Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначає, що вона проживає за адресою [INFO] і є власником цього будинку. З відповідачем вони були співмешканцями, але він виїхав з усіма речами. [PERSON] фактично не мешкає більше року, але виїхавши з будинку, він не виписався. Вона вимушена сплачувати за нього комунальні послуги, не має можливості отримати субсидію, що ставить її в скрутне матеріальне становище і чинить перешкоди в користуванні власністю. Просить захистити її право власності на будинок, визнавши [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги. Пояснила, що з відповідачем проживали однією сімєю. Вона завагітніла, після чого поведінка останнього змінилася. В них стали виникати сварки. Відповідач став вживати алкоголь, перестав матеріально забезпечувати. Народжену дитину він не признавав. На при кінці листопада 2015року між ними виникла сварка, після чого він пішов з дому. Приблизно через тиждень повернувся і став заявляти свої права на користування будинком. Вона зібрала всі його речи і прогнала його. Він не бажав уходити. Як їй потім стало відомо, він спочатку мешкав у когось із друзів, а потім виїхав з міста, але їй невідомо куди конкретно виїхав. 04 грудня 2015року у їхньої дитини було день народження - один рік. Він подзвонив, де перебуває не сказав. Між ними знову сварка виникла, після чого вона поставила його номер в «чорний список», щоб він їй не дзвонив. Бажає, його виписати зі свого будинку, оскільки його реєстрація їй перешкоджає в отриманні субсидії. Просить позов задовольнити. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з"явився. До суду надана судова повістка з позначкою виконавчого комітету про неможливість вручити повістку відповідачу через його відсутність за місцем реєстрації вул.Одеська, 83 м.Дружківки. Інше місце проживання відповідача суду невідомо. Суд прийняв рішення про заочний розгляд справи. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до\~ст.405 ЦК України\~члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до положень ч.2\~ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно зі\~ст.156 ЖК України\~члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цими приміщенням. Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Відповідно до положень ч.4\~ст.156 ЖК України\~припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням, у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені\~ст.162 цього Кодексу\~щодо плати за користування житлом та комунальними послугами. Аналіз змісту вказаних правових норм дає підстави для висновку про те, що положення ч. 2\~ст. 405 ЦК України\~поширюється і на тих членів сімї власника житла, які припинили з ним сімейні відносини. Статтею 9 ЖК України\~визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Пленум Верховного Суду України в п.10\~постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України"\~роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк. Судом встановлено, що позивач є власником будинку № 43 по вул. Одеська, м. Дружківки Донецької області (а.с.6-7). Судом встановлено, що відповідач був зареєстрований в будинку позивача, як член її сімї співмешканець, з липня 2013року (а.с.9-10,14). Судом встановлено, що відповідач не проживає в будинку позивача з листопада 2015року, що визнається позивачем і підтверджується поясненнями свідків [PERSON] та [PERSON] Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що [PERSON] покинув сімю наприкінці листопаду 2015року, кудись виїхав. Які причини його відїзду , їм невідомо. В акті, який складено 06.09.2016року головою територіального комітету м-на Молоково (а.с.8), зазначено, що зареєстрований за адресою [INFO], [PERSON], фактично за по даному адресу не проживає з 2015року по теперішній час. Виходячи з пояснень позивача та встановлених в суді обставин, суд приходить до висновку, що відповідач на прикінці листопада 2015року залишив будинок позивача через те, що остання вигнала його з будинку, чим перешкоджала йому проживати в [INFO]. Ці обставини повідомлені в судовому засіданні позивачем, що свідчить про їх визнання, а тому відповідно до ч.1\~ст.61 ЦПК України\~ці обставини не підлягають доказуванню. З листопада 2015 року, тобто з часу коли [PERSON] востаннє залишив спірний будинок, до дати звернення у вересні 2016 року позивача до суду з даним позовом пройшло менше року. Враховуючи наведене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення вимог позивача.

Outcome: dismissed