Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

Позивач Публічне акціонерне товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 12.10.2007 року між АППБ «Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/2325/74/1153, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 200 000 грн. зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 11.10.2017 року. Укладаючи договір, позичальник зобов'язався в разі прострочення грошового зобов'язання сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та достроково погасити кредит на вимогу Кредитора. Однак в порушення умов договору відповідач припинив виконувати грошові зобов'язання і на вимогу Банку про погашення кредиту та усунення порушень за кредитним договором не вчинив жодних дій. Станом на 03.11.2014 року відповідач має заборгованість в сумі 189 626 грн. 86 коп., яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 109 775 грн. 11 коп., заборгованості за відсотками в сумі 6 589 грн. 50 коп. та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 73 262 грн. 25 коп., що просить стягнути з відповідача в користь позивача та понесені позивачем судові витрати по справі у виді сплати судового збору . Представник позивача Надольська А.В. в судовому засіданні позовні вимоги змінила і пояснила, що відповідачем частково сплачено заборгованість за кредитним договором тому з урахуванням наведеного заборгованість складається із заборгованості за кредитом в сумі 93389 грн. 30 коп., заборгованості за відсотками в сумі 159 грн. 91 коп. та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 78236 грн. 49 коп. і всього становить в сумі 171785 грн.70 коп., що просить стягнути з відповідлача в корристь позивача та понесені позивачем судові витрати. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що дійсно має заборгованість за кредитним договором. Однак посилаючись на скрутне матеріальне становище просить зменшити розмір пені. Представник відповідача за довіреністю в судовому засіданні [PERSON] в судовому засіданні позов визнала частково і пояснила, що відповідач [PERSON] дійсно має заборгованість за кредитним договором. Однак посилаючись на скрутне матеріальне становище просить зменшити розмір стягнення пені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 12.10.2007 року між АППБ «Аваль», правонаступником всіх прав та обов'язків якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/2325/74/1153, згідно якого останній отримав в позивача кредит у розмірі 200 000 грн. зі сплатою 12,5 % річних за користування кредитними коштами та кінцевим терміном повернення до 11.10.2017 року. Згідно п. 10.1 Кредитного договору, позичальник зобов'язався в разі прострочення грошового зобов'язання сплатити пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення та достроково погасити кредит на вимогу Кредитора. Згідно п. 6.5 Кредитного договору, позивач має право достроково стягнути заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції, у випадку прострочення позичальником умов кредитного договору. В порушення умов Кредитного договору, відповідач [PERSON], згідно розрахунку позивача (а.с.43-44), станом на 20.01.2015 року допустив заборгованість за кредитним зобов'язанням, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 93389 грн. 30 коп., заборгованості за відсотками в сумі 159 грн. 91 коп. та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 78236 грн. 49 коп. і всього становить в сумі 171785 грн.70 коп. Відповідно до ст.526 ЦК Українизобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти відповідно ч. 1 ст.1054 ЦК України. Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини. У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язання по кредитному договору, за якими кредитор повністю і своєчасно виконав умови договору, а позичальник порушив умови договору, порушено майнові права ПАТ «Райффазен Банк Аваль». При наявності таких доказів суд вважає доведеним отримання відповідачем кредиту від позивача. Не викликає сумніву і факт неповернення відповідачем кредиту, відсотків і пені в зазначених позивачем розмірах. Відсутні також докази, які б заперечували вказаний договір за його безгрошовістю відповідно до ст.1051 ЦК України. Вирішуючи питання про розмір пені суд враховує, що неустойка нарахована за період з 30 листопада 2011 року відповідно до п. 12.7 Кредитного договору, яким термін позовної давності до правовідносин, пов'язаних з укладанням та виконанням спірного Кредитного договору встановлено тривалістю 3 роки. Відповідно до положень ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.27 постанови № 5 від 30 березня 2012 року „Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" роз'яснив, що положення ч.3 ст.551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч.3 ст.551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). Відповідач [PERSON] подав суду письмову заяву в якій просить про зменшення розміру нарахованої позивачем пені, мотивуючи тим, що сума пені досить значна, він тривалий час постійної роботи немає, засобом для існування є пенсія матері. Враховуючи ступінь виконання зобов'язання боржником, майновий сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу, зокрема, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання суд вважає за можливе відповідно до положень ст.551 ЦК України зменшити розмір стягнення з відповідача пені і стягнути з відповідача в користь позивача заборгованість, що складається із заборгованості за кредитом кредитом в сумі 93389 грн. 30 коп., заборгованості за відсотками в сумі 159 грн. 91 коп. та пені за прострочення сплати кредиту та відсотків в сумі 5000 грн. 00 коп. і всього становить в сумі 98549 грн. 21 коп. В решті позовних вимог відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судом встановлено, що позивач сплатив по справі судовий збір в межах ставки судового збору з позовної заяви майнового характеру в розмірі 1 відсотку ціни позову та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати на день звернення до суду в сумі 1896 грн. 27 коп., що стверджується платіжним дорученням № 355366 від 10.11.2014 року (а.с.1). За таких обставин суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у виді сплати судового збору відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача в користь позивача. На підставі наведеного ст.ст.530,533,625,629,1049,1054 ЦК України, п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин",

Outcome: partial