Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-09 00:00:00

10.08.2020 позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеною позовною заявою до фізичної особи - підприємця [PERSON] , в якій просить зобов`язати відповідача завершити присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку позивача згідно генерального плану та картографії виданих державним департаментом містобудування та земельних відносин та стягнути з відповідача на користь позивача моральні та матеріальні збитки за період 2017 - 2020 років в сумі 5000,00 грн. В обґрунтування вимог вказано наступне. За рішенням Житомирського районного виконавчого комітету в 1969 році позивач з дружиною отримали земельну ділянку площею 0,17 га в с.Смоківка. Межі зазначеної земельної ділянки визначені Департаментом містобудування та земельних відносин м.Житомира в генеральному плані та картографії в масштабі 1:2000. Позивач в позовній заяві зазначає, що 15.06.1999 ним приватизовано 0,10га земельної ділянки як жителем міста, рештою території земельної ділянки позивач користувався як вчитель сільської місцевості. Як стверджує позивач, 16.03.2017 він уклав угоду з ФОП [PERSON] на розроблення технічної документації для присвоєння кадастрового номера та сплатив аванс в розмірі 1500 грн. За твердженням позивача, при виконанні робіт відповідач зафіксувала генеральний план та картографію, ліквідувавши межу між землями будинку по [ADDRESS] та будинком по [ADDRESS] та приєднала заїзд до садиби сусіда [PERSON] , що проживає за адресою [ADDRESS] . На підтвердження факту помилкового оформлення позивач надав заяву [PERSON] , засвідчену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. від 24.07.2017. У позовній заяві [PERSON] вказав, що 24.04.2017 він написав заяву на розірвання угоди та повернення внесеного авансу, оскільки ФОП [PERSON] відмовилась включати заїзд позивача до генерального плану. 24.10.2017 йому повернули документи, проте, без включення межі щодо заїзду та без авансу. 28.03.2020 позивач звернувся до ФОП [PERSON] щодо завершення роботи з присвоєння кадастрового номера на свою земельну ділянку, на що отримав відповідь про те, що з 27.03.2020 ФОП [PERSON] не є розробником землевпорядної документації, тому просила звернутися до інших розробників документації для виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки позивача. Позивач зазначає, що 22.07.2020 [PERSON] (його сусідка) повідомила йому про оформлення його земельної ділянки на своє ім`я. Цього ж дня позивач звернувся до місцевої прокуратури та отримав відповідь про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку. Посилаючись на викладені обставини, позивач просить зобов`язати відповідача завершити присвоєння кадастрового номера на його земельну ділянку та стягнути моральну та матеріальну шкоду. 02.10.2020 від відповідача ФОП [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказав, що позов не визнає в повному обсязі з наступних підстав. Як зазначено у відзиві, між позивачем та відповідачем на підставі заяви позивача №22 від 16.03.2017 була укладена попередня усна угода про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] . За домовленістю між сторонами повна вартість робіт складала 3000грн зі сплатою авансу в розмірі 1500 грн перед початком виконання робіт. Решта суми в розмірі 1500 грн мала бути сплачена позивачем після виїзду відповідача за місцем розташування земельної ділянки та проведення її обмірів зі складанням відповідних документів за результатами таких обмірів. Позивач сплатив аванс за виконання робіт в розмірі 1500 грн. Відповідачем в рахунок сплаченого авансу були виконані наступні роботи: приймання заяви на виконання робіт із землеустрою від 16.03.2017 та вивчення доданих до неї документів; виїзд на місцевість з необхідним обладнанням для проведення кадастрової зйомки, яка включає в себе: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану; складання викопіювання та каталогу координат земельної ділянки тощо. Оскільки позивач не погодився з результатами обміру належної йому земельної ділянки, а відповідач не вбачала правових підстав для виконання робіт із землеустрою в запропонованому позивачем варіанті угода про подальше виконання робіт із землеустрою була розірвана на підставі заяви позивача від 24.04.2017. Позивачу разом із відповіддю на його заяву засобами поштового зв`язку були повернуті всі надані ним документи, необхідні для виконання робіт. Таким чином, у відзиві відповідач вказує, що зобов`язання між позивачем та відповідачем припинилися 01.06.2017 року (дата надання відповіді на заяву) на підставі ч.2 ст.653 ЦК України. Будь-яких інших угод між позивачем та відповідачем в подальшому не укладалося. Отже, у відповідача немає жодних зобов`язань та правових підстав для продовження робіт, які вимагає позивач. Більше того, оскільки між позивачем та відповідачем наявний спір щодо результатів виконаних робіт, такі роботи не можуть бути продовжені відповідачем. Водночас позивач не позбавлений можливості звернутися до іншої юридичної особи або фізичної особи - підприємця, які мають право на виконання землевпорядних робіт. Враховуючи викладене, відповідач вважає позовні вимоги позивача про зобов`язання відповідача вчинити певні дії безпідставними, а тому, вважає безпідставною і позовну вимогу про відшкодування шкоди. Також, у відзиві відповідач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що складають 5000,00 грн. Позивач надав відповідь на відзив на позов (а.с.54-57), у якій виклав письмово свої заперечення проти доводів відповідача та допущені, на його думку, відповідачем порушення закону. Подане позивачем через канцелярію суду 15.10.2020 уточнююче доповнення до судової справи залишається судом без розгляду у відповідності до ч.2 ст.222 ЦПК України, оскільки вказана заява з додатками не були подані без поважних причин в підготовчому провадженні. В судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні зазначених ним позовних вимог. При цьому, позивач уточнив, що із заявленої до стягнення суми 5000,00 грн, 1500 грн є матеріальною шкодою і 3500,00 грн моральною шкодою. Щодо доказів завданої матеріальної шкоди позивач зазначив, що вважає такою шкодою витрати, які він поніс у зв`язку із виникненням спірних правовідносин з відповідачем, зокрема, на посвідчення приватним нотаріусом заяви [PERSON] , а також, сплачений судовий збір при зверненні з даним позовом. Також, стосовно доказів матеріальної шкоди позивач зазначив, що не може їх надати, тому що не міг передбачити необхідності вирішення питання в суді. При цьому, на запитання суду, зауважив, що сума матеріальної шкоди 1500,00 грн не пов`язана з перерахуванням відповідачу авансу за виконані роботи в сумі 1500,00 грн. Позивач [PERSON] зазначив, що з наданих ним документів вбачається невідповідність наданого відповідачем викопіювання плану генеральному плану та картографії, наданим Департаментом містобудування та земельних відносин м.Житомира. Представник відповідача, адвокат Тимофеєв А.В. в засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог з викладених у відзиві підстав. Також, подав заяву про розподіл судових витрат, з додатками, згідно з якою просив врахувати судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00грн, понесені ФОП [PERSON] в розподілі судових витрат при прийнятті рішення. Окрім того, представник відповідача в засіданні подав заяву відповідача про застосування позовної давності, в якій значено, що оскільки угода між сторонами на підставі заяви позивача №22 від 13.06.2017 була розірвана 01.06.2017 (дата надання відповіді на заяву позивача про розірвання договору), а з позовною заявою позивач звернувся до суду лише 10.08.2020, то останнім пропущено строк позовної давності. Посилаючись на зазначене, відповідач у заяві просить у разі, якщо суд дійде висновку про обгрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення, відмовити у задоволенні позову повністю, у зв`язку зі спливом позовної давності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши доводи сторін, суд дійшов наступного висновку. Як стверджує позивач, згідно з рішенням Житомирського районного виконавчого комітету в 1969 році [PERSON] з дружиною отримали земельну ділянку площею 0,17 га в с.Смоківка, в межах, визначених в Державному акті на право приватної власності на землю від 1999р. Межі зазначеної земельної ділянки визначені Департаментом містобудування та земельних відносин м.Житомира в генеральному плані та картографії в масштабі 1:2000 (а.с.4,5,6). 16.03.2017 позивач звернувся до відповідача із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) за адресою: [ADDRESS] (а.с.7). При цьому, завдання про виконання земельних робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки, яким визначено орієнтовну площу земельної ділянки - 0.1309 га, так і не було затверджено відповідачем (а.с.8). 24.04.2017 [PERSON] подав ФОП [PERSON] заяву (а.с.11), в якій вказував, що при підготовці матеріалів ФОП [PERSON] межу з садибою [ADDRESS] якої проходить його проїзд, покритий бетоном з поставленими ним металевими воротами і збудованим ним навпроти містком для заїзду з траси до його гаража і будинку, перенесено на другу сторону проїзду, а сам проїзд включено в земельну ділянку садиби [ADDRESS] . Посилаючись на викладені обставини, позивач зазначив у своїй заяві, що розриває з ФОП [PERSON] угоду на виготовлення такого кадастру та просить повернути перераховані кошти в сумі 1500,00 грн та надані ним документи. Вказану заяву отримано ФОП [PERSON] отримала того ж дня, 24.04.2017, що вбачається з позначки про прийняття вхідної кореспонденції на заяві. На звернення позивача щодо розірвання угоди про виконання робіт із землеустрою та повернення коштів, ФОП [PERSON] надіслала відповідь за вих.№1 від 01.06.2017 (а.с.50-51), в якій зазначила, що в рахунок сплаченого авансу нею були виконані наступні роботи: приймання заяви на виконання робіт із землеустрою від 16.03.2017 та вивчення доданих до неї документів; виїзд на місцевість з необхідним обладнанням для проведення кадастрової зйомки, яка включає в себе: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану; складання викопіювання та каталогу координат земельної ділянки тощо. У зв`язку із відмовою позивача від продовження виконання ФОП [PERSON] робіт із землеустрою в заяві також зазначено про повернення [PERSON] наданих останнім документів разом з документами, які вже були виготовлені в процесі виконання робіт із землеустрою, а саме "Технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,1309га, розташовану за адресою [ADDRESS] , власник [PERSON] (власність - 0,1000га), цільове використання: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)", з переліком документів. Вказані у даній заяві документи отримані позивачем, проте, як зазначає останній, не були надіслані поштою, а видані йому в руки 24.10.2017, після одержання дозволу від міськвиконкому (рішення від 28.09.2017 №758) на розроблення проектів землеустрою. Зі змісту поданої позивачем до справи заяви [PERSON] , засвідченої приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. від 24.07.2017, вбачається, що [PERSON] відмовився від права постійного користування земельною ділянкою 0,015 га, яка перебуває в нього у постійному користуванні відповідно до державного акту на право постійного користування землею, який виданий на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради народних депутатів та зареєстрований в книзі записів державних актів на право постійного користування землею 29 серпня 1997 року за №1082, на користь [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , у зв`язку з помилковим оформленням цієї земельної ділянки на ім`я [PERSON] , яка фактично є проїздом [PERSON] до належних йому гаража та будинку (а.с.10). 28.09.2017 Рішенням Житомирської міської ради за №758 надано дозвіл громадянам на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок (не сформованих - вільних земельних ділянок, на яких відсутні об`єкти нерухомого майна), та в додатку 1 зазначено в т.ч. [PERSON] як землекористувача земельної ділянки за адресою у [ADDRESS] . Підставою, згідно з якою надано дозвіл на розроблення проектів землеустрою щодо відведення земельної ділянки згідно з додатком до рішення, є заява від 18.04.2017 №3329, ст.118,123 Земельного кодексу України; в примітках зазначено державний акт на право приватної власності на землю від 15.06.1999 №4791 (а.с.12,13). 28.03.2018 [PERSON] звернувся із заявою до відповідача з проханням завершити роботу щодо присвоєння кадастрового номера на свою земельну ділянку (а.с.14). На вказану заяву від 20.03.2020, отриману відповідачем 28.03.2020, остання надала відповідь за вих.№4 від 30.03.2018 (а.с.15), в якій повідомила [PERSON] про те, що з 27.03.2020 ФОП [PERSON] не є розробником землевпорядної документації, тому просила звернутися до інших розробників документації для виготовлення проекту землеустрою земельної ділянки позивача. 22.07.2020 позивач звернувся до місцевої прокуратури щодо вжиття заходів до повернення сплачених ФОП [PERSON] коштів та зобов`язання суміжного користувача надати проїзд земельною ділянкою та 30.07.2020 отримав відповідь про необхідність вирішення даного питання в судовому порядку (а.с.17-19). З викладених встановлених обставин справи вбачається, що спір між сторонами виник щодо виконання відповідачем зобов`язань згідно з угодою про виконання робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки позивача, згідно із заявою за вх.№22 від 16.03.2017, адресованою відповідачу, підписаною [PERSON] . Підставою позовних вимог позивач зазначає одночасно угоду з відповідачем щодо виконання робіт із землеустрою, неналежне виконання відповідачем зобов`язань за такою угодою та перерахування коштів позивачем відповідачу у розмірі 1500,00 грн. Решту суми за домовленістю (ще 1500,00 грн) позивач зобов`язується сплатити відповідачу після виконання робіт. Відповідно до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У відповідності до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Між сторонами виникли правовідносини щодо виконання робіт по розробленню технічної документації із землеустрою, отже, договірні правовідносини, які врегульовані Цивільним кодексом України, в тому числі, положеннями Глави 61. Так, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові (частини перша та друга статті 837 ЦК України). У договорі підряду визначається ціна роботи або способи її визначення. Якщо у договорі підряду не встановлено ціну роботи або способи її визначення, ціна встановлюється за рішенням суду на основі цін, що звичайно застосовуються за аналогічні роботи з урахуванням необхідних витрат, визначених сторонами (частини перша та друга статті 843 ЦК України). Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту (стаття 846 ЦК України). Згідно з положеннями статей 887-890 ЦК України, за договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт підрядник зобов`язується розробити за завданням замовника проектну або іншу технічну документацію та (або) виконати пошукові роботи, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити їх. До договору підряду на проведення проектних і пошукових робіт застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом. За договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт замовник зобов`язаний передати підрядникові завдання на проектування, а також інші вихідні дані, необхідні для складання проектно-кошторисної документації. Завдання на проектування може бути підготовлене за дорученням замовника підрядником. У цьому разі завдання стає обов`язковим для сторін з моменту його затвердження замовником. Підрядник зобов`язаний додержувати вимог, що містяться у завданні та інших вихідних даних для проектування та виконання пошукових робіт, і має право відступити від них лише за згодою замовника. Замовник зобов`язаний, якщо інше не встановлено договором підряду на проведення проектних та пошукових робіт: 1) сплатити підрядникові встановлену ціну після завершення усіх робіт чи сплатити її частинами після завершення окремих етапів робіт або в іншому порядку, встановленому договором або законом; 2) використовувати проектно-кошторисну документацію, одержану від підрядника, лише для цілей, встановлених договором, не передавати проектно-кошторисну документацію іншим особам і не розголошувати дані, що містяться у ній, без згоди підрядника; 3) надавати послуги підрядникові у виконанні проектних та пошукових робіт в обсязі та на умовах, встановлених договором; 4) брати участь разом з підрядником у погодженні готової проектно-кошторисної документації з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; 5) відшкодувати підрядникові додаткові витрати, пов`язані із зміною вихідних даних для проведення проектних та пошукових робіт внаслідок обставин, що не залежать від підрядника; 6) залучити підрядника до участі у справі за позовом, пред`явленим до замовника іншою особою у зв`язку з недоліками складеної проектної документації або виконаних пошукових робіт. Підрядник зобов`язаний: 1) виконувати роботи відповідно до вихідних даних для проведення проектування та згідно з договором; 2) погоджувати готову проектно-кошторисну документацію із замовником, а в разі необхідності - також з уповноваженими органами державної влади та органами місцевого самоврядування; 3) передати замовникові готову проектно-кошторисну документацію та результати пошукових робіт; 4) не передавати без згоди замовника проектно-кошторисну документацію іншим особам; 5) гарантувати замовникові відсутність у інших осіб права перешкодити або обмежити виконання робіт на основі підготовленої за договором проектно-кошторисної документації. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії (ч.1,2 ст.640 ЦК України). Згідно з ч.2 ст.642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Таким чином, закріплене у ЦК України визначення договору підряду дає підстави для висновку про те, що це консенсуальний, двосторонній та оплатний договір. Причому консенсуальність договору підряду означає, що він визнається укладеним у момент одержання особою, що направила оферту, акцепту. З огляду на вказані приписи не можна вважати неукладеним договір після його повного чи часткового виконання сторонами. Якщо дії сторін свідчать про те, що договір фактично був укладений, суд має розглянути по суті питання щодо відповідності цього договору вимогам закону. Вказана позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові № 14-144цс18 від 05.06.2018. У даному випадку, позивачем не було затверджено завдання на виконання робіт по розробленню технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки (а.с.8), водночас, підписано заяву про виконання робіт із землеустрою (а.с.7), яку відповідачем було прийнято та частково виконані роботи за заявою позивача (а.с.9,50-51), а тому суд вважає встановленою обставину укладення між сторонами договору підряду на проведення проектних робіт, за яким відбулося погодження сторонами переліку та вартості робіт, часткове виконання узгоджених умов з боку позивача щодо їх оплати у розмірі 1500,00грн та часткове їх виконання відповідачем. Разом з тим, з листування сторін (заява позивача від 24.04.2017 та відповідь відповідача за №1 від 01.06.2017) суд вважає встановленим те, що сторони погодились розірвати укладений між ними договір підряду на виконання проектних робіт, з ініціативи позивача, з посиланням на невідповідність виготовленої відповідачем документації. Кошти в сумі 1500,00 грн не були повернуті відповідачем, з посиланням останньої на те, що на вже сплачену частину коштів було виконано частину узгодженої роботи. Проте, у даному позові заявлено не про повернення сплачених коштів, а про зобов`язання відповідача вчинити дії, а саме, завершити присвоєння кадастрового номера на земельну ділянку позивача згідно генерального плану та картографії, виданими державним департаментом містобудування та земельних відносин. Таким чином, позивач фактично просить зобов`язати відповідача завершити виконання робіт за укладеним між сторонами та розірваним в подальшому договором, на визначених позивачем умовах. З даного приводу суд враховує наступне. Відповідно до положень ст.651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст.653, 654 ЦК України, у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Таким чином, оскільки у зв`язку із розірванням договору підряду за погодженням обох сторін та з ініціативи самого позивача, зобов`язання відповідача з виконання робіт по розробленню технічної документації із землеустрою припинилися, то заявлені у справі позовні вимоги не мають під собою жодних правових та/або договірних підстав. При цьому, щодо посилання позивача у відповіді на відзив на положення ч.5 ст.653 ЦК України як на підставу його вимог про відшкодування збитків, суд зазначає, що у зв`язку з тим, що завдання на виконання робіт, якому мала відповідати виконана відповідачем робота, позивачем не було затверджено, встановити факт порушення істотних умов договору відповідачем, не вбачається можливим, тому вказані доводи позивача є недоведеними. Також, слід зазначити, що на підтвердження завданих матеріальних збитків позивачем не подано жодного доказу. З даного приводу суд також враховує пояснення позивача, який зауважив при розгляді справи, що сума матеріальної шкоди 1500,00грн не пов`язана з перерахуванням відповідачу авансу за виконані роботи в сумі 1500,00 грн. Відповідно до положень ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляду і вирішення цивільних прав з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ст.22 ЦПК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі ст.1167 ЦК України, яка визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Отже, позивач, заявляючи позовні вимоги про стягнення матеріальної та моральної шкоди, має надати суду докази, що підтверджують факт завдання шкоди відповідачем, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. У даному випадку, заявлені у справі позовні вимоги про стягнення з відповідача 1500,00грн матеріальної шкоди та 3500,00 грн моральної шкоди не доведені позивачем ні щодо факту завдання відповідачем шкоди, ні щодо розміру шкоди, ні щодо вини відповідача, ні щодо причинно-наслідкового зв`язку шкоди із діями відповідача. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, у зв`язку із безпідставністю та недоведеністю заявлених позовних вимог. Відтак, зважаючи на відмову у позові за необгрунтованістю вимог по суті, заява відповідача про застосування позовної давності у справі задоволенню не підлягає. Представником відповідача подано заяву про розподіл судових витрат щодо врахування понесених ФОП [PERSON] судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5000,00грн. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати: 1) на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Представником відповідача, адвокатом Тимофеєвим А.В. відповідні докази подані у визначений строк, а згідно з наданими ним доказами, ФОП [PERSON] були понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 5000,00 грн, що підтверджується попереднім розрахунком, договором №1 про надання правової допомоги від 22.11.2016; додатком №1 до договору №1 від 22.11.2016 про надання правничої допомоги від 29.09.2020; актом прийняття-передання виконаних робіт від 10.11.2020 та квитанціями до прибуткового касового ордера від 30.09.2020 про сплату 4000,00 грн та від 10.11.2020 про сплату 1000,00 грн. Розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами; витраченим часом адвоката на виконання таких робіт та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи відмову в задоволенні позову у повному обсязі, відповідно до вимог п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, понесені відповідачем витрати на правничу допомогу необхідно стягнути з позивача.

Outcome: approved