Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-26 00:00:00

06.10.2020 року адвокат Довгалюк Л.І. звернулася в суд в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту постійного проживання [PERSON] , 1931 року народження, на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначає, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Чирчик, Ташкентської області, Узбекистану, прибув в Україну у 1997 році, будучи неповнолітнім, разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , з того часу він постійно проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання, (підтверджується довідкою №3501 від 23.04.2013 року та посвідкою на постійне проживання). 21 серпня 2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис 119. 17 липня 2020 року заявник звернувся до Калинівського районного відділу ДМС України управління державної міграційної служби України у Вінницькій області з приводу оформлення набуття громадянства України відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про громадянство України», у зв`язку з тим, що його баба [PERSON] 1931 року народження проживала на території України в період часу з січня 1991 по жовтень 1991 року. На вказаний лист заявнику надано відповідь за підписом начальника відділу, що для оформлення громадянства йому необхідно підтвердити факт постійного проживання його баби на території України, станом на 24 серпня 1991 року. Тому заявник вимушений звернутися до суду із даною заявою. Представник заявника - адвокат Довгалюк Л.І. в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву за вх. № 9983/20 від 27.10.2020 року про розгляд справи за її відсутності та у відсутність її довірителя, підтримала заяву в повному обсязі, просила її задовольнити. 27.10.2020 року за вх. № 9970/20 від начальника Калинівського РВ УДМС у Вінницькій області надійшла заява відповідно до якої останній просить слухати справу в порядку письмового провадження та не заперечує проти задоволення заяви. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Чирчик, Ташкентської області, Узбекистану, прибув в Україну у 1997 році, будучи неповнолітнім, разом з матір`ю [PERSON] , [INFO] , з того часу він постійно проживає на території України на підставі посвідки на постійне проживання, (підтверджується довідкою №3501 від 23.04.2013 року та посвідкою на постійне проживання). 21 серпня 2018 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим Калинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис 119. 17 липня 2020 року заявник звернувся до Калинівського районного відділу ДМС України управління державної міграційної служби України у Вінницькій області з приводу оформлення набуття громадянства України відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про громадянство України», у зв`язку з тим, що його баба [PERSON] 1931 року народження проживала на території України в період часу з січня 1991 по жовтень 1991 року. На вказаний лист заявнику надано відповідь за підписом начальника відділу, що для оформлення громадянства йому необхідно підтвердити факт постійного проживання його баби на території України, станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно до відповіді «Центру надання адміністративних послуг» виконавчого комітету Калинівської міської ради № 01-8-364 від 15.07.2020 року, інформацією з приводу зареєстрованого місця проживання [PERSON] на території ОТГ центр не володіє, так як функції з реєстрації місця проживання громадян делеговані Калинівській міській раді з 04.04.2016 року, у зв`язку з цим заявник для встановлення факту постійного проживання на території України його баби у певний час змушений звертатись до суду, що підтверджується листом № 01-8-364 від 15.07.2020 року. Факт родинних відносин [PERSON] з [PERSON] підтверджується наступними доказами, а саме: копією свідоцтва про народження матері заявника [PERSON] , [INFO] , де в розділі мати, зазначена [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження зареєстрованого за № 725 від 03.05.1961 року. Відповідно до свідоцтва про одруження від 24.05.1980 року за № 510 після укладення шлюбу мати заявника змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження. Відповідно до свідоцтва про народження зареєстрованого за № 2364 від 05.07.1988 року підтверджується факт, що [PERSON] являється матір`ю заявника [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] . Факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, підтверджується довідкою Калинівської РДА Вінницької області №01-6-717 від 08.05.2014 року, зі змісту якої слідує, що [PERSON] 1931 року народження, яка проживала [ADDRESS] одержувала пенсію за віком за списком №1 з 20 січня 1991 року по 30 жовтня 1991 року. Отже з вказаної довідки слідує, що [PERSON] яка приходиться бабою [PERSON] станом на 24 серпні 1991 року, тобто на момент проголошення незалежності України проживала на території України, що підтверджується довідкою №01-6-717 від 08.05.2014 року. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватись із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про громадянство України", громадянами України є особи, що постійно проживали на території України, станом на 24 серпня 1991 року, а також особи, які проживали на території України, станом на 13 листопада 1991 року і не були громадянами інших держав. За змістом Указу Президента України № 215/2001 від 27 березня 2001 року, зазначений факт має бути підтверджено відповідним рішенням суду. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13 листопада 1991 року, проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Листом Верховного Суду України, від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України, або набрання чинності Законом, від 18 січня 2001 року «Про громадянство України», є підставою для оформлення належності до громадянства України, відповідно до Закону України «Про громадянство України». Для встановлення факту належності до громадянства України, залежно від підстав цього встановлення, предметом розгляду в суді можуть бути заяви про встановлення таких фактів: постійного проживання на території України, станом на 24 серпня 1991 року; постійного проживання на території України, станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання дитини на території України, станом на 24 серпня 1991 року, або станом на 13 листопада 1991 року; постійного проживання на території України батьків (одного з них) дитини або іншого законного представника, з яким дитина постійно проживала, станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року; постійного проживання особи на території України чи УРСР на момент набрання законної сили вироку суду; наявності родинних зв`язків заявника з його батьками (усиновителями, з дідом, бабою); постійного проживання на території України діда та баби заявника; народження на території України батьків заявника, діда чи баби тощо. У зазначених справах як заінтересовані особи повинні брати участь відповідні органи служб громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб. Питання встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедури подання цих документів та провадження за ними врегульовано, крім Закону України «Про громадянство України» також Указом Президента України, від 27 березня 2001 рок,у № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Суд вважає, що прийняття рішення про встановлення факту постійного проживання баби заявника - [PERSON] , 1931 року народження на території України не створює будь-яких самостійних юридичних наслідків, які б призвели до безпосереднього набуття заявником громадянства України. Встановлення вказаного факту є лише одним з чинників, потрібних для отримання заявником [PERSON] громадянства України у встановленому законом порядку. Відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України, від 27 березня 2001 року № 215 та у відповідності до норм Закону України «Про громадянство України», вказане рішення разом з іншими документами є підставою для отримання заявником громадянства України. Приймаючи до уваги те, що встановлення факту постійного проживання на території України має для заявника юридичне значення та необхідне йому для отримання паспорту громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання на території України до 24.08.1991 року [PERSON] , 1931 року народження, уродженки м. Чирчик, Ташкентської області, Республіка Узбекистан, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved