Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-26 00:00:00

У квітні 2018 року позивач звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до договору дарування від 03.04.2017 року [PERSON] та [PERSON] належать на праві власності по 5/12 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0674 га, з кадастровим номером 3222484001:01:009:5009, розташованої за адресою [ADDRESS] . Договором дарування 5/6 частини житлового будинку від 03.04.2017 року [PERSON] передала [PERSON] та [PERSON] по 5/12 частини житлового будинку [ADDRESS] разом з господарськими будівлями та спорудами. Вказав, що інша частина земельної ділянки та житлового будинку належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про спадщину. Додивитися про виділ часток в натурі сторони в досудовому порядку не можуть, а тому позивач просить суд виділити [PERSON] в натурі 5/12 частини житлового будинку із спільної часткової власності, а саме приміщення 1-4 площею 15,4 кв.м, 2-3 площею 13,6 кв. м, 2-2 площею 15,0 кв.м, загальною площею 44 кв. м. Виділити [PERSON] в натурі 5/12 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222484001:01:009:5009, розташовану за адресою [ADDRESS] . Виділити [PERSON] в натурі 5/12 частини житлового будинку із спільної часткової власності, а саме приміщення 1-3 площею 14,3 кв.м , приміщення 1-5 площею 10,7 кв.м, приміщення 1-2 площею 10,4 кв.м, приміщення 1-1 площею 5,6 кв. м, приміщення 1-6 площею 6,1 кв.м, приміщення 1-7 площею 3,3 кв. м, загальною площею 53,7 кв. м. Виділити [PERSON] в натурі 5/12 частини земельної ділянки, загальною площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222484001:01:009:5009, розташовану за адресою [ADDRESS] . Виділити [PERSON] в натурі 1/6 частини житлового будинку із спільної часткової власності, а саме приміщення 2-4 площею 12,8 кв.м, приміщення 2-5 площею 2,9 кв. м, 2-1 площею 5,5 кв. м.,загальною площею 21,2 кв.м. Виділити [PERSON] в натурі 1/6 часток земельної ділянки, загальною площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222484001:01:009:5009, розташовану за адресою [ADDRESS] . Припинити право спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на житловий будинок та земельну ділянку, що знаходяться за адресою [ADDRESS] . У судове засідання позивач та його представник не з`явились, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задоволити. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Дослідивши наведені в позовній заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до договору дарування 5/6 частини житлового будинку від 03.04.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., [PERSON] та [PERSON] належить по 5/12 частини житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 118,9 кв. м., житловою площею 69 кв.м. . Відповідно до договору дарування 5/6 частини земельної ділянки від 03.04.2017 року посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Герасимів Ю.В., [PERSON] та [PERSON] належить по 5/12 частини земельної ділянки, кадастровий номер 3222484001:01:009:5009, загальною площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку господарських будівель і споруд, що розташована за адресою [ADDRESS] . 30.06.2017 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/6 частину житлового будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . 30.06.2017 року [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] на 1/6 частини земельної ділянки з кадастровим номером 3222484001:01:009:5009, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Відповідно до ч. 1 ст.\~1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч. 2\~ст. 373 ЦК України\~право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно\~статті 79 ЗК України\~земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Законодавством також встановлено, що межі земельних ділянок визначаються в технічній документації із землеустрою та в натурі (на місцевості). Згідно частини 1\~статті 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Відповідно п. „а" ч. 1\~ст. 152 ЗК України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання прав. У відповідності до ч. 2 ст. 1278 ЦК України кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Для встановлення технічної можливості поділу спірного майна та виділу окремої частки кожному з співвласників судом була призначена судова експертиза, проведення якої доручено експертам ТОВ «Судова незалежна експертиза України» (03179 м. Київ просп. Перемоги, 123). Експерти попереджені про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків, передбачену ст.ст.384,385 Кримінального кодексу України. На вирішення експерту поставлені наступні запитання: \~Надати можливі варіанти поділу житлового будинку що розташований за адресою [ADDRESS] , врахувавши при цьому, що [PERSON] належить на праві власності 5/12 часток житлового будинку, [PERSON] також належить 5/12 часток житлового будинку, а [PERSON] - 1/6 частка житлового будинку. \~Надати можливі варіанти поділу земельної ділянки, що розташована за адресою [ADDRESS] , загальною площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222484001:01:009:5009 в залежності від варіантів поділу будинку. Враховуючи порядок користування приміщеннями будинку [ADDRESS] , що склався, чи можливо при здійсненні поділу будинку [ADDRESS] в натурі виділити [PERSON] 5/12 часток житлового будинку із спільної часткової власності, а саме приміщення 1-4 площею 15,4 кв.м, 2-3 площею 13,6 кв.м, 2-2 площею 15,0 кв.м, сумарною площею 44 кв. м. Враховуючи порядок користування приміщеннями будинку [ADDRESS] , що склався, чи можливо при здійсненні поділу будинку [ADDRESS] виділити [PERSON] в натурі 5/12 часток житлового будинку із спільної часткової власності, а саме приміщення 1-3 площею 14,3 кв.м , приміщення 1-5 площею 10,7 кв.м, приміщення 1-2 площею 10,4 кв.м, приміщення 1-1 площею 5,6 кв. м, приміщення 1-6 площею 6,1 кв.м, приміщення 1-7 площею 3,3 кв.м, та навіс площею 3,3 кв.м сумарною площею 53,7 кв. м. Враховуючи порядок\~користування приміщеннями\~будинку [ADDRESS] ,\~що склався,\~чи можливо\~при здійсненні\~поділу будинку\~ [ADDRESS] виділити\~ [PERSON] \~в натурі\~1/6\~частку житлового\~будинку із\~спільної часткової\~власності,\~а саме\~приміщення 2-4\~площею 12,8\~кв.м,\~приміщення 2-5\~площею 2,9\~кв.\~м,\~2-1\~площею 5,5\~кв.\~м.\~Загальна площа\~приміщень складає\~21,2\~кв.м. У розпорядження експертів були надані матеріали цивільної справи №369/3829/18 У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Поняття спільної часткової власності викладено в частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності (частина перша статті 364 ЦК України). У частині другій статті 364 ЦК України передбачено, що виділ в натурі частини неподільної речі є юридично неможливим. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК). Річ, яку можна поділити без втрати її цільового призначення, є подільною (частина перша статті 183 ЦК). Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України слід дійти висновку, що виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Тому визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Такий правовий висновок зроблений Верховним Судом України у постанові від 03.04.2013 у справі № 6-12цс13. Крім того, суд враховує роз`яснення, що містяться у пункті 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», згідно з яким при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Відповідно до висновку експерта СЕ-1202-1-1117.19 від 21.03.2020 року який було виготовлено за результатами проведення будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи. У висновку експертів було запропоновано чотири варіанти поділу домоволодіння та сім варіантів поділу земельної ділянки. Виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то з урахуванням конкретних обставин такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику частка, якого зменшилась. Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Згідно з висновком експерта відсутня можливість виділити у власність кожного із співвласників в натурі частину спільного майна, що відповідає його ідеальній частці у праві власності без нанесення шкоди їх господарським спорудам, але розподіл спільного майна можливий з відхиленням від ідеальних часток співвласників та проведенням певних будівельних робіт . Відповідно до ч. 1. ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. Відповідно до ч. 1. ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. Відповідно до ч. 3. ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник, також має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Як випливає з положення ч. 1 та ч. 3 ст. 367 ЦК України, поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов`язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Проте, в тому випадку, якщо один із співвласників виявив бажання, не залежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі і таке право підлягає судовому захисту. Такі висновки позивача ґрунтуються на положенні ст. 15, 16 ЦК України, відповідно до яких кожній особі гарантується право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу може бути визнання права або застосування інших способів захисту, встановлених законом, зокрема поділу (виділу) в натурі майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до абзацу першого п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року (з подальшими змінами та доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Крім того, в абзаці 4 п. 7 та п. 8 Постанови «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», Пленум Верховного суду України роз`яснив, що при поділі жилого будинку суд зобов`язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Також, згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток житлового будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній стороні може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним входом. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені ст.\~316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положення ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Кожен учасник права спільної часткової власності має суб`єктивне цивільне право на виділ своє частки. Юридичне значення виділу полягає в тому, що учасник отримує у натурі певне майно, яке відповідає його частці, а у разі неможливості - компенсацію за нього, у власність. При цьому право спільної власності щодо суб`єкта, який виділив свою частку у натурі, припиняється. Проте якщо після виділу суб`єктів-співвласників залишилося хоча б двоє, право спільної часткової власності продовжує існувати - з перерозподіленими частками та, як правило, з видозміненим складом майна, яке перебуває у спільній частковій власності. Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 підкреслює, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При цьому, відповідно до п.п. «а» п. 12, п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» та п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», при поділі будинку в натурі, що є спільною частковою власністю, суди повинні мати на увазі, що це можливо, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом або за технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири, які відповідають розміру їх часток у приватній власності. Виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується (ст. 152 ЖК України). Отже, визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своєї частки в ньому, то здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яке відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. У судовому засіданні встановлено, що технічно можливо виділити в натурі частку у домоволодінні, яка належить на праві власності позивачу та відповідачам в окремі ізольовані приміщення, оскільки сторони добровільно дійти згоди щодо поділу спільного майна сторони не можуть, суд вважає за можливе задовольнити частково заявлені вимоги позивача в частині поділу житлового будинку та земельною ділянкою. Оскільки між сторонами існує спір, сторони не дійшли згоди щодо мирного врегулювання спору, тому суд беручи до уваги висновок експерта, приходить висновку про припинення права спільної часткової власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та задоволення позовних вимог в частині поділу житлового будинку та визнає за ним право власності 21/50 частини житлового будинку приміщення основної частини літ. «А» загальною площею 44,0 м2 , а саме: № 1-4 житлова площею 15,40 м2,\~№ 2-2\~-\~житлова площею\~15,0 м2, №2-3 - житлова площею 13,60 м2, частину прогребу під «А» площею 40,60 м2, а також господарські будівлі\~і споруди,\~а саме\~навіс навіс\~літ «К»,\~вбиральня літ\~«Ж»,\~що знаходиться\~за адресою:\~ [ADDRESS] .\~Також \~ суд\~визнає за позивачем право власності на 0,0307га земельної ділянки (із земельної ділянки площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222484001:01:009:5009 ) відповідно до першого варінту поділу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За [PERSON] суд визнає право власності на 12/25 частини житлового будинку приміщення загальною площею 53,70 м2 , а саме: основну частину А площею 15,0 м2 (фактичною площею 14,40 м3), №1-3 - житлова площею 14,30 м2 (фактично приміщення №1-3 пл. 12,30 м2 і №1-3а площею 1,0 м2) ; 1-5 - житлова площею 10,70 м2 (фактичною площею 10,50 м2 ), прибудова літ а площею 25,40 м3 (фактичною площею 24,50 м2); 1-1 - коридор площею 5,60 м2 (фактичною площею 5,40 м2), 1-2 - кухня площею 10,40 м2 (фактичною площею 9,30 м2), 1-6 - ванна площею 6,10 м2 (фактичною площею 6,0 м2), 1-7 - сходова клітина площею 3,30 м2 (фактичною площею 3,80 м2), веранда літ «а2» : приміщення І - веранда площею 3,30 м2 (фактичною площею 2,90 м2 ), частину погребу\~ під\~Аплощею 23,10 м2 ; а також господарські