Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача та зазначає , що 13.10.2012 року між [PERSON] та [PERSON], виконкомом Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, зареєстрований шлюб з актовим записом № 06. Під час спільного шлюбу у них родився [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилось невдалим. В результаті життєвих позицій відповідача, його негативного відношення до сімейних цінностей, зловживання спиртними напоями , агресивного відношення до всього оточуючого світу, у них постійно виникали сварки, які супроводжувались фізичним насиллям щодо неї. Такі прояви насилля в сім'ї відбувалися неодноразово в присутності їхнього сина, що негативно впливає на його фізичний та духовний розвиток. Вона досить тривалий час стримувала своє бажання щодо розірвання відносини між ними через бажання збереження сім'ї з ціллю виховання дитини в повноцінній сім'ї за участі обох батьків. Але останнім часом її терпіння закінчилося, - в результаті неодноразових проявів насилля зі сторони відповідача вона розірвала відносини з ним. Окрім того на таке її рішення вплинули і прохання її близьких, які неодноразово були свідками насилля зі сторони відповідача по відношенню до неї, та буквально благали її покинути відповідача. В результаті вона вимушена була забрати сина і переїхати до батьків в с. Вереміївка Петропавлівського району , де до цього часу зареєстрована та проживає разом із сином. Таке остаточне розірвання шлюбних відносин між ними відбулось близько півроку тому. За час спільного проживання вона, як могла намагалась з відповідачем зберегти їхній шлюб, хоч би заради сина, прохала припинити постійні бійки, змінитись на кращий бік, змінити ставлення до їхніх відносин в сім'ї, але все марно, - відповідач не бажає змінитись ьа вести інший спосіб життя, тому вона вважає їхній шлюб не можливо зберегти. В результаті негативного ставлення відповідача до неї, як до особистості, та їхніх сімейних відносин, - вона втратила почуття поваги та любові до відповідача і тому подальше збереження шлюбу між ними стало неможливим. Відповідач не приділяв достатньої уваги розвитку їхніх спільних відносин як подружжя, відмовлявся формувати спільний бюджет сім'ї, відмовлявся спільно вести господарство, постійно застосовував до неї фізичне насилля, що і є причиною розірвання їхніх відносин . Спільний шлюб вони фактично не підтримують вже пів року. Спільно набуте за час шлюбу майно вважає, що вони зможуть розподілити в добровільному порядку, але якщо не дійдуть до спільної згоди, то вона окремо буде звертатися до суду. Просить суд : - Розірвати шлюб між [PERSON], [INFO]., (і.п.н. [NUMBER]) та [PERSON], [INFO], який 13.10.2012 було зареєстровано виконкомом Української сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області актовий запис № 06. - Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище - "[PERSON]". Сторони в судове засідання не з"явилися . В своїх заявах кожен просить суд розглядати справу без їхньої участі . Позивач позов підтримує , відповідач позов визнає . Суд вирішив розглянути справу за відсутності сторін . Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено , що згідно з свідоцтвом про шлюб,виданого виконкомом Української сільської ради Петропавлівського районного управління юстиції Дніпропетровської області, дійсно [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 13.10. 2012 року. З матеріалів справи вбачається , що спільне життя з моральної точки зору стало неможливим, що і привело до розриву шлюбно-сімейних відносин . На думку суду така ситуація є неможливою для подальшого спільного життя та збереження шлюбу , а примирення між сторонами неможливе . Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Частина 2 ст. 112 передбачає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи всі вищезазначені обставини, ситуацію, яка склалась, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч.ч. 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя . З урахуванням викладеного, суд враховує ту обставину , що позивач після подання позову до суду про розірвання шлюбу та на день судового розгляду справи по суті не відмовилася від своїх вимог та не відкликала свою заяву про розірвання шлюбу. З матеріалів справи вбачається , що сторони не проживають спільно і фактично сімейно-шлюбні взаємовідносини припинили . Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Також суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved