Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

02.11.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], і сина [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 1100 грн. щомісячно, до повноліття доньки [PERSON], а потім в розмірі 550 грн. на утримання сина [PERSON] і до його повноліття. Також позивач просила суд стягнути аліменти з відповідача на її утримання в сумі 400 грн., щомісячно до досягнення донькою [PERSON] трирічного віку, а потім в сумі 200 грн. щомісячно до досягнення сином [PERSON], трирічного віку. У судове засідання позивач не з'явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с. 32). Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду справи повідомлявся за адресою проживання (а.с. 22, 29), зареєстрованою у встановленому законом порядку (а.с. 17), а також був повідомлений за місцем відбування покарання (а.с. 24). Заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданого повторно 07.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 17 (а.с. 2). Від шлюбу сторони мають спільних дітей: [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане повторно 07.08.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського районного управління юстиції у Житомирській області та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видане 06.08.2015 року Виконавчий комітет Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирській області (а.с. 3,4). Згідно довідки № 2030, виданої 02.08.2016 року Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирській області вбачається, що позивач [PERSON] разом з дітьми [PERSON], 2014 року народження та [PERSON], 2015 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с 7) Із довідки №2836, виданої 28.10.2016 року Виконавчим комітетом Глибочицької сільської ради Житомирського району Житомирській області вбачається, що малолітні діти [PERSON], 2014 року народження та [PERSON], 2015 року народження, знаходяться на утриманні матері [PERSON] (а.с. 8) Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до ст. 191 ч. 1 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, має мінливий дохід, також враховуючи стан здоров'я дітей, перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідним призначити стягнення аліментів на утримання обох дітей у сумі 1100 грн., щомісячно і до повноліття доньки [PERSON], а потім в розмірі 550 грн., на утримання сина [PERSON], щомісячно до його повноліття, починаючи з 02.11.2016 року. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з останнього на утримання дружини [PERSON] в сумі 400 грн., щомісячно на її утримання до досягнення донькою [PERSON], [INFO], трирічного віку, а потім у розмірі 200 грн., до досягнення трирічного віку сином [PERSON], [INFO]. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved