Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] і просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посинаючи з дня звернення з даною заявою до суду і до досягення дитиною повноліття. Крім того, просить стягувати на її користь з [PERSON] на її утримання аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1600 гривень щомісячно, з дня звернення з даною заявою до суду і до досягнення їх сином [PERSON], [INFO] трьох років. В обґрунтування позовних вимог пгосилається на те, що вона 14 липня 2017 року зареєструвала шлюб з [PERSON]. В даному шлюбі у них народився син [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними. З березня 2018 року вони сімейних стосунків фактично не підтримують та проживають окремо за різними адресами, проте розірвати шлюб не має можливості так як їх дитині не виповнилося року з дня народженння. Вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, інших доходів, крім допомоги, яку вона отримує вона не має. В добровільному порядку відповідач не виконує свого обовязку щодо утримання дитини, матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] та на її утримання не надає, хоча має таку можливість, оскільки їздить на заробітки до Польщі. Тому, враховуючи вищенаведене, просить позов задовольнити. Позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив позов задовольнити. Представник позивача вказав, що позивачка ніде не працює, отримує 800 гривень на місяць допомоги на дитину. Вона з сином проживають окремо від відповідача у своїх батьків. не заперечував той факт, що відповідач [PERSON] дав позивачці 2000 гривень на утримання дитини, що підтверджено документально. Відповідач [PERSON], представник відповідача адвокат [PERSON] в судовому засіданні відзив на позов підтримали та вказали, що позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дитини визнають частково, відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень на місяць, а в частині стягнення аліментів на утримання дружини не визнає повністю, посилаючись на те, що на даний час він немає стабільного доходу, не працює, звільнений з роботи 04.10.2018 року. Також вказав, що за ним не зареєстроване будь-яке нерухоме майно, він проживає з батьками та братом в квартирі, яка належить його батькам на праві власності. В задоволенні позовної вимоги щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років вважає, що слід відмовити з тих підстав, оскільки згідно п.4 ст.84 СК України вказаний вид аліментів стягується з відповідача лише за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Також відповідач пояснив, що він після звільнення з роботи 04.10.2018 року не має стабільного доходу, оскільки підробляє інколи підсобником і приблизно його заробіток в місяць становить 1200 гривень. Батьки йому допомагають продуктами харчування. Квартира, в якій він проживає разом з батьками, утримується за рахунок батьківських коштів. До Польщі періодично їзив на заробітки, починаючи з 2014 року по серпень 2018 року. Працюючи в Польщі, за місяць заробляв злотими, що в еквіваленті до гривні становить приблизно 21\~000 гривень на місяць. На даний час до Польщі на заробітки не їздить. За професією він оператор комп"ютерного набору, проте на даний час не працює за фахом, оскільки не має змоги знайти місце роботи. В центрі зайнятості на обліку як безробітний не перебуває. Стан здоров»я задовільний. Має у власності транспортний засіб марки "Ауді 80". Також вказав, що з квітня 2018 року по даний час надав позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини в розмірі 8000 гривень. Приблизно шість місяців він від позивачки з дитиною проживає окремо. Судом встановлено, що сторони по справі з 14 липня 2017 року по даний час перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ИД № 142070, виданого 14 липня 2017 року в Копичинецькій міській раді Гусятинського району Тернопільської област, актовий запис №8. Від вказаного шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії І-ИД № 281838, виданого 23 січня 2018 року Яблунівською сільською радою Гусятинського району Тернопільської області. Сторони проживають окремо. Позивачка [PERSON] зареєстрована в [INFO], проте, фактично проживає разом із сином [PERSON], який перебуває на її утриманні, без відповідача з березня 2018 року в м.Копичинці, по вул.Байди,7 Гусятинського району, що підтверджується довідкою, виданою виконкомом Яблунівської сільської ради Гусятинського району Тернопільської області від 16 квітня 2018 року за №18 та актом від 14.08.2018 року, складеним комісійно уповноваженими особами Копичинецької міської ради Гусятинського району. Ввідповідач [PERSON] зареєстрований та проживає в [INFO], в [ADDRESS] з батьками та братом, що підтверджується довідкою про склад сім»ї зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 141, виданою об"єднанням співвласників багатоквартирного будинку "Надія-3" 15.08.2018 року. Вказані факти не заперечено відповідачем в судовому засіданні. Встановлено та визнається сторонами спору, що позивачка ніде не працює та перебуває у відпустці по догляду за дитиною, що підтверджено стороною позивача та не заперечено стороною відповідача в судовому засіданні. Згідно довідки про отримання допомоги, виданої управлінням праці та соціального захисту населення Гусятинської райдержадміністрації 14.08.2018 року, за № 617 позивачка перебуває на обліку у вказаному управлінн та їй призначена допомога при народженні дитини з 01.01.2018 року до 31.01.2021 року. Згідно копії трудової книжки серії АХ №557760 від 11.10.2012 року відповідач [PERSON] з 04.10.2018 року не працює, так як 04.10.2018 року звільнений за власним бажанням з роботи слюсара-ремонтника Чортківського підрозділу ТзОВ "Радехівський цукор". Всановлено, що віповідач з 04 жовтня 2018 року офіційно ніде не працює, а має періодичні заробітки, які є незначними, так як становлять приблизно 1200 гривень на місяць. Як видно із інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо суб"єкта від 09.10.2018 року відомості за вказаними вище параметрами щодо [PERSON] відсутні. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступних підстав. В силу вимог ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 pоку та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Положеннями ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі вимогами ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу вимог ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я\~та матеріальне\~становище дитини; стан\~здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; наявність\~у платника\~аліментів інших\~дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність\~рухомого та\~нерухомого майна,\~грошових коштів; доведені\~стягувачем аліментів\~витрати платника\~аліментів,\~у тому\~числі на\~придбання нерухомого\~або рухомого\~майна,\~сума яких\~перевищує десятикратний\~розмір прожиткового\~мінімуму для\~працездатної особи,\~якщо платником\~аліментів не\~доведено джерело\~походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно з положеннями ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до роз'яснень викладених у п.п.17,23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно положень ст.7 Закону України «Про державний бюджет на 2018 рік» прожитковий мінімум на дитину до 6 років в розрахунку на місяць з 1 липня 2018 року становить 1559 гривень. Судом встановлено, що відповідач не працює, має нерегулярний незначний дохід. Інших утриманців, крім сина [PERSON] відповідач не має. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідач є особою молодого віку, працездатним, стан здоров'я задовільний, інших утриманців крім сина [PERSON] відповідач не має, приймаючи до уваги нерегулярний щомісячний дохід відповідача, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання сина [PERSON] слід визначити у розмірі 1300 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 20 серпня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу сину [PERSON], у розмірі визначеному судом. Суд не приймає до уваги твердження відповідача про те, що він надає позивачці з квітня 2018 року по даний час кошти в сумі 8000 гривень на утримання сина, оскільки доказів на підтвердження зазначеного до суду останнім не подано та в судовому засіданні не здобуто. Доводи відповідача про те, що оскільки він на даний час не працює офіційно, а тому не має змоги у розмірі зазначеному в позовній заяві сплачувати аліменти на утримання дитини, суд не приймає до уваги, оскільки відповідач є працездатною особою, його стан здоров"я задовільний, на утриманні інших малолітніх чи неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб немає, а тому не позбавлений можливості працювати та заробляти кошти на утримання дитини, виконуючи свій обов'язок як батька, встановлений законом. Суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що позивачкою вже подавався аналогічний позов до нього, який ухвалою Гусятинського районного суду від 16.08.2018 року на підставі її заяви був залишений без розгляду, оскільки вказана ухвала суду не має правового значення при розгляді даної справи. Разом з тим, позивачем не доведено те, що відповідач отримує доходи на підставі яких спроможний сплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 2500 грн. щомісячно, оскільки в матеріалах справи відсутні докази про такі доходи відповідача. Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що відповідач перебуває на заробітках за кордоном, де отримує значні доходи, оскільки судом не встановлено, а позивачем не доведено належними, достовірними та достатніми доказами вказані обставини справи. Щодо стягнення аліментів на утримання позивачки слід зазначити наступне. Згідно з вимогами ч.1 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. В силу вимог ч.1 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч.ч.2, 4, 6 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Встановлено та підтверджено матеріалами справи, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. На даний час подружжя проживає окремо. Син [PERSON] проживає разом із позивачкою, що визнається відповідачем. Відповідач є молодою особою, працездатного віку, отримує нерегулярні доходи. Судом не встановлено обставини про його незадовільний стан здоров'я, а тому суд приходить до висновку, що останній може надавати матеріальну допомогу дружині, з якою проживає дитина до трьох років. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання позивачки слід визначити у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи стягувати з 20 серпня 2018 року і до досягнення дитиною трьох років. Відповідачем не представлено суду жодних доказів про те, що він за своїм матеріальним становищем чи станом здоров'я не може надавати матеріальну допомогу позивачці [PERSON], з якою проживає син на її утримання, у розмірах визначених судом. Суд критично оцінює доводи відповідача проти задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років, оскільки законодавче визначення «..за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу» слід розуміти таким чином, що не існує об"єктивних труднощів для чоловіка у матеріальній підтримці жінки, котра є тимчасово безробітною у зв"язку з доглядом за їх спільною дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідач [PERSON] не надав переконливих доказів аж настільки важкого власного стану здоров"я та власної зайнятості, які унеможливлюють його бажання пошуку роботи з метою здійснення ним матеріальної підтримки позивачки хоча б у незначному розмірі. Разом з тим, позивачем не доведено те, що відповідач [PERSON] отримує доходи, на підставі, яких спроможний сплачувати аліменти на її утримання у розмірі більше 400 грн. щомісячно. В силу вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до вимог ст.141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача в дохід держави підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 704,80 грн.. Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного, ст.ст. 84, 141, 180-182, 184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial