Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

11.08.2014 року помер батько позивача [PERSON], що видно зі свідоцтва про смерть серії І-АМ № 297905, виданого 13.08.2014 року виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району. Після смерті батька залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку № 10 з господарськими будівлями і спорудами розташованого по провулку Чкалова, села Флорине Бершадського району, Вінницької області. Житловий будинок відповідно до довідки Флоринської сільської ради № 375 від 28.02.2013 року відносився до категорії робочих дворів. Єдиним його членом був батько. Спадкоємцями після смерті батька залишились мати позивача відповідачка - [PERSON] та його син позивач [PERSON]. Відповідно до ст. 1269 ЦК України, в визначений законом шестимісячний строк позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. В цей же строк мати відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, щоб оформити право на спадкове майно, то отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій вказано, що видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті батька не можливо, тому, що відсутні правовстановлюючі документи щодо належності житлового будинку. А тому позивач звернувся до суду з даним позовом для визнання за ним права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав на адресу суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав та просить їх задовольнити, а справу слухати без його участі. Відповідачка [PERSON] також в судове засідання не з'явилася, але надала на адресу суду письмову заяву про те, що позовні вимоги позивача визнає та просить справу розглядати без її участі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 11.08.2014 року помер [PERSON], що видно зі свідоцтва про смерть серії І-АМ № 297905, виданого 13.08.2014 року виконавчим комітетом Флоринської сільської ради Бершадського району. Після його смерті залишилось спадкове майно у вигляді житлового будинку № 10 з господарськими будівлями і спорудами по провулку Чкалова, села Флорине Бершадського району, Вінницької області. Житловий будинок відповідно до довідки Флоринської сільської ради № 375 від 28.02.2013 року відносився до категорії робочих дворів. Про те, що будинок зареєстрований в Флоринській сільській раді а [PERSON] був його власником, свідчать відомості, викладені в довідці № 375 від 28.02.2013 року відповідно до записів в по господарській книзі № 8, особовий рахунок № 1055. Винесеним Флоринською сільською радою рішенням № 10 від 21.02.2013 року було дозволено реєстрацію права приватної власності за [PERSON] житлового будинку та отримання ним свідоцтва про право власності. Спадкоємцями після смерті [PERSON] залишились його дружина, відповідачка по справі [PERSON] та позивач по справі [PERSON], що підтверджується довідкою про коло спадкоємців № 772 виданої 04.06.2015 року. У визначений законом шестимісячний строк позивач подав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. В цей же строк відповідачка відмовилася від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву, зареєстровану 29.12.2014 року Флоринською сільською радою. Згідно ст. 1273 ч. ч. 1, 5 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1268 ч. 3 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Коли позивач звернувся до нотаріальної контори, щоб оформити право на спадкове майно, то отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 02-31/98, видану 19.05.2015року, тому що відсутні право встановлюючі документи щодо належності житлового будинку, так як за життя померлий не зареєстрував право власності на вказаний житловий будинок. Ст. 392 ЦК України визначає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Ч. 1, 2 ст. 182 ЦК України закріплює те, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно з ч. 2 ст. 331 цього ж кодексу, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України та ч. 1 ст. 1223 цього ж кодексу спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Ст. 1261 даного кодексу визначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У відповідності до п. п. 4.15, 4.18 Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 22 лютого 2012 року за № 295/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Відповідно до вимог п. 2 Постанови ПВС України № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику в справах про спадкування", особа може звернутися до суду з вимогою про визнання права на спадщину за правилами позовного провадження у разі відмови нотаріуса в оформлення права на спадщину. Відповідно до п.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведене суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та законними, а отже такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved