Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У грудні 2018 року Роздільнянська районна державна адміністрації, як орган опіки та піклування в інтересах неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] звернулися до суду з позовом до [PERSON], в якому просили позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно її неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO] та стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на утримання доньки: [PERSON], [INFO] у розмірі 1/2 частки всіх видів заробітку щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, та не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту звернення до суду, на користь опікуна, прийомних батьків, батьків-вихователів або закладу, де будуть утримуватись дитина, до досягнення повноліття доньки [PERSON], тобто до [INFO] року. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 12.12.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 11.01.2019 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач - представник служби у справах дітей Роздільнянської РДА в Одеській області - Каберна І.Г, яка діяла на підставі довіреності № 3266/1/15/0137 від 27.12.2018 року, ( а.с.32), позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала пояснення з підстав зазначених в позові. Вказала, що враховуючи вищевикладене, інтереси неповнолітньої [PERSON] та висновок Роздільнянської районної державної адміністрації про доцільність позбавлення батьківських прав від 29.11.2018 року, просила позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні з позовними вимогами не погодилася, заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, з'являлася в усі судові засідання без ознак наслідків вживання алкогольних напоїв. Суду пояснила, що вона любить свою доньку, піклується про неї та просила не позбавляти її батьківських прав. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявлених вимог, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.51 Конституції України обов'язок кожного громадянина України піклуватися про дітей. Декларацією прав дитини, проголошеною Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року, дитина, якщо це можливо, повинна рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в атмосфері любові та матеріального забезпечення. Відповідно до ч.2 ст.3 Конвенції про права дитини, яка діє на Україні з 27.07.1991 року та ратифікована Україною, держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист та опіку, які необхідні для її благополуччя, приймаючи до уваги права та обов'язки їх батьків, опікунів та інших осіб, які відповідають за них по закону і з цією метою приймати всі відповідні законодавчі та адміністративні заходи. За ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та людської гідності. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. За приписами п. п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що перешкод у спілкуванні з дитиною йому ні хто не чинив і не чинить. Суд вважає, що наявність вини батьків належить до обов'язкових умов позбавлення батьківських прав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], згідно з копією паспорта громадянки України серії [NUMBER], виданого 10.12.2009 року Роздільнянським РВ ГУМВС України в Одеській області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. ( а.с.12) Також, судом встановлено, що [PERSON] є матір'ю неповнолітньої доньки: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого 06.05.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Одеси, на підставі актового запису № 573. В графі мати записано - [PERSON], в графі батько- [PERSON].( а.с.11) Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], виданого 16.10.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області на підставі актового запису № 89, шлюб між [PERSON] та [PERSON], розірвано. Після розлучення прізвище жінки - [PERSON] ( а.с. 10). Згідно з направленням служби у справах дітей райдержадміністрації від 07.11.2018 року №01-16/793, дитина, [PERSON], [INFO], влаштована до притулку для дітей «Теплий дім» служби у справах дітей районної державної адміністрації. ( а.с.19) 08.11.2018 року [PERSON], [INFO] поставлена на облік дітей, які опинились в складних життєвих обставинах.( а.с.18) 13.11.2018 року на момент перевірки сім'ї [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], матері вдома не було. Відповідно до пояснення гр. [PERSON], гр. [PERSON] регулярно вживає алкогольні напої, вихованням своєї доньки не займається, також сама дівчина, [PERSON], за вищевказаною адресою не проживає.( а.с. 16,17) Службою у справах дітей районної державної адміністрації було направлене повідомлення про дитину, яка перебуває у складних життєвих обставинах, до районного центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді щодо взяття сім'ї під соціальний супровід. ( а.с. 15) Згідно з актом обстеження умов проживання від 20.11.2018 року сім'ї [PERSON]. яка мешкає за адресою: [ADDRESS], на момент перевірки гр. [PERSON] була в нетверезому стані, до будинку не пустила, поводила себе агресивно. Відмовилась підписувати акт та писати пояснення. Умови проживання незадовільні. На подвір'ї брудно, розкинуте сміття.( а.с. 14) Відповідно до характеристики від 20.11.2018 року, наданої Понятівською НВК «ЗОШ І-ИІ ст. - ДНЗ» на ученицю 9 класу, [PERSON], [INFO], протягом навчання у 8 класі вона пропустила багато уроків без поважних причин. Вихованням дівчинки займалась бабуся, яка померла в жовтні 2018 року. Мати, не приділяла належну увагу доньці.( а.с. 13) Згідно довідки № 458/26, наданої завідуючою притулком для дітей «Теплий дім» від 26.11.2018 року, в притулку з 07.11.2018 року перебуває неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON], за час перебування дитини в притулку жодного разу не відвідувала свою доньку, не телефонувала, не цікавилась станом здоров'я своєї доньки. На думку позивача для [PERSON] неповнолітня [PERSON], [INFO] залишилась байдужою, адже відповідач вихованням її не займалась і не займається, а саме: не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, фактично не спілкується з донькою, не дбає і не дбала про її нормальне самоусвідомлення, не сприяла і не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання дитиною освіти, так як це встановлено ч.1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Отже вони вважають, що [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини що, згідно ст. 164 Сімейного кодексу України, є підставою для позбавлення її батьківських прав. Крім того, згідно ч.4-5 ст. 19 Сімейного кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи». Також судом встановлено, що Роздільнянською РДА, як органом опіки та піклування було проведено вивчення питання соціальної характеристики [PERSON] та було надано висновок про доцільність позбавлення її батьківських прав, відносно її малолітньої дитини. Даний висновок обґрунтований тим, що мати не займається вихованням та забезпеченням доньки, її життям не цікавиться. ( а.с. 6-9) Згідно до ч.1 Закону України «Про соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю» полягає: - соціальна робота з сім'ями - діяльність уповноважених органів, а також фахівців з соціальної роботи, яка спрямована на соціальну підтримку сімей, забезпечення їхніх прав і свобод, поліпшення якості життєдіяльності, задоволення інтересів та потреб; - соціальне обслуговування сімей - система соціальних заходів, спрямованих на сприяння, підтримку і надання послуг сім'ям, дітям та молоді з метою подолання або пом'якшення життєвих труднощів, підтримку соціального статусу та повноцінної життєдіяльності; - соціальний супровід - вид соціальної роботи, спрямованої на здійснення соціальних опіки, допомоги та патронажу соціально незахищених категорій дітей та молоді з метою подолання життєвих труднощів, збереження, підвищення їх соціального статусу. Статтею 6 ч. 3 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» влаштування дитини до закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не позбавляє органи опіки та піклування за місцем походження та за місцем перебування дитини від обов'язку продовжувати діяльність щодо реалізації права цієї дитини на сімейне виховання. У Рішенні Європейського Суду від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" (щодо відібрання дітей у сліпих батьків) зазначається, що було порушено ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод з огляду на те, що органи державної влади та суди мали би звернути увагу на неодноразові спроби позивачів покращити свої матеріально-побутові умови життя (зокрема, на їхні звернення про проведення природного газу до будинку, про повернення заборгованостей із заробітної плати та інших виплат, а також на клопотання про надання допомоги у працевлаштуванні). Національний суд, натомість, взяв на віру твердження органів місцевого самоврядування про те, що Савіни, попри надану їм фінансову та іншу допомогу, не спромоглися покращити умови свого життя. Окрім посилань на акти огляду помешкання заявників, суди не досліджували будь-які інші докази, хоча аналіз такої інформації був би доречним при встановленні того, чи місцеві органи влади дотримувались Конвенційних зобов'язань із забезпечення цілісності сім'ї та чи вони вивчили можливість застосування інших альтернатив перед тим, як відбирати дітей у заявників. Стосовно недостатнього фінансового забезпечення заявників Суд вказав, що визначення можливості надання сім'ї Савіних спеціальної матеріальної допомоги задля збереження цілісності цієї сім'ї є завданням, перш за все, відповідних державних органів влади та, зокрема, національних судів. Відтак Суд дійшов висновку про те, що хоча причини відібрання у заявників їхніх дітей, вказані національними органами влади, були належними, вони, однак, не були достатніми для виправдання такого серйозного втручання у сімейне життя сім'ї Савіних , тому була порушена ст. 8 Конвенції. Таким чином, системний аналіз наведених норм закону та практики Європейського Суду свідчить про те, що соціальні органи та органи опіки та піклування, не виконали свої фактичні обов`язки щодо соціального супроводу сім`ї, яка опинилася у складних життєвих обставинах. В якості свідка в судовому засідання був допитаний [PERSON], [INFO], який суду пояснив, що він викладав фізику у Понятівській школі, а [PERSON], [INFO] проживала з бабусею в с. Понятівка Роздільнянського району Одеської області та навчалася у Понятівській школі. Мати дитини рідко її відвідувала Між ними дуже погані стосунки, а у погіршенні стосунків винна і мати, і донька, яка матір не слухала та обманювала її. Вважав, що мати може змінити ставлення до доньки, перестати пити та займатися її вихованням, оскільки бабуся померла у жовтні 2018 року та більше нікому допомагати дівчинці. Згідно письмових пояснень свідка [PERSON], [INFO], встановлено, що він є братом відповідача [PERSON], відповідач вихованням доньки [PERSON], [INFO] не займається, уваги дитині не приділяє, матеріально не забезпечує, зловживає алкогольні напої, і він вважав, що краще для дитини буде як що позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її доньки. ( а.с. 42) Також в судовому засіданні була допитана неповнолітня [PERSON], [INFO], в присутності матері та керівника дитячого притулку «Теплий дім» [PERSON], яка суду пояснила, що мати іноді випиває, ображає її за те, що вона схожа на батька. Однак мати купує їй їжу, шкільне приладдя та одяг, а вона з свого боку іноді матір не слухає, перемовляється з нею. Вона дуже бажає з нею жити разом, бо крім матері у неї нікого не лишилося. Просила суд не позбавляти її матір батьківських прав. Суд не бере до уваги висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно неповнолітньої [PERSON], [INFO], так, як вважає, що обставини, на яких ґрунтується висновок Роздільнянської РДА, як органу опіки та піклування не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні і спростовується матеріалами справи. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином позивачем не надано належних і допустимих доказів невиконання відповідачем своїх батьківських обов'язків, судом не встановлено винної поведінки відповідача та свідомого ухилення від виконання своїх батьківських обов'язків, тому суд зазначає, що підстави, передбачені ст. 164 СК України для позбавлення [PERSON] батьківських прав, відсутні, та вирішує, що позбавлення батьківських прав буде суперечити інтересам неповнолітньої дитини та засадам вищезазначеної Декларації та практики Європейського Суду, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити у зв'язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до п.14 ч.2 ст.3 ЗУ «Про судовий збір» N 3674-VI від 8 липня 2011 року судовий збір не справляється за поданням заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб у разі, якщо представництво їх інтересів у суді відповідно до закону або міжнародного договору, згоду на обов'язковість якого надано Верховною Радою України, здійснюють Міністерство юстиції України, суб'єкти надання безоплатної вторинної правової допомоги та/ або органи опіки та піклування або служби у справах дітей. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Судові витрати у відповідності до вимог ч.6 ст.141 ЦПК України слід компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed