Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-30 00:00:00

04.05.2018 року представник позивача ПАТ АБ "Украгазбанк"звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] заборгованості за договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка становить 5042,62грн. та судових витрат - в розмірі сплаченого позивачем судового збору - 1762грн., посилаючись в обгрунтування своїх вимог на те, що відповідач добровільно не виконує зобов'язань за вказаним договором, надавши відповідні докази, а також докази оплачених судових витрат . Відповідач, повідомлений належним чином про час та місце судового засідання, до суду не з'явився, не надав суду заперечень або пояснень щодо предмету та підстав позову. Представник позивача надав суду заяву, якою підтримав позовні вимоги, просив суд розглянути справу за його відсутністю, задовольнивши позов в повному обсязі, погоджуючись на ухвалення судом рішення заочно, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Судом обгрунтованою ухвалою визначено, що справа підлягає розгляду у заочному порядку. Вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що справа підлягає заочному розгляду, а позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та [PERSON] на підставі заяви-анкети від 22.06.2016 року №ASJ- 5459-15-DOM було укладено договір приєднання до комплексного банківського обслуговування фізичних осіб. Відповідно до договору від 22.06.2016 року банк оформив відповідачу платіжну картку міжнародної платіжної системи MASTERCARD DEBIT та ПІН-код до неї і відкрив картковий рахунок, встановивши ліміт дозволеного овердрафту в розмірі 7100гривень (а.с.6). Згідно з умовами договору відповідач [PERSON] отримав кредит у виді відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії з лімітом 7100 гривень з терміном повернення до 18.07.2016 року зі сплатою щомісячних платежів до 25 числа кожного місяця в якості погашення основної суми боргу за дозволеним овердрафтом в розмірі 7 % від фактичної заборгованості за основним боргом на 1-ше число кожного місяця, 30 % річних - за прострочення заборгованості за дозволением овердрафтом і 48 % річних - за прострочення заборгованості за овердрафтом ( кредиту). Оскільки по теперішній час відповідач грошові кошти не повернув, позивач змушений звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відповідач має заборгованість - 5042.62 гривен, яка складається з наступного: - 1793.60 гривень - заборгованість за дозволеним овердрафтом; - 474.35 гривень - заборгованість за овердрафтом; -74,88 - заборгованість за нарахованими відсотками за користування дозволеним овердрафтом; - 680,93 - заборгованість за нарахованими відсотками за користування овердрафтом та прострочені відсотки за користування дозволеним овердрафтом. Таким чином, відповідачем порушені умови договору, що призвели до виникнення вищевказаної заборгованості. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, наданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Суд, під час розгляду справи, має безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення (стаття 229 ЦПК України). Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно положень ст.229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. Таким чином, відповідач не скористався своїм правом щодо подання суду доказів та можливого доведення перед судом їх переконливості, не з'явившись з невідомої причини до суду. Вимогами ст.536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, розмір яких встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно ст.611 ЦК України, в разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Стаття 1049 ЦК України закріплює обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановленні договором. Відповідно до вимог ст.1050 ч.2 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за договором позики. За викладених обставин суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором, - підлягають задоволенню, оскільки вони ґрунтуються на підставах, визначених діючим законодавством. Стаття 625 ЦК України визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов'язання. Грошовим зобов'язанням вважається зобов'язання, змістом якого є сплата боржником грошей. Правила даної статті розповсюджуються на будь-які грошові зобов'язання. Частина 1 статті встановлює виключення із загального правила про припинення зобов'язання у зв'язку з неможливістю його виконання (ст.607 ЦК). Оскільки грошові кошти є родовими речами, неможливість виконання такого зобов'язання (наприклад, внаслідок відсутності у боржника грошей), не звільняє його від відповідальності. Тобто в будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки, сплатити неустойку та нести інші наслідки, передбачені зазначеною статтею. Відповідно до ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати - 1762 гривень, сплачених позивачем в якості судового збору.

Outcome: approved