Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

04 лютого 2021 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення додаткових витрат на лікування дитини. Позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 28 жовтня 2017 року, який було розірвано рішенням суду від 10 червня 2019 року. В шлюбі в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2020 року ухвалено стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1500 гривень щомісячно. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2020 року визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. Позивач вказує, що10 липня 2019 року висновком ЛКК №424 КЗ «Луцька міська дитяча поліклініка» [PERSON] , [INFO] , було рекомендовано спостереження у дитячого хірурга. 16 листопада 2020 року вона звернулась до спеціаліста невропатолога ТОВ «Медичний центр «Парацельс» зі скаргами на стан здоров`я дитини. Після проведеного огляду сину призначено лікування, вартість якого становить: 300 гривень за надання послуг та 1380 гривень за призначені ліки. 04 лютого 2020 року спеціалістами ТзОВ «Протезист» дитині проведене хірургічне втручання та стоматологічне лікування під загальним знеболенням. Таке лікування було дороговартісним, а тому вона була змушена позичити гроші для оплати послуг по проведенню невідкладного стоматологічного лікування сина, вартість лікування становить - 10 794 гривні. 28 січня 2021 року вона звернулась до лікаря ТОВ «Медичний центр «Парацельс» зі скаргою на здоров`я сина. Після огляду дитині встановлено діагноз - дерматит та призначено відповідне лікування, вартістю: 350 гривень - на рахунок медичного закладу та 1005 гривень - вартість придбаних ліків за рецептом лікаря. Позивач вважає, що батько дитини має можливість та зобов`язаний компенсувати їй половину всіх витрат, понесених нею на лікування дитини, що становить 6 892 гривень. На підставі наведеного позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину витрат на стоматологічне лікування сина [PERSON] , що складає 6892 гривень та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 3000 гривень. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 лютого 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. Позивач в судове засідання не з`явилась, 26 квітня 2021 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача адвоката Нарушевича В.В. про розгляд справи без участі позивача та її представника, не заперечуючи проти заочного розгляду справи, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив. Як визначено у частині першій статті 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 червня 2019 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 28 жовтня 2017 року Луцьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Волинській області, розірвано (а.с.7-9). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 лютого 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та утримання матері задоволено частково, ухвалено: стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з 23 вересня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог позову - відмовлено (а.с. 10-13). Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 26 лютого 2020 року позов [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини задоволено, визначено місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] (а.с.14-16). Суд встановив, що висновком ЛКК Комунального закладу «Луцька міська дитяча поліклініка» від 10 липня 2019 року [PERSON] , [INFO] , рекомендовано динамічне спостереження в дитячого хірурга (а.с. 17). З довідки ТзОВ «Протезист» ЛТД № 130 від 11 листопада 2020 року встановлено, що [PERSON] , 2018 року народження, проходив стоматологічне лікування в ТзОВ «Протезист» ЛТД під загальним знеболенням 04 лютого 2020 року. Загальна вартість лікування склала 10 794 гривень (а.с. 19). З консультативного висновку спеціаліста ТОВ «Медичний центр «Парацельс» від 16 листопада 2020 року встановлено, що [PERSON] після огляду лікарем-неврологом встановлено діагноз: затримка мовленнєвого розвитку, та призначено відповідне лікування (а.с. 18). Вартість консультації лікаря невролога ТОВ «Медичний центр «Парацельс» становить 300 гривень. З консультативного висновку спеціаліста ТОВ «Медичний центр «Парацельс» від 28 січня 2021 року встановлено, що [PERSON] встановлено діагноз: дерматит, лікарем надано рекомендації та призначено лікування (а.с.20). Згідно ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства га стягнення аліментів» роз`яснено, що участь у додаткових витратах на утримання дитини, можна притягати лише батьків, у цих випадках йдеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. Відповідно до частина 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначає, що вона понесла додаткові витрати, які зумовлені станом здоров`я дитина на загальну суму, що становить 13 784 гривень. Наведене підтверджено доказами, зокрема копіями відповідних фіскальних чеків на придбання ліків та оплату послуг медзакладів. На підставі наведеного, враховуючи, що відповідач не спростував розміру додаткових витрат, які понесла позивач в зв`язку з потребою медичного обстеження та лікування дитини, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, суд дійшов висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача в користь позивача 6 892 гривень додаткових витрат на лікування малолітнього [PERSON] , [INFO] . Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу стороною позивача надані такі документи: ордер серії ВЛ №082016 від 23 березня 2021 року про надання адвокатом Нарушевичем В.В. правової допомоги [PERSON] ; копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ №1270; договір про надання правової допомоги №03/121, укладений 03 грудня 2020 року між адвокатом Нарушевичем В.В. та [PERSON] ; розрахунок судових витрат, які понесла позивач [PERSON] , відповідно до якого гонорар адвоката склав 4000 грн, з яких: 1000 гривень - витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги (консультацій) під час підготування процесуальних документів, збір доказів, розробка та узгодження правової позиції; 2500 гривень - підготовка та подання до суду позовної заяви; 500 гривень - участь і представництво у судових засіданнях. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що адвокат позивача Нарушевич В.В. не брав участі в судових засіданнях в цій справі, а тому відсутні підстави для оплати послуг адвоката за участь та представництво позивача в судових засіданнях в розмірі 500 гривень. Наведене дає підстави для висновку, що витрати [PERSON] на правничу допомогу у розмірі 3500 грн. є доведеними, а їх обсяг є співмірним з обсягом наданих адвокатом послуг, виконаних робіт, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 908 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved