Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

06.03.2017 року [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Універсальна товарна біржа "Миколаївська нерухомість 2000", в якому просили визнати дійсним договір № 50 від 18.02.2002 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений Південною товарною біржею між нею та [PERSON], яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] та посвідчений Універсальною товарною біржею "Миколаївська нерухомість 2000", мотивуючи тим, що договір купівлі-продажу, зареєстрований Універсальною товарною біржею "Миколаївська нерухомість 2000" 18.02.2002 року не є правовстановлюючим документом. Вона та відповідачі виконали всі умови договору купівлі-продажу, 04.03.2002 року договір було зареєстровано у КП ММБТІ. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила його задовольнити. Також просила справу слухати за її відсутності, проти винесення заочного рішення, у разі неявки відповідачів, не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до вимог ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно вимог ч.1 ст.77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення, яке відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові докази, суд приходить до такого висновку. Судом встановлено, що 18.02.2002 року між [PERSON], яка діяла від свого імені та від імені неповнолітніх: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], як членами біржі, було укладено договір купівлі-продажу № 4-164 квартири [ADDRESS] (а.с.7), тобто між відповідачами та [PERSON], існували відносини, пов'язані з купівлею-продажем об'єкту нерухомості, які регулюються Цивільним кодексом України. Відповідно до умов договору купівлі-продажу від 18.02.2002 року позивачка виконала свої зобов`язання як покупець, а саме оплатила продавцю [PERSON] вартість придбаного об`єкту нерухомості в повному обсязі, у розмірі 1700 гривень. У свою чергу продавець [PERSON] передала покупцеві [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягають нотаріальному посвідченню. Згідно зі ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Враховуючи вище зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа Універсальна товарна біржа "Миколаївська нерухомість 2000", про визнання правочину дійсним, підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тобто з відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню, сплачений останньою судовий збір в сумі 640 гривень.

Outcome: approved