Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

Позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, в редакції уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 01.11.2017 року (ас. 33-38), про визнання за ними права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 9, 803 га, що розташована на території Жемчужанської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], якому вказана земельна ділянка належала на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Юр»ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 19.09.2002 року. В обґрунтування заявлених вимог позивачі зазначали, що являються спадкоємцями за законом першої черги спадкування після померлого [INFO] батька [PERSON], своєчасно, в межах встановленого законом строку, звернувшись до Юр'ївської державної нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті останнього. При цьому, до складу спадщини увійшла і вищевказана земельна ділянка. Однак, у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на майно у вигляді належної спадкодавцю [PERSON] земельної ділянки, позивачам, кожному окремо, постановами нотаріуса Юр'ївської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, було відмовлено, у зв»язку з ненаданням ними правовстановлюючого документу на вищезазначену земельну ділянку, а саме оригіналу Державного акту про право приватної власності спадкодавця на належну йому за життя земельну ділянку. Позивачі зазначали, що не мають можливості надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на земельну ділянку, а зокрема оригінал Державного акту на право приватної власності на землю , виданого за життя їхньому батьку [PERSON], через відсутність у них такого, а тому змушені звертатися до суду, так як не можуть в інший законний спосіб реалізувати свої спадкові права. Посилаючись на ст. ст. 25, 30, 328, 392, 394, 1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України позивачі просили визнати за ними, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого [INFO], право власності на належну останньому земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Жемчужанської сільської ради Юр»ївського району, площею 9, 803 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] не з"явилися, надавши суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги підтримали повністю та судові витрати по справі просили залишити за ними (ас. 140-142). Відповідач по справі Жемчужненська сільська рада Юр"ївського району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги визнали у повному обсязі (ас. 60, 139). Треті особи по справі на стороні відповідача без самостійних вимог, а саме Юр'ївська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Юр'ївська районна державна адміністрація Дніпропетровської області, відділ в Юр»ївському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр'ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області, що були залучені до участі у справі на підставі відповідних ухвал суду від 01.11.2017 року (ас. 42-47), в судове засідання не з'явилися, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутності, при цьому заперечень проти позову не мали (ас. 136, 137, 138). Згідно ухвали про відкриття провадження у справі провадження в даній справі відкрито судом 01.11.2017 року (ас. 40-41). Згідно п.п. 9 п. 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України від 03.10.2017 року справи у судах першої інстанції провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Враховуючи, що до набрання чинності ЦПК України від 03.10.2017 року вказана справа була призначена до розгляду в судовому засіданні в загальному порядку, без проведення попереднього судового засідання, суд вважає можливим продовжити розгляд останньої за правилами, що діють після набрання чинності ЦПК України від 03.10.2017 року, в порядку загального позовного провадження зі стадії судового розгляду справи по суті. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За викладених вище обставин, суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності нез'явившихся сторін по справі на підставі наявних у ній матеріалів, при цьому суд не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши письмові матеріали додані до справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивачів підлягають до задоволення з наступних підстав: - з копії свідоцтв про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 17.03.1984 року (ас. 14), позивача [PERSON] серії [NUMBER] від 20.03.1981 року (ас. 15), позивача [PERSON] (дошлюбне прізвище «[PERSON]») серії [NUMBER] від 02.11.1985 року (ас. 16, 17), вбачається, що батьком останніх є [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 24.10.2014 року батько позивачів [PERSON] помер [INFO] (ас. 10). Згідно копії матеріалів спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] № 127/2014, наданою Юр'ївською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (ас. 77-96), вбачається, що позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за законом першої черги спадкування після смерті свого батька [PERSON], при цьому позивачка [PERSON], яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, прийняла спадщину шляхом подання заяви про прийняття спадщини у встановлені законом строки, відповідно до вимог ч. 1 ст. 1269 ЦК України (ас. 9, 79). Позивачі [PERSON], [PERSON], згідно довідки Жемчужненської сільської ради Юр?ївського району № 596 від 03.11.2014 року, що міститься в матеріалах спадкової справи (ас. 94), на момент смерті свого батька [PERSON] були зареєстровані та проживали разом з останнім за адресою [ADDRESS] (ас. 5, 6, 7, 87, 91, 93), а відтак, є такими, що прийняли спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Разом з тим, постановами державного нотаріуса Юр'ївської державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.08.2017 року позивачам, кожному окремо, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [PERSON] у вигляді належної останньому земельної ділянки, у зв»язку з ненаданням спадкоємцями правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, а зокрема відсутністю у позивачів оригіналу Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого на ім»я [PERSON] (ас. 11, 12, 19). Відповідно до вимог п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України«, який затверджений Наказом МЮУ 22.02.2012 року № 296/5 - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. В судовому засіданні встановлено, що позивачі дійсно не мають можливості надати до нотаріальної контори правовстановлюючий документ на земельну ділянку, що належала спадкодавцю, у зв»язку з тим, що у позивачів відсутній оригінал Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, виданого за життя [PERSON] та отримати останній, або його дублікат самостійно позивачі не в змозі, оскільки власник майна помер. Однак, факт належності [PERSON] за життя земельної ділянки на праві приватної власності знайшов своє підтвердження в судовому засіданні наступними доказами: - згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 19 вересня 2002 року Юр»ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5622, вбачається, що [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 9, 803 га, розташованої на території Жемчужанської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області та переданої останньому для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (ас. 13). Згідно довідки Жемчужненської сільської ради Юр'ївського району Дніпропетровської області № 242 від 17.04.2015 року померлий [PERSON] на території Жемчужненської сільської ради Юр'ївського району дійсно мав земельну ділянку площею 9, 803 га (ас. 16). З довідки відділу в Юр»ївському районі міськрайонного управління у Павлоградському, Юр'ївському районах та м. Павлограді Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровської області № 0-4-0.182-655/121-17 від 14.11.2017 року вбачається, що в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5622 зареєстровано Державний акт про право приватної власності на землю серії [NUMBER], що виданий на ім'я [PERSON] (ас. 67). На основі викладеного, суд приходить до висновку, що спадкодавець, в особі [PERSON], на час своєї смерті мав право на спадкове майно у вигляді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Жемчужанської сільської ради Юр»ївського району, площею 9, 803 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого Юр»ївською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області 19.09.2002 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5622. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування ( зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Спеціальне визнання судом права власності на майно необхідне тоді, коли щодо його належності у позивача відсутні правовстановлюючі документи. За ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу,що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід»ємною частиною правовстановлюючого документа. З огляду на положення ст. 1216 ЦК України (спадкуванням є перехід прав та обов»язків від фізичної особи, яка померла до спадкоємців), враховуючи, що до позивачів, кожного окремо, перейшло право власності на земельну ділянку, що належала спадкодавцеві за життя, але отримати свідоцтво про право на спадщину на вказане майно в порядку спадкування за законом позивачі не в змозі через відсутність у останніх оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно, суд знаходить, що питання належності цього майна має вирішуватися у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права власності на це майно. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів ґрунтуються на вимогах діючого законодавства. Відтак, право позивачів підлягає захисту, шляхом визнання за ними, в рівних частках за кожним, права власності на належну спадкодавцю земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Жемчужанської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області. Враховуючи волю позивачів, суд знаходить можливим судові витрати залишити за останніми.

Outcome: approved