Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

02.03.2016 року позивач звернулася до Марківського районного суду Луганської області з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила наступне. [INFO]. помер батько позивача - [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина: - на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується записом погосподарської книги Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області №1, сторінка 106, номер об'єкту ПГО 0036-1 (довідка виконавчого комітету Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області №173 від 29.02.2016р.) та технічним паспортом, виданим від 20.08.1990р., - на земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд; ведення особистого підсобного господарства, площею 0,8500 га, яка розташована на території [ADDRESS] що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданим головою Краснопільської сільської ради від 09.09.2002р. на підставі рішення 23 сесії 23 скликання від 05.02.2002р. Згідно ст.1261 ЦК України, спадкоємцями по закону першої черги померлого [PERSON] є позивач та її сестра [PERSON] Позивач на момент смерті батька постійно проживала із ним, а тому фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Сестра позивача не бажає приймати спадщину, тому із відповідною заявою до нотаріальної контори не зверталася. Позивач не має змоги переоформити в нотаріальній конторі спадщину через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я померлого батька, про що їй 24.12.2015р. державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину. На підставі викладеного, просить суд визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок із надвірними будівлями та земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У судовому засіданні позивачка та її представник не були присутні, до його початку надали заяви про розгляд позову за їх відсутності, позов підтримали. Представник відповідача у судове засідання не прибув, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень проти позову не надав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та підлягаючими задоволенню. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Судом встановлено, що [INFO]. помер батько позивача - [PERSON], про що виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а.с.12). Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], та земельну ділянку, призначену для обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд; ведення особистого підсобного господарства, площею 0,8500 га. Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями по закону першої черги померлого [PERSON] є позивач [PERSON] та її сестра [PERSON] (а.с.9-10, 13-14). На момент смерті батька, позивач постійно проживала з ним, що підтверджується довідкою, виданою виконавчим комітетом Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області від 17.12.2015р. №378, копія якої перебуває в матеріалах справи (а.с.19). Таким чином, позивач фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Сестра позивача [PERSON] спадщину після смерті батька приймати не бажає і із заявою про прийняття спадщини у встановлений шестимісячний строк до нотаріальної контори не зверталася, що підтверджується її заявою, яка перебуває в матеріалах справи (а.с.11). Відповідно до ч.2 ст.1270 ЦК України, якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Отже, позивач є єдиною спадкоємицею, яка приймає спадщину після смерті свого батька. Разом з тим, у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на житловий будинок на ім'я померлого батька, позивач не має змоги переоформити в нотаріальній конторі спадщину, про що 24.12.2015р. державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с.21). Факт відсутності зазначеного документу підтверджується довідкою, виданою Марківським БТІ від 02.02.2016р. за №17 (а.с.25). Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок від 20.08.1990р., копія якого перебуває в матеріалах справи (а.с.16-18), житловий будинок з надвірними будівлями [ADDRESS] був збудований у 1980 році та згідно виписки погосподарської книги Краснопільської сільської ради Марківського району Луганської області належить батькові позивача [PERSON] (а.с.20). Ст.31 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що для проведення державної реєстрації прав власності на індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, прибудови до них, розташовані на територіях сільських, селищних, міських рад та закінчені будівництвом до 5 серпня 1992 року, щодо яких раніше не проводилася державна реєстрація прав власності, подаються: 1) виписка із погосподарської книги, надана виконавчим органом сільської ради (якщо такий орган не створений - сільським головою), селищної, міської ради або відповідною архівною установою; 2) документ, що посвідчує речове право на земельну ділянку під таким об'єктом, крім випадку, коли таке речове право зареєстровано в Державному реєстрі прав. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування від 16.05.2013р. за №24-753/0/4-13 визначено, що записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами, наприклад ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому законом порядку земельних ділянок під забудову тощо. Таким чином, суд вважає, що дійсно запис у погосподарській книзі Краснопільської сільської ради фактично підтверджує право власності батька позивача [PERSON] на житловий будинок з надвірними будівлями та у сукупності із технічним паспортом на житловий будинок; державним актом на право приватної власності на землю, передану Краснопільською сільською радою для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; ведення особистого підсобного господарства є документами, які свідчать про речові права власності на цей спадковий житловий будинок. Відповідно, суд приходить до виноску щодо обґрунтованості вимог позивача щодо визнання за нею права власності на житловий будинок з надвірними будівлями. Відповідно до ч.2 ст.1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Згідно ст.120 Земельного кодексу України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. У зв'язку із задоволенням вимог позивача щодо визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, суд вважає також підлягаючими задоволенню вимоги [PERSON] в частині визнання права власності на земельну ділянку, на які вони розміщені без зміни її цільового призначення. Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону. Згідно з п.п.5 п. 1 ст. 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна. Судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: approved