Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

01 лютого 2017 року лікар-психіатр Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області із заявою про госпіталізацію громадянина [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO] є інвалідом першої групи за психічним захворюванням безстроково, з діагнозом шизофренія параноїдна форма. Перебуває під наглядом лікаря-психіатра з 1981 року. 15 липня 1994 року Р3удь С.М. за рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області визнаний недієздатним. За рішенням Саксаганського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області опікуном [PERSON] призначено [PERSON]. У звязку із смертю опікуна [PERSON]- [PERSON], рішенням Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22.09.2016 року опікуном останнього призначено [PERSON]. 30.01.2017 року опікун [PERSON] був госпіталізований до Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» у звязку із погіршенням психічного стану. 30.01.2017 року [PERSON] був оглянутий лікарсько-консультативною комісією, яка дійшла висновку, що останній потребує лікування лише в умовах стаціонару. Оскільки [PERSON] з причини тяжкого психічного розладу та недієздатності не може надати згоди на госпіталізацію просить госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару без його згоди. У судовому засіданні заявник [PERSON], представник заявника [PERSON] підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити з підстав викладених в заяві. Опікун [PERSON] у судовому засіданні просив госпіталізувати [PERSON]до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Недієздатний [PERSON] у судовому засіданні не заперечував проти госпіталізації до психіатричного стаціонару. Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 12 листопада 1964 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с.12). Рішенням Саксаганського суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 липня 1994 року, [PERSON] визнано недієздатним. (а.с.6). Рішенням Саксаганської районної ради народних депутатів [PERSON] Дніпропетровської області за № 447 від 12 серпня 1994 року опікуном [PERSON] призначено [PERSON]. (а.с.7). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КИ № 670303 [PERSON] помер 19 березня 2016 року. (а.с.8). Згідно рішення Саксаганського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 04 жовтня 2016 року, встановлено опіку над недієздатним [PERSON] та призначено [PERSON] його опікуном. (а.с.9). Згідно висновку ЛКК №106, від 31.01.2017 року комісія лікарів-психіатрів диспансеру оглянула [PERSON] та при обстеженні встановлено, що останній контакту доступний частково. В бесіді мовчазний, замкнутий, поглинутий у власні переживання, які розкриває лише після неодноразових запитань, при цьому обєм уваги вибірковий. Висказує маячні ідеї переслідування з боку вампірів та Диявола, з якими повязані опікун та сусіди та при допомозі відьмацтва керують його думками, настроєм та діями. Відчуває численні жіночі та чоловічі голоси, які належать Дияволу, наказуючи вбити опікуна та сусідів. У відділенні до чогось прислуховується, без причини становиться збудженим, агресивним до хворих та медперсоналу, кудись біжить, розмовляє з самим собою, схильний до імпульсивних дій та агресії. Емоційно амбівалентний та неадекватний в поведінці. Інтелект відповідає отриманій освіті. Критика відсутня. На підставі огляду комісія дійшла висновку, що [PERSON] страждає на тяжке психічне захворювання у вигляді: шизофренії, параноїчної форми з галюцинарно-параноїдним синдромом та потребує лікування в умовах стаціонару. (а.с.3). Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає\~\~ на\~\~ психічний\~\~ розлад,\~може\~бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або\~\~ лікування\~\~ можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною,\~\~госпіталізується\~\~до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її\~основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням, у звязку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун [PERSON]-[PERSON], просила госпіталізувати останнього до психіатричного закладу, для проходження лікування, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для оточуючих, може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку.

Outcome: approved