Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 11 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 68. Подружнє життя між сторонами не склалося, у зв»язку з відсутністю взаємопорозуміння, різними поглядами на життя, ведення спільного господарства, в зв»язку з чим подальше сімейне життя та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивача. Від шлюбу сторони мають чотирьох малолітніх дітей: доньку [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], яких позивач просить залишити проживати з нею. Позивачка в судове засідання не з"явилась. Подала суду заяву з проханням розглянути справу без її участі. Просила позов задовольнити в повному обсязі з викладених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. На час розгляду справи перебуває в Кіровоградському СІЗО. З будь-якими клопотаннями та заявами до суду не звертався. В зв"язку з викладеним, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON], 11.08.2006 року було зареєстровано шлюб відділом державної реєстрації актів цивільного стану Новоукраїнського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 68. Після реєстрації шлюбу прізвище позивача змінено на «[PERSON]» (а.с. 12. Втановлено, що сторони є батьками чотирьох малолітніх дітей: доньки [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO], сина [PERSON] [INFO] та доньки [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.8-11). Згідно із ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, заяви сторін, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про розірвання шлюбу є обґрунтованою та доведеною, у зв'язку з чим підлягає задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. В частині вимоги про визначення місця проживання дітей, суд прийшов до наступного. Питання взаємовідносин між батьками та дитиною регулюються нормами Сімейного кодексу України, зокрема, статтями 151, 153, 157,159, якими передбачено, що мати та батько мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, із ким проживає дитина, не має права перешкоджати іншому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні. При цьому необхідно врахувати, що відповідно до статті 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадках, коли дитина досягла зазначеного віку, її місце проживання визначається за спільною згодою батьків і самої дитини. Крім того, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Згідно із ст. 161 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. З позовної заяви та доданих до нього документів не вбачається, що між сторонами існує спір про місце проживання дітей, та відповідач категорично заперечує проживання дітей з позивачкою. Судом встановлено, що діти проживають з матір'ю за своїм бажанням, батько не заперечує щодо їх проживання з матір"ю, а тому позовні вимоги в частині визначення місця проживання дітей не підлягають задоволенню, оскільки є необгрунтованими та безпідставними.

Outcome: partial