Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-26 00:00:00

05 листопада 2019 року до Веселинівського районного суду Миколаївської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Позива зазначила, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 16 листопада 1994 року Кубряцькою сільською радою Миколаївської області. Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та різні погляди на сімейні відносини. Подружжя втратило почуття взаємної любові та підтримкм один одного. З березня 2019 року вони спільне господарство не ведуть, проживають за різними адресами. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до суду 13 лютого 2020 року надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги та просила розглядати справу без її участі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги та погодився на розірвання шлюбу. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 16 листопада 1994 року Кубряцькою сільською радою Миколаївської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів складено відповідний актовий запис № 6 та видано повторне свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу мають дочку - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, взаємоповаги та кохання між ними. З березня 2019 року вони спільне господарство не ведуть, проживають за різними адресами. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що сімейне життя сторін не склалося через непорозуміння та різні погляди на сімейні відносини, подружжя втратило почуття взаємної любові, поваги та підтримки один одного. Тому фактично припинили шлюбні відносини і з березня 2019 року позивач з дочкою проживають за адресою: [ADDRESS] , а відповідач проживає в цьому ж селі по [ADDRESS] . Подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, сторони не бажають, щоб суд надав їм строк на примирення, а тому є підстави для задоволення позову. В судовому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна та визначення місця проживання дитини. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позовній заяві висловила думку про бажання надалі іменуватись прізвищем " [PERSON] ". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що представник позивача не просила суд стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір, так як було встановлено в судовому засіданні, що кошти для сплати судового збору надав позивачеві відповідач, то підстав для стягнення судового збору на користь позивача не має. На підставі викладеного,

Outcome: approved