Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості посилаючись на те, що 10 червня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52110433121В від 10.06.2013 року у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 236 295,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 10 червня 2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних згідно кредитного договору. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів із [PERSON] було укладено договір поруки та договір застави згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки ТОYОТА, модель - AVENSIS, тип - легковий седан, 2013 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить Заставодавцю/Відповідачу [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР №1 м. Донецьк, УДАІ ГУ МВС в Донецькій області 07.06.2013 року та відповідно до Договору застави транспортного засобу № R52110433121В від 10.06.2013 року. 22.06.2015 року між ПАТ «ВБР Банк» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого, позивач набув нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22.06.2015 року між ПАТ «ВБР Банк» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зп. Представник позивача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі, а також у заяві зазначив, що підтримує позовні вимоги і просить задовольнити з викладених у позовній заяві підстав та не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідачі в судові засідання не з'явився, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення повістки. Відповідно до положень ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши представлені докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволенню. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Судом встановлено, що 10 червня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52110433121В від 10.06.2013 року у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит в сумі 236 295,00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 10 червня 2020 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 0,01 % річних згідно кредитного договору (а.с.5-9). Як вбачається із договору поруки та договору застави, надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки ТОYОТА, модель - AVENSIS, тип - легковий седан, 2013 року випуску, колір сірий, реєстраційний номер - [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], що належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданого ВРЕР №1 м. Донецьк, УДАІ ГУ МВС в Донецькій області 07.06.2013 року (а.с. 13-14). Із матеріалів справи вбачається, що 22.06.2015 року між ПАТ «ВБР Банк» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого, позивач набув нового кредитора до відповідача за кредитним договором. 22.06.2015 року між ПАТ «ВБР Банк» та ТОВ «ФК Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615зп (а.с. 20-24). Статтею 512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора зобов'язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Згідно укладеного Кредитного договору, за наявності прострочення виконання зобов'язань Позичальником за Договором, розмір платежу збільшується на суму комісійної винагороди, неустойки та інших платежів (якщо такі мають та/або матимуть місце) у т.ч. відшкодування витрат та збитків Банку, пов'язаних з неналежним виконанням Позичальником умов цього Договору. Відповідно до вимог статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. У зв'язку із невиконанням [PERSON] умов Кредитного договору утворилась заборгованість у розмірі 302 648,45 гривень, яку було відступлено Банком позивачу, у підтвердження чого надається розрахунок заборгованості [PERSON] станом на укладення Договору відступлення (22.06.2015 року). Окрім того відповідач зобов'язаний сплатити суму кредиту та відсотки за користування кредитом на підставі умов договору та ст. 1050 ЦК України. Представлений позивачем розрахунок заборгованості на підставі умов договору. Тобто доводи позивача є обґрунтованими. За змістом ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за заявою [PERSON] Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було зареєстровано звернення стягнення відносно предмету застави. Тому суд приходить до висновку про підставність позовних вимог і про їх повне задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного, ст.ст. 514,5 529, 589, 590, 610-612, 1048, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved