Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

Позивач звернулася до суду про стягнення з відповідача аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред"явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що з 25 травня 2002 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO] Відповідач не проживає з нею та сином, матеріально не допомагає, не надає жодних коштів на утримання дитини. Дитина проживає з нею та перебуває на повному її матеріальному забезпеченні. Зазначає, що інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими документами не проводиться. Їй важко самостійно забезпечити першочергові потреби дитини, яка потребує нормального харчування та одягу. У зв'язку з наведеним, просить позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позов підтримала у повному обсязі, надала пояснення аналогічні, викладеним у позовній заяві. Просить позов задоволити. Відповідач повторно не з'явився в судові засідання - 04.10.2017, 30.10.2017, хоча належно повідомлявся. Суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, постановляючи заочне рішення, суд приходить до переконання, що позовні вимоги слід задоволити з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2002 року сторони зареєстрували шлюб в відділі реєстрації актів цивільного стану Лисовицької сільської ради Стрийського району Львівської області, актовий запис № 6. Із ксерокопії свідоцтва про народження вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком дитини [PERSON] [INFO] (а.с.2). Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України кожен з батьків повинен приймати участь в утриманні дитини до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, самого платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як з'ясовано судом, неповнолітній син залишився проживати з матір'ю, повністю перебуває на утриманні позивача, відповідач, який працює у ЛКП "Львівелектротранс", жодних коштів на утримання дитини не надає. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що інших утриманців у відповідача немає, стягнення за виконавчими листами не проводиться, дитина сторін перебуває на утриманні позивача. З врахуванням вищевикладеного, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і досягнення дитиною повноліття, оскільки обов'язок утримувати дітей є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Задовольняючи позовні вимоги, суд присуджує аліменти на дитину від дня пред'явлення позову, а саме з 20.09.2017. Відповідно до ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в розмірі 640 грн. в дохід держави. На підставі ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, та

Outcome: approved