Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

13 липня 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою 13 по вул.. Правди 6 у місті Миколаєві, мотивуючи позов тим, що вони є власниками спірної квартири, у якій зареєстрований відповідач, який більше пяти років в квартирі не проживає, речі свої не зберігає, тобто втратив зв'язок з квартирою. На підставі викладеного, просили задовольнити позов повністю. Позивачі [PERSON] нова А. О. та [PERSON] до судового засідання не зявилися, поважної причини своєї неявки суду не повідомили, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. Суд постановляє рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19769338 від 31.03.2014 року. [PERSON] є власником ? частини квартири [ADDRESS], що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19766128 від 31.03.2014 року. Згідно довідки №2092 від 15.06.2017 року, виданої ЖКП ММР «Бриз» ЖЕК №1, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (власник 1/2), [PERSON] (співвласник), [PERSON] (мати ОКМ), [PERSON] (батько ОКМ). Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що передбачено і положеннями ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України, а обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно зі\~ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого\~майна будь-які дії, які не суперечать закону. У силу ч. 1\~ст. 321 ЦК Україниправо власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог\~ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відсутність відповідача за місцем мешкання понад рік, без поважних причин та відсутність іншої домовленості між власниками житлового приміщення та відповідачем, дають суду підстави зробити висновок, що відповідач, не мешкаючи в спірному домоволодінні більше пяти років, без поважних причин, втратив право користування житловим приміщенням, в звязку з чим підлягає визнанню таким в судовому порядку. На\~підставі викладеного,

Outcome: approved