Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

09 листопада 2016 року [PERSON] звернулася \~до суду з даним позовом, \~мотивуючи заявлені вимоги тим, що 25 серпня 2013 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з погосподарськими спорудами, розташованого за адресою: вул.Колгоспна, буд.12 с. Грушуваха Барвінківського району Харківської області. Проте, як зазначає позивач, державним нотаріусом у видачі свідоцтва про право спадщини на житловий будинок було відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. [PERSON] посилаючись на те, що іншим шляхом отримати правовстановлюючий документ на будинок, а також оформити спадщину вона не має можливості, просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала. Представник Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області в судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, проти позову не заперечував. Суд, дослідивши надані \~ документи і матеріали, \~всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в \~сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Згідно із ч.1 ст.15 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Відповідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 ст.1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] померла 25 серпня 2013 року, згідно фотокопії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ №104511, виданого 27 серпня 2013 року Грушуваської сільською радою Барвінківського району Харківської області (а. с. 8). Як вбачається з наданої копії заповіту посвідченого 04 серпня 2004 року секретарем Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, [PERSON] все своє майно, у тому числі житловий будинок, розташований за адресою: вул. Колгоспна, 12 с. Грушуваха Барвінківського району Харківської області, з надвірними спорудами заповідала своїй дочці [PERSON] (а.с.12). Відповідно до ст. 1223 ЦК України, позивач має право на спадкування після померлої матері [PERSON] на підставі заповіту. Державним нотаріусом Барвінківської державної нотаріальної контори Харківської області у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено у звязку, з відсутністю будь якого правовстановлюючого документу на вказаний житловий будинок. Відповідно до запису у погосподарській книзі №1, особовий рахунок №0031-1, житловий будинок розташований за адресою: вул. Колгоспна, 12 с. Грушуваха Барвінківського району Харківської області числиться за [PERSON] (а.с.11). При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень\~ЦК. Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331\~ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3\~Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"\~права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного\~Закону\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За змістом п. 62\~Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР\~підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання\~постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105\~у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до розпорядження №4 від 10 лютого 2016 року Грушуваської сільської ради Барвінківського району Харківської області, вулицю «Колгоспна» в селі Грушуваха перейменовано на вулицю «Польова» (а.с.14). Зважаючи на те, що в по господарській книзі є запис про належність житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Колгоспна (Польова), 12 с. Грушуваха Барвінківського району Харківської області, померлій [PERSON] та позивач прийняла спадщину після померлої матері є всі підстави для задоволення позову.

Outcome: approved