Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-27 00:00:00

09 червня 2015 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що 10.04.2011 року з відповідачем по справі було укладено кредитним договір №009-04108-100411, відповідно до п.1.2 якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок №26255904509560, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до неї; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa класичний та умовах, викладених в Правилах здійснення операції за картковими рахунками. Відповідно до п.5.2 договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором. Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100000,00грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000,00грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п.3.4 держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів. Станом на 17 квітня 2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 8305,36грн., яка складається з: тіло кредиту 8305,32грн.; прострочене тіло кредиту 0,00грн.; заборгованість за відсотками 0,04грн.; заборгованість за комісіями 0,00грн. Виходячи з викладеного, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 8305,36грн. Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, представник позивача в судове засідання не прибув, але надав до суду заяву щодо розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідача\~було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, на його адресу поштою була направлена судова повістка рекомендованим листом. Крім того, відповідно до ч. 9\~статті 74 ЦПК України\~відповідача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи, через оголошення в пресі. Оголошення про виклик відповідача опубліковано в газеті "Урядовий Кур'єр" від 28 липня 2015 року № 135. Однак, відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув. Частина 1 статті 224 ЦПК України передбачає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на це, суд вважає за можливе здійснювати заочний розгляд цивільної справи за правилами глави 8\~розділу ІІІ ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 10.04.2011 року між ПАТ «Дельта Банк» (правонаступник ТОВ «Комерційний банк «Дельта») та відповідачем по справі було укладено кредитним договір №009-04108-100411, відповідно до п.1.2 якого позивач відкриває відповідачеві картковий рахунок №26255904509560, випускає та надає держателю платіжну картку, а також ПІН-код до неї; здійснює обслуговування держателя на умовах, викладених в Тарифному пакеті Visa класичний та умовах, викладених в Правилах здійснення операції за картковими рахунками. Відповідно до п.5.2 договір набуває чинності з дати його укладання та діє до повного виконання зобовязань за цим договором (а.с.2-3). Банк надає держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, що передбачена п.1.3 кредитного договору. Відповідно до вказаного пункту банк відкриває держателю кредитну лінію на загальну суму 100000,00грн. та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 5000,00грн. Банк самостійно один раз на місяць може змінювати розмір ліміту кредитної лінії в межах кредитної лінії, при цьому сторони погодили, що у даному випадку додаткова угода не складається. У відповідності до договору, держатель картки зобовязаний щомісяця в строки, визначені Правилами здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості за Овердрафтом, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом за попередній звітний місяць, та всю суму пені, яка нарахована за попередній звітний місяць у разі порушення строків сплати заборгованості за кредитною лінією та/або Овердрафтом та процентів за користування кредитною лінією та/або Овердрафтом. Також, відповідно до п.3.4 держатель доручає банку здійснювати з рахунку договірне списання грошових коштів. Станом на 17 квітня 2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 8305,36грн. (а.с.7), яка складається з: тіло кредиту 8305,32грн.; прострочене тіло кредиту 0,00грн.; заборгованість за відсотками 0,04грн.; заборгованість за комісіями 0,00грн. За змістом\~статті 11 ЦК України\~підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із\~статтею 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до статей\~526,\~527,\~530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до вимог договору та вимог закону. За загальним правилом одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються. В\~статті 599 ЦК України зазначено, що зобов'язання припиняється його належним виконанням. Відповідно до\~статті 1054 ЦК України за\~кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором, як це встановлено статтею 1049 ЦК України. Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону. Підпис у договорі не оспорюється. Не виконуючи належним чином зобовязання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Отже, у банка виникло право вимагати від відповідача повернення суми кредиту. Наведене дозволяє дійти висновку про обґрунтованість вимог позивача та задоволення позовних вимог. На підставі постанови Правління НБУ від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно з яким з 03 березня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк». З дня свого призначення уповноважена особа Фонду гарантування набула всі повноваження органів управління та органів контролю банку і розпочала здійснювати заходи для забезпечення збереження активів банку, запобігання страти майна, захисту інтересів вкладників і кредиторів банку. Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звільняється від сплати судового збору у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку. Частина 3 статті 88 ЦПК України передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тобто з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 243,60 гривень. Також відповідно до п. 6 ч. 3 статті 79 ЦПК України до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Але у суду відсутні документи, які підтверджують оплату вказаних судових витрат, тому стягнути з відповідача суму судових витрат понесених позивачем у звязку з друкуванням оголошення немає можливості.

Outcome: approved