Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У травні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 23 жовтня 2014 року [PERSON] отримав від неї в борг грошові кошти у розмірі 23 000,00 дол. США. Відповідач власноруч написав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути кошти до 30 жовтня 2014 року. Проте 30.10.2014 року [PERSON] повернув їй частину коштів, а саме 8 000,00 дол. США. При цьому залишок боргу у розмірі 15 000,00 дол. США зобов'язався повернути 04 листопада 2014 року, про що власноруч зазначив у розписці від 23.10.2014 року. З моменту отримання відповідачем даних коштів, свого зобов'язання [PERSON] не виконав. На сьогоднішній день борг у розмірі 15 000,00 дол. США їй не повернуто. Також зазначила, що відповідачем спричинена їй моральна шкода, яка виразилася в її душевних переживаннях з приводу того, що вже майже п'ять місяців відповідач безперешкодно користується її грошима та не виконує своєї обіцянки повернути борг. Тому просила суд стягнути з [PERSON] борг у сумі 15 000 дол. США, що є еквівалентом 308 562,00 грн згідно з курсом НБУ, три проценти річних від простроченої суми - 3449,13 грн, моральну шкоду у розмірі 18879,00 грн, а також стягнути судові витрати. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги. Просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. При розгляді справи судом встановлено, що 23 жовтня 2014 року [PERSON] передала, а [PERSON] отримав у борг грошові кошти у розмірі 23 000,00 дол. США. Отримані в борг кошти [PERSON] зобов'язувався повернути до 30 жовтня 2014 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою. 30 жовтня 2014 року [PERSON] отримала від [PERSON] частину боргу у розмірі 8 000, 00 дол. США. Залишок боргу у розмірі 15 000, 00 дол. США [PERSON] зобов'язався повернути [PERSON] у строк до 04 листопада 2014 року, що підтверджується власноруч написаною розпискою від 23.10.2014 року (а.с. 5). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами. Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається Ст. 526 КЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок. Порушення зобов'язання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Як вбачається з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. При розгляді справи судом встановлено, що позивач виконала свої договірні зобов'язання перед відповідачем у повному обсязі, передавши останньому грошові кошти в сумі, визначеній договором позики. Однак, у встановлений договором строк, [PERSON] не повернув позивачу борг у повному обсязі, тим самим порушивши умови надання позики. Як роз'яснив Верховний суд України у постанові від 18 грудня 2009 року № 14 згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з [PERSON] суми боргу - 15 000,00 дол.США, що згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 308 562,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на те, що [PERSON] за розпискою повинен був повернути гроші в строк до 04 листопада 2014 року, то з цього часу він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої законом. Три відсотки річних за період прострочення зобов`язання - 136 днів, з суми 308 562,00 грн становить 3449,13 грн (308562,00*3%/365дн*136 дн). Як роз'яснено у п.п. 3, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Так, підставами для відшкодування моральної шкоди [PERSON] визначає у позові її душевні страждання, хвилювання, емоційний дискомфорт, приниження гідності внаслідок неповернення відповідачем боргу. Однак, позивачем не було надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження у повній мірі заподіяння моральної шкоди в розмірі саме 18879,00 грн, тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині, а саме - 1000,00 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу, трьох процентів річних підлягають задоволенню, позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Враховуючи наведене, з [PERSON] слід стягнути понесені позивачем витрати пов'язані зі сплатою судового збору пропорційно задоволених позовних вимог в розмірі 3 184,81 грн.

Outcome: partial