Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-29 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом посилається на те, що 01 березня 2003 рокузареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 24 січня 2012 року шлюб між подружжям розірвано, неповнолітню дитину залишено на проживанні із нею. Відповідач після розірвання шлюбу перестав надавати допомогу на утримання сина, хоча є працездатним та фізично здоровим, постійного місця роботи не має, однак має спеціальність столяра, що дозволяє йому виконувати різні замовлення пов»язані з виготовленням дерев»яних виробів. Вважає, що відповідач має змогу сплачувати на дитину розмір аліментів визначених нею. В зв»язку з виниклими обставинами, просить суд стягувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки сама не в змозі матеріально забезпечити потреби сина, так як на даний час не працює. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що згідний сплачувати аліменти на утримання сина в меншому розмірі ніж просить позивачка, по тисячу гривень щомісячно, оскільки у нього складне матеріальне становище та на утриманні перебуває дитина від іншого шлюбу. Вивчивши та дослідивши подані до суду докази, суд вважає позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, у сторін є спільна малолітня дитина - [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу між сторонами залишена на проживанні із матір»ю, позивачкою по справі. Відповідач, який є батьком дитини, добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає, а в силу закону робити це зобовязаний і таку можливість має Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо\~\~батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є здоровим та працездатним чоловіком, має робітничу професію, яка дозволяє йому отримувати хоч і мінливий проте стабільний заробіток, то він в змозі проводити оплату аліментів на спільну з позивачкою дитину. При цьому суд також враховує, що на утриманні відповідача перебуває дитина від іншого шлюбу, а тому вважає за доцільне стягувати з нього розмір аліментів у розмірі дещо меншому ніж просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: partial