Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі, який вони зареєстрували 20.11.2009 року у виконкомі Винниківської міської ради. Даний шлюб розірвано за рішенням Жовківського районного суду Львівської області від 01.04.2013 року. Від шлюбу у них народилась одна дитина, син [PERSON], [INFO]. Батьком дитини є відповідач, [PERSON], і про це записано у свідоцтві про народження дитини. Вони відповідачем проживають окремо. Син [PERSON] проживає з нею та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою виданою Куликівською селищною радою Жовківського району Львівської області. Згідно зі ст.180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Їй відомо, що відповідач працює лікарем-стоматологом у Львівському клінічному госпіталі державної прикордонної служби України. А від так, він є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. У зв'язку з чим позивачка звернулась до суду та просить постановити рішення, яким стягувати з відповідача, [PERSON], [INFO], жителя [ADDRESS], на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку (доходу) на місяць але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття Крім того, позивачка 02.04.2014 року, відповідно до ст. 31 ЦПК України, подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог та просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку у її користь на утримання сина [PERSON] до досягнення дитиною повноліття але не менше 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, оскільки відповідач працює, має можливість сплачувати аліменти в такому розмірі і інших непрацездатних осіб на утриманні не має. Позивачка в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та додатково пояснила, що на даний час вона працює лікарем-інтерном в Самбірській ЦРЛ та отримує середню заробітну плату в розмірі 1100 грн.. Коли вона зверталась до суду з даною позовною заявою, вона також працювала по трудовому договору медичним представником у фірмі Ranbaxy LTD. Однак, на даний момент в неї закінчився трудовий договір, і такий не продовжено у зв"язку із подіями, що склалися на України, а відтак вона звільнена з даної фірми, що значно погіршило її матеріальне становище. На даний час відповідач, батько дитини жодного утримання на дитину не надає. Раніше він частково оплачував послуги няні. Інших непрацездатних осіб на своєму утриманні вона крім сина немає, так само і не має інших осіб на утриманні відповідач. Син прпоживає разом із нею. Також пояснила, що і вона і дитина здорова, на обліку у лікарів ні вона ні дитина не перебуває. Майна у власності ні вона ні дитина не має, будь-яких коштів на рахунках банків вона чи її син не мають. Просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні подав письмові заперечення проти позову про стягнення аліментів, які долучені до матеріалів справи. Крім того, пояснив, що позовні вимоги визнає частково та згідний сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 800 грн. на місяць. Також пояснив, що на даний час шлюб між ним та позивачкою розірваний. Від даного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Починаючи з дня народження дитини і до недавна він не припиняв його утримувати та матеріально забезпечувати, постійно приймав участь у його вихованні та догляді за ним. З 2006 року він працює лікарем стоматологом на 0.75 ставки у Львівському клінічному госпіталю державної прикордонної служби, де отримує заробітну плату в розмірі 2900 грн. та на 0.25 ставки в с. Верхня Білка, де отримує 440 грн. Інших доходів не має. Також пояснив, що позивачка без його згоди переїхала з дитиною проживати в іншу квартиру. Крім того пояснив, що він має матір, яка є пенсіонеркою. Інших осіб на утриманні не має. Здоровий, на обліку у лікарів не перебуває, інвалідності не має. Просить позов задоволити частково. Крім того просить встановити контроль щодо цільового використання грошових коштів, які він сплачуватиме як аліменти, а контроль покласти на нього, опікунську раду та виконавчу службу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Вимогами статей 60, 59 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З рішення Жовківського районного суду Львівської області від 01.04.2013 року, яке набрало законної сили 12.04.2013 року вбачається, що таким розірвано шлюб між позивачкою [PERSON] та [PERSON]. З свідоцтва про народження дитини [PERSON] серії [NUMBER] вбачається, що позивачка є матір'ю дитини, а відповідач - його батьком. Згідно зі ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначається за домовленістю між ними (ч.1 ст.181 СК). Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду від 15.05.2006 р. № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачено, що відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Встановлено, що між сторонами відсутня домовленість про сплату аліментів на дітей. З довідки виданої виконкомом Куликівської селищної ради Жовківського району Львівської області від 04.03.2014 року № 610 вбачається, що дитина [PERSON] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Суд враховує те, що дитина проживає разом з матір'ю, а відтак, знаходиться на її утриманні. На даний час відповідач добровільно свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, тому, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти в примусовому порядку. При визначенні розміру аліментів суд враховує : - стан здоров'я та матеріальне становище дитини, яка, не хворіє, майна у власності не має, самостійних доходів не отримує; - стан здоров'я та матеріальне становище матері дитини - позивачки по справі, яка не хворіє, працює лікарем-інтерном в Самбірська ЦРЛ та отримує середню заробітну плату в розмірі 1100 грн., інших осіб на утриманні не має, майна у власності не має; - стан здоров'я та матеріальне становище батька дитини - відповідача по справі і платника аліментів, який не хворіє, інвалідності не має, інших непрацездатних осіб на утриманні не має, працює лікарем стоматологом на 0.75 ставки у Львівському клінічному госпіталю державної прикордонної служби, де отримує заробітну плату в розмірі 2900 грн. та на 0.25 ставки в с. Верхня Білка, де отримує 440 грн. заробітної плати, а відтак, може надавати допомогу на утримання дитини. Посилання відповідача на те, що на його утриманні знаходиться його ж мама не заслуговують на увагу, оскільки по-перше відповідачем на підтвердження такого не подано жодних доказів, а по-друге з його ж слів мама отримує пенсію, а тому суд вважає, така особа не знаходиться на утриманні у відповідача. Також судом враховується те, що дитина на яку повині стягуватися аліменти не є забезпечена жодним чином за рахунок яких-небудь заробітків, отримання дивідентів, інших доходів, не має будь-якого майна у власності. Якщо батько, мати працюють, розмір аліментів визначається в частці від заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст.ст.182,183 СК України). Тому суд, з врахуванням всіх вище перелічених обставин, приходить до переконання, що з відповідача [PERSON] слід стягувати аліменти на утримання дитини, сина [PERSON] [INFO], та стягувати такі в користь його матері [PERSON], в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку [PERSON], щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно ч. 1 ст. 186 ЦПК України, за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. А від так, відповідачу слід роз'яснити, що контроль за цільовим використання аліментів може здійснювати орган опіки та піклування за заявою платника аліментів або за власною ініціативою. Можливість здійснення контролю за цільовим використанням аліментів - платником аліментів, чинним законодавством не передбачено. Також, сторонам слід роз'яснити, що відповідно ч. 2 ст. 186 ЦПК України, у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частки вимог. Тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі.

Outcome: approved