Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

09 жовтня 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на слідуючі обставини. [INFO] в м.Татарбунари Одеської області у віці 72 років помер її чоловік [PERSON]. За життя останнього вони разом набули на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право приватної власності на будову б/н від 15.04.1993 року. Позивачка є спадкоємицею першої черги за законом після смерті чоловіка та має право успадкувати 1/2 частину зазначеної квартири, оскільки за життя останній заповіту не залишив. Для вирішення питання про прийняття спадщини вона звернулася до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Одеської області Монастирліу О.П., однак отримала відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії у зв'язку з невизаченості частки померлого у спільному майні відносно спадкової квартири. Посилаючись на норму ст.1226 ЦК України, яка передбачає, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах, позивачка вважає за необхідне визначити долю спадкодавця у праві спільної сумісної власності, яка становить 1/2 частину вказаної нерухомості, що надасть можливість останній скористатись своїм правом на прийняття спадщини після смерті чоловіка. Тому, вона звернулася до суду з вказаним позовом. Позивачка та її представник в судове засідання не з'явились. Представник позивачки надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, повністю підтримуючи позовні вимоги (а.с.18,26). Представник Татарбунарської міської ради Одеської області в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, не заперечуючи проти вимог позову (а.с.20). Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 25 грудня 1963 року позивачка [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] у Татарбунарському відділі РАЦС Одеської області, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.4). Згідно копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 27.11.2012 року, [PERSON] помер [INFO] в м.Татарбунари Одеської області у віці 72 років (а.с.8). З копії свідоцтва про право приватної власності на квартиру б/н від 15 квітня 1993 року (а.с.5), записаного до реєстрової (кадастрової) книги під № 20-60, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], при цьому частки кожного із співвласників у вказаному нерухомому майні не визначені. З копії технічного паспорту на вищезазначену квартиру, виготовленого 15.04.1993 року (а.с.6-7) просліджується технічна характеристика квартири №11, поверховий план споруди, розрахунків площ спадкового нерухомого майна. Із копії домової книги вбачається також, що власниками квартири значаться [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які у ній зареєстровані з 01.11.1972 року. Із листа-відмови приватного нотаріуса №1024/02-14 від 29.09.2017 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Татарбунарського районного нотаріального округу Монастирліу О.П. з метою отримання свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS], яка належала її померлому чоловікові [PERSON], однак отримала відмову з посиланням на те, що оформлення свідоцтва є неможливим з огляду на невизначеність частки, яка належала померлому у спільній сумісній власності. За змістом статті 355 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ч.2 ст.372 ЦК України, частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду (ч.2 ст.370 ЦК України). Відповідно до ст.1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. При цьому необхідно визначити, якою є доля спадкодавця у праві спільної сумісної власності. Абзацом 2 п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року також передбачено, що у разі смерті співвласника, частки кожного з них у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними. Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, нотаріус може видати свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом після смерті одного з учасників спільної сумісної власності лише після виділення (визначення) частки померлого у спільному майні. У судовому засіданні з достовірністю встановлено, що позивачка [PERSON] та її чоловік [PERSON], який помер [INFO], є співвласниками на праві спільної сумісної власності квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право приватної власності на житло б/н від 15 квітня 1993 року (а.с.5). Але в зв'язку з невизначеністю частки померлого у спільному сумісному майні відносно даного житла, позивачка позбавлена можливості скористатися своїм правом на вступ у спадщину після смерті чоловіка та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на частину вказаної нерухомості через нотаріальну контору. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами, враховуючи вищезазначені рекомендації постанови Пленуму ВСУ України №7 від 30.05.2008 року та відсутність договору з приводу визначення часток сторін у спільній сумісній власності, суд вважає, що за [PERSON], який помер [INFO] та за його дружиною - позивачем [PERSON] має бути визначено по 1/2 частки ідеальної долі у спільній сумісній власності, а саме квартири [ADDRESS].

Outcome: approved