режиму. До заяви додається мотивований висновок лікаря, який здійснює або має здійснювати лікування цього хворого, про необхідність відповідно примусової госпіталізації до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації. Примусова госпіталізація осіб, стосовнояких судом ухвалено відповідне рішення, здійснюється з урахуванням висновку лікаря на строк до трьох місяців. Продовження строку примусової госпіталізації таких осіб здійснюється за рішенням суду на визначений ним строк з урахуванням висновку лікаря, який здійснює лікування цього хворого. Рішення про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації хворих на заразні форми туберкульозу приймається судом за місцем виявлення зазначених хворих або за місцезнаходженням протитуберкульозного закладу та підлягає негайному виконанню. Органи внутрішніх справ за зверненням керівника протитуберкульозного закладу надають у межах своїх повноважень допомогу у забезпеченні виконання рішення суду. Примусова госпіталізація хворих на заразні форми туберкульозу, які страждають на психічні розлади, здійснюється в установленому цим Законом порядку з урахуванням законодавства про психіатричну допомогу. Невиконання рішення суду про примусову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу чи про продовження строку примусової госпіталізації тягне кримінальну відповідальність відповідно до закону. Таким чином, зважаючи на те, що [PERSON] хворий на заразну форму туберкульозу, а також враховуючи той факт, що вона ухиляється від проходження лікування у протитуберкульозному закладі, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви Обласного протитуберкульозного закладу №3 і постановлення рішення про обов'язкову госпіталізацію [PERSON] до Комунального закладу охорони здоров'я Обласна психіатрична лікарня №1 для примусового лікування хронічного алкоголізму та заразної форми туберкульозу строком на три місяці.

Outcome: approved