Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

08 лютого 2017 року лікар-психіатр Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянки [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи за психічним захворюванням до лютого 2018 року, з діагнозом шизофренія параноїдна форма. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з жовтня 2008 року. 30 липня 2015 року рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області [PERSON] визнана недієздатною та призначено опікуна [PERSON], [INFO]. 02 лютого 2017 року до диспансеру надійшла заява опікуна [PERSON] про госпіталізацію гр.. [PERSON] до психіатричного стаціонару. 07 лютого 2017 року [PERSON] була оглянута лікарською консультативною комісією, яка дійшла висновку, що остання потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки [PERSON] з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару без її згоди. У судовому засіданні заявник [PERSON], представник заявника [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Опікун [PERSON] у судовому засіданні просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Недієздатна [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти госпіталізації до психіатричного стаціонару. Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася 19 березня 1973 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.7). Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 30 липня 2015 року, [PERSON] визнано недієздатною, встановлено опіку над нею та призначено [PERSON], [INFO] опікуном над [PERSON],[INFO]. (а.с.8-9). Згідно висновку ЛКК №71, від 07.02.2017 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула [PERSON] та дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії, параноїчної форми, безперервний тип течії, з галюцінаторно параноїчним синдромом, вираженим змішаним типом дефекту та потребує лікування лише в умовах стаціонару (а.с.4). Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає\~\~ на\~\~ психічний\~\~ розлад,\~може\~бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або\~\~ лікування\~\~ можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною,\~\~госпіталізується\~\~до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її\~основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнана судом недієздатною та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, її опікун [PERSON], просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення її психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved