Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

Позивач звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який обґрунтовує тим, що подружнє життя у них не склалося, оскільки вони люди різних характерів та поглядів на життя, шлюбні відносини між ними фактично припинились, збереження шлюбу неможливе та суперечить інтересам сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, однак надала суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, та розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, згідно наявної в матеріалах справи заяви, проти задоволення позовної вимоги щодо розірвання шлюбу не заперечує та просить суд розглянути справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, які є у справі, в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 20 травня 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ужгородського міськрайонного управління юстиції в Закарпатській області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №219, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-ФМ №015596 від 20.05.2006 року. Згідно наявного в матеріалах справи свідоцтва про народження серія І-ФМ №056172 від 13.12.2006 року від шлюбу в подружжя народилась дитина, [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи вбачається, що почуття любові та поваги у них втрачені, вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, спору з приводу спільного майна та утримання дитини не мають. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно роз'яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена\~Конституцією України\~охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно зясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зясувавши фактичні обставини справи, суд, у відповідності до ст.112 СК України, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення, а тому згідно вимог ч.3 ст.105 СК України шлюб слід розірвати. Згідно\~ст. 295 ЦК України\~прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним. Статтею 113 СК України\~встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищенаведеного, беручи до уваги, що позивачем після реєстрації шлюбу було змінено своє дошлюбне прізвище «Мордованець» на «Сухина», суд приходить до висновку, що вимога позивача про відновлення свого дошлюбного прізвища є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Разом з тим, суд\~\~вважає, що у відповідності до вимог\~ст.88 ЦПК України, підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача понесені останньою та документально підтверджені судові витрати по справі, які складають 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved