Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У червні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом до відповідачів Державного агентства рибного господарства України та ДП «Миколаївське морське агентство», в обґрунтування якого вказав, що починаючи з 25.06.2010 р. він працював на посаді виконуючого обов'язки директора ДП «Миколаївське морське агентство». 13.06.2016 р. наказом голови Державного агентства рибного господарства України № 19-к позивач був звільнений з посади на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи. Позивач не погоджується із вказаним наказом, та вважає своє звільнення незаконним через те, що він добросовісно виконував покладені на нього обов'язки і при його звільненні було порушено процедуру звільнення, крім цього, він не є тією посадовою особою, яка може бути субєктом звільнення за п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України. Посилаючись на викладене, позивач просив: ●визнати незаконим та скасувати наказ № 19-к від 13.06.2016 року, винесений головою Державного агентства рибного господарства України; ●поновити його на посаді виконуючого обов"язки директора ДП "Миколаївське морське агентство" починаючи з 15.06.2016 року, та допустити в цій частині негайне виконання рішення суду. У судове засідання позивач не з'явився, його представник у судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача - Державного агентства рибного господарства України у судовому засіданні заперечував проти позову. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідача пояснив, що позивач був звільнений на підставі службової записки начальника відділу Лук»яненка О.Д. від 22.03.2016 р., у якій було зазначено, що позивач займаючи посаду в.о. директора ДП «Миколаївське морське агентство», шляхом зловживання, своїми діями спричинив збитки для державного бюджету. Також представник відповідача вказав, що при звільненні позивача були дотримані вимоги трудового законодавства, у тому числі, йому була виплачена вихідна допомога. Письмові заперечення відповідача долучені до матеріалів даної справи. Представник відповідача - ДП «Миколаївське морське агентство» у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання був повідомлений неодноразово та належним чином, причини його неявки суду невідомі. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що згідно наказу голови Державного Комітету рибного господарства України № 254-к від 24.06.2010 р. позивач був призначений виконуючим обов'язки директора ДП «Миколаївське морське агентство», з посадовим окладом згідно штатного розкладу. Відповідно до Статуту ДП «Миколаївське морське агентство» (пункти 10.2 10.4) управління підприємством здійснюється його директором, який призначається Уповноваженим органом управління шляхом укладення з ним контракту. Директор підприємства є підзвітним уповноваженому органу управління. Призначення директора підприємства на роботу здійснюється уповноваженим органом управління на умовах, визначених у контракті, в якому зазначаються строк найму, права і обов'язки і відповідальність директора, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. У разі зміни директора обов'язковим є проведення ревізії фінансово-господарської діяльності підприємства в порядку, передбаченому законодавством. Директор підприємства може бути звільнений з посади достроково на підставах, передбачених контрактом. Судовим розглядом встановлено, що \~контракт з позивачем\~ укладено не\~\~було. Разом\~із тим,\~\~ призначення його на посаду виконуючого обов'язків директора\~ДП «Миколаївське морське агентство», на думку суду, свідчить про те, що\~\~з позивачем фактично був укладений трудовий договір на\~\~час виконання\~\~певної роботи,\~\~до\~\~призначення\~\~\~\~керівника, що передбачено \~п.\~\~3 ч.1\~ст.23 КЗпП\~\~України). В подальшому, наказом голови Державного агентства рибного господарства України № 19-к від 13.06.2016 р. позивач був звільнений з посади на підставі п.5 ч.1 ст.41 КЗпП України, у зв'язку з припиненням повноважень посадової особи. \~\~ Так, пунктом 5 ч. 1\~ст. 41 КЗпП України\~визначено, що крім підстав, передбачених\~статтею 40 цього Кодексу, трудовий договір з ініціативи власника\~\~або уповноваженого ним органу може бути розірваний також у випадку припинення повноважень посадових осіб. Частиною третьою статті 41 КЗпП України визначено, що розірвання договору у випадках, передбачених частинами першою і другою цієї статті, провадиться з додержанням вимог\~частини третьої статті 40, а у випадках, передбачених пунктами 2\~і\~3 частини першої\~цієї статті, - також вимог\~статті 43\~цього Кодексу. Аналізуючи зміст п. 5 ч. 1\~ст. 41 КЗпП України, суд робить висновок, що зазначена норма права не надає можливості власнику\~\~звільняти посадових\~\~осіб\~\~на підставі лише волевиявлення власника, без будь-яких формальних підстав, оскільки підставою звільнення за цією нормою є «припинення повноважень посадової особи». Враховуючи, що процедура припинення повноважень посадової особи нормами\~КЗпП України\~не передбачена, то\~\~норма п. 5 ч. 1\~ст. 41 КЗпП України\~як підстава звільнення може бути застосована лише до тих посадових осіб, порядок (процедура) припинення повноважень яких визначено спеціальним законодавством\~\~(зокрема,\~\~ст.\~41,\~\~ст.\~58-62 Закону України «Про господарські товариства»,\~\~ст. 145 ЦК України\~) або Статутом підприємства. \~При цьому положеннями Статуту ДП «Миколаївське морське агенство» не визначено\~\~порядку припинення повноважень виконуючого обов'язки директора підприємства. Із наявної у матеріалах справи копії службової записки № 5.1/30 від 22.03.2016 року, складеної начальником відділу з питань державної власності Лук»яненко О.Д., яка була зазначена як підстава звільнення позивача у наказі № 19-к від 13.06.2016 р., вбачається, що з метою підвищення ефективності використання майна підприємства було запропоновано звільнити в.о. директора ДП «Миколаївське морське агентство» та терміново призначити конкурс на заміну вакантної посади. Аналізуючи зміст даної службової записки, і виданий на його підставі наказ про звільнення позивача № 19-к від 13.06.2016 р., а також зміст наказу № 33-к від 13.09.2016 р. «Про оголошення конкурсного відбору на посади керівників субєктів господарювання державного сектору економіки», суд приходить до висновку, що звільнення позивача фактично було пов'язане не із призначення нового керівника та укладення із ним контракту, а із неналежним виконанням позивачем посадових обов'язків. При цьому судовим розглядом встановлено, і це визнається представниками сторін, що будь-яких перевірок чи ревізій фінансово-господарської діяльності підприємства не проводилось. Натомість у матеріалах справи наявний фінансовий звіт підприємства за 2015 рік, із якого вбачається, що підприємство отримало прибуток у сумі 9 тис. грн. при плановому показнику 3,2 тис. грн., мало кредиторської заборгованості і заборгованості по заробітній платі та обов'язковим платежам до бюджету. Доказів, які спростовували висновки фінансового звіту, судом не здобуто. Відповідно до ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Однак судовим розглядом встановлено, що у позивача не були витребувані письмові пояснення з приводу неналежного виконання трудових обов'язків, та враховані ступінь тяжкості вчиненого ним проступку, заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, та його попередню роботу. Доводи представника відповідача про неефективне використання позивачем майна ДП «Миколаївське морське агентство» внаслідок його передачі в оренду ТОВ «Миколаївський морський порт», суд знаходить необґрунтованими через те, що судовим розглядом було встановлено, що договір оренди цього майна був укладений між Регіональним відділенням Фонду держмайна України та ТОВ «Миколаївський морський порт» строком на 25 років. Копію даного договору представник відповідача суду не надав та не обґрунтував того, чи мав повноваження позивач на укладення, зміну чи розірвання цього договору. Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. У разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи. В інших випадках звільнення копія наказу видається на вимогу працівника. Однак дані вимоги закону при звільненні позивача не були дотримані, зокрема, йому не була вручена у день звільнення копія наказу про звільнення, та належно оформлена трудова книжка, розрахунок належного йому заробітку, а також не була фактично виплачена вихідна допомога у розмірі не менше його шестимісячного середнього заробітку, що передбачено ст. 44 КЗпП України. За таких обставин суд приходить до висновку, що звільнення позивача відбулось із порушенням норм\~КЗпП України, він підлягає поновленню на роботі, а наказ № 19-к від 13.06.2016 р. підлягає скасуванню. Доводи представника відповідача - Державного агентства рибного господарства України щодо того, що після свого звільнення позивач не передав новому виконуючому обов'язки директора печатку, штампи та документацію підприємства, судом до уваги не беруться через те, що вони стосуються подальшої поведінки позивача після звільнення і не впливають на законність його звільнення. Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Проте приймаючи рішення щодо поновлення позивача на роботі, суд не проводить оплату вимушеного прогулу позивачеві через те, що він не заявляв таких вимог, і це неодноразово уточнювалося судом у його представника під час розгляду даної справи. Вийти за межі заявлених позивачем вимог суд позбавлений можливості в силу ст. 11 ЦПК України, яка визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Outcome: approved