Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

Позивачка звернулася до суду і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], надати дозвіл на зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] та дозволити реєстрацію за зареєстрованим місцем проживання позивача. Посилається в позові на те, що з 08.05.2010 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.05.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонським районним управління юстиції у м. Києві, актовий запис №490 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітньої дитину [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що вона з відповідачем проживає окремо, спільний син проживає з матір'ю. Відповідач, за фізичним та духовним розвитком дитини не займається, на даний час з дитиною не спілкується, її життям та здоров'ям не цікавиться, у вихованні дитини участі не приймає. Крім того, матеріальної допомоги на утримання сина відповідач в також не надає. Крім того, відповідно до довідки про розрахунок заборгованості по аліментам [PERSON], виданої ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, станом на 28.01.2015 року заборгованість становить 233280,00 грн. Позивач самостійно виховує дитину і повністю забезпечує її умовами проживання та розвитку, а саме: навчання, медичні послуги, харчування, одяг. Виходячи з цих обставин, просить задовольнити позов. Позивачка в судове засідання не зявилась, через канцелярію суду подала заява, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати без її участи, проти заочного розгляду не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не відомо, а тому суд у відповідності до статті 224 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи. Третя особа - Орган опіки та піклування служби у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації в м. Києві в судове засідання свого представника не направив, просив справу розглядати без його участі, направивши при цьому суду, в порядку ст. 19 СК України, висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Встановлено, що 08.05.2010 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який відповідно до рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10.08.2012 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 08.05.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонським районним управління юстиції у м. Києві, актовий запис №490 розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітньої дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 11.06.2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві.( а.с. 10) Нормою ст.141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Зі слів позивача, відповідач тривалий час не спілкується з дитиною, не утримує її матеріально в належному обсязі відповідно до віку та потреб дитини, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, про фізичний та духовний розвиток дитини останній також не турбується. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН про права дитини Держави-сторони докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки, або законні опікуни не суть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З цього випливає, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, поведінка батьків повинна бути такою, щоб дитина сама тягнулася до них. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ч. ч. 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь в її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Крім того, відповідно до висновку Органу опіки та пікдування служби у справах дітей Оболонської районної державної адміністрації в м. Києві №104-6023 від 11.08.2015 року, вказано про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов'язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Відповідачем не надано суду жодного доказу поважності причин його ухиляння від участі у вихованні сина та у спілкуванні з ним. Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо свого сина, а тому позовні вимоги щодо позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO] підлягають задоволенню. В частині позовних вимог щодо надання дозволу на зняття з реєстраційного обліку [PERSON], [INFO] та дозволити реєстрацію за зареєстрованим місцем проживання позивача, суд вважає за потрібне відмовити, оскільки позивачем не розкритий зміст порушення цивільного права відповідачем стосовно зняття дитини з реєстраційного обліку, та суб'єктивний обов'язок відповідача в даних правовідносинах, не вказано в чому полягає порушення цивільного права саме [PERSON]. Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial