overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

02 червня 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 15 березня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кіровського міського управління юстиції у Донецькій області, за актовим записом № 90. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Належно повідомлений через засоби масової інформації - газету «Донбасс ТВ від 06.07.2015 року» відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дітей у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити позивачу прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

02 червня 2017 року судом ухвалено рішення, яким відмовив у задоволенні позову. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19 червня 2017 року справу повернуто для ухвалення додаткового рішення. Позивач у судовому засіданні віднесла питання на розсуд суду зазначивши, що дійсна ринкова вартість нерухомого майна визначена саме попереднім рішенням суду, а не звітами, які надав відповідач. Сторони не зявилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. При подачі позову (2016 рік) позивачка мала сплатити судовий збір за вимогою немайнового характеру (визнання правочину недійсним), та за двома вимогами майнового характеру (витребування житлового будинку та земельної ділянки, вартість яких визначена судовим рішенням від 21.03.2016 та договором дарування від 11.02.2016). При уточненні позовних вимог (2017 рік) позивачка мала сплатити судовий збір за двома вимогами немайнового характеру (визнання недійсним двох свідоцтв про право власності). Проте позовні вимоги оплачені судовим збором у розмірі 2 382,40 грн. За такого, суд не вирішив питання про стягнення суми недоплаченого судового збору за двома вимогами майнового характеру, та за трьома вимогами немайнового характеру суд не вирішив. Відповідно до ч. 1\~ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги слід стягнути з позивача на користь держави судовий збір у сумі 8000,00 грн. за вимоги майнового характеру у відповідності до вимог ст. 4 ЗУ "Про судовий збір", а саме витребування житлового будинку вартістю 2 520 672 грн. Що стосується вимог про витребування земельної ділянки, то такі вимоги оплачені судовим збором у розмірі 640 грн при поданні уточненої позовної заяви (виходячи з її вартості у розмірі 22471 грн).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-14 00:00:00

02 червня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб. Позов обґрунтовано тим, що 22 лютого 1992 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Павлоград, актовий запис № 103. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. В зв`язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 23 червня 2020 року провадження у даній справі відкрито та запропоновано відповідачу подати в порядку ст. 178 ЦПК України відзив на позов, не пізніше п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. 07 липня 2020 року відповідачем подано до суду письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнала, просила відновити їй дошлюбне прізвище - " [PERSON] ". Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 22 лютого 1992 року сторони уклали шлюб, зареєстрований міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану м. Павлоград, актовий запис № 103 (а.с.7). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Сторони спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини припинили. Вказані обставини визнані сторонами і відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню. Таким чином, фактичні взаємини подружжя свідчать, що сторонами остаточно припинено шлюбні відносини і їх неможливо відновити, отже збереження шлюбу неможливе та суперечило б інтересам подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. У відповідності до ч.ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

02 червня 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив (а.с. 13-14). В обґрунтування уточненого позову позивач посилався на те, що 22 жовтня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом із відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, внаслідок чого виникали сварки, які призвели до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили у 2017 році, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спір щодо поділу майна буде вирішений окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 23 липня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі (а.с. 23-24). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 29, 30). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 22 жовтня 2015 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Новомосковському району Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 56 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 18). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 19). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2017 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-26 00:00:00

02 червня 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, який зареєстрований з відповідачем [PERSON] 20 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нововолинського міського управління юстиції Волинської області, актовий запис №303. Від спільного шлюбу подружжя має неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що подружнє життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та недовіри один до одного. Позивач вважає, що збереження сім`ї суперечить їхнім інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] до проведення підготовчого засідання подав до суду письмову заяву, просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнає, погодився на розірвання шлюбу. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для розірвання шлюбу, суд позов задовольняє і розриває шлюб між позивачем та відповідачем. Згідно ч.1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивач при подачі позову до суду згідно Закону України "Про судовий збір" понесла судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн., що підтверджується документально (а.с.1, 2). З огляду на те, що відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, у відповідності до ст.ст. 141, 142 ЦПК України позивачу слід повернути з державного бюджету 454,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову та стягнути з відповідача на користь позивача 454,00 грн. судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

03.01.2014 року заявник звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності [PERSON], який помер [INFO] року в м. Красний Лиман Донецької області, свідоцтва про право власності на житло, виданого 30.07.2003 року виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради Донецької області. В судове засідання сторони не з»явилися, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. Заявник направив до суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримав повністю і просив його задовольнити. А представник заінтересованої особи - з проханням розглянути справу у його відсутності. Судом досліджено докази, надані заявником і встановлено, що 30 липня 2003 року виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради Донецької області на підставі розпорядження Краснолиманського міського голови від 30.07.2003 року № 308, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності в рівних частках кожному на житло - квартиру [ADDRESS](а.с.9). При цьому у вказаному правовстановлюючому документі прізвище [PERSON] було "Градобитов"(а.с.9). На теперішній час вказані перекручення виправити не предсталяється можливим, бо [INFO] року [PERSON] помер(а.с.5). Єдиним спадкоємцем після смерті спадкодавця являються заявник - [PERSON](а.с.16). Матеріали справи - копія свідоцтва про народження та реєстрацію шлюбу заявника, копії свідоцтв про реєстрацію шлюбу, розірвання шлюбу та смерть спадкодавця, копія витягу з реєстру реєстрації права власності на майно та копія свідоцтва про право власності на житло, розташоване в [ADDRESS] свідчать про те, що спадкодавець був співвласником житла, розташованого в [ADDRESS], але при перекладі його прізвища, яке російською мовою писалося [PERSON], на українську мову допущено описку, в результаті чого в різних документах воно написано по різному - як [PERSON] так і [PERSON] (а.с.5-11). Відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України внесення змін до правовстановлюючих документів після смерті власника неможлива. Враховуючи те, що вказане свідоцтво є єдиним правовстановлюючим документом, що підтверджує право заявника на вказане майно, він змушений шукати можливість для виправлення допущеної помилки. Згідно до ст.ст.234,256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Тому суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню бо досліджені в судовому засіданні докази свідчать про те, що свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], видане 30.07.2003 року виконавчим комітетом Краснолиманської міської ради Донецької області на підставі розпорядження № 308 від 30.07.2003 року, належить поряд з іншими і спадкодавцю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

03.01.2018 р. відкрито провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 05.03.2018 р. До початку проведення підготовчого судового засіданні від відповідача - [PERSON], надійшла заява про визнання позову. Одночасно з цим від позивача - [PERSON], надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Встановлено, що позивач - [PERSON], звернувся до суду і просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем - [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що спільне життя не склалось, і вони не проживають разом. Позивач зазначає, що на примирення з відповідачем він не згоден. В судове засідання позивач не з'явився, подав заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідач подала заяву про визнання позову, просила відновити їй дошлюбне прізвище "Харченко". На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами У відповідності до положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання відповідачем позову. Суд дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного. Судом встановлено наступне. Сторони зареєстрували шлюб 16.08.1997 р. Від спільного життя мають неповнолітю дитину доньку [PERSON], [INFO] Норми частин 3 і 4 статті 56 Сімейного кодексу України (далі по тексту СК України) передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставинах суд приходить до висновку , що дальше спільне життя подружжя та збереження їх сім'ї неможливе, оскільки буде суперечити інтересам кожної з сторін. Таким чином, вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачу після розірвання шлюбу необхідно відновити її дошлюбне прізвище - «Харченко». На підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід присудити понесені останнім і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-06 00:00:00

03.01.2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 18.09.2015 року у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстрційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №1282. Мотивуючи позовну заяву вказав, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини припинені. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явився. Надав заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за його відсутності. В судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Адамантова". Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сім'я існує формально, сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON], зареєстрували шлюб 18.09.2015 року (а.с.12). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] ( а.с.13). Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

03.02.2014 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що вона та відповідач є батьками неповнолітнього - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання сина відповідач в добровільному порядку не надає. Посилаючись на вищевикладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] заявлені вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Неповнолітній [PERSON] проживає разом з матір'ю - [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, суд може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Враховуючи вищевикладене, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації за аналогією закону згідно п. 8 ст. 8 ЦПК України у порядку, передбаченому ЗУ "Про індексацію грошових доходів населення". Оцінюючи надані докази та враховуючи, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а саме необхідно стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з 03.02.2014р. до досягнення ним повноліття, з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 21, 24, 110, 111, 112, 180, 182, 183 СК України,

Outcome: approved