Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-26 00:00:00

08 червня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Позивач, на підтвердження позовних вимог зазначає, що відповідач по справі - батько малолітньої дитини [PERSON] від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини ухиляється, матеріально не підтримує та її життям не цікавиться. Вихованням займається позивач, створюючи належні умови для дитини, котрі спрямовані на задоволення індивідуальних потреб дитини відповідно до її віку, статі, стану здоров'я, особливостей розвитку, життєвого досвіду. Враховуючи вищевикладене, [PERSON] просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої [PERSON]. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], яка здійснює свої повноваження на підставі доручення для надання безоплатної вторинної правової допомоги, позовні вимоги підтримали повністю та просили їх задовольнити з підстав, викладених в позові. Відповідач, [PERSON] в судовому засіданні позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Представник Миргородської міської ради Полтавської області - начальник служби у справах дітей Усатова Євгенія Петрівна, яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності (а.с.37) в судовому засіданні заперечень проти задоволення позову не висловила. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER]). Ухилення відповідача від виконання батьківських обов'язків підтверджується довідкою про неотримання аліментів, виданою Миргородським міськрайонним ВДВС ГТУЮ у Полтавській області, в якій зазначено, що [PERSON] не отримувала аліментів від [PERSON] згідно з виконавчим листом № 2/541/1273/2014 від 24.12.2014, виданим Миргородським міськрайонним судом Полтавської області (а.с.11). Висновком виконавчого комітету Миргородської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав № 179/01-10 від 04 травня 2018 року визнано за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини - [PERSON], [INFO].(а.с. 13). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства про розгляд справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 року № 3 дано роз'яснення, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують тощо), які дані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті споріднення з нею, є крайнім способом дії на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідач, як батько, ухиляється від виконання свого обов'язку по вихованню дитини, не проявляє щодо неї батьківської турботи. Не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її підготовку до самостійного життя, за таких обставин позбавлення батьківських прав не буде суперечити інтересам дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи те, що питання про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] вирішено рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 04.12.2014, яке набрало законної сили 16.12.2014, то суд це питання повторно не вирішує. Судові витрати підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимогна підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved