Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

05 травня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною та призначення останній опікуна. В заяві зазначила, що [PERSON], [INFO], є інвалідом з дитинства 2-ї групи та страждає душевним захворюванням, яке є постійним та природженим видом порушення психіки і з приводу чого знаходиться на обліку у лікаря-психіатра в зв'язку з наявністю психічної хвороби - «тяжка розумова відсталість». Психічний розлад здоров'я [PERSON] впливає на її здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок чого вона не в змозі самостійно здійснювати за собою догляд фізично, розуміти фактичні дії своєї поведінки, самостійно приймати будь-які рішення. Визнання [PERSON] недієздатною потрібно для оформлення опіки, тому вона змушена звернутися до суду. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала в повному обсязі і з тих же підстав, просить визнати [PERSON] недієздатною та призначити над нею опіку та призначити її опікуном. Представник заінтересованої особи органу опіки та піклування Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення заявниці [PERSON], дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про те, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є інвалідом 2-ї групи з дитинства та страждає душевним захворюванням, яке є постійним та природженим видом порушення психіки і з приводу чого знаходиться на обліку у лікаря-психіатра з діагнозом "F-72" - важка розумова відсталість. Психічний розлад здоров'я [PERSON] впливає на здатність нею усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, внаслідок цього вона не здатна розуміти фактичні дії своєї поведінки, самостійно приймати будь-які рішення, здійснювати за собою фізичний догляд. Відповідно до акту судово-психіатричного експерта № 327 від 22 липня 2014 року амбулаторної судово-психіатричної експертизи [PERSON] страждає хронічним, стійким психічним розладом у формі важкої розумовою відсталості. При цьому вона не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними. В силу ст. 236 ЦПК України, суд розглядає справи про визнання фізичної особи недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Тобто, суд приходить до переконання, що оскільки [PERSON] страждає психічним захворюванням у вигляді важкої розумової відсталості, та за своїм психічним станом [PERSON] не розуміє значення своїх дій і не може ними керувати, то заява у частині визнання останньої недієздатною підлягає задоволенню. Також, згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 241 ЦПК України - рішення суду про визнання фізичної особи недієздатною, після набрання ним законної сили, надсилається органу опіки і піклування та є підставою для призначення фізичній особі опікуна. До суду надійшло клопотання Веселинівської селищної ради Веселинівського району Миколаївської області Румянцева О.В. про призначення опікуном [PERSON] її сестру - [PERSON]. А тому суд задовольняє вимогу заявника в частині призначення над [PERSON] опікуна в особі її сестри - [PERSON]. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 39, ст. 58, ч. 1 ст. 60 ЦК України,

Outcome: approved