Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

07.08.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить розділити спільно нажите майно подружжя , визнавши за позивачем право власності в ідеальній частці по 1/2 частині житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в с. Сердегівка Шполянського району Черкаської області, а саме 1/2 частину будинку під літ. А площею 23,85 м2, сараю під літ Б, літної кухні під літ. В, погреб а«п/д», вбиральні під літ Г, криниці під літ. К, огорожі під №1, вартість 1\\2 частини житлового будинку з надвірними спорудами 4676,50 грн. Свій позов позивач мотивує тим, що 26.01.1999 він зареєстрував шлюб з відповідачем. Під час шлюбу сторони спільно вели господарство та 27.08.1999 купили домоволодіння в с. Сердегівка Шполянського району Черкаської області, інвентарною вартістю 9353 грн. На даний час сторони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Примирення між сторонами неможливе. Між сторонами не досягнуто згоди у розділенні домоволодіння, що є їхньою спільною сумісною власністю. Відповідач добровільно розділити нерухоме майно не бажає. Тому позивач і звернулася до суду з даним позовом. У судове засідання позивач та представник позивача\~ зявилися, позовні вимоги підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач у судове засідання\~ зявився, позов визнав повністю, однак вказав що готовий сплатити в разі згоди позивача грошову компенсацію за половину будинку. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.01.1999, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СР № 082802, виданим 29.11.2011 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шполянського районного управління юстиції в Черкаської області, актовий запис №1. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Голобор» (а.с.6). Згідно з договором купівлі-продажу від 27.08.1999, посвідченим державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] продав [PERSON] Миколайовичу житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Сердегівка, Шполяського району Черкаської області (а.с.7). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок, розташований за адресою с. Сердегівка, Шполянського району, Черкаської області, власником вказаного будинку є [PERSON] (а.с.8-10). Згідно з ч. 3ст. 368 ЦК України та ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.3ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того згідно з ч.1ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості між сторонами відсутні, не укладався і шлюбний договір. Відповідно дост.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, за взаємною згодою. Згідно з ч.2ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Підстав для відступу від засад рівності часток подружжя немає. Відповідно до ч.1ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. В пункті. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"(далі - Постанова Пленуму ВСУ №11), роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 07.12.2016 у справі №6-1568цс16 належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму\~статті 60 СК України\~та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма\~статті 60 СК України\~вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. В судовому засіданні встановлено що будинок придбаний під час шлюбу та спільні кошти сторін. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Представник позивача просив судові витрати залишити за позивачем

Outcome: approved