Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

10 березня 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частку квартири за набувальною давністю, що належала на праві приватної власності [PERSON]. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з гр. [PERSON], з яким 19.11.1994 року вони приватизували квартиру [ADDRESS]. Дана квартира була приватизована на неї, її чоловіка [PERSON], її доньку від першого шлюбу [PERSON], та сумісну доньку [PERSON], де кожному належало по 1/4 частки вищезазначеної квартири. [INFO] померла її донька [PERSON]. 28.01.1999 року вона розірвала шлюб з гр. [PERSON] та останній 05.06.1999 року знявся з реєстраційного обліку в спірній квартирі. У 2000 році вона, зі згоди [PERSON], оформила право власності на 1/4 частку квартири, що належала [PERSON] З 2001 року про долю її колишнього чоловіка їй нічого не було відомо, тому 11.02.2015 року рішенням суду [PERSON] було оголошено померлим. Враховуючи той факт, що з 2001 року вона є квартиронаймачем вищевказаної квартири, добросовісно, відкрито володіє 1/4 частки квартири, що належить її колишньому чоловіку, просила суд визнати за нею право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], за набувальною давністю, що належала на праві приватної власності [PERSON] В судовому засіданні позивач просила суд задовольнити позові вимоги. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримала та просила суд про їх задоволення. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Вислухавши позивача, її представника, відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши у сукупності письмові докази у справі, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 28 січня 1999 року, що також підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу виданого відділом реєстрації актів громадянського стану м. Южноукраїнська Миколаївської області України, за актовим записом №22 (а.с.4). 19 листопада 1994 року за [PERSON] та на той час членам її сім'ї, було приватизовано квартиру [ADDRESS] (а.с.7). З свідоцтва про право на спадщину за законом посвідченого державним нотаріусом Южноукраїнської державної нотаріальної контори Миколаївської області Рихальською О.В. за реєстровим №387 від 10.03.2000 року вбачається, що [PERSON] отримала у спадщину 1/4 частку вищезазначеної квартири, що належала її доньці [PERSON], яка померла [INFO] (а.с.8). 11 лютого 2015 року рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області [PERSON], [INFO] було оголошено померлим (а.с.9), на підставі чого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, за актовим записом №2 було видано свідоцтво про смерть [PERSON], померлого [INFO] (а.с.28). З вищезазначеного рішення суду вбачається, що [PERSON] після розірвання шлюбу з позивачем зловживав алкогольними напоями, був відсутнім тривалий час за місце постійного проживання, вів бродячий спосіб життя та 05 червня 1999 року знявся з реєстраційного обліку та вибув у невідому напрямку. Відповідно до довідки з ЖЕД-3 від 22.01.2015 року [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не проживає з червня 1999 року. Таким чином, в судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що з 2001 року позивач добросовісно, відкрито та безперервно фактично володіє 1/4 часткою квартири, що належить її колишньому чоловіку [PERSON] Згідно із довідкою КП "ЖЕО" виданої за вих. №448 від 27.02.2015 р. [PERSON], балансова вартість квартири [ADDRESS], загальною площею - 35,7 кв.м. станом на 01.02.2015 року складає 22768,56 грн. (двадцять дві тисячі сімсот шістдесят вісім гривень 56 копійок) (а.с.10). З довідки виписки про склад сім'ї та реєстрацію від 10.03.2015 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстрована та проживає лише [PERSON] (а.с.11). Враховуючи вказані докази, слід прийти до висновку, що позивач, яка добросовісно набула нерухоме майно у вигляді 1/4 частки квартири має на нього право власності за набувальною давністю з 2001 року, що належала на праві приватної власності [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Згідно з ч.4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS] за набувальною давністю, що належала на праві приватної власності [PERSON] є законними та обґрунтованими.

Outcome: approved