Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

26 квітня 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив звільнити його від заборгованості по аліментам на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 11733 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що згідно з рішенням суду від 19 листопада 2008 року з нього були стягнуті аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] Заборгованість по сплаті аліментів станом на 1 січня 2018 року становить 47162 грн. та за доводами позивача утворилась у періоди, коли він не мав роботи. При цьому позивач стверджує, що він у період з червня 2012 року добровільно сплатив стягувачу [PERSON] 6013 грн 56 коп. і за цей час [PERSON] також отримала тимчасову допомогу на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів на загальну суму 5719 грн. 44 коп. Позивач стверджує, що звертався до державної виконавчої служби із заявою про перерахування заборгованості по аліментам, однак отримав відмову. Як на підставу своїх вимог про зменшення заборгованості по аліментам позивач посилається на ч.2 ст.197 СК України. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, про дату час і місце його проведення були повідомлені належним чином. Позивачу та його представнику також належним чином надіслана копія ухвали суду про відкриття провадження, якою постановлено проводити розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача, будучи таким чином ознайомлена про те, що розгляд справи проводитиметься у порядку спрощеного позовного провадження, подала заяву, у якій просила проводити попередній розгляд справи за її та позивача відсутності. Тому суд тлумачить подану представником заяву як таку, у якій вона просить провести розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причину неявки суду не повідомила, відзиву та інших заяв або клопотань від неї не надійшло. Представник третьої особи Петрівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області пояснень по суті справи не подав. Ухвалою суду від 23 травня 2018 року залучено як третю особу Петрівський районний відділ ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області. Цією ж ухвалою витребувано з Петрівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Кіровоградській області розрахунок заборгованості по аліментам [PERSON] за період з 2012 по 2018 рік, із зазначенням сум, які були ним сплачені. За відсутності заперечень позивача та враховуючи, що відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, відзиву, заяв та клопотань до суду не подав, суд ухвалив провести заочний розгляд справи згідно з ч.1 ст.281 ЦПК України. Дослідивши позовну заяву та письмові докази у справі, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до рішення Олександрійського міськрайонного суду від 19 листопада 2008 року із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку (доходів), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини щомісячно, починаючи з 08.10.2008 і до досягнення дитиною повноліття тобто до [INFO] року. Згідно відмітки у виконавчому листі №2-3691, виданого 19.11.08. Олександрійським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини усіх його доходів на користь [PERSON], по 24.02.12 аліменти стягувались за місцем роботи боржника у Петрівській ВК №49, при направленні виконавчого листа до відділу ДВС Кіровоградського РУЮ. Зоборгованості за цей період не нараховано. Згідно відмітки у зазначеному виконавчому листі виконавче провадження було закінчено Петрівським ВДВС 11.12.13 на підставі п.10 ст.49 Закону України"Про виконавче провадження", виконавчий лист було направлено до відділу ДВС Кіровоградського РУЮ для виконання за місцем роботи боржника у ТОВ"Вересень логістик"(м.Кіровоград вул .Мурманська, З 7Е). Згідно відміток у виконавчому листі станом на 01.04.2013 існувала заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 7172,38 грн. Згідно відмітки у виконавчому листі та довідки розрахунку заборгованості, складеної державним виконавцем К.М. Ковальовою, борг на 01.12.13 складав 2632,50 грн. Згідно відмітки у виконавчому листі борг на 12.05.16 складав 25086,25 грн. Згідно розрахунків заборгованості зі сплати аліментів, складених державним виконавцем С.В. Петриченко станом на 01.01.2017 заборгованість складає 32344,25 грн, станом на 01.01.2018 - 47162 грн. Також на підставі листа начальника Петрівського районного відділу ДВС ГТУЮ у Кіровоградській області суд встановив, що виконавчі провадження, завершені у 2013 році, зокрема і виконавче провадження про стягнення з [PERSON] аліментів, завершене 11.12.13. були знищені на початку 2017 року. В зв'язку з цим надати розрахунок заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] за період з 2012 року до 01.12.13. немає можливості. Також на підставі зазначеного листа суд встановив, що 07.06.16 виконавчий лист повернувся з Кіровоградського РВ ДВС в зв'язку із звільненням 30.09.14 боржника з ТОВ "Вересень логістик". 07.06.16. Петрівським РВ ДВС відкрито виконавче провадження №51358915 з примусового виконання виконавчого листа №2-3691, виданого 19.11.08. Олександрійським міськрайонним судом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] За період з 01.12.13. по квітень 2016 року включно заборгованість зі сплати аліментів нараховувалась державним виконавцем Кіровоградського РВ ДВС. Розмір заборгованості зі сплати аліментів за період з 01.05.16. нараховується державним виконавцем Петрівського РВ ДВС. Борг зі сплати аліментів станом на 01.01.18. складає 47162,00 грн. На підтвердження фактичної сплати аліментів позивач надав суду такі квитанції про переказ коштів стягувачу [PERSON] та розписки про отримання нею коштів: 1. квитанція про поштовий переказ коштів у сумі 250 грн від 16.06.2012 2. квитанція про поштовий переказ коштів у сумі 300 грн від 14.07.2012 3. квитанція про поштовий переказ коштів у сумі 344 грн від 18.08.2012 4. квитанція про поштовий переказ коштів у сумі 390 грн від 11.10.2012 5. квитанція про поштовий переказ коштів у сумі 350 грн від 14.12.2012 6. розписка від 14.02.2013, у якій зазначено про одержання [PERSON] аліментів у розмірі 350 грн за листопад 2013 року 7. розписка від 14.03.2013, у якій зазначено про одержання [PERSON] аліментів у розмірі 350 грн за лютий 2013 року 8. розписка від 12.04.2013, у якій зазначено про одержання [PERSON] аліментів у розмірі 350 грн за березень 2013 року 9. розписка від 15.05.2013, у якій зазначено про одержання [PERSON] аліментів у розмірі 350 грн за квітень 2013 року 10. розписка без зазначення дати, у якій зазначено про одержання [PERSON] аліментів у розмірі 350 грн за жовтень 2013 року. Розписка не містить підпису [PERSON], тому визнається судом недопустимим доказом. 11. розписка від 12.10.2013, у якій зазначено про одержання [PERSON] аліментів у розмірі по 350 грн а кожен місяць за червень, липень та серпень 2013 року 12. розписка від 14.11.2013, у якій зазначено про одержання [PERSON] аліментів у розмірі 350 грн за вересень 2013 року 13. квитанція №5/320 про приймання поштового переказу [PERSON] на суму 600 грн. від 30.12.2017 14. квитанція №5/319 про приймання поштового переказу [PERSON] на суму 600 грн. від 30.12.2017 Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції від 1999 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, розмір заборгованості із сплати аліментів визначається державним виконавцем. Спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.5 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції від 1999 року сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником. Відповідно до статей 383, 385 ЦПК України, який діяв на момент неправомірного за доводами позивача нарахування заборгованості за аліментами, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Відповідно до ст.71 ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції від 2016 року визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч.4 ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції від 2016 року сторони зобов'язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником. Відповідно до ч.5 ст.74 ЗУ "Про виконавче провадження" рішення та дії виконавця, посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені протягом 10 робочих днів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав, свобод чи законних інтересів. Враховуючи встановлені судом обставини і зазначені норми права суд дійшов таких висновків. Позивач не довів, що у період з 24.02.2012 по 01.01.2018 року, за який державним виконавцем нарахована заборгованість, він згідно вимог ч.5 ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження" у редакції від 1999 і ч.4 ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження" повідомив державного виконавця про повну або часткову сплату ним аліментів. Також позивач не надав жодних відомостей про те чи він у передбаченому зазначеними вище нормами закону порядку і у встановлений строк оскаржив дії державного виконавця щодо нарахування заборгованості у зв'язку із самостійною сплатою аліментів безпосередньо стягувачу [PERSON] Також суду не надані жодні докази того, які суми були враховані державним виконавцем у спірний період нарахування заборгованості як сплачені боржником. Окрім цього, суд дійшов висновку про те, що надані позивачем квитанції про поштові перекази не є достатнім доказом самостійного виконання рішення суду зі сплати аліментів, оскільки у них відсутнє зазначення призначення платежу та повне зазначення імені платника та одержувача коштів. За таких обставин, тобто за відсутності достатніх доказів протилежного, суд визнає, що державний виконавець правомірно нарахував [PERSON] заборгованість зі сплати аліментів. Окрім цього суд на підставі наданої позивачем копії довідки Управління праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради від 09.01.2018 року [PERSON] отримувала тимчасову допомогу на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів: з 01.05.2015 по 31.10.2015 - 3 розмірі 385,80 грн на місяць, з 01.12.2015 по 31.05.2016 - 436,50 грн. на місяць, з 01.09.2016 по 28.02.2017 - 130,94 грн на місяць. Позовні вимоги про зменшення заборгованості [PERSON] по аліментам на суму отриманої стягувачем [PERSON] тимчасової допомоги на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, є безпідставними, оскільки обов'язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.181 СК України покладається на батьків. І саме у зв'язку з невиконанням боржником [PERSON] свого обов'язку утримувати дитину виникла заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до ст. 181 СК України тимчасова державна допомога здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України, а суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку. Отже, законом не передбачене зменшення суми заборгованості по аліментам на суму отриманої стягувачем допомоги на на дітей, батьки яких ухиляються від сплати аліментів. Також безпідставним є посилання позивача на ч.2 ст.197 СК як на підставу позову. Для застосування норм цієї статті та зменшення розміру заборгованості за аліментами, позивач має довести наявність у нього тяжкої хвороби або іншої обставини яка має істотне значення. Посилань на такі обставини та відповідні докази позовна заява не містить. При цьому не може бути такою обставиною відсутність у позивача в окремі періоди роботи, на що він посилається у позові, оскільки не надано жодних доказів того, що відсутність у позивача роботи була обумовлена об'єктивними непереборними обставинами, які не залежати від його волі. Враховуючи викладене, у задоволенні позову має бути відмовлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed