Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-12 00:00:00

02.03.2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за ним в порядку спадкування після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , та після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8758 га, що розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122080400:01:002:0416; 3/4 частки житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , мотивуючи тим, що при зверненні до нотаріуса для видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу було відмовлено, у зв`язку тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. 23.03.2020 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами, якими просить визнати за ним право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2020 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності та об`єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні, проти задоволення зустрічних позовних вимог не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою первісні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти їх задоволення, наполягав на задоволенні зустрічних позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первісні та зустрічні позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України - за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК України в редакції 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Частиною 2 ст.123 ЦК України в редакції 1963 року передбачено, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба); розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до запису в погосподарській книзі виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області за № 18 житловий будинок по [ADDRESS] станом на 14 квітня 1991 року відносився до типу колгоспного та на цю дату в будинку були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджено довідкою виконавчого комітету Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області № 1959 від 18.12.2019 року. Таким чином, житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , по 1/4 частці кожному. Згідно до ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України - спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.09.2006 року (а.с. 5), [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8758 га (площа земельної ділянки наведена згідно відомостей Державного земельного кадастру), що розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122080400:01:002:0416, яка належала померлому на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №854343 виданого 22.12.2005 року та 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Встановлено, що 12 серпня 2002 року, [PERSON] залишив заповіт, посвідчений виконавчим комітетом Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та зареєстрований в реєстрі за № 244, згідно умов якого усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, він заповів дітям [PERSON] та [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №59200035 від 29.01.2020 року, приватним нотаріусом Веліксар Т.І., заповіт [PERSON] від 12.08.2002 року, зареєстрований за № 244 не змінювався та не скасовувався. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини була пенсіонером, згідно положень ст. 1241 ЦК України мала право на обов`язкову частку у спадщині. Статтею 1270 ЦК України передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що згідно довідки Багатянської сільської ради № 1959 від 18.12.2019 року, на час смерті [PERSON] спільно з ним проживав та був зареєстрований [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, встановлено, що [PERSON] на час смерті спадкодавця фактично не проживав за адресою проживання спадкодавця, на спадщину не претендує та відмовляється від неї на користь [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 14.04.2015 року (а.с. 6), [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить зокрема 1/4 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що належала їй як члену колгоспного двору та підтверджується довідкою Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області №1959 від 18 грудня 2019 року, а також майно, яке вона успадкувала після смерті [PERSON] , зокрема: 1/6 частина земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,8758 га (площа земельної ділянки наведена згідно відомостей Державного земельного кадастру), що розташована на території Багатянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер земельної ділянки - 5122080400:01:002:0416, та 1/24 частина житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/ спадкові договори) № 60013047 від 15.04.2020 року, наданої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Жебрак Оксани Вікторівни, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлої [INFO] - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.8); - син [PERSON] , що підтверджено свідоцтво про народження (а.с.9); - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 72); - донька [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу, згідно якого, [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 74) Інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 статті 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тобто вважається таким, який прийняв спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України - спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Встановлено, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у встановлений законом строк звернулись до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом на користь [PERSON] . Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №99/02-14 від 19.02.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку тим, що документ, який посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно, відсутній. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача за первісними позовом неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє первісний позов. Крім того, враховуючи, що згідно довідки Багатянської сільської ради №1959 від 18 грудня 2019 року, станом на 14 квітня 1991 року будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про визнання права право власності на 1/4 частку житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , підлягають задоволенню. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved