Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-17 00:00:00

Представник позивача звернувся до Святошинського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з останнього заборгованість за надані послуги у розмірі 39 960 грн. - основний борг; 2 672 грн. 17 коп. - інфляційні втрати; 950 грн. 24 коп. - 3% річних, судові витрати у розмірі 2 270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 500 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідно до Рішення Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 земельна ділянка [ADDRESS] була відведена ПрАТ СП «Партнер» для експлуатації та обслуговування напівпідземних гаражів на 58 автомобілів. Відповідач [PERSON] став власником гаражного боксу [ADDRESS] на підставі договору дарування від 09.02.2017 року. Відповідач регулярно споживає надані послуги, але категорично відмовляється укладати письмовий договір з ПрАТ СП «Партнер» як з обслуговуючою організацією, сплачувати за отримані послуги, у зв`язку з чим станом на 10.06.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 39 960,00 грн., яку позивач просить стягнути, також позивач просить стягнути суму інфляційних витрат в розмірі 2 672,17 грн., 3 % річних в розмірі 950,24 грн., судові витрати у розмірі 2 270 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у сумі 4 500 грн. Ухвалою суду від 15.06.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідач до суду відзив не надав. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у спосіб передбачений нормами ЦПК України, зокрема шляхом направлення ухвали суду про відкриття провадження у справі та призначення її до розгляду разом з позовною заявою та додатками до неї, в подальшому шляхом направленя судової повістки про виклик сторони у судове засідання за адресою реєстрації проживання відповідача. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до рішення Київської міської ради № 125/1335 від 18.03.2004 земельна ділянка [ADDRESS] була відведена ПрАТ СП «Партнер» для експлуатації та обслуговування напівпідземних гаражів на 58 автомобілів. Згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно власником гаражного боксу № [NUMBER] по [ADDRESS] є [PERSON] на підставі договору дарування гаражного боксу від 09.02.2017 року. Встановлено, що Наказом ПрАТ СП «Партнер» № 104 від 29.12.2017 року з 01.01.2018 року було встановлено щомісячні внески на відшкодування витрат на один гаражний бокс у розмірі 720,00 грн, згідно Наказу № 98 від 30.12.2019 року затверджено щомісячні внески з 01.01.2020 року в сумі 825,00 грн., згідно Наказу № 130 від 30.12.2020 року затверджено щомісячні внески з 01.01.2021 року в сумі 970,00 грн., Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Частиною 1 ст. 529 ЦК України передбачено, що кредитор має право не приймати від боржника виконання його обов`язку частинами, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно із частиною першою ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договір зберігання транспортного засобу поширюється також на відносини між гаражно-будівельним чи гаражним кооперативом та їх членами, якщо інше не встановлено законом або статутом кооперативу. За змістом ч. 1 ст. 901, частини першої статті 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ст. 977 ЦК України якщо зберігання автотранспортних засобів здійснюється суб`єктом підприємницької діяльності, такий договір є публічним. Договір зберігання транспортних засобів вважається укладеним з моменту передання майна на зберігання, що свідчить про його реальний характер. Між тим, загальні положення про зберігання передбачають обов`язок професійного зберігача зберігати річ, яка буде передана зберігачеві в майбутньому (ч.2 ст. 936 ЦК). Тобто, зазначена норма передбачає можливість укладення договору зберігання за конструкцією консенсуального і цілком поширюється на спеціальні види зберігання, а отже - і на договір зберігання транспортних засобів. Судом встановлено, що належний відповідачу гаражний бокс № [NUMBER] по [ADDRESS] обслуговується ПрАТ СП «Партнер» для зберігання та охорони майна. Відповідач [PERSON] користується послугами позивача, з моменту передання відповідачем майна на зберігання ПрАТ СП «Партнер», між сторонами існують зобов`язання реального характеру по договору зберігання транспортних засобів. У відповідності із ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. До витрат, які здійснює ПрАТ СП "Партнер" відносяться витрати на електроенергію, вивіз сміття, електрообладнання, ремонтно-будівельні роботи, обов`язкові платежі та податки. Встановлено, що відповідач не належно виконує свої зобов`язання щодо оплати за внески за охорону автомобіля та експлуатаційні витрати, внаслідок чого станом на 10.06.2021 року виникла заборгованість на загальну суму 39 960,00 грн., яку відповідач обґрунтовано просить стягнути. Крім того, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи наявність суми боргу в розмірі 39 960,00 грн, сума заборгованості підлягає стягненню з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Outcome: approved