Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, та просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не меншу 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви про стягнення аліментів і до повноліття дітей, а після повноліття старшої дитини 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу); також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх його доходів щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Позивач у позові вказала, що 10 квітня 2012 року вона уклала шлюб з відповідачем. 28 травня 2012 року в них народилася дитина [PERSON]. Донька проживає разом з позивачем. Шлюб між сторонами розірвано 17.02.2015 року за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року. 29 серпня 2015 року між позивачем та відповідачем [PERSON] державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб (актовий запис №151). У шлюбі 20.02.2016 року у них народився син [PERSON]. Син проживає разом з позивачем. Належний рівень життя позивач одна не може забезпечити, тому батько дітей, який здоровий та працездатний зможе сплачувати аліменти на рівні 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), оскільки працює в ПАТ «Орджонікідзевському гірничо збагачувальному комбінаті» на посаді водія та має постійний дохід. В даний час позивач не працює, оскільки виховує їхню спільну дитину віком одного року пять місяців. Їй матеріально важко утримувати двох неповнолітніх дітей. Відповідач інших осіб на утриманні не має, працездатний, отримує дохід, стан його здоровя дозволяє працювати. Крім того, у звязку з доглядом за дитиною позивач не має самостійного доходу, відповідач добровільно кошти на її утримання не надає. Позивач в судове засідання не зявилася, була належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, заяв, зауважень, додаткових клопотань не має. Відповідач в судове засідання не зявився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи, однак, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі, заяв, зауважень, додаткових клопотань не має. Відповідно до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст.174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ У судовому засіданні встановлено, що з 10 квітня 2012 року сторони перебували в офіційному шлюбі, під час якого у них народилася дитина [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації шлюбів відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зроблено актовий запис №158. Шлюб між сторонами було розірвано 17.02.2015 року за рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 05.02.2015 року, що підтверджується відміткою у паспорті (запис у штампі відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області копія паспорту, серія АО №002905). 29.08.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем (актовий запис №151 в свідоцтві про шлюб). У шлюбі 20.02.2016 року у них народився син [PERSON] (актовий запис №38 в свідоцтві про народження, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 26.02.2016 року). Малолітні діти проживають з позивачкою, яка не працює та здійснює за ними догляд. Факт проживання дітей разом із матірю відповідачем не спростований. Згідно ч.1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно п.17 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані брати участь в утриманні неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України врегульовано, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. 08 липня 2017 року набрав чинності\~Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів». Відповідно до зазначеного\~Закону, частина 2\~статті 182 Сімейного кодексу України\~викладена в наступній редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Визначення аліментів у такому розмірі не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 05.10.2000 N 2017-III, Законом України «Про прожитковий мінімум" від 15.07.1999 N 966-XIV), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму. Крім того, при визначенні судом аліментів, що будуть стягуватись з відповідача на користь дітей до досягнення ними повноліття, суд керувався правом дитини на достатній життєвий рівень, гарантований ст.8 Закону України від 26.04.2001 № 2402-III «Про охорону дитинства» та виходячи із принципу рівності прав та обовязків батьків щодо дитини, закріпленому у ст.141 Сімейного кодексу України. Судом також враховано вимоги ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до яких загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. У разі подальшої зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя платника або одержувача аліментів та в інших випадках, передбачених Сімейним кодексом України, відповідно до ст. 192 вказаного Кодексу сторони мають право звернутися із позовом про зміну розміру аліментів до суду. Статтями 84 та 91 ч.2 Сімейного кодексу України передбачено право жінки, з якою проживає дитина, на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вказане право на утримання жінка має не залежно від того, чи вона працює, від її матеріального становища, подальшого розірвання шлюбу, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. На підставі викладеного, оцінюючи надані докази, зважаючи, що відповідач працює, отримує регулярний дохід, враховуючи задовільний стан здоровя відповідача, відсутність інших дітей та осіб, які перебувають у нього на утриманні, визнання позову, суд вважає\~за можливим стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не меншу 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позовної заяви про стягнення аліментів, з 19.07.2017 року і до повноліття дітей, а після повноліття старшої дитини 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу); також стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частини з усіх його доходів щомісячно, до досягнення сином [PERSON] трьох років. Судом при вирішенні даної цивільної справи враховано, що відповідач в судовому засіданні визнав позов. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи у сіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів. Згідно ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved