Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньому сину за межі України до країни Португалії в період до досягнення ним 16 р.. Посилається на те, що відповідач являється батьком її сина [PERSON] [INFO]. З моменту народження та після розлучення дитина проживає з нею, відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає. При цьому, безпідставно чинить перешкоди у здійсненні нею заходів, спрямованих на покращення здоров"я дитини, її фізичний та моральний розвиток, оскільки місце перебування його на протязі останніх років їй не відоме. Вважає, що така ситуація для неповнолітнього сина, шкодить його інтересам та не сприяє його всебічному та гармонійному розвитку. В судове засідання позивачка не з"явилась, надіслала до суду заяву, в якій просить позов задовільнити, та розглянути справу у її відсутності. Не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з"явився, не звертався до суду із заявою про розгляд справи в його відсутності. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Представник органу опіки і піклування Бердичівської міської ради [PERSON] в наданій суду заяві не заперечила проти часткового задоволення позову, строком до одного року. Згідно вимог ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положення ст.2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» документами, що дають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина України під час перебування за її межами, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. В свою чергу, згідно з п.2-2 Постанови КМУ від 27.01.1995 р. «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Так, судом встановлено, що батьками неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] є сторони по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідно до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутністю згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Представник 3-ї особи органу опіки і піклування Бердичівської міської ради в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Оскільки, у позивача [PERSON] є складнощі в отриманні згоди відповідача на виїзд дитини за кордон, а також беручи до уваги той факт, що судом при розгляді даної справи не встановлено обмежень чи заборон, які унеможливлюють виїзд неповнолітньої дитини за межі України для тимчасового перебування, виходячи з інтересів дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та надати тимчасовий дозвіл до 28 лютого 2017 року, на виїзд [PERSON] до країни Португалії, без дозволу та супроводу батька. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами. Відповідно до ст.79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved