Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-18 00:00:00

Стислий виклад позицій заявника та заінтересованої особи: [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просять встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що Свідоцтво про право власності на житло від 15.12.1994 згідно з розпорядженням від 15.12.1994 №763 (орган приватизації ДЖФ виконкому Долинської міської Ради народних депутатів) видано саме на квартиру [ADDRESS] . Свою заяву обґрунтовує тим, що йому та його матері [PERSON] на даний час на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1994, виданого згідно з розпорядженням від 15.12.1994 №763 (орган приватизації ДЖФ виконкому Долинської міської Ради народних депутатів) на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] . Також частка спільної сумісної власності, відповідно до зазначеного свідоцтва про право власності на житло, належала його батькові [PERSON] , який помер [INFO] . Спадщину вони прийняли вчасно, в строки визначені ЦК України звернулись до нотаріуса, але за браком коштів не отримали свідоцтво про право на спадщину за законом. В даній квартирі він зареєстрований. Під час усної консультації та огляду представлених документів нотаріусом виявлено, що у Свідоцтві про право власності на квартиру допущена помилка, а саме в 2 абз. зазначено № квартири [ADDRESS] хоча на звороті - № квартири [ADDRESS] (що є правильним). Внаслідок такої помилки у нього на даний час виникла певна невідповідність між документом та фактичним номером квартири. Помилка, яка допущена при видачі свідоцтва про право власності на житло, позбавляє його можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, а відтак і право розпоряджатись своєю власністю. У зв`язку з цим виникає необхідність встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що вказане Свідоцтво про право власності на житло від 15.12.1994, згідно з розпорядженням від 15.12.1994 №763 (орган приватизації ДЖФ виконкому Долинської міської Ради народних депутатів) видано саме на квартиру [ADDRESS] . Встановлення даного факту має для нього юридичне значення, оскільки цей факт породжує юридичні наслідки, від яких залежить можливість отримати свідоцтво про право на спадщину та відчужити квартиру в майбутньому. Інших можливостей, окрім як в судовому порядку, встановити зазначений вище факт, що має юридичне значення, у нього немає. Заяви та клопотання заявника та заінтересованої особи, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 27.04.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розглядати справу за правилами окремого провадження з викликом заявника та заінтересованої особи. Заявник [PERSON] подав заяву, в якій просить його заяву про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядати без його участі та задовольнити її з підстав, викладених в ній. Вказує, що підтримує заяву, а також, що ним подані всі наявні в нього докази. Заінтересованою особою [PERSON] до суду подано заяву, в якій вона просить розглядати заяву [PERSON] без неї та не заперечує щодо її задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, про що складено відповідну довідку. Таким чином, виходячи з поданих заяв, судом розглядається справа за наявними доказами у відсутності заявника та заінтересованої особи без фіксування звукозаписувальним технічним засобом. Фактичні обставини, встановлені судом: 15 грудня 1994 року органом приватизації ДЖФ виконкому Долинської міської Ради народних депутатів згідно з розпорядженням (наказом) від 15.12.1994 за №763 було видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син). На зворотній стороні вказаного свідоцтва міститься запис про те, що квартира [ADDRESS] ОБТІ на підставі свідоцтва про право власності і записано у реєстрову книгу за №3240/15 (а.с.11). На підтвердженням того, що в свідоцтві про право власності на житло допущено описку у номері квартири, зокрема, замість правильно [ADDRESS] вказано "[ADDRESS] заявником надано копії таких документів: - ордеру №103 на право зайняття квартири [ADDRESS] , загальною площею 42,47 кв.м, що виданий 4 липня 1978 року виконкомом Долинської міської Ради народних депутатів на підставі рішення виконкому Долинської міської Ради народних депутатів №336 від 13.06.1978 [PERSON] у складі чотирьох членів сім`ї: [PERSON] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (дочка), [PERSON] (син) (а.с.14); - архівного витягу №144/04-01/М-12 від 05.03.2020, виданого архівним відділом Долинської РДА із рішення виконавчого комітету Долинської міської Ради від 27.12.1994 №624 "Про визнання права власності на квартири на громадян міста", згідно з яким виконавчий комітет Долинської міської Ради вирішив затвердити розпорядження органу приватизації та визнати право власності на квартири за громадянами міста, зокрема за [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , із загальною площею 59,9 кв.м (а.с.13); - будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , в якій є, зокрема запис про реєстрацію за вказаною адресою місця проживання [PERSON] та [PERSON] (а.с.15-18); - технічного паспорту, складеного 29.10.1994 Івано-Франківським ОБТІ на квартиру, що передана у власність [PERSON] згідно Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", а саме квартиру [ADDRESS] , яка записана у реєстрову книгу №15 за Р № 3240 на праві приватної власності в БТІ на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації виконкому Долинської міської Ради народних депутатів і зареєстрованого за №763 (а.с.19); - довідки №1251 від 05.03.2020 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, відповідно до якої, зокрема, [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с.12); - паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 22.01.1998 Долинським РВ УМВС в Івано-Франківській області, та паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 02.05.1999 Долинським РВ УМВС України в Івано-Франківській області, в яких на стор.11 зроблено відповідні відмітки про місце проживання за адресою: [ADDRESS] (а.с.5-6, 8). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 30.11.2009 відділом РАЦС Долинського РУЮ Івано-Франківської області, [INFO] помер [PERSON] (а.с.10). Отже, встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що Свідоцтво про право власності на житло від 15.12.1994 згідно з розпорядженням від 15.12.1994 №763 (орган приватизації ДЖФ виконкому Долинської міської Ради народних депутатів) видано саме на квартиру [ADDRESS] має для заявника юридичне значення, оскільки цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, від яких залежить питання щодо можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та надання можливості заявнику вільно розпоряджатися своєю власністю. Оцінка суду: суд, вивчивши подану заяву, дослідивши та оцінивши здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, надані заявником на її обґрунтування, з`ясувавши таким чином фактичні обставини справи, взявши до уваги відсутність заперечень зі сторони заінтересованої особи, вважає, що заява [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з такого. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 16 ЦК України та ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як вбачається з роз`яснень, викладених у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб. Згідно зі ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено, зокрема, який факт заявник просить встановити та з якою метою. Мета встановлення факту - це ті наслідки, настання яких бажав би заявник. Встановлення факту, що Свідоцтво про право власності на житло від 15.12.1994 згідно з розпорядженням від 15.12.1994 №763 (орган приватизації ДЖФ виконкому Долинської міської Ради народних депутатів) видано саме на квартиру [ADDRESS] для заявника має юридичне значення, оскільки він зможе отримати свідоцтво про право на спадщину та мати можливість вільно розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 229 ЦПК України, суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті, показаннями свідків оглянути речові докази. Згідно з роз`ясненнями, наведеними у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, повинні розглядатися за участю заявників та заінтересованих осіб. Заявники та залучені до участі у справі заінтересовані особи, зокрема, вправі відповідно подавати докази на підтвердження обґрунтованості чи необґрунтованості заяви про встановлення факту, що розглядається судом, брати участь у дослідженні обставин справи. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України, відповідно до ст. 81 ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло, виданого 15.12.1994 згідно із розпорядженням (наказом) від 15.12.1994 №763, ним посвідчено, що квартира [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної сумісної власності [PERSON] та членам його сім`ї [PERSON] (дружина) та [PERSON] (син). На звороті вказаного свідоцтва міститься запис про те, що квартира [ADDRESS] ОБТІ на підставі свідоцтва про право власності записано у реєстрову книгу за №3240/15 (а.с.11). Однак, у наданих суду копіях документів, які посвідчують особи заявників та підтверджують їх право на житло (майно), що перелічені вище, вказано номер квартири саме [ADDRESS], а не "[ADDRESS] як на титульній стороні вищевказаного свідоцтва. Враховуючи надані заявником докази, перевірені в судовому засіданні, суд приходить до висновку, що у свідоцтві про право власності на житло, виданому 15.12.1994 згідно із розпорядженням (наказом) від 15.12.1994 №763, допущено описку, а саме помилково вказано номер квартири "[ADDRESS] замість правильного номеру квартири [ADDRESS]. Встановлення факту, що вказане свідоцтво видано саме на квартиру [ADDRESS] породить для заявника правові наслідки, він зможе усунути розбіжності, через які у нього виникнули перешкоди в отриманні свідоцтва про право на спадщину та у розпорядженні належним йому майном. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник не має іншої можливості, крім в судовому порядку, встановити вказаний факт, що має юридичне значення, суд вважає, що дана заява підлягає задоволенню, оскільки вимога заявника законна, обґрунтована та доказово підтверджена матеріалами справи. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом. На підставі викладеного, ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 13, 76, 77, 81, 229, 293, 294, 315, 318 ЦПК України, та

Outcome: approved