Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-20 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відповідача [PERSON], в якому просила суд розірвати шлюб між нею та Відповідачем зареєстрований 16 липня 2004 року; стягнути з останнього на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі ? усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В ході розгляду справи Позивачем було збільшено розмір позовних вимог відповідно до заяви від 18.09.2017 року, в якій додатково просила стягнути з Відповідача понесені додаткові витрати на утримання дитини в розмірі 450,00 грн. Свої позовні вимоги Позивачка обґрунтовула тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що шлюбні стосунки між подружжям повністю втратили почуття любові та поваги, на даний час відносини фактично припиненні, проживають окремо та донька проживає разом з Позивачкою, яка повністю її утримує та виховує. Оскільки сім"я розпалась остаточно, спільних інтересів не мають, а враховуючи те що Відповідач останнім часом самоусунувся від надання коштів на утриманні дитини, Позивачка звернулась до суду з цим позовом, в якому просила шлюб розірвати та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі ? усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, Позивач зазначила, що з часу подачі позову понесла інші не зазначені в позові додаткові витрати на оздоровлення дитини в яких відповідач участі не брав. Витрати полягають в оплаті путівки в оздоровчий табір «Пролісок» Київської області, яка коштує 700,00 грн. та навчання у художній школі №7 м. Києва за вересень у розмірі 200,00 грн., половину з яких, а саме 450,00 грн. Позивач просить стягнути з Відповідача. В судовому засіданні Позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити з викладених у ньому підстав. Відповідач та його представник в судовому засіданні частково заперечували проти позову, а саме у визначеному Позивачем розмірі аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві про, що складено відповідний актовий запис за №443 від 16 липня 2004 року, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с. 4). Від цього шлюбу у сторін по справі народилась донька - [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено відповідний актовий запис №391 від 14 березня 2006 року). Батьками дитини записані позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин,примушування до їх збереження є порушення права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, [PERSON] скористалась даним правом та звернулась до суду з таким позовом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Задовольняючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, в той час як сторони не мають наміру зберегти шлюб. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін по справі розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, за таких обставин, позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини, то судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України», батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. За змістом ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Згідно пояснень Позивача на даний час сторони проживають окремо та кошти на утримання дитини Відповідач не надає, тому донька [PERSON] перебуває на утриманні матері [PERSON] Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. (ч. 1 ст. 182 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги, що відповідачем частково було визнано позов, а саме його згода на сплату аліментів, крім того [PERSON], як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з Позивачем, враховуючи стан здоров»я та матеріальне становище дитини; стан здоров»я та матеріальне становище платника аліментів, який є фізично та психічно здоровим,. Судом також прийнято до уваги те, що стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів. Отже, на підставі викладеного,

Outcome: approved