Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

09.09.2015 р. на адресу Погребищенського районного суду Вінницької області надійшла позовна заява [PERSON] до Андрушівської сільської ради, про визнання права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок. В обґрунтуванні своїх позовних вимог позивач вказла, що 28.07.2013 року помер її чоловік, [PERSON], що посвідчено свідоцтвом про смерть. В наслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина. До спадкового майна входить право на житловий будинок, що розташований за адресою вул. Будьоного 23, в с. Андрушівка, Погребищенського району, Вінницької області та інше належне спадкодавцю майно. За життя [PERSON] не скористався правом передбаченим ст. ст. 1233, 1234 ЦК України, і не залишив розпорядження на випадок своєї смерті у формі заповіту. За таких умов, у відповідності до ст. 1217 Цивільного . Кодексу України, спадкування здійснюється за законом. Згідно ст. 12 61 Цивільного Кодексу України, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом, так як є дружиною померлого. Крім позивача право на прийняття спадщини мають діти спадкодавця: [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] та [PERSON] від належної їм частки спадкового майна відмовились, про що до суду подали відповідні заяви (а.с. 14,15). З метою реалізації свого законного права на отримання спадщини, позивач звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та подавши всі наявні документи. Проте нотаріусом нотаріальної контори [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину тільки на 1/4, частину квартири, а у видачі свідоцтва про право на прийняття спадщини на житловий будинок, який розташований по вул. Будьоного 23, в с. Андрушівка, Погребищенського району, Вінницької області було відмовлено, так як не було пред'явлено оригінали документів, які б посвідчували право померлого на спадкове майно. Позивач вказує, що зазначений житловий будинок було збудовано в 1950 році, а свідоцтво про право власності на нього не видавалось, так як інвентаризація приватного житлового фонду у сільській місцевості не проводилось в той час. Таким чином, ще до закону України "Продержавну реєстрацію речових прав на нерухоме майно" від 01.07.2004 року, якими відповідно до ст. 5 ЦК України регулюються правовідносини, що виникли з дня набрання ним законної сили, [PERSON], який являвся батьком померлого чоловіка позивача, про що свідчить свідоцтво про народження останнього (а.с. 8), набув право приватної власності на даний житловий будинок і правомірно володів ним до дня смерті. Після смерті [PERSON] його син та чоловік позивача [PERSON] успадкував вказаний житловий будинок згідно з заповітним розпорядженням №23 (а.с. 11). Так як позивач не має можливості реалізувати у встановленому актами цивільного законодавства порядку своє спадкове право та отримати свідоцтво про право на спадщину, вона була змушена звернутись до суду. Позивач просила розглянути справу за її відсутності, про що до суду подала відповідну заяву, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Представник Андрушівської сільської ради просив провести розгляд даної справи за його відсутності, про що до суду надав відповідну заяву №162 від 25.09.2015року. З'ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. В судовому засіданні беззаперечно доведено, що 28.07.2013 року помер [PERSON], свідоцтво про смерть серія 1-АМ № 259246 (а.с.10), який був власником житлового будинку, що розташований по вул. Будьоного 23, в с. Андрушівка, Погребищенського району, Вінницької області., про що сівідчать довідки, видані виконкомом Андрушівської сільської ради 379, 401 (а.с.12,13). [PERSON], як єдиний спадкоємець, яка являється дружиною померлого, про що свідчить свідоцтво про одруження серії І-АМ №432136 (а.с. 8) бажає прийняти спадщину. Проте приватним нотаріусом нотаріальної контори м. Вінниці у видачі свідоцтва про право на житловий будинок було відмовлено, так як не було пред'явлено документів, які б посвідчували право померлого на спадкове майно, про що свідчить відмова нотаріуса (а.с.18). Дані правовідносини регулюються: Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визнанні у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» спір про право, оснований на вчиненній нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном, або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно. Ст. 8 Конституції України визначено, що норми Конституції України є нормами прямої дії; звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, а тому у даному випадку існують підстави та необхідність для захисту права позивача шляхом визнання права власності у порядку спадкування за законом, оскільки іншим шляхом захистити цивільне право позивача неможливо внаслідок неможливості визначити склад спадкового майна, а саме який номер мала спадкова квартира, а отже позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, яка передбачає право на ефективне мирне володіння майном. Зважаючи на вище викладене та з метою захисту майнових прав позивача, необхідно визнати за позивачем право приватної власності на зазначене майно.

Outcome: approved