Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У листопаді 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, посилаючись на те, що 17 червня 2011 року між нею і [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. В шлюбі вони мають дитину [PERSON], [INFO]. 13 січня 2013 року [PERSON] була придбана квартира [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., що складається із двох жилих кімнат. Продаж квартири вчинено за 298100 грн.. Відповідно до умов п. п. 9, 10 Договору купівлі-продажу квартири від 13 січня 2013 року № 332 нею була надана згода на укладення цього договору. Згідно Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником квартири є [PERSON] в цілій частині квартири, і вказаний договір не містить відомостей, що ця квартира перебуває в спільній сумісній власності. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] на підставі вимог ст. 368 ЦК України, ст. ст. 60, 69, 70 Сімейного кодексу України просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м., що складається із двох житлових кімнат. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з»явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду невідомі, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об"єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що [PERSON] і [PERSON] з 17 червня 2011 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 17 червня 2011 року серії [NUMBER]. В шлюбі подружжя має сина [PERSON]. [INFO]. За час перебування у шлюбі [PERSON] за Договором купівлі-продажу квартири від 30 січня 2013 року придбав у власність квартиру [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв. м., житловою площею 30,1 кв. м., що складається з двох житлових кімнат. Згідно умов п. 4 Договору продаж квартири вчинено за суму 298 100 грн., відповідно які покупець сплатив представнику продавця до підписання цього договору. Відповідно до умов п. 10 Договору дружиною покупця надана згода на укладення цього договору, засвідчена приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] 30 січня 2013 року за реєстровим № 331. Суд, оцінивши в сукупності зібрані докази, дійшов висновку про визнання за [PERSON] права власності на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 70,2 кв.м., житловою площею 30,1 кв.м., що складається із двох житлових кімнат, як майно, набуте подружжям під час шлюбу, що підлягає поділу між ними, в рівних частках, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved