Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» 02.03.2016 року звернулося до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» заборгованість за кредитним договором №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року у розмірі 55567 гривень 92 копійки, яка складається з: залишку заборгованості за основним боргом - 15758 гривень 65 копійок; залишку заборгованості за простроченим боргом - 21256 гривень 92 копійки; прострочених відсотків - 18354 гривні 60 копійок; строкових процентів - 197 гривень 75 копійок, та суму сплаченого судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійок, посилаючись на невиконання [PERSON] умов кредитного договору №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлявся належним чином, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, розгляд справи просив провести за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не сповістила, заперечень проти задоволення позову не надала. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповідями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.30) [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS], та саме за вказаною адресою направлялися судові повістки на ім'я [PERSON]. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 грудня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (надалі - банк) та [PERSON] (надалі - позичальник) було укладено кредитний договір №Р39.212.70473, за умовами якого банк надає, а позичальник приймає кредит на поточні потреби у розмірі 46357 гривень, зі сплатою 15,00 % річних, строк кредиту встановлений у 30 місяців, за обслуговування кредиту Банком позичальник сплачує плату за обслуговування кредитної заборгованості щомісячно в розмірі 2,0500 % від початкової суми кредиту. Згідно з п.2 вказаного договору, Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за обслуговування кредитної заборгованості в 30 щомісячних внесках включно до 17 дня/число кожного місяця згідно Графіку щомісячних внесків за кредитним договором. Платежі здійснюватимуться на транзитний рахунок № в Банку, з якого проводиться погашення заборгованості за Договором у такій черговості: 1) для оплати прострочених процентів прострочено, плати за обслуговування кредитної заборгованості; 2) для оплати простроченої заборгованості по кредиту; 3) для погашення строкових відсотків та строкової плати за обслуговування кредитної заборгованості 4) для погашення сорокової заборгованості по кредиту: 5) для погашення штрафних санкцій (пені) згідно п. 3.3.1. цього Договору, 6) для погашення іншої заборгованості. Позичальник доручає Банку здійснювати договірне списання Банком з будь-яких рахунків Позичальника в ПАТ «Ідея Банк», грошових коштів. в розмірі існуючої простроченої заборгованості по кредиту, нарахованими відсотками, комісіями, неустойками (штраф, пеня). Таке договірне списання може здійснюватися Банком на підставі цього договору будь-яку кількість разів. В тому числі Позичальник доручає Банку без додаткового погодження з ним здійснювати договірне списання коштів з будь-якого рахунку Позичальника у іншій валюті (у випадку відсутності або недостатності у Позичальника коштів у валюті, необхідній для оплати зобов'язань за цим Договором) доручає самостійно продати за рахунок таких коштів валюту, необхідну для виконання зобов'язань, на міжбанківському валютному ринку України за курсом, що визначається на дату такого списання на що Позичальник уповноважує Банк шляхом підписання цього Договору. При цьому всі витрати, пов'язані з продажем коштів у валюту відповідного зобов'язання, включаючи (але не виключно) комісії (згідно діючих тарифів), обов'язкові платежі до бюджету та позабюджетних фондів за операції купівлі-продажу валют та всі інші витрати (в тому числі, обов'язкові в силу закону), покладаються на Позичальника та утримуються Банком чи списуються в порядку договірного списання. Позичальник підписанням цього договору надає право Банку утримати комісійну винагороду в гривнях з коштів, отриманих від продажу іноземної валюти або банківських металів, без зарахування цієї комісійної винагороди на поточний рахунок Позичальника в національній валюті. При цьому Позичальник доручає Банку оформити заявку на продаж іноземної валюти на Міжбанківському валютному ринку України від імені Позичальника. Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць за методом «факт/факт», а плато за обслуговування кредитної заборгованості нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється після повного повернення кредиту, а також у інших випадках передбачених цим Договором. Базою для нарахування процентів є непогашена сума кредиту, базою для нарахування плати за обслуговування кредитної заборгованості є початкова сума кредиту. Графік щомісячних платежів Позичальника за цим Договором в розрізі сум погашення кредиту, процентів, і плати за обслуговування кредитної заборгованості (далі - «Трафік щомісячних внесків») є невід'ємною частиною цього Договору. У разі дострокового погашення всієї суми кредиту згідно пункту 3.2.2. цього договору, Позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж за місяць, в якому погашається кредит, незалежно від дати погашення. В разі розірвання банком цього договору: (1) термін повернення кредиту вважається таким, що настав, та (2) нарахування процентів і плати за обслуговування кредитної заборгованості припиняється з дати розірвання Договору, та (3) Позичальник зобов'язаний повернути заборгованість за Договором, сплатити штрафні санкції (пеню) і відшкодувати завдані Банку збитки. Відповідно до умов п.3 вказаного договору, Позичальник зобов'язується: одержати і використати кредит на зазначені у даному Договорі цілі; негайно повідомити Банк у письмовій формі про зміну адреси, номери контактних телефонів і про інші обставини, які можуть вплинути на виконання зобов'язань за даним договором; повернути кредит, проценти, плату за обслуговування кредитної заборгованості і комісії достроково на вимогу Банку у випадках, передбачених п.4.2.4 цього Договору; підтвердити свій фінансовий стан, надавши документ про доходи через одинадцять місяців від дати укладання договору, або на письмову вимогу Банку протягом 10 Робочих днів з моменту отримання вимоги. Позичальник має право: Одержувати через Банк інформацію про заборгованість за цим Договором; достроково повернути всю суму кредиту або її частину. Відповідальність: позичальник сплачує ( штрафні санкції), що нараховується за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі 0,15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65% - в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим Договором. Відповідно до п.4.1 кредитного договору №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року, Банк зобов'язується: видати Позичальнику кредитні кошти на умовах, передбачених даним Договором; надавати Позичальнику консультації з питань виконання цього Договору і повідомляти Позичальника у разі зміни платіжних реквізитів. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. До суду надано копію ордеру-розпорядження №1 від 17.12.2013 року з якої вбачається, що [PERSON] отримала кредитні кошти за кредитним договором №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року, з яких нею було отримано 40663,1600 гривень; та 3253,5500 гривень - страховий платіж. Відповідно до меморіального ордеру №Р39.212.70473.1 від 17.12.2013 року [PERSON] сплачено страховий платіж в сумі 5693 гривні 84 копійки. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що банк виконав свої зобов'язання щодо надання позичальнику [PERSON] кредитних коштів. Судом також встановлено, що 30 вересня 2015 року між ПАТ « Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» укладено договір факторингу № 30/09-1. Відповідно до п.1 договору факторингу №30/09-1 від 30 вересня 2015 року, клієнт - ПАТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) відступає (передає у власність) Факторові - ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» (новому кредитору) з 30 вересня 2015 року Права Вимоги під фінансування від Фактора, а Фактор набуває (приймає у власність) від Клієнта з 30 вересня 2015 року права вимоги та здійснює їх оплату (фінансування) Клієнту за плату. Фактор після переходу до нього Прав вимоги стає кредитором за Кредитними договорами, укладеними між Клієнтом і Боржниками, та одержує право замість Клієнта вимагати від Боржників належного виконання ними зобов'язань за такими Кредитними договорами в межах переданих Прав Вимоги. Права кредитора за Кредитними договорами переходять до Фактора за виключенням права на здійснення Клієнтом договірного списання з рахунку/рахунків Боржників, що надане Клієнту згідно доручення Боржників відповідно до умов Кредитних договорів. Сторони погоджуються, що Клієнт не відповідає перед Фактором за невиконання або неналежне виконання боржниками грошових вимог, права стосовно яких відступаються відповідно до цього Договору, Клієнт не повідає перед Фактором, якщо одержані ним (Фактором) від Боржників суми будуть меншими від сум зазначених відповідно Фактором Клієнтові. Згідно з витягом з додатку №2 до Договору факторингу №30/09-1 від 30.09.2015 року, акт прийому передачі, клієнт передав, а фактор прийняв кредитний договір №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року. До суду позивачем також надано копію повідомлення, з якого вбачається до ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» повідомило [PERSON] про поступку права вимоги, що відбулася, з вимогою погасити заборгованість по кредитному договору №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року яка складала 55567 гривень 92 копійки. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 30.09.2015 року, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року складає у розмірі 55567 гривень 92 копійки, яка складається з: залишку заборгованості за основним боргом - 15758 гривень 65 копійок; залишку заборгованості за простроченим боргом - 21256 гривень 92 копійки; прострочених відсотків - 18354 гривні 60 копійок; строкових процентів - 197 гривень 75 копійок. Доказів сплати зазначеної суми відповідачем, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконано у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає стягненню у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок не встановлений договором або законом. Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14, при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. Викладене підтверджується матеріалами наявними в матеріалах справи. При викладених обставинах суд вважає, що відповідач [PERSON] не виконала належним чином умови кредитного договору №Р39.212.70473 від 17.12.2013 року, у зв'язку з чим у неї виникла заборгованість перед позивачем, яка підлягає стягненню. Позивач в позовній заяві також просить суд стягнути з відповідача суму сплаченого ним судового збору у розмірі 1378 гривень 00 копійки. Суд зазначає, що у відповідності до вимог Закону України «Про судовий збір» за подання до суду юридичною особою позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати, яка складала 1378 грн. При поданні позовної заяви позивачем було визначено ціну позову - 55567 гривень 92 копійки, тобто сплаті підлягав судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійки, який сплачений позивачем та підтверджується платіжним дорученням №154 від 25.02.2016 року. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» в частині стягнення з відповідача суми сплаченого судового збору підлягають задоволенню, а саме підлягає відшкодуванню позивачу сплачений ним судовий збір у розмірі 1378 гривень 00 копійки.

Outcome: approved