Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-12 00:00:00

Позивачі обгрунтовують свої вимоги тим, що в м. Конотопі по вул. Богдана Хмельницького , 2/35 мається квартира, що була приватизована на підставі Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, яка відповідно до свідоцтва про право власності від 06.11.1997р. належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Остання згідно рішення Конотопського міськрайонного суду від 03.04.2013р. оглошена померлою, про що видано свідоцтво про смерть від 27.03.2014р. Датою смерті в якому значиться 16.04.2013р. Після смерті [PERSON], відкрилася спадщина, яку вони прийняли, оскільки були зареєстровані із спадкодавницею за однією адресою. Однак в оформленні спадщини їм відмовлено, оскільки відповідно до свідоцтва про право власності не визначена частка квартири, яка належала спадкодавниці, а також на її майно відділом ДВС Конотопського міськрайонного управління юстиції накладено арешт. Згідно із положеннями ст. 357 ЦК частки у вказаному житлі є рівними. Посилається на ст.ст. 11,15,16, 328, 357, 392,1261,1268 ЦК, ст.ст. 15,16,256 ч.2 ЦПК і просять встановити факт, що вказана квартира належить по 1/4 частині кожному на праві власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], за життя останньої. Визнати за ними [PERSON] і [PERSON] право власності на 1/8 частину вказаної квартири, як спадщину після смерті доньки. Представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] вимоги позову і його обгрунтування підтримала, додатково пояснила, що вказану квартиру подружжя позивачі разом із спадкодавицею і третьою особою приватизували на підставі закону про приватизацію без визначення часток. А без цього нотаріус не може видати свідоцтво про право на спадщину. Крім цього на вказану спадщину накладений арешт. Позивач [PERSON], відповідач і треті особи на розгляд справи не зявилися, подали відповідні прохання розглядати справу без їхньої участі. Позивач підтримує вимоги позову , а відповідач проти вимог позову не заперечують. Вислухавши представника позивача та перевіривши матеріали справи суд приходить до слідуючого висновку. Відповідно до вимог ст.256 ч.2 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно із вимогами ст. ст. 328, 355 ч. 1,2 , 357 ч.1 , 392 ЦК, на які посилаються позивачі, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Майно, що є у власності двох або більше осіб , належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. У разі виділу частки майна, що є у спільній сумісній власності , вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. Власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. У відповідності із вимогами ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов"язків від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до спадкоємців. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] померла 16.04.2014р.(л.с.7). Згідно до свідоцтва про право власності на квартиру №35 в м. Конотопі по вул.Б.Хмельницького, 26 вказана квартира належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".(л.с.10-11) . Згідно вказаного закону при приватизації житла право на частку у ньому є рівним. Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008р. Про судову практику у справах про спадкування у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Згідно із положеннями ст. 256 ч.2 ЦПК, на яку у своїх вимогах посилаються позивачі, в судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких залежить виникнення , зміна, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Із відповіді приватного нотаріуса Конотопського нотаріального округу [PERSON] вбачається, що співвласники вказаної квартири визначили 1/4 частку, що належала спадкодавниці, шляхом подання відповідної заяви до приватного нотаріуса і перепон для видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям в цьому плані не існує. Причиною його затримання являється тільки те, що на вказану частку майна державним виконавцем накладено арешт. (л.с.20). Таким чином законом визначений порядок спадкування після смерті спадкодавця, перепон для цього для спадкоємців в плані питань, що поставлені позивачами, немає в звязку із чим ст. 256 ч.2 ЦПК, на яку посилаються позивачі, не може бути примінена до вказаних правовідносин. А спору між спадкоємцями про частку спадкування , як про їх розмір часток у приватизованому житлі, не виникло. Відповідно до п.4.17 глави 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5 якщо на спадкове майно накладено арешт судовим чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту. Питання накладення арешту на спадкове майно не являється предметом цього розгляду. Відповідач - Конотопська міська рада не є учасником цих дій. При таких обставинах в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю . Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed