Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У січні 2016 року позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Черняхівської О.С. звернувся до Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: [PERSON] про виключення майна з-під арешту. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 03 жовтня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 41-06-Ид/02, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні ресурси на загальну суму 1 080 000,00 дол. США (один мільйон вісімдесят тисяч доларів США 00 центів) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,0 % річних. Також, 03 жовтня 2006 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 03 жовтня 2006 року між [PERSON] та позивачем було укладено догори іпотеки відповідно до яких іпотекодавець в забезпечення виконання зобов'язань надав нерухоме майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ. А - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 - 1-4 огорожа, №4-5 свердловина). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договоро купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. 03 жовтня 2006 року за реєстровим №3232, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 03 жовтня 2006 року за реєстраційним №1613294; відповідно до другого договору іпотеки іпотекодавець в забезпечення виконання зобов'язань надав нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,117 га, що знаходиться по [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка придбана іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. 03.10.2006 року за реєстровим №3233, та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 03 жовтня 2006 року за реєстровим №1613356, № витягу 2970288. 29.12.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області розглянув цивільну справу № 369/8262/14-ц за позовом АТ «Банк» Фінанси та Кредит » до [PERSON] про стягнення заборгованості, у результаті чого суд виніс рішення, відповідно до якого суд вирішив позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним розміром 8 551 699,12 грн. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.03.2015 року у цивільній справі № 369/962/15-ц за позовом АТ «Банк» Фінанси та Кредит » до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, було звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за АТ «Банк» Фінанси та Кредит». В подальшому позивачем 08.12.2015 року було виготовлено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається , що на заставне майно банку було накладено арешт, а саме: Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа № 2-2311 від 10.12.2008 року виданого Голосіївським районнимо судом м. Києва по зведеному виконавчому провадженню №321/6 було накладено арешт (реєстраційний номер обтяження - 8888013) на невизначене майно, все майно [PERSON] в межах суми боргу 181 694,41 грн. Отже, на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, що розсташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа №2-2311 від 10.12.2008 року виданого Голосіївським районним судом м. Києва по зведеному виконавчому провадженню №321/6 було накладено арешт, реєстраційний немер обтяження - 8888013. Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві постановою (857/6) від 01.03.2010 року було накладено арешт (реєстраційний номер обтяження - 9591715) на невизначене майно, все нерухоме майно [PERSON] в межах суми боргу 834 405,80 грн. в тому числі на іпотечне майно банку, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві постановою (857/6) від 01.03.2010 року було накладено арешт, реєстраційний номер обтаження - 9591715. Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві постановою (№1166/6) від 13.03.2012 року було накладено арешт реєстраційний номер обтяження - 12946883 на невизначене майно, все нерухоме майно [PERSON] в межах суми богу 76 522,50 грн., в тому числі і на іпотечне майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві постановою (№1166/6) від 13.03.2012 року було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження -12946883. Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління у м. Києві постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження (№40450519) від 28.02.2014 року було накладено арешт (реєстраційний номер обтяження (4827505) (спеціальний розділ) на нерухоме майно, заборона відчуження нерухомого майна в межах суми богу 469 419,30 грн., в тому числі і на іпотечне майно позивача домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], Відділом державної гонавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві постановою про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження (№40450519) від 28.02.2014 р. було накладено арешт, реєстраційний номер - 4827505(спеціальний розподіл). Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у м. Києві постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (№46297619) від 03.02.2015 року було накладено арешт (реєстраційний номер обтяження - 8609876) (спеціальний розділ) на все нерухоме майно, в тому числі і на іпотечне майно позивача, домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER] Відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (№46297619) від 03.02.2015 року було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження - 8609876 (спеціальний розділ). Позивач наголошує, що він як іпотекодержатель та новий власник, має всі законні підстави для зняття арешту з майна, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ А - жилий будинок, №2 - літ Б - басейн, №3 - 1-4 огорожа, №4-5 свердловина) та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER]. Тому посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: зняти арешт з нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ. А. - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 -1-4 огорожа, №4-5 свердловина) та земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], що було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчого листа №2-2311 від 10.12.2008 року Голосіївського районного суду м. Києва по зведеному виконавчому провадженню №321/6, реєстраційний номер обтяження - 8888013. Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ.А - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 -1-4 огорожа, №4-5 свердловина) та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], що було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (857/6) від 01.03.2010 року, реєстраційний номер обтяження - 9591715. Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ.А - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 -1-4 огорожа, №4-5 свердловина) та земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], що було накладено постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві (ВП №27900464) від 09.06.2011 року, реєстраційний номер обтяження - 11453865. Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ. А - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 -1-4 огорожа, №4-5 свердловина) та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], що було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві постановою (№1166/6) від 13.03.2012 року було накладено арешт, реєстраційний номер обтяження - 12946883. Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ. А - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 -1-4 огорожа, №4-5 свердловина) та земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], що було накладено постановою Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження (№40450519) від 28.02.2014 року, реєстраційний номер обтяження - 4827505 (спеціальний розділ). Зняти арешт з нерухомого майна, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ. А - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 -1-4 огорожа, №4-5 свердловина) та земельної ділянки адреса: [ADDRESS], кадастровий номер: [NUMBER], що було накладено постановою Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (№46297619) від 03.02.2015 року, реєстраційний номер обтяження - 8609876 (спеціальний розділ). Представник позивача в судове засідання не з'явився, звернувся до суду із клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач Відділ Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання свого представника не направив,про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, причини неявки суду не повідомляло. Відповідач Відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явився, в судове засідання свого представника не направив,про дату, час та місце розгляду справи повідомлялось належним чином, причини неявки суду не повідомляло. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з»явилася,про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомляла. Дослідивши матеріали справи, суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність представника позивача та відповідача на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 жовтня 2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 41-06-Ид/02, відповідно до якого позичальнику було надано кредитні ресурси на загальну суму 1 080 000,00 дол. США (один мільйон вісімдесят тисяч доларів США 00 центів) зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12,0 % річних. Відповідно до п. 3.2. кредитного договору, позичальник зобов'язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, до 02 жовтня 2026 року. Позичальник зобов'язується щомісяця, в термін по 26 по останнє число (включно) кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по кредитних ресурсах у складі щомісячного Ануїтетного платежу, розмір якого за цим договором становить 12 040,38 доларів США. У складі Ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. Відповідно до п. 3.4. кредитного договору банк має право зупинити видачу кредитних ресурсів, відмовити позичальнику у продовженні строку дії цього договору, а також вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, сплати нарахованих процентів по неустойки відповідно до умов цього договору, якщо позичальник несвоєчасно або не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом та/або на сплату процентів, відповідно до пунктів 3.2., 4.З., 4.4.4.7, 4.8. У випадку вимоги банку про дострокове повернення кредитних ресурсів та сплату процентів позичальник зобов'язаний здійснити повне погашення заборгованості за цим договором, то повернути отримані кредитні ресурси та сплатити всі проценти протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання вимоги банку. Банк може повідомляти позичальника телеграфу, шляхом відправлення рекомендованих листів з повідомленням або шляхом ставки нарочним позичальником за вказаною адресою. Дострокове повернення кредитних ресурсів та сплати процентів не звільняють позичальника від відповідальності, передбаченої розділом 6 цього Договору, за порушення умов цього Договору. Також, 03 жовтня 2006 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 03 жовтня 2006 року між [PERSON] та позивачем було укладено догори іпотеки відповідно до яких іпотекодавець в забезпечення виконання зобов'язань надав нерухоме майно, а саме: домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], що складається з одного жилого будинку, загальною площею - 798,8 кв.м., житловою площею - 340,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами (№1 - літ. А - жилий будинок, №2 - літ. Б - басейн, №3 - 1-4 огорожа, №4-5 свердловина). Предмет іпотеки належить іпотекодавцю на підставі договоро купівлі-продажу домоволодіння, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. 