Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

07.08.2017 р. позивачка звернулася до суду з цим позовом. В позові зазначила, що за рішенням Міжгірського районного суду від 13.03.2008 р. у справі за її позовом до відповідача про стягнення аліментів було присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньої дитини дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частина від заробітку (доходу) відповідача щомісячно. На даний час позивачка ніде не працює, здійснює догляд за дитиною та фактично з дочкою перебуває на утриманні своєї мами, оскільки розмір аліментів, які сплачує їй відповідач є мізерним і вона не взмозі належно забезпечити всім дитину самостійно. У додаткових витратах на дитину відповідач не бере ніякої участі, хоча інших осіб на утриманні немає, є належно матеріально забезпеченим та сестиматично їздить на заробітки. За наведених обставин позивачка просить змінити розмір аліментів та визначити їх у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. на утримання неповнолітньої дочки. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує повністю, просить такі задоволити. Справу просить розглянути без участі відповідача у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належно судовою повісткою, причини неявки суду невідомі. Заперечення на заявлений позов відповідач не подав. Суд ухвалив, за згодою позивачки, про заочне провадження в справі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали в справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області з відповідача [PERSON] на користь позивачки присуджено до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини доходу, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 рокута набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7,8 ст. 7 СК України). Згідно із ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ст.192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Після постановлення судового рішення про стягнення аліментів з відповідача на користь позивачки на утримання дитини у розмірі 1/4 частини доходу з 2008 року, тобто з моменту присудження з відповідача аліментів, витрати на утримання дитини істотно збільшилися, а з врахуванням того, що розмір аліментів в сумі 300 грн., який сплачує відповідач позивачці, на даний час є незначний та зменшилась купівельна спроможність присудженої суми, суд приходить до висновку про погіршення майнового стану одержувача аліментів, що позбавляє можливості її забезпечити належне утримання дитини і є підставою для зміни аліментів. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальний стан відповідача, який є працездатним, здоровим, інших утриманців немає, отже має можливість працювати та забезпечувати утримання та потреби неповнолітньої дитини, а тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю, а саме змінити розмір аліментів та присудити стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 грн. на дитину щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття, взявши при цьому до уваги прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років (з 01 січня 2017 пo 30 квітня - 1689 грн., з 01 травня пo 30 листопада 1777 грн., з 01 грудня - 1860 грн.), встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» та те, що обов'язок утримувати дитину покладено на обидвох батьків (ст.180 СК України). Даний розмір аліментів відповідає загальним засадам сімейних відносин - справедливості, розумності, моральності. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача у доход держави, відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved