Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

08.12.2016 року представник позивача Сафір Ф.О. звернувся до Святошинського районного суду з позовом до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) вимогами якого є стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця. Ціна позову визначена позивачем у розмірі 16 582,96 грн. Предметом позову є стягнення заборгованості за кредитним договором спадкодавця, підставою позову є не виконання вимог кредитного договору. Заочним рішенням Святошинського районного суду м.Києва ухваленим 06.07.2017 року у справі за вищезазначеним позовом, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені (справа № 759/171456/16-ц, пр.№ 2/759/1880/17). Суд вирішив : «Стягнути з [PERSON] , [INFO] , ІПН в матеріалах справи відсутній, який проживає за адресою: [ADDRESS] на користь ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" (р/р [NUMBER] , МФО 305299, код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за кредитним договором б/н від 23.09.2011 року в розмірі16582,96 грн., а також понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218,00 грн.» (а.с.68-61). 23.08.2017 року через канцелярію Святошинського районного суду м.Києва Козакевич А.П. подав заяву про перегляд заочного рішення суду від 06.07.2017 року (а.с.77-79). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 22.11.2017 р. заяву [PERSON] задоволено, ухвалене 06.07.2017 року рішення скасовано і призначити справу до розгляду (а.с.90-91). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 20.02.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку загального позовного провадження (а.с.102-103). Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 27.11.2018 р. закрито підготовче провадження, призначино справу до судового розгляду по суті (а.с.125-126). У судовому засіданні представник позивача позов підтрисує та просить його задовольнити з відповіді на відзив встановлено, що 23.09.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 17000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, правил користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі надав позичальнику кредит у розмірі встановленому договором. [INFO] року позичальник - [PERSON] померла. 08.02.2016 року банком було отримано лист на письмовий запит від одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, щодо кола спадкоємців до майна померлої [PERSON] 10.05.2016 року до спадкоємця - [PERSON] , було направлено лист-претензію, згідно якого банк пред`явив свої вимоги щодо повернення кредиту, проте кредитні кошти спадкоємцем повернуті не були. У зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на дату смерті [PERSON] має прострочену заборгованість у сумі 16582,96 грн., яка складається із: 15965,40грн. - заборгованість за кредитом,; 617,56 - заборгованість за відсотками. Таким чином, в порушення умов кредитного договору та чинного законодавства України відповідач не виконує зобов`язання, що змусило позивача звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Також зазначає, що відповідач не повідомив позивача про смерть позичальника. Бенку стало відомо про смерть позичальника 06.01.2016 року, а 26.01.2016 року, тобто у встановлений ст. 1281 ЦК України строк, банк заявив претензійну вимогу до спадкодавців боржника, шляхом направлення на адресу Одинадцятої Київської державної контори претензії кредитора. Доказів, що банку стало відомо про смерть позичальника в іншу дату відповідачем не надано, а тому строк передбачений ст.1281 ЦК України банком не пропущений. Також зазначив, що норма ст. 1281 ЦК України не встановлює певного порядку предявлення вимог до спадкоємців і має на меті у передбачений законом строк інформувати спадкоємців про зобовязання спадкодавця перед кредитором, а частина перша цієї статті зобовязує спадкоємців повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їй відомо про його борг. Вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини. Претензію було направлено до нотаріальної контори в передбачені законом строки, у звязку з чим позивачем не було порушено термінів звернення передбачений ст. 1281 ЦК України. Просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача та відповідач проти позову заперечують, надали суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнають та зазначили, що позивачем порушенні строки передбачені ст. 1281 ЦК України щодо предявлення вимог до спадкоємця. Крім того, про смерть позичальника банк дізнався [INFO] року, тоді як претензію до спадкоємця, згідно наданих позивачем доказів, було спрямовано лише у січні 2016 року. У звязку з чим, просить відмовити в задоволені позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку, про наявність правових підстав для задоволення позову, з огляду на наступне. Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Пунктом 29 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов`язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено, що 23.09.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту в розмірі 17000,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. (а.с. 6-30). Позивач свої зобов`язання виконав в повному обсязі надав позичальнику кредит у розмірі встановленому договором. [INFO] позичальник - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с 33). 08.02.2016 року банком було отримано лист на письмовий запит від одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, щодо кола спадкоємців до майна померлої [PERSON] (а.с. 43) 10.05.2016 року до спадкоємця - [PERSON] , було направлено лист-претензію 9а.с. 44-46), згідно якого банк пред`явив свої вимоги щодо повернення кредиту, проте кредитні кошти спадкоємцем повернуті не були. Із наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що у зв`язку із зазначеним порушенням зобов`язань за кредитним договором, відповідач станом на дату смерті [PERSON] має прострочену заборгованість у сумі 16582,96 грн., яка складається із: 15965,40грн. - заборгованість за кредитом,; 617,56 - заборгованість за відсотками (а.с. 4-5). Разом з тим, суд не знаходить даний розрахунок вірним, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Згідно відповіді одинадцятої Київської державної нотаріальної контори спадкоємцем майна померлої [PERSON] є [PERSON] (а.с. 43). Відповідно до п. 32 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз`яснено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Як вбачається із матеріалів справи, [INFO] позичальник - [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від [INFO] року (а.с. 33). З наданого розрахунку заборгованості за кредитним договором вбачається, що станом на [INFO] року (дату смерті) заборгованість позичальника перед банком становить 17042,69 грн. - заборгованість за кредитом (а.с. 4 зворотня сторона). З огляду на вищезазначені норми Закону та встановлені обставини справи, до [PERSON] як спадкоємця перейшла вся сукупність прав та обов`язків після смерті [PERSON] , в тому числі і обов`язок по погашенню заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.09.2011 року в межах вартості майна одержаного в спадщину на час розгляду справи, яка станом на [INFO] року становить 17042,69 грн. - заборгованість за кредитом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи зазначене та оцінивши зібрані по справі докази, в їх сукупності та співставленні, зважаючи на те, що позивачем заявлено, меншу суму до стягнення з відповідача ніж нарахована судом, враховуючи диспозицію ст. 11 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню та відповідно стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 16582,96 грн. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 1378,00 грн. сплачена позивачем згідно платіжного доручення від 27.10.2016 року (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved