Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін: кредитна спілка "Злет" звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому, уточнивши (зменшивши) позовні вимоги, просить: - стягнути з відповідача на користь кредитної спілки "Злет" залишок боргу по кредиту в сумі 1448,62 грн, 179,85 грн процентів за користування кредитом, 73,60 грн витрат, 122,58 грн відшкодування за порушення грошового зобов`язання, 223,62 грн пені, разом 2048,27 грн; - стягнути з відповідача на користь кредитної спілки "Злет" 2102,00 грн сплаченого судового збору; - зазначити в рішенні про нараховування відсотків на залишок боргу з розрахунку 15% річних з дня винесення рішення по справі до моменту виконання рішення суду у повному обсязі за формулою: залишок боргу х 15% : 365 х кількість днів у періоді. Свої вимоги мотивує тим, що 22 жовтня 2019 року [PERSON] отримав (видатковий чек № 3 від 22.10.2019) у кредитній спілці "ЗЛЕТ" м. Долина кредит за кредитним договором № ЦОЦ-00215 від 22.10.2019 в сумі 3000,00 грн на термін 12 місяців (по 22 жовтня 2020 року) зі щомісячною сплатою частини основної суми кредиту та щомісячною сплатою нарахованих відсотків за користування кредитом з розрахунку 60 % річних. Тип відсоткової ставки - фіксована. З дня отримання позики [PERSON] в рахунок погашення боргу здійснював сплати нерегулярно (відсутні сплати в січні, березні-травні, серпні, вересні 2020 року), не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною. На неодноразові повідомлення та попередження відповідач належним чином не реагував. Такі дії відповідача свідчать про відмову від добровільного повернення боргу, через що кредитна спілка змушена звертатися з відповідним позовом до суду. При цьому, приймаючи рішення, просить суд застосувати ч. 10. ст. 265 ЦПК України щодо нарахування відсотків, передбачених договором відповідно до ст. 625 ЦК України, до моменту виконання рішення. Представник позивача Коваль З.М. в судове засідання не з`явився, однак в заяві від 19.10.2020 просив розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги, викладені ним в заяві від 19.10.2020 про зменшення розміру позовних вимог підтримав, просив їх задовольнити та не заперечив проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, правом подати відзив на позов не скористалися, будь-яких зава та клопотань від нього до суду не надходило. Спір між сторонами не вирішений. Заяви та клопотання сторін, процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 28.09.2020 відкрито провадження у справі та призначено справу розглядати в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. 19 жовтня 2020 року від представника позивача надійшли заява про зменшення розміру позовних вимог з доданим до неї розрахунком заборгованості та доказами її направлення відповідачу (а.с.22-25) та заява, в якій він просить розглядати справу у його відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с.21). Відповідач будь-яких заяв та клопотань щодо процесуальних питань до суду не заявляв. Відповідно до положень п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Більше того, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Паскал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Буряк проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження. Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків є: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів, а також предмет спору (справи "Федіна проти України" від 02 вересня 2010 року, "Смірнова проти України" від 08 листопада 2005 року та інші). Враховуючи, що відповідач, хоча і належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позов не подав, представник позивача не заперечив проти заочного розгляду справи, а тому ухвалою суду від 19.10.2020 постановлено провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів. Приймаючи до уваги наведені положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, предмет спору, його значення для сторін, за письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи без участі сторін та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, на підставі наявних матеріалів справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України, ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин: про те, що між кредитною спілкою "Злет" та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким позивач надав відповідачеві кредит в сумі 3000,00 грн на термін 12 місяців (з 22.10.2019 по 22.10.2020) із зобов`язанням повернути кредит та сплатити нараховані відсотки за користування кредитом у розмірі 60 відсотків річних, свідчить кредитний договір № ЦОЦ-00215 від 22.10.2019 (п.п. 1.1, 1.6) та чек № 3 від 22.10.2019 на вказану суму (а.с.7-8, 9). Періодичність та розміри платежів з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом визначені у графіку розрахунку, який є невід`ємною частиною кредитного договору (а.с.8, зворотна сторона). Відповідно до вимог п.п.3 п.2.1.1 зазначеного кредитного договору, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць кредитодавець має право вимагати повернення кредиту, строк виплати якого ще не настав, в повному обсязі, тобто дострокового повернення кредиту та сплати процентів. Згідно з умовами, визначеними в п.п.7 п.2.2.2. кредитного договору, позичальник зобов`язаний відшкодувати витрати, понесені кредитодавцем у зв`язку із невиконанням чи неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань. Як визначено в п.п.4.2.2. п.4.2. кредитного договору, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання і становить 0,075 процентів. Відповідно до п.6.6. кредитного договору, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У випадку прострочення виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитодавця позичальник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також 15 процентів річних від простроченої суми за весь період прострочення. Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті основної суми кредиту та нарахованих процентів позичальнику [PERSON] за кредитним договором № ЦОЦ-00215 від 22.10.2019 (а.с.24) та нарахування пені та процентів від прострочених платежів (а.с.25), залишок суми боргу по кредиту становить 1448,62 грн, сума процентів, належних до сплати - 179,85 грн (1308,47 - 1128,62), витрати по супроводу кредиту - 73,60 грн, нарахована пеня (0,075% за день) - 223,62 грн та проценти від прострочених платежів (15% річних) - 122,58 грн, всього борг становить 2048,27 гривень. З дня отримання позики [PERSON] в рахунок погашення боргу здійснював сплати нерегулярно (відсутні сплати в січні, березні-травні, серпні 2020 року), не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов Договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною. Проплати були здійснені [PERSON] на рахунок спілки у листопаді 2019 року 264,03 грн в рахунок погашення кредиту та 142,97 грн в рахунок погашення процентів, у грудні 2019 року 269,50 грн в рахунок погашення кредиту та 130,50 грн в рахунок погашення процентів, в лютому 2020 року 144,85 грн в рахунок погашення кредиту та 255,15 грн в рахунок погашення процентів, в червні 2020 року 400 грн в рахунок погашення кредиту, в липні 2020 року 473 грн в рахунок погашення кредиту та в вересні 2020 року 600 грн в рахунок погашення процентів, всього ним було сплачено 1551,38 грн в рахунок погашення кредиту та 1128,62 грн в рахунок погашення процентів (а.с.24). Тобто, з моменту отримання кредиту [PERSON] здійснював проплати нерегулярно, а саме: 20.11.2019, 19.12.2019, 20.02.2020, 22.06.2020, 20.07.2020 та 25.09.2020, а зобов`язаний був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти згідно з графіком розрахунків, який є невід`ємною частиною договору кредиту. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторони у кредитному договорі обумовили розмір процентів (15%), який належить до сплати у разі прострочення виконання зобов`язання, що описано вище. Таким чином, загальна сума боргу відповідача перед позивачем становить 2048,27 гривень (залишок суми боргу по кредиту 1448,62 грн + сума процентів, належних до сплати 179,85 грн + витрати по супроводу кредиту 73,60 грн + нарахована пеня (0,075% за день) 223,62 грн + проценти від прострочених платежів (15% річних) 122,58 грн = 2048,27 грн). На неодноразові повідомлення та попередження про наявність заборгованості відповідач належним чином не реагував, про що свідчать повідомлення, в яких, крім суми боргу, попереджалося останнього про підготовку матеріалів до суду про примусове повернення боргу у разі ігнорування вказаних повідомлень та докази їх направлення відповідачу (а.с.12-15). Таким чином між сторонами виник спір з приводу належного виконання умов кредитного договору. Оцінка суду: дослідивши та оцінивши всі здобуті й перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов належить до задоволення, виходячи з такого. Частинами 1, 3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ч.ч. 1, 3 ст. 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено в статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що з дня отримання позики [PERSON] в рахунок погашення боргу здійснював сплати нерегулярно, не в повному обсязі, що є грубим порушенням істотних умов договору та передбаченого ним графіку розрахунків, який є його невід`ємною частиною. Статтею 1052 ЦК України передбачено, що у разі невиконання позичальником обов`язків, встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов`язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Суд також звертає увагу, що відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування процентів має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника. При їх обчисленні за основу має братися прострочена сума, визначена в договорі чи судовому рішенні. За таких обставин, враховуючи, що відповідач [PERSON] істотно порушив умови укладеного з позивачем кредитного договору, своєчасно кредит не погашав, проценти повністю не сплачував, суд вважає, що заявлений позов підлягає до задоволення і з відповідача на користь позивача слід стягнути 2048,27 грн боргу по кредитному договору №ЦОЦ-00215 від 22 жовтня 2019 року, який складається з 1448,62 грн основної суми кредиту, 179,85 грн процентів за користування кредитом, 73,60 грн витрат, 122,58 грн відшкодування за порушення грошового зобов`язання, 223,62 грн нарахованої пені. Відповідно до ч. 10 ст. 265 ЦПК України, суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Отже, вимога про нарахування 15% річних до моменту виконання рішення є підставною та підлягає задоволенню. Розподіл судових витрат між сторонами: питання судових витрат суд вирішує за правилами ст.141 ЦПК України, при цьому враховує, що до судових витрат, які позивач поніс у зв`язку з розглядом справи, останній відносить сплату судового збору в розмірі 2102,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с.4). Враховуючи, що суд прийшов до висновку про задоволення позову, то згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 2102,00 гривень. На підставі викладеного, ст.ст. 509, 526, 536, 610, 625, 1050, 1052, 1054 ЦК України, ст.ст. 12, 265, 280-281 ЦПК України,

Outcome: approved