Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

03 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розділите спільно набуте майно подружжя, а саме - визнавши за ним 69/100 частини у праві власності на житловий будинок (літ. «А-1») площею 43,9 кв.м. з надвірними спорудами: сараями (літ. «Б», «В», «Л»), льохами (літ. «З»,«Д»), гаражем (літ. «К»), загорожею, замощенням, розташований за адресою: [ADDRESS], за відповідачкою [PERSON] визнати частку у розмірі 31/100 у праві власності на житловий будинок (літ. «А-1») площею 43,9 кв.м. з надвірними спорудами: сараями (літ. «Б», «В», «Л»), льохами (літ. «З», «Д»), гаражем (літ. «К»), загорожею, замощенням, розташований за адресою: [ADDRESS], а також визнати право власності по 1/2 частині за кожним на автомобіль "Citroёn-Berlingo" 2010 року випуску державний номерний знак [NUMBER]. Зазначив, що з 02 листопада 1999 року по 04 лютого 2014 року він та відповідачка перебували у шлюбі. За час перебування у шлюбі 15.07.2002 року було на підставі договору купівлі-продажу придбано будинок [ADDRESS], право власності на який зареєстровано за відповідачкою а також на ім'я відповідачки було придбано автомобіль "Citroёn-Berlingo" 2010 року3 випуску державний номерний знак [NUMBER]. Для придбання житлового будинку у 2002 році, його батьки продали належну їм квартиру [ADDRESS] та частину коштів на придбання спірного житлового будинку передали йому, в зв'язку з чим частина грошей на придбання будинку є його особистою власністю Спірний будник придбано за 24721,00 грн., вартість належної його батькам склала 9231 грн. в зв'язку з чим він і вважає, що частка у житловому будинку, яка є його особистою приватною власністю складає 37/100 (9231 грн. / 24 721 грн. * 100% = 37,34%) В зв'язку з тим, що 37/100 спірного житлового будинку є його особистою власністю, а також неможливості реального поділу двох спірних речей відповідно до часток подружжя у праві власності, просив суд про поділ житлового будинку із надвірними будівлями за адресою [ADDRESS] між ним та відповідачкою у співвідношенні часток 69/100 и 31/100 відповідно, а автомобіль "Citroёn-Berlingo" 2010 року випуску державний номерний знак [NUMBER] у співвідношенні часток 1/2 и 1/2 відповідно. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, проти його задоволення заперечувала посилаючись на те, що дійсно під час шлюбу було придбано житловий будинок [ADDRESS] право власності на який зареєстровано за нею, також за нею було зареєстровано право власності на автомобіль "Citroёn-Berlingo" 2010 року випуску державний номерний знак [NUMBER], але фактичним користувачем був позивач. Кошти від продажу квартири батьків позивача використані на відшкодування шкоди від злочину за ч.2 ст. 144 КК України, вчиненого позивачем у 2000 році. Своїх коштів на придбання житла сторони не мали. Позивач будучи суб'єктом підприємницької діяльності доходів від підприємницької діяльності у 2000 - 2001 роках не отримував, мав на утриманні доньку від попереднього шлюбу, не мав аліментні зобов'язання. Спірний будинок був придбаний за гроші які вона отримала в дар від сестри [PERSON], це і було причиною реєстрації права власності на її ім'я. ЇЇ ж сестра в сою чергу в подальшому отримала кошти від продажу квартири їхніми батьками. Покупцем за договором купівлі-продажу спірного будинку була вона, вона ж і передавала кошти позивачу, який діяв від імені продавця за довіреністю. Вважала, що потрібно врахувати джерело походження коштів, які були подаровані їй родичами. Право власності на спірний автомобіль було зареєстровано за нею. Однак, на момент звернення позивача до суду, ніяких транспортних засобів, зареєстрованих на її ім'я немає. У зв'язку з чим, автомобіль не може бути предметом поділу. Заслухавши сторони, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного: У відповідності зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 02 листопада 1999 року по 04 лютого 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження та рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 04.02.2014 р. (а.с. 8, 9) 15 липня 2002 року між [PERSON], що діяв в інтересах продавця [PERSON] та [PERSON] як покупцем укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстром № 2-543, за яким [PERSON] придбала будинку [ADDRESS] за 24721,00 грн. (а.с. 6) 06 березня 2002 року між [PERSON].(батьком позивача), як продавцем та [PERSON] як покупцем посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] з зазначенням вартості квартири як 9231,00 грн.(а.с. 7) 15 жовтня 2002 року між [PERSON], як продавцем та [PERSON] як покупцем посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], з зазначенням вартості квартири як 17000,00 грн. (а.с. 43) Судом не приймається до увари посилання [PERSON] та посилання [PERSON] про придбання спірного будинку 15.07.2002 року, за кошти отримані кожним з них від родичів від продажу належних родичам квартир 06 березня 2002 року та 15 жовтня 2002 року, оскільки сторонами не надано належних письмових доказів про отримання кожним з них коштів на придбання будинку від родичів. Згідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляду за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже частки кожного з подружжя у праві власності на будинок слід визнати рівними. З довідки № 574 від 27.01.2015 року виданої Управлінням ДАІ ГУМВСУ в Харківській області, вбачається, що відповідно до Національної автоматизованої інформаційної системи ДАІ автомобіль "Citroёn-Berlingo" державний номерний знак [NUMBER] знятий з обліку у м. Севастополі. Дані на нового власника цього автомобіля відсутні. Отже позивачем не надано доказів про належність відповідачці автомобіля, або вибуття автомобіля з її власності по за його волею. В зв'язку з наведеним суд відмовляє у задоволенні позову в частині поділу автомобіля"Citroёn-Berlingo" державний номерний знак [NUMBER]. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] 123,61 грн. витрат по сплаті судового збору.

Outcome: partial