Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-12 00:00:00

Позивач звернулась\~до суду\~з позовом,\~відповідно до\~якого просить\~розірвати шлюб,\~який зареєстрований\~між нею\~та відповідачем\~14.08.2001\~року Приютівською\~селищною радою\~Олександрійського району\~Кіровоградської області,\~актовий запис\~№15.\~Позовні вимоги\~мотивує тим,\~що сімейне\~життя з\~відповідачем не\~склалось через\~те,\~що вони\~мають різні\~погляди на\~життя та\~сімейні обов`язки,\~в звязку\~з чим\~у них\~часто виникали\~сварки та\~бійки.\~Зазначене призвело\~до того,\~що вони\~стали чужими\~людьми.\~На даний\~час вони\~шлюбні відносини\~припинили,\~їх шлюб\~носить формальний\~характер.\~Під час шлюбу у них з відповідачем народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , 07.11.2019 року. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області суду від 08.04.2021 р. відкрито провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися, натомість надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, при цьому, позивач в своїй заяві зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просить його задовольнити, а відповідач, - що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Частиною 4 ст.\~206\~ЦПК\~України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин суд ухвалює рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 14.08.2001 року Приютівською селищною радою Олександрійського району Кіровоградської області, актовий запис №15, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.3). Від шлюбу сторони мають двох дітей: дочку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час є повнолітньою(свідоцтво про народження серія [NUMBER] ), та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] )(а.с.3, 5). Відповідно до заяви позивача від 05.05.2021 року спору з приводу визначення місця проживання малолітньої дитини між сторонами немає. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами ст. 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за фактично понесеними, оскільки позивач на їх стягненні з відповідача не наполягає.

Outcome: approved