Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У жовтні 2021 року Приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення суми виплаченого страхового відшкодування у сумі 21084 грн. 54 коп. та судового збору у сумі 2270 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 жовтня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Відповідач відзив на позов не подав. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань до суду не подав. Згідно із частиною другою статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 28 лютого 2020 року між Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» та [PERSON] було укладено договір (поліс) № АР/4165172 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, терміном дії з 28.02.2020 до 27.02.2021, згідно якого забезпеченим транспортним засобом визнано автомобіль «Mitsubishi L200», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 7). 31.05.2020 о 01:29 в м. Чернігові по вулиці Шевченка, 188, [PERSON] , керуючи автомобілем Mitsubishi L200, д.н.з. [NUMBER] , та рухаючись від вулиці Малиновського до вулиці Рокосовського, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху, в результаті чого скоїв наїзд на електроопору № 75, чим порушив вимоги п.п. 12.1, 2.9 а ПДР України. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб та електроопора отримали механічні пошкодження. Постановою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 червня 2020 року у справі № 750/4641/20 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130, ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. (а.с. 13-14). Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 26 листопада 2020 року до ПрАТ «ПРОСТО-страхування» із заявою про стаховий випадок звернулося Комунальне підприємство «Чернігівське тролейбусне управління» та повідомило, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено електроопору № 75 по вул. Шевченка, 145 в м. Чернігові (а.с. 35). Згідно звіту № 9172 про незалежну оцінку вартості матеріальних збитків від 27 листопада 2020 року вартість збитку нанесеного через пошкодження електроопори № 75 по вул. Шевченка, 145 в м. Чернігові становить 21084 грн. 54 коп. (а.с. 15-34). Відповідно до заяви про страхову виплату ПрАТ «ПРОСТО-страхування» проведено розслідування страхового випадку та складено страховий акт № 149015 від 24 грудня 2020 про виплату страхового відшкодування КП «Чернігівське тролейбусне управління», як власнику пошкодженого майна (а.с. 36). Згідно платіжного доручення № 19782 від 24 грудня 2020 року КП «Чернігівське тролейбусне управління» отримало від ПрАТ «ПРОСТО-страхування» страхове відшкодування згідно вказаного страхового акту в сумі 21084 грн. 54 коп. (а.с. 37). Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. У відповідності до ст. 38.1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Згідно статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки, аналогічне положення міститься в статті 27 Закону України «Про стахування». Отже, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» набуло право вимоги до [PERSON] після сплати страхового відшкодування. Як зазначено у позовній заяві, ПрАТ «ПРОСТО-страхування» намагалося здійснити досудове врегулювання спору, шляхом направлення регресної вимоги № 04-49 від 16.01.2021 на адресу відповідача (а.с. 38). Однак, відповідач жодним чином не відреагував на дане звернення. Враховуючи викладене вище, оцінивши наявні у справі докази, суд знаходить підстави для задоволення позову. Також, у зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі судові витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Синюк С.Л. на підставі ордеру серії АІ № 1116322 від 02.08.2021 та договору про надання правової допомоги № 1 від 02.01.2020 (а.с. 39, 44-47). Відповідно до реєстру справ, який є додатком до договору про надання правової допомоги № 1, загальна вартість витрат на правову допомогу становить 82000 грн., зокрема розмір правової допомоги за позовом до [PERSON] становить 5000 грн. (а.с. 48). Згідно копії платіжного доручення № 14039 від 09 серпня 2021 року підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Синюк та партнери» 82000 грн. за договором № 1 від 02.01.2020 року (а.с. 51). Відповідно до частини другої статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із частиною четвертою статті 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п.268). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Згідно детального опису робіт (наданих послуг) від 25 серпня 2021 року до переліку послуг по наданню правничої допомоги віднесено: консультація (1 година) - 1000 грн.; підготовчі дії (2 години) - 2000 грн. та підготовка та подання позовної заяви в суд (2 години) - 2000 грн. (а.с. 52). Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру цих витрат, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у даній справі. Проте, враховуючи складність справи, обсяг наданих адвокатських послуг та витрачений адвокатом час, виходячи з критерію розумності та співрозмірності, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. витрат на правничу допомогу, вважаючи таку суму співмірною з огляду на розумну необхідність витрат для цієї справи. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved