Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У лютому 2014 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява представника позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] до Шпаківської сільської ради, третя особа: Головне управління юстиції, Новомиргородська РДА, Відділ Держземагенства про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Заявник вказала, що [INFO] померла [PERSON], яка за ступенем родинного зв'язку є її рідною матір'ю. Родинне прізвище позивача мінялося у зв'язку з укладенням шлюбів. Після смерті своєї матері заявник оформила спадщину на спадкове майно за заповітом спадкодавця, до складу якого входила земельна ділянка [NUMBER] розміром 7,87 га, яка знаходиться на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю. Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (по заповіту та по спадковим справам) після смерті [PERSON] ніхто, окрім позивача, спадщину не прийняв та не отримував свідоцтво про право на спадщину, тобто позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої як за заповітом, так і за законом. За життя матері позивача [PERSON] після укладення шлюбу вона змінила його на [PERSON] у неї був рідний брат, [PERSON] Вказаний брат був прописаний та проживав у [ADDRESS] з 1988 року і до дня смерті, тобто до [INFO] У житловому будинку разом з ним проживала та була прописана на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON] його рідна сестра, [PERSON] У подальшому мати позивача, проживаючи у будинку свого брата, ще протягом одного року після його смерті продовжувала використовувати присадибну земельну ділянку відповідно до її цільового призначення. Окрім цього, по спливу одного року після смерті свого рідного брата, [PERSON] розпорядилася будинком, у якому вони разом проживали, тобто здійснила продаж будинку під демонтаж на будівельні матеріали, так як жодних документів про право власності на будинок, який фактично належав померлому, не було. Таким чином, після смерті [PERSON], його рідна сестра, [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. № 1540-VI (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), але не встигла своєчасно оформити спадщину після смерті свого рідного брата, тобто не одержала свідоцтво про право на спадщину за законом. Також відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (по заповіту та по спадковим справам) після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заповіт ним не складався, тобто ніхто, окрім [PERSON], спадщину не прийняв, а тому мати позивача [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] Як з'ясувала заявник, померлому [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 8,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі по колишньому КСП "Інгул" (відділку № 6 агрофірми "Панчеве") на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] сертифікат про право на земельну частку (пай) перейшов до його сестри, [PERSON] По спливу одного року після смерті [PERSON] мати позивача [PERSON] захворіла, а тому вона, [PERSON], була змушена забрати матір з с. Пенькине у м. Кіровоград для здійснення належного догляду. При перевезенні позивачем матері до м. Кіровограда [PERSON] втратила сертифікат про право на земельну частку (пай), що належав [PERSON] Тому оголошення про втрату оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) [PERSON] було надруковано у газеті "Новомиргородщина" 21 грудня 2013 р. У подальшому [PERSON], тривалий час хворіючи, померла [INFO], не встигнувши належним чином оформити спадщину. У 2013 році позивач, перебуваючи у селі Пенькине та відвідуючи могили своїх матері та дядька, дізналася від представників Шпаківської сільської ради, що її рідному дядькові, [PERSON], належало право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КР № 0254962. 09 жовтня 2013 року позивач звернулася до відділу Держземагенства у Новомиргородському районі з проханням надати інформацію про наявність права на земельну частку (пай) за її покійним дядьком, [PERSON] Відповідно до листа відділу Держземагенства у Новомиргородському районі від 02.10.2013 р. [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 8,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі. 24 жовтня 2013 р. позивачка подала до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори документи для оформлення спадщини на земельну частку (пай). Постановою державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори від 24.10.2013 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Інгул" (відділку № 6 агрофірми "Панчеве") через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно на ім'я спадкодавця. В той же час спадкування за правом спадкової трансмісії застосовується при спадкуванні як за законом, так і за заповітом. Таким чином, право на спадкування земельної частки (паю), що належало [PERSON], який помер [INFO], перейшло після смерті матері позивачки ([PERSON]), яка вчинила дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини [PERSON], але померла [INFO], не встигнувши оформити спадщину чи відмовитися від неї, до [PERSON] Посилаючись на ст. 392 ЦК України, ч. 1 ст. 549 ЦК Української РСР від 18.07.1963 р. № 1540-VI, просить суд визнати в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO] у селі Пенькине, Новомиргородського району Кіровоградської області у віці 69 років, за [PERSON], [INFO], право на земельну частку (пай) розміром 8,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай) серії КР № 0254962, що виданий 22.05.1999 р. та зареєстрований за № 62 в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Інгул" (відділку № 6 агрофірми "Панчеве") на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що належав братові [PERSON], котрий помер [INFO] у селі Пенькине, Новомиргородського району Кіровоградської області, у віці 67 років, та право на яку успадкувала за життя [PERSON], фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивач, представник відповідача та представники третіх осіб двічі у судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили, представник відповідача письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмових заяв вище згаданих представників: представник відповідача визнає позов повністю, просить суд розглянути справу в її відсутність; представники третіх осіб просять суд слухати справу в їх відсутність, Новомиргородська РДА, Відділ Держземагенства позовні вимоги визнають у повному обсязі. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача, представників відповідача, третіх осіб на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання представником відповідача позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що [INFO] у віці 69 років у [ADDRESS] померла [PERSON], яка за ступенем родинного зв'язку є рідною матір'ю заявника [PERSON] Родинне прізвище позивача мінялося у зв'язку з укладенням шлюбів. Після смерті своєї матері заявник оформила спадщину на спадкове майно, до складу якого входила земельна ділянка [NUMBER] розміром 7,87 га, яка знаходиться на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області, що належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії I-КР № 016921, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 25 січня 2008 р. Відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (по заповіту та по спадковим справам) після смерті [PERSON] ніхто, окрім позивача, спадщину не прийняв та не отримував свідоцтво про право на спадщину, тобто позивач є єдиним спадкоємцем майна померлої як за заповітом, так і за законом. За життя матері позивача [PERSON] після укладення шлюбу вона змінила його на [PERSON] у неї був рідний брат, [PERSON], який народився [INFO] в селі Пояна, Резінського району Республіки Молдова. [PERSON] був прописаний та проживав у [ADDRESS] з 1988 року і до дня смерті, тобто до [INFO] У житловому будинку разом з [PERSON] проживала та була прописана на протязі шести місяців з дня смерті [PERSON] його рідна сестра, [PERSON], що підтверджується довідкою Шпаківської сільської ради. [PERSON], проживаючи у будинку свого брата, ще протягом одного року після його смерті продовжувала використовувати присадибну земельну ділянку відповідно до її цільового призначення, тобто саджала та збирала городину. Після смерті свого рідного брата по спливу одного року, [PERSON] розпорядилася будинком, у якому проживав її рідний брат, [PERSON], тобто здійснила продаж будинку під демонтаж на будматеріали, так як жодних документів про право власності на будинок, який належав померлому, не було. Таким чином, після смерті [PERSON], його рідна сестра, [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тобто вчинила дії, що свідчать про прийняття спадщини відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 № 1540-VI (який діяв на час виникнення спірних правовідносин), але не встигла оформити спадщину після смерті свого рідного брата, тобто не отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. Також відповідно до Витягу зі спадкового реєстру (по заповіту та по спадковим справам) після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася, заповіт ним не складався, тобто ніхто, окрім [PERSON], спадщину не прийняв, а тому [PERSON] є єдиним спадкоємцем майна [PERSON] Померлому [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 8,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії КР №0254962, який виданий 22.05.1999 р. та зареєстрований за № 62 в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Інгул" (відділку № 6 агрофірми "Панчеве") на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. Після смерті [PERSON] сертифікат про право на земельну частку (пай) розміром 8,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі серії КР № 0254962 перейшов до його сестри, [PERSON], матері позивача. По спливу одного року після смерті [PERSON] мати позивача [PERSON] захворіла, а тому її дочка, [PERSON], була змушена забрати свою матір з с. Пенькине у м. Кіровоград для здійснення за нею належного догляду. При перевезенні позивачем своєї матері [PERSON] до м. Кіровограда, найбільш вірогідно, що мати позивача втратила сертифікат серії КР № 0254962, що належав [PERSON] Тому оголошення про втрату оригіналу сертифікату про право на земельну частку (пай) серії КР № 0254962 було надруковано у газеті "Новомиргородщина" 21 грудня 2013 р. У подальшому [PERSON], перебуваючи у м. Кіровограді у своєї дочки, [PERSON], тривалий час хворіла та померла [INFO] від тяжкої хвороби (онкозахворювання), не встигнувши належним чином оформити спадщину чи відмовитися від неї. У 2013 році позивач, перебуваючи у селі Пенькине та відвідуючи могили своєї матері та рідного дядька, дізналася від представників Шпаківської сільської ради про те, що [PERSON], належало право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії КР № 0254962. 09 жовтня 2013 року позивач звернулася до відділу Держземагенства у Новомиргородському районі з проханням надати інформацію про наявність права на земельну частку (пай) за її покійним дядьком, [PERSON] Відповідно до листа відділу Держземагенства у Новомиргородському районі № 834/01-10 від 02.10.2013 р. [PERSON] за життя належало право на земельну частку (пай) розміром 8,65 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, що підтверджується виданим сертифікатом серії КР № 0254962, який зареєстрований за № 62 в книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Інгул" (відділку № 6 агрофірми "Панчеве") на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області. 24 жовтня 2013 р. позивач подала до державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори документи для оформлення спадщини на земельну частку (пай). Постановою державного нотаріуса Новомиргородської державної нотаріальної контори Заліпського В.О. № 1064/02-31 від 24.10.2013 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) по колишньому КСП "Інгул" (відділку № 6 агрофірми "Панчеве") на території Шпаківської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області через те, що у спадкоємця відсутній правовстановлюючий документ на вищезазначене майно на ім'я спадкодавця. Таким чином, право на спадкування земельної частки (паю), що належало [PERSON], який помер [INFO], перейшло після смерті матері позивача [PERSON], яка вчинила дії, що свідчать про фактичне прийняття спадщини [PERSON], але померла [INFO], не встигнувши оформити спадщину чи відмовитися від неї, до [PERSON] Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду № 7 від 30.08.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Відповідно до ухвали Верховного Суду України від 25.04.2002 р. член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, в тому числі й у випадку, коли з різних причин він не зміг отримати сертифікат на право на земельний пай. Таким чином, вичерпавши всі наявні правові можливості для захисту своїх цивільних прав, позивач змушена звернутися до суду. Окрім пояснень представника позивача, ці ж обставини підтверджуються письмовими доказами у справі: особистими документами заявника, копіями свідоцтва про смерть [PERSON], [PERSON], постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій, матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON], іншими матеріалами справи. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 13, 41 Конституції України, ст. ст. 116, 121, 126, 131, 140, 158 ЗК України, ст. ст. 392, 1217, 1220-1223, 1225, 1233, 1235, 1248, 1268-1270 ЦК України, ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 р. № 1540-VI,

Outcome: approved