будівлі і споруди, а саме навіс літ. «Г», ворота №1, частину огорожі №2 площею 26,90 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . та на 0,0267 га земельної ділянки (із земельної ділянки площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222484001:01:009:5009) відповідно до першого варінту поділу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За [PERSON] суд визнає право\~власності на\~1/10\~частину житлового\~будинку приміщення\~прибудови «А1»\~,\~а саме:\~ №2-4\~кухню площею\~12,80 м2, №2-5 санвузол площею 2,90 м2; а також господарські будівлі і споруди, а саме частину огорожі №2 площею 36,10 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та на 0,0307га земельної ділянки (із земельної ділянки площею 0,0674 га, призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 3222484001:01:009:5009) відповідно до першого варінту поділу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Водночас суд враховує, що виділ позивачеві 5/12 частки домоволодіння технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальної частки, при даному поділу всі господарські будівлі та споруди поділяються на три частини. Зважаючи, що вартість частини будинку з надвірними будівлями, які виділяються позивачеві більша від вартості ідеальної відповідача [PERSON] , суд доходить висновку про стягнення з позивача на користь [PERSON] грошової компенсації у вказаному розмірі, саме 1392 грн. Оскільки для завершення виділу часток, слід провести переобладння, суд зобов`язує [PERSON] для забезпечення входу до будинку з приміщення тамбуру/передпокою у приміщенні №2-3 влаштувати перегородки з дверним прорізом з метою влаштування приміщення тамбуру глибиною не менше 1,50 м та приміщення кухні площею не менше 5,0 м2 для однокімнатних квартир, при цьому забезпечити її необхідним побутовим обладнанням (плитою, мийкою, витяжкою тощо); \~ \~ \~ \~за необхідності влаштувати перед входом до будинку ганок із сходами; з метою утворення приміщення санвузла мінімальною нормативною площею, яка повинна складати не менше 3,80 м2, експерт пропонує у приміщенні №2-2 влаштувати перегородку з дверним прорізом та забезпечити новоутворене приміщення необхідним сантехнічним обладнанням (ванною або душовою кабінкою, умивальником, унітазом зі змивним бачком); іншу частину приміщення використовувати як коридор. Також суд враховує, що виділ відповідачу [PERSON] 5/12 частки домоволодіння технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальної частки. Зважаючи, що вартість частини будинку з надвірними будівлями, які виділяються [PERSON] більша від вартості ідеальної відповідача [PERSON] , суд доходить висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації у вказаному розмірі, саме 26\~102 грн. Оскільки для завершення виділу часток, слід провести переобладння, суд зобов`язує [PERSON] змінити функціональне призначення приміщення №1-5 на підсобне (кладову, коридор тощо). При запропонованому розподілі співвласникам житлового будинку необхідно зобов`язати сторін виконати наступні будівельно-ремонтні роботи а саме: кожну з частин житлового будинку забезпечити індивідуальними системами водопостачання, каналізації, газопостачання, опалення та електропостачання (в тому числі окремими приладами обліку (лічильниками), котлами тощо, які, в свою чергу, будуть розташовані на запропонованій до виділу частині відповідного співвласника), з розробленням та узгодженням всіх необхідних проектів, отриманням необхідних дозволів у відповідних інстанціях у відповідності до чинного законодавства; зметою ізоляції кожної з частин житлового будинку після поділу - замурувати існуючі дверні Прорізи між приміщеннями №2-3 та №2-4, між приміщеннями №2-1 та №2-2, а також віконний проріз у приміщенні №1-5.Зобов`язати [PERSON] враховуючи місце розташування будинку на земельній ділянці з метою подальшого раціонального розроблення варіантів поділу земельної ділянки, замурувати існуючий віконний блок та влаштувати його на іншій стіні відповідно до плану; для забезпечення повного складу приміщень на місці самочинно збудованої прибудови літ. аЗ та ганку, збудувати житлову кімнату площею не менше 14,0 м2 та тамбур глибиною не менше 1,50 м, існуючу самочинно збудовану прибудову та ганок демонтувати. При виконання ремонтно-будівельних робіт з перепланування та переобладнання житлового будинку із влаштуванням нових стін (перегородок), демонтажу існуючих стін (перегородок), закладанням існуючих і виконанням нових прорізів у конструкціях тощо необхідно проводити із дотриманням вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва.

Outcome: approved