Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

11 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з цим позовом, в якому просить стягувати з [PERSON], [INFO], жителя [INFO], працюючого в Томашпільських ЕМ на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи з дня подачі заяви до суду, а також стягувати з [PERSON], аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку, починаючи з дня подачі заяви до суду. Позов обгрунтовано наступним. 2 листопада 2014 року між сторонами у відділі ДРАЦС РС Томашпільського РУЮ у Вінницькій області було укладено шлюб, актовий запис № 56. Від спільного проживання із відповідачем у них 9 січня 2016 року народилася дитина син [PERSON], який в даний час проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріально забезпечений, працює в Томашпільських ЕМ, однак в добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку не бажає. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, погодився на сплату аліментів на утримання дитини, однак не погодився сплачувати аліменти на утримання дружини, оскільки остання не бажає з ним проживати разом. Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності прийшов до наступного висновку. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Судом встановлено, що 2 листопада 2015 року сторони у справі уклади шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с.3). У сторін 9 січня 2016 року народилася дитина [PERSON], в свідоцтві про народження якої сторони записані батьками (а.с.4). Згідно довідки сільського голови Липівської сільської ради № 198 від 11 жовтня 2016 року, дитина [PERSON], 9 січня 2016 року проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на утриманні матері (а.с.7). Таким чином [PERSON] зобовязаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Прожиткові мінімуми для piзних категорій населення на 2016 рік в Україні втановлюються Законом "Пpo Державний бюджeт на 2016 рік" за пoданням Міністерства фінансів. Ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України (коли розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі). Так, станом на день подачі позову до суду прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років становить 1228 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років становить 1531 гривень. Згідно довідки директора Томашпільські ЕМ, [PERSON] працює у СО «Томашпільські ЕМ» на посаді майстра з ремонту транспорту і його заробіток за період з квітня по вересень 2016 року склав 30454,93 гривні (а.с.17). Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що відповідачем визнано позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини, суд вважає за можливе позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити та визначити розмір аліментів в розмірі ? частини всіх видів заробітку(доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог частин 2 та 4 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох річного віку. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Тобто, дана норма передбачає виникнення у дружини-матері права на утримання від чоловіка (аліментів) до досягнення дитиною трьохрічного віку за наявності сукупності обставин, передбачених вказаною статтею, зокрема й можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Згідно довідки сільського голови Липівської сільської ради № 199 від 11 жовтня 2016 року, [PERSON] дійсно знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], на даний час не працює (а.с.7). Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] працює, отримує заробітну плату, інших непрацездатних осіб чи дітей на утримання не має, натомість, позивачка [PERSON] знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], на даний час не працює, тому, на думку суду, є можливою сумою для надання позивачці матеріальної допомоги-аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку(доходу) [PERSON] щомісячно до досягнення дитиною [PERSON]В, [INFO] трьохрічного віку. Відповідно до ч.1 ст.79, ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] предявлено до суду 11 жовтня 2016 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів. Згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України Про державне мито від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів. Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 551,20 гривень. Таким чином з [PERSON] підлягає стягненню в доход держави 551,20 гривень судового збору. \~ На підставі викладеного,

Outcome: approved