Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ "Ренесанс Траст" і просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 3430,90 грн. за грудень 2015 року. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що з 09.11.2012 року працювала на ТДВ "ЖЛ" бісквітником 2-го розряду та 30.11.2015 року звільнена з посади на підстві п.5 ст.36 КЗпП України у зв'язку з переведенням на роботу до ТОВ "Ренесанс Траст". 09.12.2015 року позивач прийнята за переведенням до ТОВ "Ренесанс Траст" на посаду бісквітника 2-го розряду в цех №6 та 04.01.2016 року звільнена з ТОВ "Ренесанс Траст" за переведенням до ЗАТ "Житомирські ласощі", однак, при звільненні з нею не було проведено повного розрахунку. Заборгованість відповідача по заробітній платі за грудень 2015 року становить 3430,90 грн. і не виплачена до теперішнього часу. У судове засідання позивач не з'явилася, згідно поданої заяви просить розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.65). Представник відповідача у судове засідання не з'явився повторно, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином згідно вимог ст.74 ЦПК України за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.66). Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності позивача та представника відповідача, що відповідає вимогам ст.224 та ч.2 ст.158 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що між позивачем як працівником та відповідачем як роботодавцем існували трудові правовідносини, які регулюються законодавством про оплату праці, що грунтується на Конституції України і складається з Кодексу законів про працю України, Закону України "Про оплату праці" та інших актів законодавства України. Статтею 43 Конституції України встановлено, що право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1 ст.1 Закону України "Про оплату праці" заробітна плата - це винагорода обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до вимог ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України. Згідно ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Як вбачається з копії трудової книжки позивача (а.с.6-9) [PERSON] 09.12.2015 року прийнято на роботу у ТОВ "Ренесанс Траст" на посаду бісквітника 2-го розряду в цех №6 та 04.01.2016 року її звільнено з займаної посади за переведенням в ЗАТ "Житомирські ласощі". Відповідно до відомостей Пенсійного фонду України щодо [PERSON] від 23.03.2016 року (а.с.10) заробітна плата позивача за 23 дні грудня 2015 року складає 3 430,90 грн.. Таким чином, позовна вимога про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по заробітній платі в сумі 3 430,90 грн. є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved