Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

У травні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі-Банк) звернулося до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2014 року між Банком та [PERSON] укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 14000,00грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, допустив заборгованість, яка станом на 12 квітня 2021 року складає 13560,13 грн, з них: 10913,31 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита, 2646,82 грн - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, у якій позов підтримав та не заперечував проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів, клопотань не мав. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення за місцем реєстрації судової повістки рекомендованим листом з повідомленням, який вручено особисто. Причини неявки суду невідомі. Відзив на позов не надійшов. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У зв"язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що 26 листопада 2014 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ "ПриватБанк" та [PERSON] був укладений кредитний договір б/н шляхом підписання сторонами анкети - заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 14000,00 грн на платіжну картку (а.с. 14). Факт отримання\~кредитних коштів\~відповідачем підтверджено\~випискою по\~рахунку (а.с. 10-11). У заяві позичальника нарахування процентів, пені та штрафу не зазначено. Протягом дії договору Банком було видано одну кредитну картку, терміном дії до 10/21 (а.с. 13). 21.10.2017 [PERSON] . Банком відкрито кредиту лінію, 15.05.2018 було встановлено кредитний ліміт у сумі 500,00 грн, який у подальшому зменшувався та збільшувався: 25.09.2018 до 11 000,00 грн; 03.12.2018 до 14000,00 грн; 31.03.2019 року до 13 315,96 грн; 01.04.2019 до 13 320,00 грн; 17.12.2019 до 12 832,44 грн; 05.02.2020 до 12 832,44 грн; 21.02.2020 до 12 697,74 грн; 11.03.2020 до 12 527,60 грн; 24.03.2020 до 12 527,60 грн; 07.04.2020 до 12 329,51 грн; 08.04.2020 до 12 329,51 грн; 22.04.2020 до 12 329,51 грн; 04.05.2020 до 12 170,61 грн; 15.05.2020 до 12 170,61 грн; 26.05.2020 до 12 170,61 грн; 10.06.2020 до 11 993,77 грн; 22.06.2020 до 11993,77 грн; 03.07.2020 до 11993,77 грн; 14.07.2020 до 11 866,66 грн; 31.07.2020 до 11 776,09 грн; 11.08.2020 до 11 776,09 грн; 25.08.2020 до 11776,09; 07.09.2020 до 11 776,09 грн; 23.09.2020 до 11 431,55 грн; 07.10.2020 до 11 314,88 грн; 19.10.2020 до 11 314,88 грн; 30.10.2020 до 11 296,64 грн; 11.11.2020 до 11 296,64 грн; 26.11.2020 до 11 296,64 грн; 04.12.2020 до 0,00 грн (а.с. 12). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором станом 12 квітня 2021 року складає 13560,13 грн, з них: 10913,31 грн - заборгованість за простроченим тілом кредита, 2646,82 грн - заборгованість за простроченими відсотками за користування кредитом (а.с. 6-9). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються Банком, то повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим Банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі статтями 1046, 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які надані на підтвердження позовних вимог позивачем, останні не містять підпису відповідача, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Зазначене узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 03 липня 2019 року у справі №342/180/17 (провадження №14-131цс19). \~ \~ \~ \~Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, надав на підтвердження позовних вимог копію паспорту споживчого кредиту, яким визначено порядок надання банківських послуг, що викладений в Умовах та правилах надання банківських послуг, однак останній підписаний відповідачем 15 травня 2018 року, зберігає чинність та є актуальним до 30 травня 2018 року, та не підтверджує Умов та правил надання банківських послуг, які діяли на момент укладення кредитного договору 26 листопада 2014 року та відкриття кредитної лінії 21 жовтня 2017 року. Більш того, зі змісту цього паспорту слідує, що умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та будуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів тощо. У розділі 4 вказаного Паспорту зазначено, що реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення, що процентна ставка та інші платежі за послуги кредитодавця залишатимуться незмінними та застосовуватимуться протягом строку дії договору про споживчий кредит. Отже, зазначений Паспорт споживчого кредиту містить узагальнену інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту та передує укладенню кредитного договору з позичальником, оскільки передбачає проведення оцінки кредитодавцем кредитоспроможності споживача (а.с. 15-16). \~ \~ \~ \~Як встановлено вище, заява-анкета, підписана відповідачем 26 листопада 2014 року, не містить домовленості сторін про сплату процентів за користування кредитними коштами, пені за несвоєчасне погашення кредиту та посилання на паспорт споживчого кредиту, як складову договору. За таких обставин, саме по собі підписання відповідачем Паспорту споживчого кредиту без підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови та правила банківських послуг не може бути взята судом до уваги як доказ підтвердження конкретних умов кредитування. На користь зазначеного свідчить і невідповідність наданого банком розрахунку заборгованості за кредитним договором паспорту споживчого кредиту щодо розміру на порядку нарахування її складових. \~ \~ \~ \~Ураховуючи викладене, відсутні підстави вважати, що на день підписання анкети-заяви 26 листопада 2014 року сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, анкета-заява на отримання кредитної картки не містить посилання на конкретні умови кредитування, порядок повернення кредиту, що за відсутності належних доказів, які б достовірно підтверджували прийняття представлених банком умов та тарифів відповідачкою та приєднання до них як другої сторони до запропонованого договору, є підставою для відмови у стягненні з відповідача 2646,82 грн - заборгованості за відсотками за користування кредитом, оскільки такі є недоведеними. Однак, враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПриватБанк» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, та що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. \~ \~ \~ \~ Разом з тим, враховуючи, що за рахунок кредиту відбувалося погашення процентів на загальну суму 5658,21 грн, сплату яких не передбачено договором, заборгованість, що підлягає стягненню за непогашеним тілом кредиту становить 5255,10 грн (10913,31-5658,21=5255,10). З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню та з відповідача слід стягнути на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за простроченим тілом кредиту в розмірі 5255,10 грн. На підставі ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно задоволеним позовним вимогам.

Outcome: partial