Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-23 00:00:00

04.12.2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути на його користь з відповідача витрати по оплаті судово-генетичної експертизи ДНК в розмірі 3158 грн. та судовий збір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 17.09.1988 року він зареєстрував шлюб з [PERSON] В березні 2002 року в шлюбі народилася дитина [PERSON] 01.08.2014 року проведено генетичну експертизу в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, за результатами якої встановлено, що він не являється біологічним батьком [PERSON] За проведення експертизи ним було сплачено 3158 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити, справу розглядати у його відсутність. В разі неявки в судове засідання відповідача не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді Відповідач в судове засідання не зявилася, про причину неявки суду не повідомила, про день та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовою рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи. Доказів, що підтверджують поважність причини неявки, не представила. Представника, який би діяв від його імені, до суду не направила. Заяви про перенесення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутністю, не надала. Оскільки з причини неявки відповідача неодноразово відкладались судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом справи встановлено, що 17.09.1988 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] Від шлюбу в березні 2002 року народилася дитина [PERSON] Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.08.2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.09.2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця,але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.05.2013 року до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області рішення від 05.09.2013 року залишено без змін. 03.12.2013 року Дзержинським районним судом м. Харкова ухвалено рішення, яким дозволено на тимчасові неодноразові поїздки за межі України малолітньої [PERSON], [INFO], без згоди її батька [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття дитини. Дозволено [PERSON], [INFO] на виготовлення закордонного паспорту, отримання відповідних віз та дозволів в консульських та інших дипломатичних установах та перетину державного кордону України без згоди та супроводу батька [PERSON], [INFO] до досягнення повноліття дитини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2014 року позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про оспорювання батьківства задоволено. Виключено запис про [PERSON], [INFO], як батька з актового запису №1072 від 06.04.2002 року про народження [PERSON], [INFO], Міським відділом РАГС Харківського обласного управління юстиції. На вказане рішення позивачем подано апеляційну скаргу, обґрунтовану тим, що в ході розгляду його вимог про оспорювання батьківства, судом не було розглянуто його клопотання про призначення судово-генетичної експертизи ДНК. В процесі розгляду апеляційної скарги позивача на рішення суду від 11.03.2014 року, судовою колегію судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області, 27.06.2014 року постановлено ухвалу, якою за його клопотанням призначено у справі судово-генетичну експертизу ДНК, проведення якої доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи. Витрати, пов'язані з проведенням експертизи, покладено на позивача [PERSON] 21.08.2014 року проведена генетична експертиза в Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи, за результатами якої встановлено, що біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON], народженої [PERSON], виключається. За проведення дослідження позивачем було сплачено 3158 грн., що підтверджується квитанціями, копії яких долучено до матеріалів справи. 02.10.2014 року судовою колегією судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області постановлено ухвалу, якою рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2014 року залишено без змін. Згідно з положеннями п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до вимог ч.2 ст. 86 ЦПК України, кошти на оплату судової експертизи вносяться стороною, яка заявила клопотання про проведення експертизи. Згідно з положеннями ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~ Позивачем надано рахунок-фактуру №452/10/2014 від 01.08.2014 року, складену Київським міським клінічним бюро судово-медичної експертизи, в якому платнику [PERSON] встановлено до сплати за проведення дослідження сухих зразків крові (букального епітелію), при дослідженні суперечного батьківства, в розмірі 3158,40 грн., та надано квитанцію до прибуткового касового ордеру №616 від 01.08.2014 року на підтвердження проведення [PERSON] оплати за дослідження в розмірі 3158,40 грн. Надані документи є належними доказами, на підтвердження суми витрат, пов'язаних з проведенням експертного дослідження, у зв'язку з чим суд вважає вимоги в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позивачем [PERSON], на користь якого постановлено судове рішення, понесено витрати на проведення судово-генетичної експертизи ДНК в процесі розгляду його апеляційної скарги на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 11.03.2014 року, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми, сплаченої за проведення експертного дослідження в розмірі 3158,40 грн. З відповідача, згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України, на користь позивача належить стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати. Позивачем були понесені та документально підтверджені витрати по оплаті судового збору в сумі 107,30 грн. Різниця встановленої ЗУ "Про судовий збір" ставки судового збору за позовами майнового характеру на момент звернення позивачем з даним позовом до суду, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved