Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

02 лютого 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачами встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення ДМР № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абонентку відкрито особовий рахунок. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], якій відкрито особовий рахунок № 920240000117 станом на 01.01.2016 рік складає 19\~556 грн. 16 коп. 12.06.2015 року в судовому засіданні судом було відмовлено в видачі судового наказу про стягнення заборгованості з відповідачів, у звязку з виниклим між сторонами спором про право. Відповідач зобовязаний оплатити спожиті послуги, а позивач має право вимагати від відповідача виконання обовязку щодо оплати наданих послуг, враховуючи вищевикладене представник позивача здійснив розрахунок боргу відповідачів з урахуванням положень ст. 258 ЦК України та звернувся до суду з позовом в якому просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання станом на 0101.2016 рік з урахуванням 3 % річних та інфляційного збільшення у розмірі 30\~549 грн. 25 коп., а також стягнути сплачені судові витрати. (а.с. 2-3) В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні в повному обсязі. (а.с. 95) Відповідачі у судове засідання не зявились, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте подали на адресу суду письмові заперечення в яких посилались на необґрунтованість заявлених позовних вимог, оскільки вода, яка надається позивачем є шкідливою та небезпечною для життя людини, що свідчить про те, що позивач надає воду неналежної якості, чим порушує права відповідачів, як споживачів житлово-комунальних послуг. Окрім вищевикладеного, відповідачі просили суд застосувати строк позовної давності у даній справі, у звязку з тим, що позивач вказує сум боргу починаючи з 1999 року, що значно виходить за межі позивної давності, вбачаючи, що позов до суду був поданий 02 лютого 2016 року, та нараховуючи пеню у вигляді відсотків та зростання інфляції на цю суму, тому сторони просили суд застосувати строк позовної давності та відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України (а.с. 42-43, 57-58, 85-87) Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали у справі, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 4 особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою від 1201.2016 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 7) Також судом встановлено, що 12 червня 2015 року ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська було відмовлено позивачу у прийнятті заяви про видачу судового наказу про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті послуг водопостачання і водовідведення, у звязку з тим, що між сторонами вбачається спір про право, що підтверджується копією ухвали суду від 12.06.2015 року, наявною в матеріалах справи. (а.с. 4) Судом встановлено, що позивач направляв на адресу відповідачів досудове повідомлення про негайну сплату заборгованості, що підтверджується досудовим повідомленням від 14.01.2016 року, наявним в матеріалах справи. (5-6) Встановлено, що за вищевказаною адресою у відповідачів виникла заборгованість перед позивачем по оплаті послуг водопостачання і водовідведення за період з 1999 року по грудень 2015 року у розмірі 19\~556 грн. 16 коп., окрім зазначеного, відповідач нарахував на суму боргу 3 відсотків річних у розмірі 1\~314 грн. 16 коп. та інфляційне збільшення у розмірі 9\~678 грн. 93 коп., що підтверджується витягу з особового рахунку відповідачів № 920240000117, розрахунком відсотків та розрахунком суми боргу з урахуванням індексу інфляції, наявними в матеріалах справи. (а.с. 8-12) Судом встановлено, що відповідно до експертного висновку ТОВ НВП «Центр екологічного аудиту та чистих технологій» від 20 квітня 2016 року при аналізі результатів дослідження мікробіологічних та фізико-хімічних показників було встановлено. Що питна вода з водопровідного крану в квартирі [ADDRESS], яку було відібрано 06.04.2016 року в 10:15 год. відповідає державним нормативам згідно ДСанПіН по дослідженим мікробіологічним показникам, проте не відповідає державним нормативам по показникам: вміст хлороформу та окиснюваність перманганатна, що підтверджується вищезазначеним висновком та іншими письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. (а.с. 59-68) Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України, ЖК України, Закону України «Про питну воду і питне водопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання, холодної та гарячої води і водовідведення від 21.07.2005 року та Правилами користування системами комунального водопостачання і водовідведення містах і селищах України. Так, відповідно до положень ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного цивільного права. Згідно зі ст. 64 ЖК Україн члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ст. ст. 67, 68 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Квартирна плата та плата за комунальні послуги в будинках державного і громадського житлового фонду вносяться щомісяця в строки, встановлені Радою Міністрів Української РСР. Статтею 22 Закону України «Про питну воду і питне водопостачання» закріплені права та обовязки споживачів питної води, відповідно до яких споживачі питної води мають право на забезпечення питною водою, якість якої відповідає державним стандартам, кількість і режим подачі якої визначаються на договірних засадах в обсязі, не меншому від нормативів питного водопостачання; одержання в установленому порядку повної, достовірної, своєчасної інформації про якість питної води, обсяги її реалізації, режими подачі та порядку розрахунку тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; організацію та проведення громадських слухань щодо прийняття рішень з питань якості питної води та питного водопостачання відповідно до закону; пред'явлення позовів до суду про відшкодування збитків, завданих внаслідок постачання неякісної питної води, що не відповідає державним стандартам, інших порушень законодавства у сфері питної води та питного водопостачання. Крім того, споживачі питної води зобов'язані: своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об'єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; у разі внесення не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежувати власне використання питної води до рівня екологічної броні питного водопостачання тощо. Частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених\~статтею 11\~цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до змісту ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Суд при вирішенні заявлених позовних вимог, в контексті викладених посилань відповідачів в своїх запереченнях на позовні вимоги щодо неналежної якості води, яка порушує права відповідачів, як споживачів житлово-комунальних послуг, виходив з того, що в разі неналежного надання або ненадання послуг позивачем, відповідачі повинні повідомити про це позивача в усній формі за допомогою телефонного звязка чи у письмовій формі, після чого в обовязковому порядку позивачем повинен бути складений акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг. Проте, судом під час дослідження матеріалів справи було встановлено, що відповідачі не звертались до позивача з заявами щодо неналежного надання їм послуг. Крім того, сума заборгованості яку позивач просить стягнути з відповідачів розрахована станом на 01.01.2016 рік, у той час, відповідач посилається на лабораторні дослідження, проведені у квітні 2016 року, внаслідок чого суд вважає посилання відповідачів для відмови в задоволенні позову необґрунтованими, та такими, що не спростовують законність нарахування заборгованості за надані позивачем послуги водопостачання та водовідведення. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Суд при розгляді позовних вимог позивача, виходить з того, що позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів 02 лютого 2016 року, про що свідчить дата штампу на позовній заяві, а право у позивача пред'явити вимогу до відповідачів про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення виникло з 1999 року, відповідно до наданого позивачем розрахунку суми заборгованості, враховуючи викладене, приймаючи до уваги заяву відповідачів про застосування строку позовної давності, суд приходить до висновку, що позові вимоги підлягають частковому задоволенню в межах трирічного строку загальної позовної давності та вважає необхідним стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства "Дніпроводоканал" Дніпропетровської міської ради суму основного боргу по оплаті послуг водопостачання та водовідведення за період з лютого 2013 року по грудень 2015 року станом на 01.01.2016 рік у розмірі 8\~325 грн. 30 коп. З огляду на вищевикладене, враховуючи результат розгляду справи, суд розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів 3 відсотків річних та інфляційних витрат на суму заборгованості, приймаючи до уваги застосування судом строків позовної давності до основної суми заборгованості та те, що розрахунок за зазначеними вимогами позивача здійснювався позивачем на суму заборгованості починаючи з 1999 року, суд приходить до висновку про неможливість застосувати до виниклих між сторонами правовідносин вимоги ст. 625 ЦК України, у звязку з чим, позовні вимоги в даній частині не підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.ст. 79, 84, 88 ЦПК України, враховує результат вирішення справи, вважає за можливе стягнути з відповідачів на користь позивача, понесені останнім при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1\~378 грн., а саме з кожного 344 грн. 50 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved