Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

03 жовтня 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача, в подальшому змінивши позовні вимоги, в якому просить суд визнати недійсним з моменту його укладення, оформлення та підпису договір постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11.07.2017 р., укладений між ТОВ «Укртрейд-експо», як постачальником товару з однієї сторони, та споживачем [PERSON], як покупцем з іншої сторони, про зобовязання постачальника придбати та передати на умовах договору постачання у користування майно у вигляді автомобілю марки «Fiat Linea» модель 1.3 MultiJet MT Easy, а покупця прийняти та сплачувати авансові та інші платежі за умовами даного договору, в наслідку укладення договору без ідентифікаційних номерів товару у вигляді транспортного засобу і специфікації транспортного засобу, істотного порушення виконання договірних зобовязань з боку постачальника в особі компанії ТОВ «Укртрейд-експо», наявності несправедливих умов за договірними правовідношеннями; застосувати наслідки недійсності договору постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11.07.2017 р. та відшкодувати завдані збитки шляхом стягнення з ТОВ «Укртрейд-експо» на користь [PERSON] розміру внесеного авансового внеску на виконання умов договору постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11.07.2017 р. в сумі 48750,00 грн., розміру оплати платежу за передачу предмета договору та витрат на послуги в сумі 68000,00 грн., як одержаних на виконання недійсного правочину, та супутні витрати в розмірі 1167,50 грн., пеню за прострочення виконання зобовязання по наданню послуг в розмірі 251602,50 грн., загальною сумою 369520,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що з метою придбання нового автомобіля іноземного виробництва він ([PERSON]А.) вирішив скористатися допомогою фірми, знайденої через мережу інтернет, - ТОВ «Укртрейд-експо» в м. Харків. 11.07.2017 р. він прибув за адресою вул. Молочна, 20 м. Харків за місцем розташування фірми та разом з представниками ТОВ «Укртрейд-експо» обрав для покупки новий легковий автомобіль марки «Fiat Linea» модель 1.3 MultiJet MT Easy, який, як повідомили йому представники фірми, був в наявності, але його слід було доставити із-за кордону. Він цього ж дня уклав з ТОВ «Укртрейд-експо» договір постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11.07.2017 р., за умовами якого постачальник (ТОВ «Укртрейд-експо») зобовязується в призначені терміни, що не збігаються з моментом укладення договору, передати товар у власність (повне господарське відання або оперативне управління) покупцеві, який зобовязується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму у визначені договором терміни. Вартість автомобіля визначна в розмірі 195000,00 грн. Сума першого платежу (внеску) відповідно до додатку № 2 договору була визначена в розмірі 25 % вартості фінансування, що склало 48750 грн. Дану суму ним (позивачем) було сплачено 11.07.2017 р. в м. Харків, що підтверджується квитанцією № 14 від 11.07.2017 р. Після укладення та підписання договору представники ТОВ «Укртрейд-експо» запропонували йому переночувати в м. Харків, повідомивши, що автомобіль він отримає на наступний день - 12.07.2017 р., але при умові оплати вартості автомобіля. Однак він (позивач) вирішив їхати додому в м. Охтирка, і представники ТОВ «Укртрейд-експо» йому повідомили, що автомобіль буде доставлений йому в м. Охтирка. 13.07.2017 р. за реквізитами, наданими ТОВ «Укртрейд-експо», ним (позивачем) в м. Охтирка була проведена оплата платежу за передачу предмета договору та витрат за послуги в сумі 68000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.805010733.1 від 13.07.2017 р. Тобто ним (позивачем) умови п. 5.1 Договору були виконані 11 та 13 липня 2017 року, однак через 10 днів, які минули 20.07.2017 р., товару (автомобіля) доставлено не було. По телефону представники відповідача йому повідомили, що автомобіль завезений на територію України, але в м. Києві в автомобілі були виявлені технічні неполадки, тому автомобіль повернутий виробнику із замовленням нового транспортного засобу. Протягом серпня-вересня 2017 р. представники ТОВ «Укртрейд-експо» постійно запевнювали його у виконанні ними договірних умов, але з постійним посиланням на якість нові причини не поставки автомобіля. До цього часу автомобіль відповідачем йому не доставлений. Вважає, що положення укладеного ним Договору суперечать законодавству України про захист прав споживачів в силу їх несправедливості. Фактично за договором постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11.07.2017 р. ним (позивачем) сплачено на користь відповідача «вартість фінансування», а не за придбаний товар у виді автомобіля, що вважає незаконним. Крім того, пунктами 3.4 та 5.8 Договору передбачена можливість збільшення вартості предмету договору (автомобіля) та обовязок покупця сплатити різницю такої вартості, однак договір не визначає, за яких саме обставин може відбутися зміна вартості транспортного засобу та в яких межах. Також п.12.10. Договору фактично передбачає право відповідача розірвати договір за власним бажанням не надаючи компенсації позивачу, а п. 12.11. надає можливість ТОВ «Укртрейд-експо» не повертати кошти покупцю навіть у випадку ненадання транспортного засобу. Підставою недійсності правочину зокрема є недодержання в момент його вчинення вимог встановлених\~ст. 203 ЦК України\~про те, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Так як положення Договору № 1777-31 від 11.07.2017 р. є несправедливими, призводять до істотного дисбалансу прав та обовязків сторін, тому відповідно до ст.. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст. 203, ст.. 215 ЦК України просить визнати його недійсним. Ухвалою суду від 11.12.2017 р. позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] супутніх витрат в розмірі 1167,50 грн. та пені за прострочення виконання зобовязання по наданню послуг в розмірі 251602,50 грн. залишено без розгляду. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, справа розглядається в порядку заочного провадження. Заслухавши пояснення позивача та його представника, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1\~ст. 215 ЦК України\~підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203цього Кодексу. Частина перша\~статті 203 ЦК України\~передбачає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам Судом встановлено, що 11.07.2017 року між [PERSON], як покупцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю ТОВ «Укртрейд-експо», як постачальником, укладено договір постачання з відстроченням платежу №1777-31 (а.с. 24-38). Відповідно до п.2.1. вказаного Договору ТОВ «Укртрейд-експо» (постачальник) зобовязується придбати та передати на умовах договору постачання у користування майно (автомобіль «Fiat Linea» модель 1.3 MultiJet MT Easy, колір срібний), а покупець зобовязується прийняти автомобіль та сплачувати авансові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору. В разі належного виконання протягом усього строку дії договору зобовязань щодо сплати авансових платежі та інших зобовязань, визначених Договором, покупець має право набути у власність транспортний засіб (п.11.1 Договору). Укладений 11.07.2017 року між [PERSON] та ТОВ «Укртрейд-експо» договір постачання з відстроченням платежу №1777-31 містить в собі елементи різних цивільно-правових договорів, зокрема таких як лізинг (ст. 806 ЦК), найм (оренда) (параграф 1\~глави 58 ЦК), купівля-продаж (параграф 1\~глави 54 ЦК). \~Закон України «Про захист прав споживачів» закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Суд вважає що на правовідносини між [PERSON] та ТОВ «Укртрейд-експо» щодо укладання 11.07.2017 року Договору постачання з відстроченням платежу №1777-31 розповсюджується\~Закон України «Про захист прав споживачів». За змістом\~статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Нечіткі або двозначні положення договорів зі споживачами тлумачаться на користь споживача. Судом встановлено, що 11.07.2017 року згідно квитанції № 14 від 11.07.2017 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Укртрейд-експо» 48750,00 гривень, як «вартість фінансування» (а.с. 40). Згідно розділу І Договору №1777-31, «вартість фінансування» розуміє під собою одноразову плату за організацію та оформлення даного Договору Покупця Постачальнику при укладанні Договору. Розмір такої компенсації за організацію становить 48750 грн., цей платіж не є витратами постачальника, що безпосередньо пов'язаний з виконанням договору. З огляду на зазначене, вказаний пункт договору порушує принципи добросовісності і справедливості, оскільки відповідач не обґрунтував співмірність розміру платежу за організацію даного договору виконаній послузі, яка фактично полягає у виготовленні стандартної форми договору. Як вбачається із наведених договірних умов, така складова, як вартість фінансування виходить за межі переліку платежів, передбачених законом. Крім того п.8.2.3. Договору передбачена сплата комісії за супроводження договору. Відповідно до абз. 2 ч.1\~ст. 360-7 ЦПК України, - висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016року у справі № 6-1746цс16, - відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Суд вважає можливим застосувати вказану Правову позицію Верховного Суду України і у розглядуваній справі. Таким чином є незаконним встановлення\~ТОВ «Укртрейд-експо», так званої «вартості фінансування», тобто плати в сумі 48750,00 гривень за організацію та оформлення Договору постачання з відстроченням платежу №1777-31 від 11.07.2017, а також «комісії за супроводження договору». Крім того, суд вважає несправедливими пункти 3.4. та 5.8. Договору №1777-31 від 11.07.2017, якими передбачена можливість збільшення вартості предмета договору (автомобіля) та обовязок покупця сплатити різницю такої вартості, так як договір не визначає за яких саме обставин може відбутися зміна вартості транспортного засобу та в яких межах. Пункт 3.6. Договору №1777-31 від 11.07.2017 передбачає що постачальник (ТОВ «Укртрейд-експо») не відповідає перед покупцем ([PERSON]А.) за невиконання будь-якого із зобовязань щодо якості, комплектності, справності транспортного засобу, його заміни тощо. За вищенаведеними зобовязаннями відповідає продавець. Пунктом 8.14. Договору передбачено сплату покупцем штрафу за дострокову сплату авансових платежів. Пунктом 12.11 Договору передбачено, що у випадку розірвання даного Договору покупцем до підписання акту приймання-передачі, постачальник повертає сплачені кошти за вирахуванням штрафу за дострокове розірвання 20% від сплаченої суми авансового платежу. В такому випадку вартість фінансування даного Договору покупцю не повертає. Крім того, в договорі не вказано рік виробництва, внутрішню комплектацію транспортного засобу автомобілю «Fiat Linea», тобто у договорі не вказано предмету договору (найменування продукції), що порушує право позивача на отримання достовірної інформації про продукцію. Згідно з ч.12 Постанови ПВСУ від 12.04.1996 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» - у справах за позовами про захист прав споживачів, порушених внаслідок недостовірної або неповної інформації про товар (роботу, послугу) чи недобросовісної його реклами, суд має виходити з припущення, що споживач не має спеціальних знань про властивості та характеристики товарів (робіт, послуг). Статтею 627 ЦК України\~визначено, що\~відповідно до статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів»\~передбачено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Пунктами 4, 6, 7 частини 3\~статті 18 Закону України «Про захисти прав споживачів»\~зокрема передбачено, що несправедливими є, зокрема, умови договору про: - надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; - надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника). Відповідно до ч.6\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», - у разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. Статтею 19 Закону України "Про захист прав споживачів"\~заборонено нечесну підприємницьку практику, яка включає, зокрема будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману, спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, стосовно основних характеристик продукції, таких як: її наявність, специфікація та ціна або спосіб розрахунку ціни чи наявність знижок або інших цінових переваг. Згідно ч. 3\~ст. 19 цього Закону\~забороняються як такі, що вводять в оману: пропонування для реалізації продукції за визначеною ціною, якщо існують підстави вважати, що продавець або виконавець не зможе надати таку продукцію за такою ціною або у таких обсягах, що можна передбачити з огляду на пропоновану ціну та характеристики продукції; пропонування з метою реалізації однієї продукції до реалізації іншої; недостовірне повідомлення про наявність обмеженої кількості товарів або з метою спонукання споживачів до прийняття швидкого рішення та позбавлення їх достатнього періоду часу для прийняття свідомого рішення; утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Перелік форм підприємницької практики, що вводить в оману, не є вичерпним. Відповідно до ч.6\~ст.19 цього Закону, правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними. Частиною 1\~статті 509 ЦК України\~встановлено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Також ч. 3\~ст. 509 ЦК України\~визначено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Аналізуючи норми чинного законодавства та зміст Договору постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11.07.2017 року суд приходить до висновку, що положення Договору, зокрема пункти 3.4, 3.6, 5.8, 8.2.1, 8.2.3, 8.14, 12.11 є несправедливими в розумінні\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», призводять до істотного дисбалансу прав та обовязків сторін. В той же час зміна цих положень Договору або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень Договору, а тому відповідно до ч.6\~ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.\~203, ст.\~215 ЦК України, наявні підстави для задоволення вимог [PERSON] щодо визнання Договору постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11.07.2017 року недійсним. Відповідно до абзацу 2 ч. 1\~ст. 216 ЦК України\~у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Судом встановлено, що 11.07.2017 року згідно квитанції № 14 від 11.07.2017 року [PERSON] сплатив на користь ТОВ «Укртрейд-експо» 48750,00 гривень, як «вартість фінансування» (а.с. 40). Також 13.07.2017 р. [PERSON] була внесена оплата за передачу предмета договору та витрат за послуги в розмірі 68000,00 грн. за договором №1777-31 від 11.07.2017, що підтверджується квитанцією № 0.0.805010733.1 від 13.07.2017 р.(а.с.41). За таких обставин необхідно застосувати наслідки недійсності Договору постачання з відстроченням платежу № 1777-31 від 11 липня 2017 року, стягнувши із ТОВ «Укртрейд-експо»на користь [PERSON] грошові кошти в сумі 116750,00 гривень, одержані на виконання недійсного правочину (авансовий внесок 48750,00 грн. + платіж за передачу предмета іпотеки 68000,00 грн.). Під час розгляду даної справи позивач [PERSON] поніс судові витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України - витрати, повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем в галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що 03.10.2017 року між [PERSON] та приватним підприємцем [PERSON], як суб'єктом господарської діяльності з надання послуг у сфері права - юридична консультація «Правова допомога», був укладений договір про надання правової допомоги. Відповідно до умов зазначеного договору, зокрема п. 20, вбачається, що сторони дійшли згоди про внесення оплати за правове супроводження по суті і в межах даного договору в сумі 3000 гривень одноразового внеску. Оплата зазначеної суми підтверджується складеним між [PERSON] та [PERSON] відповідним актом виконаних робіт за договором про надання правової допомоги та розрахунковою квитанцією від 03.10.2017 року. Матеріалами справи підтверджується, що фахівцем в галузі права [PERSON] на користь [PERSON] складались позовна заява, заява про зміну позовних вимог, заява про забезпечення позову, надавалися консультації, фахівець в галузі права ознайомлювався з матеріалами справи в суді, приймав участі в судових засіданнях: 14.11.2017 р. з 13.53 год. по 14.06 год.; 11.12.2017 р. з 10.24 год. по 13.34 год. Згідно ст.1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» - розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року, за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Враховуючи характер спірних правовідносин, складність справи, кількість часу, який необхідно для складання позову та підготовку письмових заяв, надання консультації фахівцем в галузі права позивачу, ознайомлення з матеріалами справи, виходячи з принципів розумності, виваженості і справедливості, суд вважає, що розмір витрат на правову допомогу є обґрунтованим в сумі 3000,00 гривень, тому на підставі ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати на правову допомогу фахівця в галузі права [PERSON] в розмірі 3000,00 грн. Оскільки позивачем при зверненні до суду не було сплачено судовий збір, його необхідно стягнути з відповідача на користь держави відповідно до вимог\~ст. 88 ЦПК України в розмірі 1807,50 грн. (1167,50 грн. + 640,00 грн.). На підставі викладеного, ст. ст. 203, 215 ЦК України, Закону України «Про захисти прав споживачів»,

Outcome: approved