overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

\~10 вересня 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про\~\~ розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з 28 січня 2017 року, який зареєстровано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 02.\~Дітей від шлюбу немає. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені. Розірвати шлюб в органах РАЦС, відповідач не бажає. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Після розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище "Качур". Позивачка в підготовче\~ засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче\~ засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у\~ повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 28 січня 2017 року, який зареєстро-вано\~\~Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис№ 02.(а.с.5). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Розірвати шлюб в органах РАЦС, відповідач не бажає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-07 00:00:00

10 вересня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню сина [PERSON] [INFO] , який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи проведено у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до статті 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі\~ЦПК України) без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач своїм правом подати відзив не скористався. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] [INFO] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження. Згідно довідки виконавчого комітету Миропільської селищної ради Житомирської області, спільна дитина відповідача та позивача проживає разом з останньою та знаходиться на її утримані. Відповідно до статті 180 Сімейного Кодексу України (далі СК України) на відповідача покладається обов`язок утримувати\~свою дитину\~ до\~ досягнення\~ нею повноліття. \~Згідно статті 181 СК України способи виконання батьками обов"язку щодо утримання неповнолітніх дітей визначаються за домовленістю між ними. Якщо ж такої домовленості не досягнуто кошти на утримання дітей (аліменти) присуджуються за рішенням суду. Відповідно до частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Загальними положеннями ЦПК України визначено, що\~\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звертатися до суду за захистом\~ своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.\~ Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, за загальним\~ правилом, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідач будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що він виконує свої обов"язки щодо утримання неповнолітньої дитини не надав. З огляду на викладене, суд прийшов до переконання про необхідність задоволення позову [PERSON] . За змістом статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню\~ на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

10 грудня 2013 року по цивільній справі № 2-433/10 позов [PERSON] до Іларіонівської селищної ради, відділу держкомзему у Синельниківському районі, [PERSON], третя особа Державне підприємство "Дніпропетровській науково-дослідний та проектний інститут землеустрою" про визнання недійсним державного акту про право власності на землю, скасування рішення Іларіонівської селищної ради від 28 серпня 1997 року, визнання права власності на землю, визнання рішень від 18 липня 2001 року та 25 листопада 2004 року Іларіонівської селищної ради дійсними, було задоволено частково, а саме скасоване рішення 15 сесії ХХІІ скликання від 28 серпня 1997 року Іларіонівської селищної ради про надання [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] та визнано недійсним державний акт ДП Св 011895 від 20.12.1997 року на право приватної власності на землю, виданий громадянину [PERSON]. Під час вирішення справи судом помилково не були розглянуте питання, щодо вирішення стягнення судового збору. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати; Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Судом встановлено, що [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою 18.01.2010 року і ним було уплочено судовий збір відповідно до декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито » від 21.01.1993 року у розмірі 52 гривні. Позовних вимог у [PERSON] було п'ять. Дві з яких було задоволено. Відповідно суд помилково не стягнув з позивача [PERSON] судовий збір у розмірі 34 гривні відповідно до п.1 ст.3 декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито » від 21.01.1993 року. Та судовий збір з відповідача [PERSON] у розмірі 34 гривні відповідно до п.1 ст.3 декрету Кабінету Міністрів України « Про державне мито » від 21.01.1993 року. Суд, з урахуванням вищевикладеного, вважає за доцільне стягнути судовий збір з позивача [PERSON] та відповідача [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

10 грудня 2014 року [PERSON], [INFO], звернувся до суду із заявою про надання права на шлюб з [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що на даний час остання вагітна і має намір народити дитину та створити сім'ю, але у зв'язку з тим, що він не досяг шлюбного віку у відділі РАЦС йому відмовляють у реєстрації шлюбу. Зазначає, що його батьки не заперечують проти того, щоб вони створили сім'ю. Сторони в судове засідання не з'явились, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Заявник та заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], [PERSON] через канцелярію суду надали заяви, в яких судовий розгляд просять провести без їх участі. Додатково зазначили, що заяву підтримують та просять її задовольнити. Представник Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, від відділу РАЦС надійшов лист про розгляд справи без участі представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 21-23 Сімейного Кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюбний вік для чоловіків та жінок встановлюється у вісімнадцять років. Право на шлюб мають особи, які досягли шлюбного віку. За заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Згідно ч.1 ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що заявник народився [INFO] року (а.с. 4). Згідно довідки від 08.12.2014 року Чернігівського міського пологового будинку [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку в жіночій консультації № 2 пологового будинку Чернігівської міської ради з 24.11.2014 року з приводу вагітності (а.с. 9). Мати свою сім'ю, почувати себе у ній вільною людиною, жити в оточенні поваги та любові - природне право кожного. Добровільність шлюбу є однією із основних його засад. В судовому засіданні встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] існує вільна і цілковита згода на одруження. Зважаючи на фізичну і розумову зрілість заявника, приймаючи до уваги вагітність [PERSON], суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, оскільки укладення шлюбу відповідатиме інтересам заявника. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України №11 від 21.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", головним критерієм для задоволення заяви про надання права на шлюб є встановлення судом факту про відповідність такого права інтересам заявника. Таким чином, передбачених законом підстав, які виключають можливість надання права на шлюб заявнику, судом не встановлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

10 грудня 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. В обгрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 26.09.2008 року з відповідачем був зареєстрований шлюб, який рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17.08.2015 року було розірвано. Від спільного сумісного проживання з відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому вона змушена звертатися до суду. \~ \~ \~ \~ В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву від 19.01.2016 року, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Правовідносини між сторонами врегульовані нормами Сімейного кодексу України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У свідоцтві про народження\~ [PERSON], [INFO], батьком вказаний відповідач по справі, який не оспорював та не заперечував своє батьківство. Дитина фактично на даний час перебуває на утриманні позивачки. Відповідач не виконує обов'язків по утриманню своєї дитини, які встановлені ст. 180 Сімейного кодексу України, маючи можливість належним чином їх виконувати, так як він знаходиться у працездатному віці, має можливість працювати та отримувати відповідну заробітну плату. \~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 роківна день ухвалення рішення становить 1455грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

10 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 12 червня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 99. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

10 грудня 2015 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалено рішення за позовом Товариства з обмеженою відовідальністю "Смарт Фінексперт" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, позов задоволено. 15 грудня 2015 року представник позивача звернувся до суду із заявою, в якій просив стягнути з відповідачки 120 гривень за оголошення в газеті «Одеські вісті». Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не зявилися. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про виправлення описки в судовому рішенні. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України, суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи, ухвалити додаткове рішення, якщо: ... стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, в якому стягнути з відповідачки 120 гривень за оголошення в газеті «Одеські вісті».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

10 грудня 2019 року до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с. 3). Позивач [PERSON] , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, суду надав заяву, в якій просить справу розлянути без його участі в підготовчому засіданні, на позовних вимогах наполягає та просить позов задовольнити (а.с.12). Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, надала суду заяву, в якій позов визнала, не заперечує проти розірвання шлюбу та просить справу розлянути без її участі в підготовчому судовому засіданні (а.с. 13). На підставі ч. 2\~ст.\~247\~ЦПК України в зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Краснолиманського управління юстиції Донецької області, відповідний актовий запис № 102 (а.с. 5). Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), яка мешкає разом з відповідачем. Сторони припинили шлюбні відносини у листопаді 2019 року з причин різних поглядів на життя, нерозуміння один одного, відсутності між ними почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Сторони не підтримують шлюбні відносини, однією сім"єю не мешкають, спільного господарства не ведуть. Майнового спору та спору відносно виховання та місця мешкання дитини сторони не мають. Відповідно до ст. 104, 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає збереження сім`ї сторін неможливим, позов законним, обгрунтованим, та таким, що підлягає задоволенню у зв`язку з тим, що сторони не підтримують шлюбні відносини, на примирення не згодні, позивач наполягає на розлученні, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

10 жовтня 2014 року Державне підприємство «Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького» звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по квартплаті та водопостачанню в сумі 1729 грн. 70 коп., яка виникла станом на 30 вересня 2014 року. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], не здійснює оплату за ці послуги в повному обсязі, а тому просить його позов задовольнити. Представник позивача подав до суду заяву, де позов підтримав і просив провести розгляд справи у його відсутності в порядку заочного розгляду. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляд справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надсилав. За таких обставин, суд із згоди представника позивача ухвалив заочний розгляд справи відповідно до ст.224 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. За зазначеною адресою Державне підприємство «Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького» надає відповідачу послуги по утриманню будинків, споруд та прибудинкової території, водопостачання, проте [PERSON] їх в повному обсязі не оплачує, внаслідок чого станом на 30 вересня 2014 року його заборгованість становить 1 729 грн. 70 коп. Ці обставини підтверджуються: довідкою про склад сім'ї та прописку; розрахунком заборгованості відповідачів за вказані послуги. Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", споживач зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 66, 67 Житлового кодексу України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. В силу ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь Державного підприємства «Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького» підлягає стягненню заборгованість за послуги по утриманню будинків, споруд та прибудинкової території, водопостачання в сумі 1729 грн. 70 коп. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі становлять 243 грн. 60 коп., які відповідно до ст.88 ЦПК України слід стягнути на користь Державного підприємства «Будинкоуправління №2 КЕВ м. Хмельницького» з відповідача З урахуванням викладеного,

Outcome: approved