Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] в якому просить позбавити батьківських прав відповідача, щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не виконує своїх обов"язків по вихованню та утриманню дитини, а також просить збільшити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON], у розмірі 1/4 його заробітку (доходу), та щомісячно стягувати з відповідача в її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано на підставі рішення Радехівського районного суду, про що було видано Свідоцтво про розірвання шлюбу від 15 вересня 2005 року серії [NUMBER]. Перебуваючи у даному шлюбі, в них народився син - [PERSON], [INFO] 4 березня 2004 року Радехівським районним судом Львівської області було винесено рішення про стягнення з відповідача в її користь аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Вважає, що на сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для матеріального утримування сина, у зв'язку з чим вона змушена звертатись до суду з позовом про збільшення розміру стягуваних аліментів. Також вказує, що з відповідачем шлюбні відносини були припинені з початку 2003 року, коли синові було лише 5 років. З цього часу відповідач фактично лише кілька разів бачив сина, жодним чином не цікавився ні здоров'ям, ні вихованням, був двічі засуджений за скоєння тяжких злочинів поти життя та здоров'я особи та проти власності до позбавлення волі. Враховуючи, що відповідач не приймає жодної участі у вихованні та утриманні сина, тому просить позбавити відповідача батьківський прав щодо неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повній мірі й дала пояснення аналогічні змісту поданої заяви, просить позов задоволити. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, хоча про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник органу опіки та піклування Радехівської РДА Львівської області Пригара О.І. позов підтримала і в судовому засіданні пояснила, що на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Радехівської РДА, 19.06.2015 року було розглянуто питання про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] За наслідками засідання комісії було прийнято висновок від 23.06.2015 року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Заслухавши пояснення позивача, представник органу опіки та піклування Радехівської РДА Львівської області на підтримку доводів позовної заяви, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до переконливого висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Судом встановлено, що за час перебування сторін в шлюбі в них народилася син [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження, виданим Радехівським відділом реєстрації актів громадянського стану РУЮ Львівської області, 01 грудня 1997 року. Із свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 вересня 2005 року серії [NUMBER] вбачається, що шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Радехівського районного суду Львівської області від 04 березня 2004 року з відповідача в користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання сина [PERSON], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача, але не менше як один неоподатковуваний мінімум доходів громадян мінімальної заробітної плати на дитину щомісячно, починаючи з 12 лютого 2004 року і до його повноліття. З висновку комісії з питань захисту прав дитини Радехівської РДА Львівської області від 23.06.2015 року вбачається, що комісія вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч.4 ст.155 СК України ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов»язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків мас місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що неповнолітній син - [PERSON], після розлучення сторін, залишився проживати з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач не цікавився життям сина, не виявляв бажання спілкуватись з ним, не приймає участі у його вихованні, не надає жодної матеріальної допомоги на його утримання. Всі обов'язки по утриманню та вихованню дитини позивачка виконує самостійно. Жодних перешкод у вихованні сина позивач відповідачеві не створювала. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування дитини, а із сторони позивачки не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з відповідачем, вищевикладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на відповідача законом. Виходячи з наведеного, коли встановлено, що внаслідок фактичного невиконання відповідачем, батьківських обов'язків по відношенню до свого неповнолітнього сина, створились умови, які шкодять його інтересам, тому, суд приходить до висновку, що вимоги позивачки про позбавлення батьківських прав відповідача щодо його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] є обґрунтованими і доведеними належними доказами. Згідно ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, обов'язок надавати утримання неповнолітнім дітям, тобто дітям, які не досягли 18 років, покладається на батьків. Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Виходячи з норм вказаної статті, приймаючи до уваги, що неповнолітній син проживає разом із позивачкою, домовленості між позивачкою та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати дітей не досягнуто, а сума аліментів, яку сплачує відповідач на утримання дитини, на думку суду, недостатня для його нормального харчування, лікування та навчання, суд вважає вимоги позивачки про зміну розміру аліментів на утримання дитини правомірними.

Outcome: approved