Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

позивач, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути із відповідача [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 34 752,09 грн, судові витрати пов'язані з наданням правничої допомоги та судові витрати по оплаті судового збору. Свою позицію обґрунтував тим, що 17.01.2016 о 12 год. 50 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «NISSAN», порушила правила дорожнього руху, що встановлено постановою суду, та вчинила дорожньо-транспортну пригоду із автомобілем під керуванням водія [PERSON], який їй належить на праві власності, внаслідок чого цей автомобіль отримав ряд технічних ушкоджень, проведено автотоварознавче дослідження зазначеного транспортного засобу та складено звіт із визначенням вартості матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля в ДТП, що становить 32 779,28 грн. в подальшому МТСБУ виплатило страхове відшкодування у розмірі 27 000 грн, проте цих коштів недостатньо для ремонту автомобіля позивачки, а внаслідок того, що вартість деталей наразі зросла, що підтверджується відповідними рахунками фактурами станції технічного обслуговування автомобіля, то постала необхідність звернення до суду про стягнення збитків, які складають різницю між фактично виплаченою сумою страхового відшкодування та сумою, що вказана у відповідному рахунку фактурі та буде достатньою для покриття витрат, скерованих на ремонт автомобіля. 03.05.2018 ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва прийнято до розгляду та відкрито провадження у цій справі та постановлено про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження із повідомленням сторін та встановлено сторонам строк на реалізацію процесуального права подачі заяв по суті позовних вимог, а також за клопотанням позивача витребувано від Державної фіскальної служби України ідентифікаційний код [PERSON] /а.с. 28-31/. 14.06.2018 представником відповідача адвокатом [PERSON] подано до суду заперечення проти позову (відзив), в якому просить відмовити у задоволенні позову, так як вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на неналежному доказі - рахунок-фактура ДП «Авто Інтернешенл»; різницю у межах заявлених позовних вимог повинні сплатити страхова компанія або МТСБУ, оскільки цивільно-правова відповідальність позивача на момент ДТП була застрахована та страхової суми 50 000,00 грн достатньо для відшкодування /а.с. 65-70/. Також адвокатом подано в копіях наступні докази: відповідь МТСБУ на адвокатський запит від 06.06.2018 № 31-05/17886, в якій повідомляється про виплату [PERSON] відшкодування шкоди в розмірі 27 000,00 грн. /а.с.73/; заява [PERSON] до МТСБУ від 07.02.2017 з проханням сплатити страхове відшкодування у зв'язку з настанням страхового випадку за договором обов'язково страхування цвіль-правової відповідальності, поліс № 094А3/15860544 від 05.06.2015 виданий АТ «СК «НОВА» /а.с. 74, 75/; довідка МТСБ « 1 від 14.09.2017 про розмір відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих; наказ МТСБУ від 04.10.2017 № 9081 щодо сплати на рахунок [PERSON] шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 27 000,00 грн /а.с.77/; платіжне доручення № 120273 від 05.10.2017 на суму 27 000,00 грн /а.с. 78/. 18.06.2018 позивачем подано відповідь на відзив (на заперечення проти позову) /а.с. 89-96/, в якій наголошує про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. У спорах про відшкодування шкоди, завданої особі джерелом підвищеної небезпеки, право потерпілої особи на відшкодування завданих збитків реалізовується нею на власний розсуд, шляхом пред'явлення позову безпосередньо до винної особи або до страхової компанії, цивільно-правову відповідальність в якій застраховано завдавачем такої шкоди. Вважає що, оскільки третьою особою_2 замість страхової компанії позивачу було виплачено страхове відшкодування лише в сумі 27 000,00 грн, то різницю в сумі повинен відшкодувати відповідач. Збільшення розміру збитків виникло у зв'язку зі зростанням цін на деталі та роботи, з моменту ДТП до січня 2018 пройшло майже 2 роки. У судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON], кожен окремо, підтримали позов з викладених в ньому підстав, просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач та його представник адвокат [PERSON] заперечили проти позову, вважають, що у позивача відсутні правові підстави для відшкодування збитків, заданих внаслідок ДТП, безпосередньо винною особою. Інших заяв по суті позовних вимог від учасників справи не надійшло. Суд, вислухавши сторони, на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказів, на засадах верховенства права, відповідно до норма матеріального права із дотриманням норм процесуального права прийшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Згідно із вимогами ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 17.01.2016 о 12 год. 50 хв. [PERSON] у м. Києві під час руху з Ленінградської площі вбік бульвару Верховної Ради, керуючи автомобілем «NISSAN» державний номер [NUMBER], не дотрималась безпечної дистанції, що призвело до зіткнення з автомобілем марки «SUZUKI» державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим завдала матеріальної шкоди транспортному засобу та порушила вимоги п. 13.1 «Правил дорожнього руху України», ст. 124 КУпАП. Вказані обставини встановлені постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.02.2016 у справі про адміністративне правопорушення №755/2368/16-п, постанова набрала законної сили /а.с. 5/. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу. Автомобіль марки «SUZUKI» державний номер [NUMBER], 2009 року випуску, на праві власності належить [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 16/. Внаслідок вказаної вище ДТП автомобіль позивача отримав ряд технічних ушкоджень. Для встановлення вартості матеріального збитку, спричиненого позивачу внаслідок ДТП, ФОП [PERSON] за заявою позивача проведено автотоварознавче дослідження транспортного засобу, за наслідком якого складено звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 4863/4 від 22.09.2016 /а.с. 6-20/. Згідно із даними Звіту вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля в ДТП становить 32 779,28 грн. За проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу позивачем сплачено 1 200,00 грн /а.с.21/. Цивільно-правова відповідальність відповідача станом на дату ДТП була застрахована у третьої особи_1 - ПАТ «СК «НОВА» згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 094А3/15860544 від 05.06.2015. Оскільки 05.05.2016 ПАТ «СК «НОВА» було позбавлено членства в МТСБУ (третя особа_2) через заборгованість до фондів третьої особи_2, позивач звернувся за відшкодуванням завданої йому шкоди безпосередньо до МТСБУ. За зверненням позивача третя особа_2 прийняла рішення про виплату йому відшкодування шкоди в розмірі 27 000,00 грн, що убачається із листа про прийняте рішення від 05.10.2017 № 3.1-05/24700 /а.с. 23/. Доплата відшкодування буде проводитись у випадку, якщо ПрАТ «СК «НОВА» буде визначено у встановленому порядку банкрутом та коштів та майна страховика не вистачить для задоволення вимог, що буде підтверджено затвердженим Господарським судом ліквідаційним балансом страховика. Згідно із рахунком-фактурою ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» № 1037151 РФ 055092 від 25.01.2018 станом на вказану дату вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 60 552,09 грн /а.с.24/. Предметом судового розгляду у цій справі є відшкодування матеріальної шкоди, що завдана її заподіювачем внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в ст. 11 ЦК України, зокрема з договорів та інших правочинів. Ст. 14 цього Кодексу унормовано, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) За загальним правилом, відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). За приписами п.1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Нормами статті 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Деліктне зобов'язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (ст.ст. 11, 599, 1166 ЦК України). Сторонами деліктного зобов'язання зазвичай виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.01.2016 [PERSON], керуючи автомобілем «NISSAN» державний номер [NUMBER], порушила правила дорожнього руху, внаслідок чого вчинила дорожньо-транспортну пригоду - допустила зіткнення з автомобілем «SUZUKI» державний номер [NUMBER], власницею якого є позивач. Наявність в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, встановлено постановою Дніпровського районного суду міста Києва від 16.02.2016 у справі про адміністративне правопорушення № 755/2368/16-п, особу притягнуто до адміністративної відповідальності. Внаслідок ДТП пошкоджено майно позивача «SUZUKI» державний номер [NUMBER], відповідно до даних звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, вих. № 4863/4 від 22.09.2016 вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля в ДТП становить 32 779,28 грн. Вартість проведення автотоварознавчого дослідження транспортного засобу склала 1 200,00 грн та сплачена позивачем. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у третьої особи_1 - ПАТ «СК «НОВА» згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 094А3/15860544 від 05.06.2015, однак З 5 травня 2016 року членство ПАТ "СК "НОВА" в МТСБУ припинено з підстави передбаченої п.51.10 ст.51 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме: «Страховик, який протягом двох місяців має заборгованість перед МТСБУ щодо сплати у повному обсязі внесків, відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до цього Закону, або компенсації витрат, здійснених МТСБУ за його зобов'язаннями, втрачає відповідний статус асоційованого та/або повного члена МТСБУ». За зверненням позивача 05.10.2017 МТСБУ здійснено відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 27 00,00 грн, що є граничною сумою виплати за зобов'язаннями СК «НОВА». Відповідно до приписів ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), що передбачено ст. 1194 ЦК України. Розмір страхового відшкодування страховик узгоджує з особою, яка має право на отримання відшкодування, проте страховик самостійно приймає рішення про здійснення чи відмову в здійсненні страхового відшкодування (статті 36, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При цьому розмір страхової виплати (страхового відшкодування) з особою, яка завдала шкоди, страховик за законом узгоджувати не зобов'язаний, хоча цей розмір безпосередньо впливає на обсяг відповідальності особи, яка завдала шкоди, за статтею 1194 ЦК України. Таким чином розмір страхової виплати (страхового відшкодування), якщо страховик визначає його меншим страхової суми (ліміту його відповідальності), може бути оспорений особою, яка завдала шкоди, якщо ця особа виконала свій обов'язок перед потерпілим, у тому числі й частково відшкодувала шкоду згідно статті 1194 ЦК України, але вважає, що страховик порушив умови договору, здійснив потерпілому страхову виплату (страхове відшкодування) не в повному обсязі, що призвело до безпідставного збільшення обсягу її (особи, яка завдала шкоди), відповідальності. Доводи сторони позивача, що фактичний розмір завданої потерпілому шкоди визначений рахунком фактурою ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» № 1037151 РФ 055092 від 25.01.2018 суд визнає неналежним підтвердження шкоди, яка завдана [PERSON], так як не вважається оціненою шкодою у розумінні Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Доказів підтвердження іншого розміру завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоди ніж та, що встановлена звітом № 4863/4 від 22.09.2016 позивачем не надано. Таким чином, судом критично оцінюється поданий позивачем доказ на підтвердження розміру спричинених йому збитків рахунок-фактура ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» № 1037151 РФ 055092 від 25.01.2018, згідно із яким вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача становить 60 552,09 грн, оскільки за заявою позивача було проведено автотоварознавче дослідження транспортного засобу - звіт про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу вих. № 4863/4 від 22.09.2016, згідно із даними якого вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля в ДТП становить 32 779,28 грн. Із урахуванням даних Звіту позивач звернулась до третьої особи_2 щодо відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, та їй виплачено відшкодування шкоди в розмірі 27 000,00 грн. У судовому засіданні суд сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив сторонам наслідки невчинення або вчинення ними процесуальних дій, зокрема порядок призначення експертизи, однак відповідач не скористався таким правом, і відмовився заявляти відповідне клопотання. Отже судом встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого позивачу в результаті пошкодження його автомобіля в ДТП, за даними звіту склала 32 779,28грн. З огляду на те, що право потерпілого на відшкодування шкоди є абсолютним, а третьою особою_2 здійснено відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих у розмірі 27 00,00грн, то позов у частині стягнення із відповідача майнової шкоди підлягає частковому задоволенню на суму 5 979,80 грн, оскільки позивачем доведено факт завдання шкоди внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки за участю відповідача, що ним не заперечувалося, дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок, розмір завданої шкоди, а також те, що відповідач є заподіювачем шкоди, тобто особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду, та ним не спростовано в установленому процесуальним законодавством порядку докази позивача щодо розміру позовних вимог. Завданням розгляду справи по суті є розгляд та вирішення спору на підставі зібраних у підготовчому провадженні матеріалів, а також розподіл судових витрат між сторонами, правове регулювання якого міститься в положеннях ст.ст. 141, 142 ЦПК України. За загальним правилом судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються, у разі задоволення позову - на відповідача ( ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до абз. 1 ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв'язку із розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Враховуючи те, що позивачем сплачено при поданні позовної заяви судовий збір у розмірі 704,80 грн, відповідно до квитанції № 0.0.971223795.1 від 21.02.2018; а також експертні послуги за висновком № 4863/4 від 22.09.2016 у розмірі 1 200,00 грн, відповідно до квитанції № 4863-4 від 23.09.2016, вказані витрати підлягають відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: partial