03 жовтня 2006 року за реєстровим №3232, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 03 жовтня 2006 року за реєстраційним №1613294; відповідно до другого договору іпотеки іпотекодавець в забезпечення виконання зобов'язань надав нерухоме майно, а саме: земельну ділянку площею 0,117 га, що знаходиться по [ADDRESS]. Зазначена земельна ділянка придбана іпотекодавцем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Щербою Л.О. 03.10.2006 року за реєстровим №3233, та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 03 жовтня 2006 року за реєстровим №1613356, № витягу 2970288. 29.12.2014 року Києво-Святошинський районний суд Київської області розглянув цивільну справу № 369/8262/14-ц за позовом АТ «Банк» Фінанси та Кредит » до [PERSON] про стягнення заборгованості, у результаті чого суд виніс рішення, відповідно до якого суд вирішив позов задовольнити частково та стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним розміром 8 551 699,12 грн. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20.03.2015 року у цивільній справі № 369/962/15-ц за позовом АТ «Банк» Фінанси та Кредит » до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, було звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на предмет іпотеки за АТ «Банк» Фінанси та Кредит». Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В подальшому позивачем 08.12.2015 року було виготовлено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається , що на заставне майно банку було накладено арешт, а саме: Відділом державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві на підставі виконавчих виданих Голосіївським районним судом м. Києва. У зв'язку з неможливістю для позивача реалізувати своє право власності на домоволодіння та земельну ділянку, позивач змушений був звернутись до суду з даним позовом. Відповідно до вимог ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до п. 2 ст. 114 ЦПК України, що визначає питання виключної підсудності, позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. У ч. 1 ст. 3 ЦПК України закріплено, що будь-яка заінтересована особа має право в порядку, визначеному законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. При цьому положенням ст. 1 Закону України «Про іпотеку» визначено поняття пріоритету як переважного права однієї особи відносно права іншої особи на те ж саме нерухоме майно. Вищий пріоритет - пріоритет, встановлений раніше будь-якого іншого пріоритету стосовно одного й того ж нерухомого майна. Однак, не зважаючи на вище викладене позивач Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Черняхівської О.С позбавлений змоги реалізувати своє право на майно у зв'язку з тим, що на майно було накладено арешти відповідачем Відділом Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Відповідно до ст. 25 ч. 2 Закону України "Про виконавче провадження " за заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова. З наведеної норми вбачається, що такі дії державного виконавця не є обов"язком, а лише правом державного виконавця. Крім того закон не вимагає в такому випадку накладення арешту на все майно боржника, як було зроблено державним виконавцем. Вказана норма не має при застосуванні пріоритету перед іншими нормами цього ж закону і не може розглядатися та застосовуватися окремо від норм, які регулюють порядок зверенння стягнення на майно боржника, зокрема на майно, яке є предметом застави. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм та рекомендацій Верховного суду України. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи з вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатись державним виконавцем, у тому числі, шляхом проведення опису майна боржника і накладання на нього арешту. Статтею 60 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення майна з-під арешту. З огляду на рекомендації, викладені у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у Постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вище перелічені правові норми та рекомендації Верховного суду України в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків. З огляду на зміст ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у спосіб звільнення майна з-під арешту передбачено захист прав лише власника арештованого майна, який, до того ж, повинен заявити і вимогу про визнання за ним права власності на арештоване майно. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. З урахуванням судової практики, висвітленої у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису», у спосіб звільнення майна з-під арешту допускається захист прав також. Зокрема, згідно ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, виходячи із змісту зазначених норм власник або особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту і умовою задоволення матеріально-правових вимог позивача має бути встановлення факту належності позивачеві права на спірне майно та безпідставність накладення на нього арешту, а не намір набуття таких прав у майбутньому. А отже, позов Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» Черняхівської О.С. до Відділу Державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, третя особа: [PERSON] про виключення майна з-під арешту суд знаходить таким, що підлягає задоволенню. Зважаючи на вищевикладене, з огляду на рекомендації, викладені у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 серпня 1976 року № 6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» та у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, відповідно до ст.ст. 3, 15, 16, 328, 398 ЦК України, ст.ст. 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved