Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до своєї колишньої дружини [PERSON], в якому вимагає провести поділ спільного майна подружжя. Як зазначив позивач у своїй позовній заяві, 29.09.2001 року він уклав з відповідачкою шлюб; за час проживання в шлюбі ними було придбано майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS]; автомобіль Scoda Octavia; телевізор "Samsung"; холодильник; кондиціонер; ліжко, два дивани та інші меблі. 22.01.2013 року сторони розлучилися, проте здійснити поділ спільного майна у добровільному порядку не вдалося. У зв'язку із цим позивач вимагає здійснити поділ спільного майна у судовому порядку, для чого виділити йому у власність автомобіль Scoda Octavia, а житловий будинок та інше рухоме майно, що знаходиться у будинку, передати у власність відповідачці. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позов, просить його задовольнити, здійснивши поділ спільного майна згідно запропонованого варіанту; при цьому зазначає, щ позивач відступає від принципу рівності часток на користь відповідачки, залишаючи їй житловий будинок та речі у ньому, з урахуванням інтересів дитини, яка залишається з відповідачкою, та створення умов для її виховання; при цьому зазначає, що позивач не претендує на отримання грошової компенсації за різницю розмірів часток. Відповідачка та її представник [PERSON] позов не визнали, при цьому зазначили, що один з диванів та письмовий стіл, які позивач вказав як спільне майно, фактично належать дитині, яка ними користується; крім того, прохають врахувати, що частина грошей на будинок була надана родичами відповідачки. Відповідачка та її представник також пояснили суду, що для відповідачки автомобіль має більшу цінність, аніж інші речі, сама вона потребує грошових коштів, у зв'язку з чим прохають цей автомобіль та житловий будинок поділити між сторонами у рівних частках. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в період з 29.09.2001 року по 22.01.2013 року сторони перебували у шлюбі між собою. Як свідчать їх пояснення, надані у судовому засіданні, а також висновок судової будівельно-технічної, товарознавчої та авто товарознавчої експертизи № 416/417/418-14 від 01.07.2014 року, за цей час ними було придбано спільне майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], ринкова вартість якого складає 309345,40 гривень; автомобіль SKODA Octavia A5 Elegance NSI/118 kW, 2012 року випуску, р.н.[NUMBER], кузов № [NUMBER], двигун № [NUMBER], ринкова вартість якого складає 288179,58 гривень; телевізор жидкокристалічний "Samsung LE37S81B", 2007 року випуску, ринкова вартість якого складає 2730 гривень; холодильник двокамерний "Атлант", 2006 року випуску, ринкова вартість якого складає 2640 гривень; меблі для спальні: двоспальне ліжко, тристворчата одежна шафа, виконані з ДСП, цвіт - "вільха", 2004 року випуску, - ринкова вартість яких складає 2880 гривень; диван кутовий розкладний, колір - поєднання червоного з бежевим, 2010 року випуску, ринкова вартість якого складає 2880 гривень; душова кабіна, 2007 року випуску, ринкова вартість якої складає 1890 гривень; три паласи: палас синтетичний 2,5 м х 3 м, бежево-зеленого кольору, 2007 року випуску; палас синтетичний 2,5 м х 3 м, червоного кольору, 2007 року випуску; палас синтетичний 2,5 м х 2 м, бежево-бірюзового кольору, 2007 року випуску, - загальна ринкова вартість яких складає 3200 гривень; кондиціонер "Sumec", 2009 року випуску, ринкова вартість якого складає 1575 гривень. З позову та матеріалів справи також вбачається, що у будинку також наявні розкладний велюровий диван бірюзового кольору, та набір корпусних меблів, до складу якого входить стіл; проте сторони визнали у судовому засіданні, що зазначені диван та стіл були придбані для дитини, яка ними користується. Оскільки ці речі, згідно положень ст.174 СК України, вважаються власністю дитини (при тому, що письмовий стіл неможливо відокремити від інших меблів у наборі), суд не вважає ці речі спільною власністю подружжя та виключає їх з поділу. Таким чином, поділу підлягає майно з ринковою вартістю, що становить 615319 гривень 98 копійок, з якого позивач вимагає виділити йому у власність майно із вартістю, що становить 288179 гривень 58 копійок (28817958/61531998 всього майна), що є значно меншим, ніж 1/2 частина всього майна. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Разом з цим, згідно ч.2 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення. Оцінюючи доводи позивача, суд враховує, що запропонований ним варіант поділу майна дозволить поділити це майно в натурі та виключить можливість виникнення спору з приводу порядку користування цим майном; при цьому більша частина майна, у т.ч. житловий будинок, переходить у власність саме відповідачки, яка залишається проживати у ньому разом із дитиною та в якому для останньої вже налагоджений побут, тобто такий варіант поділу сприяє захисту інтересів дитини; при цьому позивач на отримання грошової компенсації не претендує, що звільняє відповідачку від додаткових зобов'язань. Зі свого боку, відповідачка іншого конкретного варіанту поділу майна не запропонувала, висловлена нею пропозиція про поділ у рівних частках будинку та автомобілю позбавлена тих переваг, що має варіант позивача, крім того, відповідачкою не подано доказів щодо можливості такого поділу майна в натурі, не врахована наявність інших речей - меблів та побутової техніки, та не враховані інтереси дитини. У зв'язку із цим суд погоджується з доводами позивача, та при поділі майна відступає від засади рівності часток подружжя, задовольняючи його позов у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: partial