Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, який представник підтримав в судовому засіданні та пояснив, що 04 серпня 1990 року сторони уклали шлюб. За час спільного проживання у шлюбі вони з відповідачем придбали спільне майно, яке не можуть розділити в добровільному порядку. Майно складється з будинковолодіння [ADDRESS]. Відповідно до договору купівлі-продажу від 30 травня 2006року за ВСХ № 225332 посвідченого приватним нотаріусам [PERSON] Коломийського міського натаріального округу за гр. [PERSON] зареєстрована земельна ділянка за адресою [ADDRESS]. Фактично сторони купили незавершене будівництво та продовжили будувати з 2007 року. Будівництво будинку завершено в 2008 році. 23 вересня 2011 року вони розлучилися на підставі рішення мирового судді судової дільниці Надимського р-ну. На даний час у спірному будину ніхто не проживає. Відповідач всі правовстановлюючі документи про право властності на будиноковолодіння та земельну ділянку забрав і позивачка не може на даний час доказати право на свою частку у спільному майні подружжя. Також відповідач здав будинок під охорону Коломийського ВДСО, що позбавляє позивачку можливості проживати в ньому. В добровільному порядку розділити будинковолодіння відповідач відмовляється мотивуючи тим, що будинок здано у експлуатацію після розірвання шлюбу, а саме в 2012 році тому мирної угоди про поділ спільного майна після розірвання шлюбу між ними не досягнуто. Крім того, за час перебування в шлюбі ними нажито ряд інших речей, від яких вона бажає отримати свою законну половину. Просить суд визнати будинковолодіння та земельну ділянку в [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, поділити набуте під час шлюбу майно, а також нажите рухоме майно. Представник відповідача в судовому засіданні щодо позову частково заперечила та пояснила, що дійсно сторонами під час шлюбу придбано будинковолодіння та земельну ділянку в [ADDRESS]. Однак, вже після розірвання шлюбу відповідачем з дозволу позивачки проведено ряд будівельних робіт на які він витрачав власні кошті, а тому вважає, що його частка є більшою у вказаному майні. Просить суд при визначенні ідеальної частки у майні подружжя врахувати будівельні роботи, які проведені відповідачем на суму 14 тис. доларів США та відповідно зменшити частку позивачки. Крім того визнає рухоме майно лише на суму 19700 грн, з яких просить виділити відповідачу майна на суму 9100 грн, а решту майна позвачці. Суд вважає, що позов підставний і підлягає до часткового задоволення виходячи з нступних підстав. Згідно із ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. В п.19.Постанови Пленуму Верховгого Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК України . Згідно ст.71 СК України майно, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Судом встановлено, що 04 серпня 1990 року сторони уклали шлюб, який 23 вересня 2011 року розірвали на підставі рішення мирового судді судової дільниці Надимського району, РФ. За час спільного проживання у шлюбі вони за спільні кошти придбали рухоме та нерухоме майно, яке не можуть розділити в добровільному порядку. Так, сторонами за спільні кошти придбано будинковолодіння та земельну діляку площею 0,0975 га., що знаходиться за адресою [ADDRESS], загальною вартістю 991770 грн, що підтверджується договором купівлі-продажу від30.05.2006 року та висновком судової будівельно-технічної експертизи відносно вартості будинку та землі, що відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, є спільною сумісною власністю подружжя. Крім того, сторонами за час шлюбу нажито рухоме майно, а саме: м'яка частина(два крісла, один диван) за 2000,00 грн.; меблева стінка за 5000 грн.; спальна частина меблів (ліжко, чотирьох дверна шафа, дві при ліжкові тумбочки, комод, дзеркало) за 4000,00 грн, кухонний набір 2 шт. вартістю по 1000 грн.; прихожа вартістю 1000 грн.; дві ікони по 600 грн.; сервіз чайний за 300грн.; набір каструль за 1000 грн.; стіл за 400 грн.; табуретки 4 шт. за 600 грн. трюмо за 1000 грн.; тачка за 200 грн.; газова плита за 2000 грн., два дивани за 800 грн., а всього на загальну суму 21 500 грн, яке належить їм на праві спільної сумісної власності і яке підлягає розподілу в рівних частках . Відносно іншого рухомого майна, що зазначає позивачка у заяві, а відповідно заперечує відповідач то позивачем не представлено достатніх доказів, що вони придбані у шлюбі і є у наявності. Крім того, представники сторін в судовому засіданні погодилися з переліком рухомого майна, яке підлягає поділу в рівних частках. Відповідно до ст. 63 СК України, сторони, як подружжя, мають рівні права на нерухоме та рухоме майнона, яким мають право володіти, користуватися і розпоряджатись. Згідно ч.1, 2 ст.70 цього Кодексу, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне становище сім"ї. пиховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім"х. Посилання відповідача про те, що ним проведено ряд робіт по покращенню будинку та витрачено протягом 2012 року близько 14 тис доларів США, а саме перероблено дах будинку, зроблений євроремонт двох кімнат на першому поверсі і інші роботи по благоустрою будинку суд вважає, що дані обставини не можуть впливати на зміну часток майна подружжя, які при придбанні мають бути рівними, оскільки між сторонами не було визначено домовленості та не укладено шлюбний договір. Крім того, відповідачем не наведено обставин передбачених ч.1,2 ст.70 СК України, які б давали суду підстави відступити від засади рівності часток подружжя. Отже, за кожним із подружжя слід визнати в рівних частках по 1/2 частині будинковолодіння та 1/2 земельної ділянки в [ADDRESS], а відносно рухомого майна, нажитого останніми за час шлюбу то його слід поділити між сторонами з урахуванням думки представників сторін, які наділені таким правом. Відповідно до ст.79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат пов"язаних з розглядом справи. Враховуючи, що по справі позивачкою сплачено судовий збір в сумі 3654 грн та 8000 грн за проведення судової будівельно-технічної експертизи, що підтверджується оригіналами квитанці, а відповідно до ст.88 ЦПК України сторони повинні нести порівну судові витрати то в даному випадку відповідач повинен відшкодувати позивачці половину судових витрат, а саме 1827 грн судового збору та 4000 грн за проведення експертизи. На підставі ст.ст. 60,69,70,71 СК України, ст.ст.79,88 ЦПК України та

Outcome: partial