Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-16 00:00:00

10.07.2012 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2006 року позивач перебуває у шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З серпня 2011 року вони припинили ведення домашнього господарства та стали проживати окремо, при цьому відповідач не надає їй матеріальну допомогу на утримання дітей. Просить стягнути з відповідача на її користь щомісячно аліменти на утримання доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх видів його заробітку, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. В судове засідання позивачка зявилася, позов підтримала у повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, був допитаний в порядку виконання судового доручення іноземним судом. Відповідно до протоколу судового засідання Почепського районного суду Брянської області [PERSON] Федерації від 15 серпня 2013 року, [PERSON] отримав в суді повідомлення про судові засідання, позовну заяву з доданими документами та суду пояснив, що позов визнає в повному обсязі; на розгляд справи у його відсутністю у Верхньодніпровському районному суді Дніпропетровської області України - згодний; інших неповнолітніх дітей на його утриманні не має (а.с. 41-43). Враховуючи, що відповідач позов визнає повністю та не заперечує проти розгляду справи у його відсутності, то суд розглядає справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та задовольняє позов в повному обсязі. Судом встановлено, що 03 листопада 2006 року відділом ЗАЦС Почепського району управління ЗАЦС Брянської області був зареєстрований шлюб позивачки з відповідачем, про що зроблено відповідний актовий запис за № 230, що підтверджується Свідоцтвом про укладання шлюбу серії І-МР №603978, виданим 03.11.2006 р. (а.с. 3). Від цього шлюбу народилися діти: [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії І-МР № 735102, видане відділом ЗАЦС Почепського району управління ЗАЦС Брянської області 14 липня 2010р. (а.с.4); [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії І-КИ № 307899, видане виконавчим комітетом Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 02 лютого 2011 р. (а.с.5). Шлюб між позивачкою та відповідачем не розірвано, але сторони не проживають разом та не ведуть спільного господарства, діти залишилися проживати з позивачкою, а відповідач проживає в іншій країні та не надає позивачці матеріальної допомоги на утримання дітей, що підтверджується Довідкою Дніпровської селищної ради Верхньодніпровського району від 10.07.2012р. №641 (а.с. 23) та визнається сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання дітей, що є справедливим та не суперечить нормам діючого законодавства. Статтею 191 СК України, передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. За такими обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини з заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення доньками повноліття. Згідно зі пунктом 3 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільного процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача на користь держави. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: approved