Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 17715 грн. 04 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 22 березня 2011 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ „ПриватБанк", підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою отримав кредитну картку „Універсальна". 2 серпня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на кредитну картку „Gold", відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Відповідно до умов укладеного договору, який складається із заяви відповідача та Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався щомісячно в період сплати надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з договором. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, надавши кредитні кошти відповідачу, проте останній порушив взяті на себе зобов'язання, не сплачуючи коштів, передбачених договором, у зв'язку з чим станом на 31 грудня 2014 року ним допущена заборгованість перед позивачем у розмірі 17715 грн. 04 коп., із яких: 8490 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту, 7305 грн. 19 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 600 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 819 грн. 76 коп., тому позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості, а також понесені ним витрати по сплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач [PERSON] на повторні виклики в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується наявними у справі письмовими повідомленнями про вручення йому рекомендованих поштових відправлень. Повідомлення про причини неявки від нього не надійшло, тому суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 22 березня 2011 року відповідач [PERSON] став клієнтом ПАТ КБ „ПриватБанк", підписавши анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою отримав кредитну картку „Універсальна". 2 серпня 2013 року відповідачу було переоформлено кредитну картку на кредитну картку „Gold", відповідно до тарифів якої відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитним лімітом. Згідно з п.1.1.2.7 укладеного договору відповідач зобов'язався слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту. Відповідно до п.2.1.1.7.6 договору при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову. Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст.ст. 610-612 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 цього ж Кодексу якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів належних йому відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що позивач повністю виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тоді як відповідач не виконав своїх зобов'язань, внаслідок чого допустив заборгованість перед позивачем, яка станом на 31 грудня 2014 року склала 17715 грн. 04 коп., із яких: 8490 грн. 09 коп. - заборгованість по кредиту, 7305 грн. 19 коп. - заборгованість по процентах за користування кредитом, 600 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, а також нараховані відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг штрафи (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штраф (процентна складова) у розмірі 819 грн. 76 коп. Розмір заборгованості підтверджується наявним в матеріалах справи письмовим розрахунком. Враховуючи наведене, суд доходить до висновку про доведеність невиконання [PERSON] зобов'язань перед позивачем та про доведеність позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такі витрати, понесені позивачем, складають 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved