Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу та розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, на обґрунтування вказавши, що з відповідачем вони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося, шлюб розірвано. Згідно рішення Володимир-Волинського міського суду від 21 червня 2010 року з відповідача в її користь стягнуто аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі в розмірі 300 (триста) гривень, щомісячно, починаючи з 27 травня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказує, що розмір стягнення аліментів є недостатнім, оскільки з часу присудження аліментів значно зросли ціни, у зв'язку із чим збільшилися витрати на утримання дитини. Також зазначає, що відповідач є офіційно працевлаштований та має стабільний заробіток, а тому, просить суд визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від заробітку відповідача, а саме в розмірі ? частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила суд позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи у його відсутності суду не надіслав, відзиву не подав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заявлений позов, об»єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 13 січня 2009 року (свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER]). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 червня 2010 року постановлено стягувати з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по 300 гривень щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII, який набрав чинності 08.07.2017 року , внесено зміни до ч. 2ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років з 1 січня 2018 року становить 1860 гривень. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров'я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезбечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Наведене свідчить про те, що на день постановлення даного рішення розмір прожиткового мінімуму суттєво змінився в бік його збільшення, а тому розмір раніше присуджених аліментів не в повній мірі задовольняє мінімальні потреби дитини, оскільки відповідно зросли затрати на утримання та навчання, які несе лише позивач. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вищенаведена правова позиція викладена у постанові Верховного суду України від 05.02.2014 р. у справі за № 143 цс 13, котра згідност. 360-7 ЦПК Україниє обов'язковою для всіх судів України. Таким чином, враховуючи те, що позивач на день ухвалення рішення про стягнення із нього аліментів у твердій грошовій сумі офіційно не працював, а на даний час працює, має стабільний, регулярний дохід, що у відповідності до вимогст. 183 СК Україниє підставою для стягнення аліментів у частці, і свідчить про зміну матеріального стану, та з урахуванням вищенаведеного рішення ВСУ, суд приходить до висновку, що слід змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, тобто змінити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 21 червня 2010 року з відповідача, з 300 гривень на аліменти в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожитого мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, що на думку суду буде необхідним і достатнім для матеріального забезпечення дитини. Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Згідно положень ч.6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України (далі -ЦПК України), якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому судовий збір в сумі 704,08 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved