overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У грудні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд із зазначеним позовом і прохало стягнути з відповідача 15086,66 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача прохає винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явився, про місце і час розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №PLXRRX31680481 від 28.07.2007 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 3600,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 7). Пунктом 5.1. та 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»» передбачена відповідальність: за порушення будь-якого із зобов'язання, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3. даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник сплатити банку пеню 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплати банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (а. с. 11) Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 19.11.2014 року має заборгованість на загальну суму 29848,93 грн., що складається: 1023,93 грн. - заборгованість за кредитом; 11680,25 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 691,20 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 16453,55 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 15956,87 грн. яка була стягнута з відповідача рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 02.03.2012 р. , різниця становить - 13892,06 грн. Крім зазначеної суми необхідно стягнути штрафи відповідно до пункту 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»»: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 694,60 грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість, яка підлягає стягненню, становить 15086,66 грн. Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 15086,66 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 07.09.2007 року між нею та відповідачем [PERSON], Новоградківською сільською радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати з тих підстав, що вони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть, та неповнолітніх дітей залишити їй на виховання. Ані позивачка, ані відповідач в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду із заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечує. Згідно з положеннями ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 07.09.2007 року між позивачкою та відповідачем Новоградківською сільською радою Овідіопольського району Одеської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 4, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 07.09.2007 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується наявними в матеріалах справи відповідними копіями свідоцтв про народження дітей. На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо. При цьому відповідач відповідно до його заяви проти задоволення позову не заперечує.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У грудні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 29 серпня 2009 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, про що зроблено актовий запис за № 4. Від шлюбу мають дітей: сина [PERSON], [INFO], дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач. Вона сама виховує дітей, відповідач будь-якої матеріальної допомоги на їх утримання не надає, їх вихованням та здоров"ям не цікавиться. [PERSON] є працездатним та може сплачувати аліменти на утримання дітей. Враховуючи наведене, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки усіх його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка підтримала вимоги позовної заяви та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з"явився, про час та місце його проведення належним чином повідомлений. Надав суду письмову заяву, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнає повністю та не заперечує щодо їх задоволення. Вислухавши пояснення позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого виконавчим комітетом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, сторони уклали шлюб 29.08.2009 року, про що в книзі реєстрації актів про шлюб зроблено запис за № 4. Судом встановлено і це вбачається з копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 09.02.2010 року, серії [NUMBER] від 10.04.2012 року та серії [NUMBER] від 04.08.2014 року, виданих виконавчим комітетом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, що батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], записаний відповідач [PERSON] Про те, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON], перебувають на утриманні своєї матері [PERSON] свідчить довідка № 603 від 03.12.2015 року, видана виконкомом Кошелівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області. Враховуючи, що відповідач ухиляється від матеріального утримання дітей, суд вважає стягнути з нього на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/2 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення повноліття найстаршою дитиною. При зверненні до суду позивачка звільнена від сплати судового збору, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує його з відповідача в сумі 487 грн. 20 коп. на користь Червоноармійського районного суду Житомирської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-01 00:00:00

У грудні 2015 року ПАТ "Банк" Фінанси та Кредит " звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за Кредитним договором № 15-700/273 від 13.03.2008 року в розмірі 315 721 грн. 43 коп., звернення стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Враховуючи складність виготовлення мотивувальної частини рішення, суд вважає за доцільне в даному судовому засіданні оголосити його вступну та резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У грудні 2016 року [PERSON] звернулася із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, посилаючись на те, що 25 вересня 2010 року вона одружилась з відповідачем. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. У 2012 році шлюб між сторонами було розірвано. Донька мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає. Матеріально доньці не допомагає. [PERSON] не заперечує, щоб його було позбавлено батьківських прав, про що нотаріально завірив свій підпис. Позивач та її представник у судове засідання не з"явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просив позбавити його батьківських правд щодо доньки. Представник зацікавленої особи в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. В судовому засіданні встановлено, що 25 вересня 2010 року сторони у справі зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.14). У 2012 році шлюб було розірвано. Донька мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. (а.с.11). Відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймає. Матеріально доньці не допомагає. Відповідно до інформації, наданої з ІДНЗ №9 [PERSON] не бере участі у вихованні дитини, вихованням та навчанням не цікавиться. (а.с.12). [PERSON] не заперечує, щоб його було позбавлено батьківських прав, про що нотаріально завірив свій підпис. (а.с. 7). Відповідно до висновку органу опіки та піклування при Ізюмській райдеражміністрації [PERSON], [INFO], доцільно позбавити батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON],[INFO]. (а.с.13). Відповідно до ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач протягом довгого часу не займався вихованням дитини та її утриманням. Це є підставою для позбавлення його батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У грудні 2016 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ "СВМП "ПУТНА" про визнання права власності. Позивач вказує, що 25.11.2002 року між позивачем та СВМП«ПУТНА», правонаступником якого є ТОВ«СВМП «ПУТНА» була укладена інвестиційна угода №269/2002 про інвестування будівництва індивідуального боксу в гаражі «Позняки-6-А». На виконання вимог угоди позивач здійснив оплату будівництва гаражного боксу в повному обсязі в сумі 29 850 грн. 24 коп. З лютого 2007 року позивач фактично користується гаражним боксом, сплачує експлуатаційні витрати. Проте відповідачем вимоги угоди щодо передачі у власність позивачу гаражного боксу не виконані. Приймаючи до уваги викладені обставини, позивач просить позов задовольнити. Позивапозовні вимоги підтримав та просив суд його задовольнити. Представник відповідача ТОВ «СВМП «ПУТНА» надав до суду заяву про визнання позову та просить розглядати справу у відсутності представника відповідача. Відповідно до ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи те, що відповідачем визнано позов у повному обсязі, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. При задоволенні позовних вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача сплачені позивачем по платіжному дорученню при зверненні до суду з даним позовом 551 гривень 20 копійок судового збору (а. с. 1, 2).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-21 00:00:00

У грудні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] до досягнення донькою повноліття в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на місяць, посилаючись на те, що відповідач має постійне місце роботи і отримує стабільну заробітну плату та повинен приймати участь в утриманні дитини, крім того інших утриманців і стягнень за виконавчими листами відповідач не має, в зв'язку з цим позивач звернулася з позовом до суду. У судове засідання позивач з"явилася, заявлений позов підтримала. Відповідач у судове засідання з"явився, позов підтримав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачем [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ст. ст. 180, 181, 182, СК України батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі або у натуральній формі, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров»я і матеріальне становище дітей, стан здоров»я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення повноліття. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У грудні 2017 [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 11.11.1972 року зареєструвала шлюб з [PERSON] Вважає, що збереження сім'ї неможливе, оскільки сторони через постійні непорозуміння та протилежні погляди на шлюб та сім'ю,постійні образи тривалий час шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає примирення неможливе, просить шлюб розірвати. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 26.12.2017 року відкрито провадження у справі. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву в якій позов підтримала в повному обсязі, просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, причини неявки суду невідомі. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухваливши заочне рішення у справі. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.11.1972 року між [PERSON] та [PERSON] Ярунською сільською радою Новоград-Волинського району Житомирської області зареєстровано шлюб, актовий запис №38 (а.с.3). Відповідно до ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам подружжя. З викладених у позові пояснень позивача вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, через що позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно зі ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечило б інтересам позивача, що бажає їх припинення, у зв'язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір розмірі 640 грн. 00 коп., оскільки позивач при пред"явленні позову в силу ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~У грудні 2017 року заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та встановлення над нею опіки, з призначенням її опікуном над [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що вона є рідною сестрою [PERSON], [INFO], яка є інвалідом ІІ групи. Внаслідок хвороби [PERSON] не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. \~ \~ \~ \~У судове засідання заявник не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Представник Органу опіки та піклування Виконавчого комітету Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. \~ \~ \~ \~Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Згідно довідки міжрайонної психіатричної ВТЕК №2 від 01 липня 1992 року, [PERSON], [INFO], є інвалідом другої групи. Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 55 від 15.05.2018 року Комунального закладу "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" ДОР" [PERSON], [INFO], страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі важкої розумової відсталості. За своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 300 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Зазначені вимоги містить ч. 1 ст. 60 ЦК України визначаючи, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З урахуванням наведеного, суд вважає, що заявлені вимоги заявника щодо визнання [PERSON], [INFO], недієздатною та призначення її опікуном підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 299 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved