Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] 21.10.2015 року звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа без самостійних вимог Мар»ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області в якому прохали: - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 16 червня 2009 року, видане державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Івановою О.О. за № 276 на 1/4 частку земельної ділянки, яка розташована на території Мар'ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, на ім'я [PERSON], кадастровий номер [NUMBER] та скасувати державний акт на право власності на землю, виданий в 2010 році [PERSON] на земельну ділянку площею 2,7088 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 червня 2010 року, видане державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Івановою О.О. за № 209 на 1/4 частку земельної ділянки, яка розташована на території Мар'ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, на ім'я [PERSON], кадастровий номер [NUMBER] та скасувати державний акт на право власності на землю, виданий в 2011 році [PERSON] на земельну ділянку площею 2,7751 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 червня 2010 року, видане державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Івановою О.О. за № 208 на 1/4 частку земельної ділянки, яка розташована на території Мар'ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, на ім'я [PERSON], кадастровий номер [NUMBER] та скасувати державний акт на право власності на землю, виданий в 2011 році [PERSON] на земельну ділянку площею 2,5549 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. - визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 червня 2010 року, видане державним нотаріусом Компаніївської державної нотаріальної контори Івановою О.О. за № 210 на 1/4 частку земельної ділянки, яка розташована на території Мар'ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, на ім'я [PERSON], кадастровий номер [NUMBER] та скасувати державний акт на право власності на землю, виданий в 2011 році [PERSON] на земельну ділянку площею 2,6725 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована на території Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину земельної ділянки, яка розташована на території Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області в порядку спадкування після смерті [PERSON], померлої [INFO]. - судові витрати по справі стягнути з відповідачів солідарно. В зв»язку зі смертю [INFO] [PERSON]., ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 23.11.2015 року замінено відповідача [PERSON] на [PERSON], який був її чоловіком і після смерті звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 08.12.2015 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. 01.04.2016 року представником позивачів подано до суду заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої вона прохала визнати недійсним заповіт, посвідчений секретарем виконкому [PERSON] 15.11.2004 року (14.15 год.) за реєстраційним № 241 від імені [PERSON], [INFO], за яким вона належну їй земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, майновий пай та усі заощадження заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. 29.04.2016 року представником позивача подано клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи проведення якої доручити Кіровоградському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. 26.05.2016 року позивачем [PERSON] подано зустрічну позовну заяву до [PERSON] та [PERSON], треті особи Мар»ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області та [PERSON], в якій просив визнати недійсним заповіт [PERSON] № 240 від 15.11.2004 року, згідно якого [PERSON] заповіла усе своє майно у тому числі, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд/присадибна ділянка для ведення особистого селянського господарства [PERSON] та [PERSON] Ухвалою суду від 17.06.2016 року зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Мар»ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області та [PERSON] про визнання недійсним заповіту об"єднано в одне провадження з первісним позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа без самостійних вимог Мар»ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та визнання недійсним заповіту. Ухвалою суду від 17.06.2016 року по справі призначено судову почеркознавчу експертизу проведення якої доручено експертам науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області та зупинено провадження по справі. 21.06.2016 року до Компаніївського районного суду Кіровоградської області з науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області було направлено клопотання експерта про надання додаткових матеріалів, які необхідні для дачі висновку судової почеркознавчої експертизи. Ухвалою від 08.07.2016 року клопотання судового експерта [PERSON] про надання додаткових матеріалів, необхідних для дачі висновку судової почеркознавчої експертизи судом задоволено та зобов»язано позивачів [PERSON], [PERSON] та їх представника [PERSON] до 29.07.2016 року надати до експертної установи науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області (м. Кіровоград, вул. Вокзальна, 58) вільні зразки підпису [PERSON], на менше ніж на 15 документах максимально наближених за часом виконання до досліджуваних підписів, а саме 2004 року та вказати в якій саме графі та на якій сторінці досліджуваного документу, а саме у Книзі Реєстру нотаріальних дій міститься підпис, який підлягає дослідженню. До суду за вх. № 19/112-4742 від 01.08.2016 року з Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Кіровоградській області надійшов лист про неможливість виконання експертизи, в зв»язку з невиконанням клопотання експерта щодо надання необхідних зразків для проведення експертизи. 23.09.2016 року ухвалою суду відновлено провадження по справі. 23.09.2016 року позивачем [PERSON] в судовому засіданні надано уточнення позовних вимог до зустрічної позовної заяви, в яких він просить визнати недійсним заповіт [PERSON] № 240 від 15.11.2004 року, згідно якого [PERSON] заповіла усе своє майно у тому числі, житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходяться в [ADDRESS]; земельну ділянку, що розташована на території Мар'ївської сільської ради по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд/присадибна ділянка для ведення особистого селянського господарства [PERSON] та [PERSON] 13.01.2017 року представником позивачів заявлено клопотання про призначення судово-почеркознавчої експертизи проведення якої доручити Кіровоградському відділенню Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою суду від 13.01.2017 року в задоволенні клопотання представника позивачів по первісному позову про призначення повторно судової почеркознавчої експертизи по цивільній справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] та [PERSON], третя особа без самостійних вимог Мар»ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку, визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та визнання заповіту недійсним, та зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи Мар»ївська сільська рада Компаніївського району Кіровоградської області та [PERSON] про визнання недійсним заповіту - відмовлено. В судовому засіданні позивачка [PERSON], [PERSON] та представник позивачів первісний позов підтримали в повному обсязі, а зустрічний позов [PERSON] не визнали та пояснили, що після смерті їх матері 21.09.2008 року відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме земельну ділянку, яка розташована на території Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, площею 10,72 га. У встановлений законом строк вони та інші діти спадкодавця, їх брат та сестра [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері [PERSON] та отримали 16.06.2009 року [PERSON], 15.06.2010 року вони і [PERSON] у державного нотаріуса Компаніївської державної нотаріальної контори Кіровоградської області свідоцтва про право на спадщину за законом по ? частині земельної ділянки. В подальшому звернувшись до нотаріальної контори вони дізнались, що існує заповіт складений 15.11.2004 року від імені їх матері за № 240, згідно якого все майно померла заповіла їм: [PERSON] та [PERSON] Так як, сільською радою даний заповіт не своєчасно був внесений до Спадкового реєстру, нотаріусом були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на чотирьох спадкоємців без врахування заповіту, чим порушено їх право на спадщину, тому вони і звернулись до суду. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та представник відповідача первісний позов не визнали, а зустрічний позов підтримали в повному обсязі та пояснили, що крім заповіту за № 240, який складено 15.11.2004 року о 13 годині 50 хвилин існує заповіт їх матері за № 241 від 15.11 2004 року складений о 14 годині 15 хвилин, згідно якого все своє майно [PERSON] заповіла усім своїм дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно закону кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Успадкована спірна земельна ділянка за законом відповідає змісту заповіту № 241, тому видача свідоцтв про право на спадщину за законом не порушила прав позивачів на спадщину по первісному позову. Крім цього, позивачами по первісному позову при подачі позову до суду було пропущено строки позовної давності, передбачені ЦК України, оскільки про існування заповіту за № 240 позивачі знали ще в 2009 році, при отриманні [PERSON] 10 листопада 2009 року в Мар»ївській сільській раді Компаніївського району Кіровоградської області дубліката заповіту № 240. Представник третьої особи Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області в судове засідання не з»явився, але надав до суду заяву від 16.12.2016 року за № 02-23/552 про розгляд справи без його участі. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вони були з померлою [PERSON] в м. Кіровограді сусідами, яка проживала біля 5 років по [ADDRESS], а вона жила в домоволодінні за № 18. Вона часто з нею спілкувалася та зі слів померлої знає, що її мати [PERSON], яка проживала разом з нею, склала два заповіти один на хату, один на землю. Вона бачила в день складання заповіту жінку, яку привезли з с. Мар»ївка. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона працювала секретарем виконкому Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. В день складання заповіту [PERSON] її донька [PERSON] під»їхала машиною до сільської ради і повезла її в м. Кіровоград. В м. Кіровограді в кімнаті знаходилася [PERSON] та дві її доньки [PERSON] та [PERSON], більше нікого не було. Вона в присутності їх вислухала всі побажання по заповіту [PERSON], а саме житловий будинок з надвірними спорудами та земельну ділянку по [ADDRESS] заповіла своїм донькам [PERSON] та [PERSON], а земельну ділянку, розташовану на території сільської ради для ведення сільськогосподарського виробництва усім своїм дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Потім [PERSON] підписала два чистих білих аркуші паперу і її назад відвезли машиною в с. Мар»ївку. Там вона два заповіти надрукували на комп'ютері, врахувавши місце підпису [PERSON] Всі побажання [PERSON] були враховані, за кожен було сплачено 85 коп., про що в журналі, реєстровій книзі є підпис [PERSON] При підписані чистих бланків заповіту в одній кімнаті були всі в чотирьох [PERSON], [PERSON] [PERSON] та вона. Два заповіта вона віддала [PERSON], а дублікат заповіту за № 240 [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов підлягає задоволенню повністю по наступним підставам. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно свідоцтва про смерть [NUMBER] від 15.09.2015 року [PERSON] померла, [INFO] (а.с 18). Як вбачається з свідоцтв про народження [NUMBER] від 22.10.2014 року, [NUMBER] від 11.09.2015 року, [NUMBER] від 30.01.1964 року, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] приходяться рідними дітьми померлій [PERSON] (а.с. 5, 12) Згідно державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER] від 31.01.2002 року [PERSON] на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 10,72 га на території Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області. (а.с. 17) Відповідно до свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27.06.2015 року [PERSON] померла [INFO]. (а.с. 49). На підставі свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 10.09.2010 року [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON]. (а.с. 50). З дослідженого в судовому засіданні оригіналу заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 240 від 15.11.2004 року, час складання тринадцять годин п»ятдесят хвилин, встановлено, що [PERSON] усі свої права та обов»язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також права та обов»язки, які можуть належати їй у майбутньому, та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі: належний їй жилий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться в с. Мар»ївка Компаніївського району Кіровоградської області [ADDRESS], а також належну їй земельну ділянку, що розташована на території сільської ради по [ADDRESS], для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд/присадибна ділянка та ведення особистого селянського господарства заповіла [PERSON] та [PERSON] (а.с. 70). З заповіту, зареєстрованого в реєстрі за № 241 від 15.11.2004 року, час складання чотирнадцять годин п»ятнадцять хвилин, встановлено, що усі свої права та обов»язки, які їй належать на момент складання заповіту, а також права та обов»язки, які можуть належати їй у майбутньому, та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, в тому числі: належну їй земельну ділянку, що розташована на території сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; майновий пай; а також всі заощадження заповіла [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 71). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 02.12.2015 року за № 42318700 як заповіт, посвідчений 15.11.2004 року за № 240 так і заповіт, посвідчений 15.11.2004 року за № 241 внесено до Спадкового реєстру Кіровоградською філією ДП «Інформаційний центр» МУЮ 05.10.2009 року об 10.59 та об 11.00 відповідно. (а.с. 65-69). У встановлений законом строк [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після смерті матері та є спадкоємцями за законом першої черги, відповідно до ст. 1261 ЦК України (а.с. 76-79). Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 16.09.2009 року та 15.06.2010 року виданих [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] спадкоємцями майна [PERSON] є її діти донька [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на четверту частину майна кожному. (а.с. 7, 12, 15). [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2016 року, є власником земельної ділянки площею 2,6725 га та отримала державний акт на право приватної власності. (а.с. 6). [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.06.2016 року, є власником земельної ділянки площею 2,5549 га та отримала державний акт на право приватної власності. (а.с.11). В ході судового розгляду справи встановлено, що заповіт № 240 від 15.11.2004 року було фактично посвідчено у м. Кіровограді, секретарем виконкому Мар'ївської сільської ради Компаніївського району [PERSON] Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, N 22/5 від 25.08.94, а саме п.1 передбачено, що у населених пунктах, де немає нотаріусів, посадові особи виконавчих комітетів окрім дій, передбачених у частині першій цієї статті, вчиняють також такі нотаріальні дії, у тому числі посвідчують заповіти. [PERSON] на момент посвідчення заповітів проживала за адресою [ADDRESS] за цією адресою і було посвідчено заповіти. Розділом 2 п.8. Інструкції передбачено, що «нотаріальні дії вчиняються в приміщенні виконавчого комітету сільської, селищної, міської Ради народних депутатів. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваної угоди, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням виконавчого комітету, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстри нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії (на дому, в лікарні, на підприємстві, установі, організації та ін.) із зазначенням адреси, а також причини цього (наприклад: "У зв'язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою: [ADDRESS]").» При посвідченні заповіту № 240 та № 241 від 15.11.2004 року в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі нотаріальних дій не було вказано дійсне місце посвідчення заповіту, а лише вказано як місце посвідчення с.Мар'ївка, хоча фактично заповіт складався у м.Кіровограді. Пунктом 15 розділу 2 Інструкції встановлено, що Нотаріальні і прирівняні до них дії, вчинені з порушенням встановлених правил, є недійсними. При допиті колишнього секретаря виконкому Мар'ївської сільської ради Компаніївського району [PERSON] яка посвідчувала спірний заповіт було з'ясовано, що фактично заповіт № 240 заповідачем не складався. [PERSON] тільки підписала білій аркуш паперу, а текст самого заповіту та приблизний час його складання було надруковано пізніше вже не в м. Кіровограді в присутності заповідача, а в приміщенні Мар'ївської сільської ради без участі заповідача, сам оригінал заповіту [PERSON] віддала на руки доньці [PERSON] Також свідок [PERSON] повідомила, що при посвідчені нею заповітів №240 та № 241 від 15.11.2004 року, які вона дійсно мала посвідчувати в м.Кіровограді за адресою фактичного проживання на той час [PERSON] - [ADDRESS] поруч з заповідачем були присутні дві її доньки [PERSON] та [PERSON] на користь яких було в подальшому складено заповіт № 240. Враховуючи підтвердженні свідком факти та те, що при посвідченні оспорюваного заповіту № 240 від 15.11.2004 року біля заповідача знаходились [PERSON] та [PERSON] на користь яких було складено заповіт, які крім того самі організували виїзд секретаря виконкому Мар'ївської сільської ради Компаніївського району [PERSON] до м.Кіровограда, які на руки отримали примірник заповіту, є всі підстави вважати, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало її волі. [PERSON] особисто заповіт № 240 не складала, а лише підписалася на білому аркуші паперу та поставила свій підпис в журналі реєстрації нотаріальних дій, який [PERSON] привезла із собою до м. Кіровограда. Волю заповідача на свій розсуд, нібито за проханням заповідача, було викладено та роздруковано секретарем Мар'ївської сільської ради Компаніївського району [PERSON] вже без участі заповідача просто на аркуші паперу з підписом [PERSON] Зміст заповіту № 240 містить неточності та суперечності, що ускладнюють розуміння волі заповідача та фактично суперечить заповіту № 241 , що було складено у той й же день 15.11.2004 року на 25 хвилин пізніше але згідно цього заповіту все майно [PERSON] після її смерті розподілялося вже не на двох її дітей [PERSON] та [PERSON], а на усіх чотирьох дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Таким чином, заповіт №240 від 15.11.2004 року не відповідає чинному законодавству і має бути визнаний недійсним, тому що є всі підстави вважати, що цей Заповіт було вчинено під тиском в присутності осіб на корись яких він був складений, [PERSON] підписувала білі аркуші паперу, а не заповіт, сам заповіт, який було надруковано пізніше вже без участі спадкодавця не відповідав волі Спадкодавця, був вчинений з порушенням Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, № 22/5 від 25.08.94 року та Цивільного кодексу України, що є достатньою підставою для визнання цього Заповіту недійсним. Відповідно до п.1. ст. 215 ЦК, недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою - статті 203 Цивільного Кодексу є підставою недійсності правочину. Згідно ч. З ст. 203 ЦК, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до п. 1. ст. 203 Цивільного кодексу України (надалі ЦК), зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 1234 ЦК право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Статтею 1247 ЦК передбачено, що заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Відповідно до ст. 1248 ЦК нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Отже, відповідно до ст.ст. 1234, 1248 ЦК заповіт повинен бути написаний та підписаний Заповідачем, лише у випадку якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно підпис на заповіті за її дорученням повинен бути виконаний іншою особою, відомості про яку повинні бути зазначені у заповіті. Проте, як вбачається з пояснень свідка [PERSON] заповіт № 240 від 15.11.2004 року [PERSON]С не писала , а лише поставила свій підпис на білому аркуші паперу, що в свою чергу є порушенням норм ст.ст. 1234, 1247, 1248 ЦК України. З матеріалів справи, пояснень та копії дубліката заповіту вбачається, що позивач [PERSON] знала про існування заповіту від 15.11.2004 року зареєстрованому в реєстрі за № 240 ще в листопаді 2009 року, до суду звернулася в 2015 році. Згідно ст.ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до положень ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли, особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з приписами ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. 08.12.2015 року відповідачем [PERSON] подано до суду заяву про застосування строку позовної давності. Позивачі не просили суд поновити строк позовної давності та не наводять поважних причин пропуску цього строку. Таким чином, суд вважає, що до позовної заяви [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним свідоцтв про право на спадщину, скасування державних актів на право власності на земельну ділянку та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, необхідно застосувати строк позовної давності. Відповідно до ст. 1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється. Отже, заповіт за № 241 скасовує попередній заповіт за № 240 від 15.11.2004 року. Скасування заповіту № 241 за позовною вимогою [PERSON] та [PERSON] не відновлює попередній заповіт за № 240. Відтак, підстави для скасування свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], скасування державних актів на право власності на земельні ділянки, розташовані на території Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області, виданих [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом по ? частині земельної ділянки, яка розташована на території Мар»ївської сільської ради Компаніївського району Кіровоградської області за [PERSON] та [PERSON] - відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved