Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-23 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікцентр Овсянецького» про стягнення заборгованості за договором оренди у розмірі 55146,23 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 11 вересня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Медікцентр Овсянецького» (Орендар) та [PERSON] (Орендодавець) було укладено договір оренди б/н, за умовами якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно - нежитлове приміщення, площею 103,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1. та п. 1.2. Договору). Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Орендар бере на себе зобов`язання своєчасно і в повному обсязі проводити розрахунки, визначені умовами Договору. Згідно п. 1 додаткової угоди № 1 до Договору оренди від 11.09.2015 року, щомісячна вартість оренди майна складає 500 доларів США на період з 11.09.2015 року по 11.03.2016 року, відповідно до встановленого НБУ курсу гривні до долара США. Отже, майнове зобов`язання Орендаря перед Орендодавцем на 2015 рік складає у вересні - 7 175,83 грн., у жовтні - 11 451,95 грн., у листопаді - 11 942,30 грн., у грудні - 12 000,30 грн., у січні 2016 року - 12 575,85 грн. та вноситься Орендарем до 5 (п`ятого) числа місяця, що йде за звітнім (п. 3.2. Договору). Майно за вищевказаним Договором є приватною власністю [PERSON] . Майно передано Орендарю в день підписання договору, про що йому було надано ключі від верхнього та нижнього замка вхідних дверей і з того ж часу останній мав цілодобовий доступ до нього. За вищезгаданим Договором Орендар не здійснив жодної проплати, таким чином заборгував Орендодавцю кошти в сумі - 55146,23 грн. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору оренди від 11.09.2015 року, основна сума боргу за період з 11 вересня 2015 року по 31 січня 2016 року складає 55146,23 грн., яку позивачка просить стягнути з відповідача. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2016 року (с. [PERSON] ) відкрито провадження у справі (а.с. 32). 21.11.2016 року відповідач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Медікцентр Овсянецького» звернулося з зустрічним позовом до [PERSON] про визнання договору оренди від 11 вересня 2015 року, укладеного між ТОВ "Медікцентр Овсянецького" та [PERSON] на оренду приміщення площею 103,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , недійсним з моменту його вчинення, покликаючись на те, що 30 квітня 2015 року між [PERSON] та батьком представника [PERSON] - [PERSON] укладено протокол про наміри щодо використання приміщення, згідно якого сторони вважали за необхідне підготувати проектно-кошторисну документацію та провести реконструкцію приміщення, з метою провадження господарської діяльності з медичної практики (створення та робота медичного центру: медична та стоматологічна практика), повинні були підготувати план спільної діяльності по реконструкції об`єкта оренди для ведення медичної та стоматологічної практики відповідно до вимог МОЗ. Згідно п. 4 протоколу обов`язок по проведенню капітального ремонту приміщення, відповідно до вимог МОЗ, за особисті кошти покладався на Сторону 2 - [PERSON] . Згідно згаданого протоколу приміщення, яке повинно було передаватись в оренду не відповідало вимогам МОЗУ та потребувало проведення капітального ремонту з влаштуванням окремого входу в приміщення. Як вказує позивач за зустрічним позовом, на виконання домовленостей ним було замовлено роботи по виготовленню проекту влаштування медичного центру в існуючих нежитлових приміщеннях на [ADDRESS] . 27 липня 2015 року за Актом № 3 [PERSON] було передано представнику [PERSON] [PERSON] , через [PERSON] , експлікацію плану розміщення технологічного обладнання та капітального ремонту приміщення. В серпні місяці 2015 року проект влаштування медичного центру в існуючих нежитлових приміщеннях на [ADDRESS] був переданий представнику [PERSON] через [PERSON] . Наданий стороні позивача проект влаштування медичного центру відповідав вимогам ДБН та вимогам актів МОЗ України. 20 серпня 2015 року ТОВ "Медікцентр Овсянецького" було підписано попередній договір та передано для підписання представнику [PERSON] [PERSON] , шляхом надання таких договорів [PERSON] (батькові [PERSON] ). Даний попередній договір, як пізніше довідався [PERSON] , так і всі інші документи були підписані саме [PERSON] . Згідно з умовами попереднього договору, сторони зобов`язувались до 01 жовтня 2015 року укласти Основний договір по оренді приміщення та Орендодавець зобов`язувався за власний рахунок провести капітальний ремонт приміщення відповідно до вимог МОЗУ, для ведення в ньому господарської діяльності з медичної практики ТОВ "Медікценр Овсянецького". 11 вересня 2015 року ТОВ "Медікцентр Овсянецького" було підписано договір оренди та передано для підписання представнику [PERSON] - [PERSON] , шляхом надання таких примірників договорів [PERSON] (батькові [PERSON] ). При цьому, на момент укладення договору оренди капітальний ремонт приміщення не був проведений. За таких умов між сторонами була домовленість що платне використання Орендарем приміщенням розпочнеться після підписання акту прийому передачі приміщення. Згідно договору оренди від 11 вересня 2015 року, Орендар вступає у строкове платне користування майном не раніше дати підписання акту приймання-передавання майна, окрім того, саме в акті приймання-передавання майна визначається стан майна що передається в оренду. 24 вересня 2015 року ТОВ "Медікцентр Овсянецького" було підписано додаток до договору оренди № 1, згідно якого визначено вартість орендної плати, згідно п. 1 якого вартість оренди за 1 м. кв. повинна становити 24 грн. за місяць. Зважаючи на те, що з вини Орендодавця не було проведено у приміщенні капітальних ремонтів згідно проекту влаштування медичного центру існуючу нежитлових приміщень по [ADDRESS] , а саме приміщення неможливо використовувати для медичної практики Товариством, [PERSON] був змушений повідомити про припинення даних правовідносин. Зважаючи на те, що було завезене майно Товариства, він мав намір забрати з приміщення таке майно. В лютому місяці 2016 року доступу до приміщення у нього не було, а майно товариства, яке знаходилось у приміщені представником [PERSON] [PERSON] йому повернуте не було. За таких обставин він звернувся до правоохоронних органів із заявою, у якій просив порушити кримінальне провадження. [PERSON] , який підписував договір оренди та додатки до нього, не був представником власника приміщення та не був уповноважений на такі дії, а тому укладений 11.09.2015 року договір не відповідає вимогам ч.ч. 1-3 ст. 203 ЦК України та у порядку ст. 215 ЦК України повинен бути визнаний недійсним. Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 25 січня 2017 року зустрічну позовну заяву прийнято до спільного розгляду з позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Медікцентр Овсянецького» про стягнення заборгованості за договором оренди (а.с. 76). У зв`язку із закінченням 24.04.2017 року п`ятирічного строку призначення судді [PERSON] вперше та відповідно до розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Оліяра В.І. № 57 від 04.05.2017 року проведено повторний автоматичний розподіл даної цивільної справи (а.с. 103). Системою автоматичного розподілу дану цивільну справу розподілено судді Антоняку Т.М. (а.с. 104). Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26 травня 2017 року (с. [PERSON] ) справу прийнято до провадження (а.с. 105). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги. Просив задовольнити вимоги первинного позову та відмовити у задоволенні зустрічного позову за його безпідставністю. В подальшому не прибув у судове засідання, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Представник відповідача ТОВ «Медікцентр Овсянецького» в судовому засіданні позов [PERSON] заперечив та підтримав зустрічний позов, вимоги якого просив задовольнити. В подальшому не прибув у судове засідання, подавши заяву про розгляд справи без його участі. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено з матеріалів справи, згідно нотаріально посвідченої Довіреності від 15.05.2014 року [PERSON] уповноважила [PERSON] на представлення її інтересів у всіх державних, громадських, господарських та інших органах і організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності, в тому числі щодо укладення від її імені договорів (а.с. 8). 30.04.2015 року між ФО [PERSON] та [PERSON] , в особі [PERSON] , який діє на підставі Довіреності, виданої 15.05.2014 року укладено Протокол про наміри, відповідно до якого сторони висловили намір укласти в майбутньому за дотриманням умов цього Протоколу договір найму (оренди) нежитлового приміщення, обладнаного устаткуванням згідно Додатку № 1 до даного Протоколу, загальною площею 103,9 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9-10). Приміщення за адресою: [ADDRESS] , стоматологічний кабінет, загальною площею 103,9 кв.м. належить на праві приватної власності в частці 1/1 [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 30.12.2013 року та\~ витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.12.2013 року (а.с. 13, 14). 20.08.2015 року між [PERSON] та [PERSON] , як представником власниці приміщення [PERSON] , підписано Протокол № 1 зустрічі сторін, у якому сторони взаємно погодили те, що [PERSON] має право підпису всіх документів від імені Сторони 2 (від\~ імені власниці приміщення [PERSON] ). Сторонами затверджено та погоджено: Протокол про наміри; Договір № 1 проект облаштування медичного центру; Договір № 2 - проект облаштування зовнішнього сходового маршруту; Договір № 3 доповнення про виготовлення проекту сходового маршруту; Попередній договір оренди нежитлового приміщення (а.с. 62). 27.08.2015 року підписано Акт здачі-приймання виконаних робіт № 3 між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 82), у якому зазначено, що роботи (послуги) згідно заявки від 19.06.2015 року виконані у повному об`ємі і відповідають умовам Заявника (а.с. 82). У серпні 2015 року ПП фірма «Пилипів» розроблено Проект влаштування медичного центру в існуючих нежитлових приміщеннях на [ADDRESS] (а.с.86-97). 11 вересня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Медікцентр Овсянецького» в особі директора Овсянецького Юрія Несторовича (надалі за договором - Орендар) та [PERSON] , в особі [PERSON] , який діє на підставі Довіреності, виданої 15.05.2014 року (надалі за договором - Орендодавець) було укладено договір оренди (а.с. 5-7, 57-60). За умовами Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування майно, нежитлове приміщення, площею 103,9 кв.м., яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , на першому поверсі, квартира [ADDRESS] (п. 1.1Договору). Майно передається в оренду з метою розміщення Медичного центру «Стоматологія Овсянецького» ТОВ «Медікцентр Овсянецького» (п. 1.2. Договору). Згідно п. 1.3. Договору, стан майна на момент укладення Договору визначається в акті приймання-передавання за узгодженим висновком Орендодавця і Орендаря. Пунктом 4.2. Договору передбачено, що Орендар бере на себе зобов`язання своєчасно і в повному обсязі вносити Орендодавцеві орендну плату. Договір оренди нежитлового приміщення укладено строком на 35 місяців та діє з 11.09.2015 року до 11.08.2018 року включно (п. 9.1. Договору). Згідно Додатку № 1 до Договору оренди від 11.09.2015 року, вартість оренди майна складає 1 м.кв. = 24 грн./міс. (без ПДВ) (а.с. 61). Як слідує з матеріалів справи, у 2016 році [PERSON] звертався до Івано-Франківського відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області , що вбачається з бланку його пояснення, у якому вказав, що у другій половині 2015 року він перебував за межами області, коли повернувся в м. Івано-Франківськ, його батько [PERSON] повідомив, що від його імені підписав договір оренди з [PERSON] , з яким він на той час не був знайомий (а.с. 78-80). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення своїх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. Згідно частини першої статті 262, статті 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. За правилами статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно частин першої, другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагається. Згідно частин першої, другої статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії. Правила укладення договору оренди встановлені главою 58 ЦК України. Згідно частини першої статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно частини першої статті 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. У відповідності до ч.1 ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Частиною 3 статті 203 ЦК України встановлено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним та відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Відповідно до ч.ч.1 та 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому з -за сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. Положення статті 239 ЦК України визначають, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Частиною 3 ст. 244 ЦК України закріплено, що довіреністю є письмовий документ, що і дається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. За приписами ст. 245, 246 ЦК України форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин. Довіреність від імені юридичної особи і видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами, та скріплюється печаткою цієї юридичної особи. Як вбачається з вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею\~ 204 ЦК України закріплено презумпцію\~ правомірності правочину. Зокрема, як визначено змістом вказаної статті, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. У письмових поясненнях, поданих [PERSON] до суду 20.04.2021 року через канцелярію суду (особу встановлено згідно паспорта [NUMBER] ) останній вказує, що відповідно до нотаріальної довіреності, виданої 15.05.2014 року, він був довіреною особою [PERSON] . Як і [PERSON] , так і йому було відомо, що батько [PERSON] веде переговори з директором ТОВ «Медікцентр Овсянецького» [PERSON] з приводу оренди приміщення та 11 вересня 2015 року підписав з ним договір оренди приміщення. В той день він перебував за межами Івано-Франківської області, а [PERSON] не було на території України. З його дозволу та дозволу [PERSON] був підписаний договір [PERSON] та надано приміщення Товариству. Приміщення передано Товариству в день підписання договору, тобто 11 вересня 2015 року, яким користувався, як він пригадує, до січня-лютого 2016 року. Наскільки йому відомо, орендар за догвором оренди не розраховувався, внаслідок чого виникла заборгованість та достроково було припинено договір. Покликання ТОВ «Медікцентр Овсянецького» на те, що договір укладений з неуповноваженою особою [PERSON] , який не був представником власника, з огляду на що має бути визнаний недійсним, спростовується поясненнями, наданими суду уповноваженою від імені власника майна - [PERSON] , який вказав, що оспорюваний договір був підписаний батьком [PERSON] з його дозволу та дозволу [PERSON] , Протоколом № 1 зустрічі сторін від 20.08.2015 року, підписаним [PERSON] та [PERSON] , як представником власниці приміщення [PERSON] , у якому сторони взаємно погодили те, що [PERSON] має право підпису всіх документів від імені Сторони 2 (від імені власниці приміщення [PERSON] ). З огляду на що спірний договір відповідає намірам сторін створити для себе юридичні наслідки, передбачені законом щодо договору оренди, що встановлено дослідженими судом доказами, наявними у матеріалах справи. Також в матеріалах справи наявні докази, які вказують що нежитлові приміщення за адресою: [ADDRESS] передані ТОВ «Медікцентр Овсянецького» та перебувають у його користуванні, що, зокрема, вбачається з копії договору № 108/15 на централізоване спостереження за станом тривожної сигналізації, укладеним між ФОП [PERSON] та директором ТОВ «Медікцентр Овсянецького» Овсянецьким Ю.Н. (а.с. 107-109), Актом вводу в експлуатацію охоронної сигналізації та технічного стану об`єкта від 23.09.2015 року (а.с. 110), листа від 18.02.2016 року, у якому [PERSON] просить ФОП [PERSON] розірвати Договір № 108/15 від 23.09.2015 року через загострення конфліктної ситуації, що виникла 12.02.2016 року у приміщенні медичного центру ТОВ «Медікцентр Овсянецького» (а.с. 111). Відтак, оспорюваний договір оренди нежитлових приміщень відповідає намірам сторін створити для себе юридичні наслідки, передбачені законом щодо договору оренди. Будь-яких інших належних та достатніх доказів на підтвердження викладених ним в обгрунтування позовних вимог обставин, позивачем за зустрічним позовом суду не представлено. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19) зазначено: «стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Таким чином, у разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню». У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17 (провадження № 61-2417сво19) зроблено висновок, що «недійсність договору як приватно-правова категорія, покликана не допускати або присікати порушення цивільних прав та інтересів або ж їх відновлювати. По своїй суті ініціювання спору про недійсність договору не для захисту цивільних прав та інтересів є недопустимим». При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині (частина друга статті 13 ЦК України). З аналізу наведеного,

Outcome: dismissed