Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

08 серпня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Згідно з автоматизованим розподілом справу було розподілено для розгляду судді Чаричанському П.О., у якого 18.10.2018 року закінчились повноваження щодо здійснення правосуддя.\~ Згідно з повторним автоматизованим розподілом судової справи між суддями зазначену справу 19.10.2018 року було розподілено для розгляду судді Орленко Л.О. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила в позовній заяві, що шлюб з відповідачем було зареєстровано 05 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області за актовим записом № 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 040915. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося тому, що вони не зійшлися характерами і значний час не підтримують шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам, а саме: створенню власної сім'ї та зміні місця проживання. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилася, але до суду надала заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити. В підготовче засідання відповідач [PERSON] не з'явився, але до суду надав заяву, в якій просить суд розглядати справу без його участі, позов визнає повністю. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України суд виносить в підготовчому засіданні рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи вищевикладене, суд прийняв рішення розглядати справу в підготовчому засіданні. В підготовчому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 05 липня 2008 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану Веселинівського районного управління юстиції Миколаївської області зроблено відповідний актовий запис за № 26, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 040915 (а.с. 7). Подружнє життя не склалося тому, що сторони не зійшлися характерами і значний час не підтримують шлюбних відносин. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме їх інтересам, а саме: створенню власної сім'ї та зміні місця проживання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами розпався, подружні стосунки носять формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити інтересам подружжя, а тому є підстави для задоволення позову. В підготовчому засіданні судом не встановлено між сторонами спору щодо спільно нажитого майна, позивач вказала в позові про те, що між сторонами досягнуто угоди щодо утримання їх дитини. Відповідач в заяві заперечень не вказав. Жодна із сторін не подала до суду заяв про надання строку на примирення. Позивач в позовній заяві зазначила, що примирення з відповідачем неможливе, тому що вони вже декілька разів намагалися примиритися, але це не дало жодного позитивного результату. Відповідач в своїй заяві проти цього не заперечував. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з цієї норми закону, позивач побажала відновити своє дошлюбне прізвище "Церуш". Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з вимог цієї статті, та з врахуванням того, що позивач просила в позовній заяві стягнути з відповідача на свою користь судовий збір, то суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 704,80 гривень судового збору, розмір якого підтверджено банківською квитанцією (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved