Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

11 січня 2018 року [PERSON] в особі свого представника - адвоката [PERSON] пред'явила вказаний позов, посилаючись на наступні обставини. Вона перебувала з відповідачем у справі у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Татарбу- нарського районного суду Одеської області від 01.10.2014 р. розірвано. Від шлюбу мають двох спі- льних дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти проживають спільно з матір'ю та знаходяться на її повному утриманні. На підставі рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2015 р. з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на обох дітей, починаючи з 09.10.2015 р., до повноліття дітей. Втім, відповідач протягом тривалого часу свідомо, умисно та злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків, взагалі не зай- мається виховання та матеріальним забезпеченням дітей, не проявляє будь-якої батьківської уваги та турботи, не піклується про їх здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток та не виявляє бажання бачитися з ними. У відповідача відсутні будь-які перешкоди або поважні та об'єктивні об- ставини , які б позбавляли його можливості належним чином виконувати свої батьківські обов'язки. Незважаючи на рішення суду про стягнення аліментів, відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим утворилась заборгованість за період часу з жовтня 2015 р. З метою захисту прав ді- тей Татарбунарською райдержадміністрацією надано висновок від 26.01.2017 р. про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітніх дітей. Крім того, на теперішній час суттєво зросли витрати на утримання дітей, визначена судом сума для стягнення аліментів є недостатньою для забезпечення належного утримання дітей, менша ніж 50% прожитко- вого мінімуму для дітей, встановленого законодавством України. За таких обставин просила позба- вити відповідача батьківських прав стосовно його неповнолітніх дітей та змінити розмір і спосіб стягнення аліментів, та стягувати з нього аліменти у розмірі 1/3 частини доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення ними повноліття. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач двічі у судове засідання не з'явився, відомостей про поважність причин його неяв- ки суд не має і вважає, що він не з'явився без поважних причин. Суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутність, враховуючи наявність достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, з ухваленням заочного рішення у відповідності до ст.ст.280 -282 ЦПК України. Згідно з ч.3 ст.211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотан- ня про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не зді- йснюється. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України), суд розглядає справу в межах заявлених ви- мог і на підставі доказів сторін, кожна з яких, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, повинна довес- ти ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Згідно ст.19 Конвенції про права дитини, держави - учасники зобов'язані вживати усіх необ- хідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психоло- гічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального пово- дження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьків- ських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.10.2007 р., від яко- го у них народились діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 01.10. 2014 р. шлюб між ними розірвано (а.с.19а-20). З копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.12) видно, що після повторної реєстрації шлюбу 29.09.2017 р. позивачу присвоєне прізвище «[PERSON]». Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2015 р., ухваленого заочно (копія на а.с.17-19), стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на обох дітей. Розрахунком заборгованості по аліментам (копія на а.с.15-16) підтверджується, що станом на 01.12.2017 р. заборгованість по аліментам [PERSON] становить 54648,62 грн. З матеріалів справи (а.с.13,24,25) вбачається, що позивач зареєстрована [ADDRESS], але проживає в [ADDRESS], разом з нею проживають діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та чоловік [PERSON] Діти зарекомендували себе як активні, комунікабельні, дисципліновані, мати приділяє належ- ну увагу дочкам, цікавиться навчанням та відповідально ставиться до її виховання. Батько не прий- має участі у вихованні дітей, жодного разу відвідав їх - що вбачається із характеристик (а.с.21-22). Відповідно до висновку Татарбунарської районної державної адміністрації Одеської області від 26.01.2017 р. (копія на а.с.14), даний орган вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно його дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", виховання в сім'ї є першо- основою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідаль- ність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розви- ток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Як передбачено ч.7 ст.7 СК України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. За змістом ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимо- гу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Ст.27 Конвенції «про права дитини» від 20.11.1989 р. (ратифікована Постановою ВР України № 789-ХІІ від 27.02.1991 р.) передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку. Батьки, або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фі- нансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьків- ських обов'язків щодо утримання та виховання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], не спілкується з ними, не приймає участі в їх вихованні та утриманні. Мати дітей створила їм належні умови для виховання, піклується про їх здоров'я, духовний та моральний розвиток, приділяє їм на- лежну увагу та любов. Зважаючи на дані обставини, та враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, суд вважає за мож- ливе та необхідне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітніх ді- тей. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рі- вень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і со- ціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Як визначено у ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) прису- джуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За змістом ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не мо- же бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягува- тися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстар- шою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпше- ння здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п.23 своєї постанови від 15.05.2006 р. № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо ба- тьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у ново- му розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. В судовому засіданні встановлено, що з [PERSON] на підставі рішення Татарбунар- ського районного суду Одеської області від 14.12.2015 р. стягнуто аліменти на утримання неповно- літніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO],. у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. на обох дітей щомісячно. Однак вказаної суми аліментів не достатньо для утримання та виховання дітей, тому суд вва- жає за можливе змінити розмір аліментів стягнених за рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 14.12.2015 р. з [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. щомісячно на обох дітей - на стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини усіх видів доходів (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця на одну дитину,до досягнення дітьми повноліття. Відповідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Крім того, згідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави в сумі 1409 грн.60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved