Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

03.03.2016 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою, в якій вказала, що її було зараховано членом [PERSON] кооперативу «Будинок». Позивачці, як члену кооперативу, належить двохкімнатна квартира загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., вартістю 116211,0 грн., що розташована по вул. Грушевського, 3/4, м. Тлумач Івано-Франківської області. Вказує, що право власності на дану квартиру не зареєстровано, оскільки житловий будинок, в якому знаходиться квартира, не зданий в експлуатацію. Основні конструкції будинку та квартири, санітарно-гігієнічні умови відповідають вимогам експлуатації, про що свідчить звіт експерта з технічного обслуговування будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта. На підставі вищевикладеного позивачка просить визнати за нею право власності на квартиру, розташовану по вул. Грушевського, 3/4, м. Тлумач Івано-Франківської області у ЖБК «Будинок», загальною площею 58,5 кв.м., з яких 30,1 кв.м. житлова площа. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилась, причин неявки суду не повідомила, однак її представник адвокат [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просить позов задовольнити та справу слухати без її участі та без участі її довірительки. Представник відповідача [PERSON] кооперативу «Будинок» в судове засідання не зявився, однак до суду подав письмову заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує та просить розглянути справу без його участі. Представник Тлумацької міської ради Івано-Франківської області в судове засідання не зявився, причин неявки суду не повідомив, подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що Тлумацька міська рада Івано-Франківської області, як орган місцевого самоврядування, немає жодного відношення до ЖБК «Будинок». Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що [PERSON] (позивачка) було прийнято в члени [PERSON] кооперативу «Будинок» (далі - ЖБК) на місце [PERSON], якій згідно розподілу у ЖБК належала двохкімнатна квартира № 4 за адресою м. Тлумач вул. Грушевського № 3, загальною площею 58,50 кв.м, що підтверджується заявою [PERSON] про бажання стати членом ЖБК від 24.03.2005 року (а.с. 27), постановою зборів кооперативу «Будинок» (протокол засідання № 3 від 28.03.2005 року) про прийняття [PERSON] до членів кооперативу (а.с. 28) та довідкою кооперативу «Будинок» від 16.11.2015 року (а.с. 30). Відповідно до довідки про право власності на квартиру, виданої ЖБК, [PERSON] (позивачка) належить на праві власності квартира, розташована по вул. Грушевського, 3/4, м. Тлумач Івано-Франківської області, пайові внески сплачені повністю (а.с. 29). Відповідно до технічної документації, а саме: технічного паспорта на квартиру, висновку про вартість обєкта оцінки від 10.12.2015 року та звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта № 36/15 від 18.11.2015 року встановлено, що квартира № 4 у житловому будинку № 3 по вул. Грушевського в м. Тлумач Івано-Франківської області, загальною площею 58,5 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., (дві кімнати по 11,8 кв.м, 18,3 кв.м, кухня 12,1 кв.м, ванна кімната 3,8 кв.м, коридор 9,9 кв.м, вбудованої шафи 0,7 кв.м, лоджія 1,9 кв.м), загальною вартістю 116211,0 грн., відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, а також її будівництво проведене у відповідності з державними будівельними, архітектурними, санітарними, пожежними та екологічними нормами та правилами та не порушує прав і законних інтересів третіх осіб (а.с. 5-6, 7, 8-26). Відповідно до ст. 384 ЦК України, будинок, споруджений або придбаний житлово-будівельним (житловим) кооперативом, є його власністю. Член житлово-будівельного (житлового) кооперативу має право володіння і користування, а за згодою кооперативу і розпорядження квартирою, яку він займає в будинку кооперативу, якщо він не викупив її. У разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. Відповідно до ч.2. ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію» член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу має право володіння, користування, а за згодою кооперативу - і розпоряджання квартирою, дачею, гаражем, іншою будівлею, спорудою або приміщенням кооперативу, якщо він не викупив це майно. У разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна. Пунктом 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року №9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» передбачено, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Таким чином, суд вважає, що незалежно від отримання правовстановлюючого документу на спірну квартиру № 4 у житловому будинку № 3 по вул. Грушевського в м. Тлумач Івано-Франківської області, [PERSON], як член ЖБК «Будинок», яка повністю сплатила пайові внески, є власником цієї квартири. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватись та розпоряджатись належним йому майном. У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положенням ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивачка зверталась до Тлумацької міської ради Івано-Франківської області та ЖБК з вимогою визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], однак у цьому їй було відмовлено та запропоновано звернутись до суду, що підтверджується листом Тлумацької міської ради Івано-Франківської області № 428 від 07.12.2015 року (а.с. 32) та листом ЖБК «Будинок» від 07.12.2015 року (а.с. 31). Проте ні Тлумацька міська рада Івано-Франківської області, ні ЖБК № 3 не заперечили щодо задоволення даного позову, що підтверджується їхніми письмовими заявами, поданими до суду. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. У відповідності до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачем в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності із п. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом,встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , до якої Україна приєдналася 17 липня 1997року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997р "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950року, Першого протоколу та протоколів № 2,4,7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права власності , який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти , користуватися і розпоряджатися належним майном, на власний розсуд учинити щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316,317,319,321 ЦК України). За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. На підставі ст.ст. 316-319, 328, 331, 384, 391, 392 ЦК України (в редакції 2003 р.), п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», ч.2. ст. 19-1 ЗУ «Про кооперацію», ст. 41 Конституції України, ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод,

Outcome: approved