Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

Позивач звернувся до Царичанського районного суду з позовом, предмет якого складають наступні вимоги: - визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 48 по вул. Дніпропетровській в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області з господарськими будівлями та спорудами за набувальною давністю, посилаючись на приписи статті 344 Цивільного кодексу України. На обґрунтування своїх вимог позивач вказав у заяві, що 23 лютого 1993 року помер його батько [PERSON], а 26.10.2013 року померла його мати [PERSON], які на день смерті проживали разом з ним за адресою: вул. Дніпропетровська, 48 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області. Після смерті матері залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться по вул. Дніпропетровській, 48 в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області. У зазначеному житловому будинку він проживає з 1992 року. Будь-яких спадкоємців після смерті його матері не залишилось, а тому на даний час зазначений об"єкт нерухомості не має власника. На сьогоднішній день він продовжує проживати в цьому будинку, тобто добросовісно та відкрито володіє цим майном більше десяти років, постійно сплачує комунальні послуги. Факт його спільного проживання з матір"ю та батьком у вказаному будинку, а також факт того, що він з 1992 року і до цього часу відкрито та добросовісно володіє нерухомим майном можуть підтвердити свідки. Коли він звернувся до Могилівської сільської ради з клопотанням про те, щоб за ним визнали право власності на дане домоволодіння, оскільки він понад 10 років безперервно користується даним нерухомим майном, йому в цьому було відмовлено і роз"яснено, що якщо він має намір володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним нерухомим майном, йому необхідно звернутися до суду з позовною заявою про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Вказує, що він не набув вказаний житловий будинок злочинним шляхом чи способом, який завідомо суперечить основам правопорядку та моралі. Він діє без умислу причинити шкоду іншій особі, а також не допускає легковажності або самонадійності чи необережності по відношенню до можливого завдання шкоди, тому вважає, що він є добросовісним володільцем вказаного домоволодіння. Оскільки він проживає у вказаному житловому будинку без якогось приховування цього факту для оточуючих, доглядає за будинком та утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт за свій рахунок, то вважає, що відкрито володіє вказаним домоволодінням. Крім того, він безперервно проживає у вказаному домоволодінні з 1992 року, тобто більше 23 років. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, про що надав суду письмову заяву про визнання позову. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приписами ч. ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Перевіривши справу, вивчивши надані сторонами документи, зясувавши правову позицію відповідача, даючи оцінку доказам у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі ст.ст. 15, 16, 20, 328, 344 Цивільного кодексу України. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Обставини, викладені в позовній заяві, визнані відповідачем та знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Із встановлених обставин випливає, що між сторонами існують правові відносини щодо набуття права власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в с. Могилів Царичанського району Дніпропетровської області по вулиці Дніпропетровська, 48, до яких повинні бути застосовані ст.ст. 328, 344 ч.ч. 1, 2, 4 Цивільного кодексу України. Юридична доля нерухомого майна на час розгляду справи залишається невизначеною. Понесені позивачем судові витрати згідно приписів ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved