Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-16 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду з 12.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання дружини до досягнення дитиною, донькою [PERSON], [INFO] , трирічного віку, 1/6 частину від усіх видів заробітку. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, з підстав викладених в позовній заяві та поясненнях, наданих під час розгляду справи. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлений позов, з викладених в ньому підстав та додаткових пояснень, наданих до суду. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/6 частки від заробітку. В частині позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини просив відмовити, врахувавши письмові заперечення. Зазначив, що шлюб з позивачем не розірвано, разом з тим з грудня 2016 року подружжя проживає окремо. Дитину та дружину забезпечує постійно матеріально, зробив ремонт в квартирі. Визначений позивачем розмір аліментів сплачувати не взмозі, так як наявні боргові зобов'язання, необхідно повертати позику, позичену в шлюбі для потреб сім'ї. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав письмові заперечення, надані до суду. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з урахуванням письмових заперечень відповідача та його представника, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом статті 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого не майнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи, до яких, зокрема, законодавцем віднесено визнання права. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що 12 липня 2016 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб Серія [NUMBER] видане Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину, доньку [PERSON], [INFO] , яка проживає з позивачкою. У позивача немає можливості працювати, оскільки знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Згідно ч. 2 ст. 84 Сімейного Кодексу України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно ч. 4 с. 84 Сімейного Кодексу України право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 1 ст. 75 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Згідно ч. 4 с.75 Сімейного Кодексу України один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Суд вважає важливими доводи відповідача про наявність боргових зобов'язань у шлюбі та повернення взятих в борг коштів виключно відповідачем, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Зазначені Відповідачем обставини не віднесені до предмету доказування в справі про стягнення аліментів, натоміть підлягають вирішенню при поділі майна подружжя. Посилання відповідача на необхідність витрачання коштів на його особисте лікування безпідставні, оскільки відповідно до норм ч. 1 ст. 95 ЗУ «Про національну поліцію», поліцейським гарантується безоплатне медичне забезпечення в закладах охорони здоров'я Міністерства внутрішніх справ України. При цьому, інші доводи відповідача, викладені в письмових запереченнях, не спростовують можливості відповідача сплачувати аліментні зобов'язання. Разом з тим, виходячи з положень ст. 154 Сімейного Кодексу України судом враховано, що позивачка звернулась до суду за захистом прав її неповнолітньої дитини, що перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;4) інші обставини, що мають істотне значення. Як передбачено ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд аналізуючи матеріали справи, вивчивши порядок утримання дитини та спосіб її життя, при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я, матеріальне становище сторін, потребу дитини в одержанні аліментів, стан здоров`я дитини, можливість батька надавати матеріальну допомогу дитини, вважає розмір аліментів, який заявлений позивачем, завищеним, таким, що не відповідає вимогам розумності та справедливості. Разом з тим, при визначенні розміру аліментів, суд прагне не до зрівняльного становища платника та одержувача аліментів, а й до того, щоб одержувач у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Враховуючи вищевикладені обставини, суд зауважує, що аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ? щомісячно будуть достатніми для матеріального забезпечення [PERSON], [INFO], і відповідають принципу рівноправності визначених обов'язків кожного з батьків по матеріальному утриманню та забезпеченню дитини в межах своїх здатностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для її розвитку. Приймаючи до уваги викладені обставини, враховуючи те, що відповідач на даний час працює, має постійний дохід, суд вважає за можливе стягувати з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини, доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду з 12.12.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Оскільки позивачка більше часу проводить з дитиною та піклується про неї, займається її вихованням, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, при визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд враховує, що відповідач має постійну роботу, стабільний дохід, в зв'язку з чим є обґрунтовані доводи позивача про стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини заробітку Відповідача, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною трьох років. Згідно вимог ст. 8 Закону України " Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Крім того, утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги є природним обов"язком батьків, що випливає зі змісту положення ст. 180 СК України, яке зобов'язує батьків утримувати дітей до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Також підлягає стягненню судовий збір з відповідача у відповідності з ст. 88 ЦПК України при задоволенні позовних вимог.

Outcome: partial