Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

Позивач орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що батьками дитини [PERSON] , [INFO] , у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25.04.2019 року, складеного представниками управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, Кропивницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, за місцем проживання матері [PERSON] відсутні належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Крім того, відповідач повідомила, що не спілкувалась з сином [PERSON] з 2013 року, участі у його вихованні та утриманні не приймала. При цьому, згідно з довідкою про склад сім`ї від 24.07.2019 року батько та син [PERSON] зареєстровані у центрі реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради за адресою: [ADDRESS] . Згідно з листом служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 10.05.2019 року неповнолітній [PERSON] з 26.03.2019 року знаходиться у комунальному закладі «Миколаївський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Миколаївської міської ради. Відповідно до листа Центру від 09.07.2019 року за час перебування дитини в закладі мати жодного разу його на відвідала. Також, згідно з характеристикою Миколаївської загальноосвітньої школи І - III ступенів № 34 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 27.03.2019 року учень [PERSON] навчається в закладі з 2013 року, відповідач (мати [PERSON] ) за час навчання долею сина не цікавилась. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, винну поведінку відповідача та свідоме нехтування батьківськими обов`язками. При цьому, батько [PERSON] у своєму поясненні від 02.07.2019 року повідомив, що самостійно здійснює виховання та утримання сина [PERSON] , відповідач протягом шести років участі у житті та утриманні дитини не приймає, проживає окремо. Неповнолітній [PERSON] письмово повідомив, що останній раз бачив [PERSON] п`ять років тому та з того часу з нею не спілкувався, вона (відповідач) не цікавилась його життям та навчанням, матеріальної допомоги не надавала. [PERSON] не заперечує проти позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до висновку від 07.08.2019 року № 3995/49-05-24 орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницький, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] . З огляду на викладене, позивач просив позбавити батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] ; дитину [PERSON] , [INFO] , передати батьку [PERSON] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від 09 вересня 2019 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 08 листопада 2019 року підготовче судове засідання по даній справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького Селіванов М.С. в судове засідання надав заяву від 16 січня 2020 року зареєстровану в суді за вх. № 1248 про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи судом повідомлялася шляхом направлення судової повістки за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, а саме: [ADDRESS] , причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, а також відзив на позов відповідач не подавала, тим самим, судом відзначається, що відповідач не скористалася своїм правом на надання суду пояснень та доказів на обґрунтування своєї позиції щодо заявлених позивачем позовних вимог. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду через управління з питань захисту прав дітей заяву від 04.12.2019 року про розгляд справи без його участі, позовні вимоги позивача підтримав в повному обсязі, вважаючи доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] . Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернувся позивач, виходячи з положень ст.12 та ст.13 ЦПК України, якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів поданих учасниками справи, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює сімейні правовідносини, та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що дитина [PERSON] , народився [INFO] , про що 18 травня 2004 року складено відповідний актовий запис за № 936 та 05 квітня 2019 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області повторно видано свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Батьками дитини в свідоцтві про народження зазначені в графі батько « [PERSON] » та в графі мати « [PERSON] ». Відповідно до інформації УДМС України в Кіровоградській області [PERSON] , [INFO] , з 08.12.1995 року зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з акту обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] від 25.04.2019 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей управління з питань захисту прав дітей [PERSON] , інспектором Кропивницького ВП ГУНП в області Марченко Я.В. та фахівцем із соціальної роботи Кропивницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді [PERSON] на підставі листа ССД Інгульського району м. Миколаїв проведено обстеження умов проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] , за яким встановлено, що житло розміщене на 1-му поверсі 1-но поверхового будинку, складається з 3-х кімнат, в якому є наявне електропостачання, будинок потребує капітального ремонту, в кімнатах брудно, меблів мало, ознаки проживання лише в одній кімнаті, а інші покинуті. Куточок для дитини відсутній. В ході бесіди [PERSON] повідомила, що має сина [PERSON] , 2004 року народження та протягом останніх 6 років з ним не спілкується, допомоги не надає, вихованням сина не займається, зареєструвати за зазначеною адресою сина не може, оскільки не є власником будинку. Крім того, судом також встановлено, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані у Центрі реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить довідка про склад сім`ї № 206 від 24.07.2019 року, видана Центром реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради. Відповідно до відповіді КЗ «Миколаївський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Миколаївської обласної ради від 09.07.2019 року № 09-735 [PERSON] , [INFO] , перебуває у центрі з 26.03.2019 року по теперішній час. Батько неповнолітнього [PERSON] , за час перебування дитини у закладі приходів відвідати свого сина декілька раз, а саме: 02.04.2019 року, 08.04.2019 року, 22.04.2019 року, 08.05.2019 року та 02.06.2019 року. Мати дитини [PERSON] жодного разу не відвідувала свого сина в центрі, не телефонувала та долею і здоров`ям не цікавилась. Також, повідомлено, що [PERSON] не заперечує щодо позбавлення батьківських прав відносно своєї матері, оскільки остання була присутня лише формально в його житті. Судом також встановлено, що [PERSON] , на переод 2019 року навчався в 9-А класі Миколаївської ЗОШ № 34, екстернатна форма навчання, що підтверджується довідкою № 85, виданою 27 березня 2019 року за підписом директора ЗОШ № 34 [PERSON] . Згідно з характеристикою учня 9-А класу Миколаївської загальноосвітньої школи І - III ступенів № 34 Миколаївської міської ради Миколаївської області [PERSON] навчається у ЗОШ № 34 м. Миколаєва з третього класу, 2013 року. Зарекомендував себе, як працелюбний учень, на уроках уважний, спостерігає за тим, що відбувається, але навчається не в повну міру своїх сил. Домашні завдання не виконує. Учбовий матеріал засвоює тільки під час уроку. Потребує постійного контролю. Цікавиться комп`ютерами. До виконання громадських доручень ставиться дбайливо. Бере активну участь у громадському житті класу. Врівноважений, самостійний, правила поведінки виконує. Має багато друзів, підтримує дружні стосунки з багатьма учнями. Батьки не приділяють належну увагу вихованню сина, погано впливають. Із-за складних матеріальних умов ( у сім`ї не має житла, живуть за рахунок допомоги знайомих) [PERSON] вимушений працювати, тому часто пропускає заняття. Не має умов для підготовки домашніх завдань. Хлопець мешкає з батьком, мати живе в м. Кропивницький та дитиною не займається. Відповідно до письмових пояснень, наданих службі у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради [PERSON] має сина [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , яка більше 6-ти років не приймає участі у житті сина, на телефонує, не вітає з Днем народження, надає йому фінансової допомоги. Весь цей час син ( [PERSON] ) проживає разом з ним в м. Миколаєві та він ( [PERSON] ) намагається самостійно забезпечити достатній рівень життя дитини. Також зазначив, що бажає, щоб [PERSON] позбавили батьківських прав відносно сина [PERSON] . Крім того, як вбачається з письмових пояснень дитини [PERSON] , наданих службі у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради останній з матір`ю [PERSON] не спілкувався приблизно 5-ть років, участі у його житті не приймає, матеріальної допомоги не надає, не цікавиться його здоров`ям, успіхами у навчанні та весь цей час про нього ( [PERSON] ) турбувався батько ( [PERSON] ). Також, вказав, що хоче, щоб його матір [PERSON] позбавили батьківських прав, відносно нього ( [PERSON] ). Відповідно до висновку виконавчого комітету Міської ради міста Кропивницького від 07.08.2019 року № 3995/49-05-24 орган опіки та піклування Міської ради міста Кропивницького, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 31.07.2019 року, вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно дитини [PERSON] , [INFO] , при цьому, встановлено, що батьками дитини у свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON] . Згідно з паспортними даними [PERSON] має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання від 25.04.2019 року, складеного представниками управління з питань захисту прав дітей Міської ради міста Кропивницького, Кропивницького міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді, Кропивницького відділу поліції Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, за місцем проживання матері відсутні належні умови для проживання, виховання та розвитку дитини. [PERSON] повідомила, що не спілкувалась з сином [PERSON] з 2013 року, участі у його вихованні та утриманні не приймала. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 24.07.2019 року батько та син [PERSON] зареєстровані у Центрі реінтеграції бездомних громадян Миколаївської міської ради за адресою: м . Миколаїв, вул. Кругова, 47. Згідно з листом служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради від 10.05.2019 року неповнолітній [PERSON] з 26.03.2019 року знаходиться у комунальному закладі «Миколаївський міський центр соціально - психологічної реабілітації дітей» Миколаївської міської ради. Відповідно до листа Центру від 09 07.2019 року за час перебування дитини в закладі мати жодного разу його не відвідувала. Згідно з характеристикою Миколаївської загальноосвітньої школи І - III ступенів № 34 Миколаївської міської ради від 27.03.2019 року учень [PERSON] навчається в закладі з 2013 року, мати [PERSON] за час навчання долею сина не цікавилась. Батько [PERSON] у своєму пояснені від 02.07.2019 року повідомив, що самостійно здійснює виховання та утримання сина [PERSON] , [PERSON] протягом шести років участі у житті та утриманні дитини не приймає, проживає окремо. [PERSON] письмово повідомив, що останній раз бачив матір п`ять років тому, з того часу з нею не спілкувався, вона не цікавилась його життям та навчанням, матеріальної допомоги не надавала. Неповнолітній не заперечує проти позбавлення матері батьківських прав. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини, винну поведінку матері та свідоме нехтування батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Крім того, відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що була підписана Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини, при цьому відповідно до ч.2 ст.9 Конвенції під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Як на правову підставу для позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON] , позивач посилався на ухилення відповідачем від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України). Зокрема, ухилення від виконання відповідачем своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, позивач обґрунтовує тим, що відповідач, проживаючи окремо від дитини, самоухилилася від виконання батьківських обов`язків відносно дитини, не цікавиться його життям, здоров`ям, розвитком, навчанням, не приймає будь-якої участі у вихованні сина, не підтримує матеріально, що свідчить про фактичну можливість, та, з іншого боку, вольове небажання матері виконувати свої батьківські обов`язки, визначені законом, по відношенню до дитини, при цьому, іншого, з наявних у справі доказів судом не встановлено. Крім того, зазначені позивачем підстави для позову знайшли своє підтвердження під час судового розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до роз`яснень, викладених в п.п.15, 16 постанови Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляду справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30 березня 2007 року №3 позбавлення батьківських прав, тобто наданих батькам до досягнення дитиною повноліття прав на її виховання, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, на згоду передати дитину на усиновлення та інших прав, які ґрунтуються на факті спорідненості з дитиною, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного і об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти, причому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч.1ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (Рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). З огляду на зазначене, судом під час судового розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] свідомо ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини - сина [PERSON] , [INFO] , що є першоосновою розвитку особистості дитини, не піклуючись про фізичний та духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя, не створюючи належних умов для природних здібностей дитини, поваги до її гідності, не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до його внутрішнього світу, хоча має реальну можливість для цього, за відсутності при цьому, з боку третіх осіб будь-яких перешкод їй (відповідачу) у спілкуванні з дитиною, оскільки такі в судовому засіданні судом також не встановлені і докази цьому відсутні, та прийняття участі у його вихованні та виконання своїх батьківських обов`язків, визначених законом, по відношенню до дитини, що є самостійною підставою, визначеною п.2 ч.1 ст.164 СК України, для позбавлення батьківських прав відносно дитини. Окрім того, судом відзначається, що батьківські обов`язки не заключаються лише в наданні матеріальної допомоги, яка відповідачем також дитині не надається, вони включають в себе також і материнську турботу та ласку, піклування про здоров`я дитини, його духовний, моральний та фізичний розвиток, навчання, спілкування з дитиною. Відповідач [PERSON] не оскаржила заяву про позбавлення її батьківських прав відносно дитини [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном, при цьому, з письмових пояснень [PERSON] від 09.07.2009 року на адресу начальника служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, останній не заперечував щодо позбавлення його матері [PERSON] батьківських прав відносно нього. З огляду на викладене вище, приймаючи до уваги інтереси дитини - [PERSON] , [INFO] , які є пріоритетом при розгляді даного спору, враховуючи також наявність обставин, з якими закон, що регулює сімейні відносини, пов`язує позбавлення батьківських прав, при цьому під час розгляду справи судом було встановлено реальну юридичну і фактичну можливість відповідача [PERSON] , яка є матір`ю неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , до вчинення відповідних дій, які становлять зміст материнського обов`язку, та наявність її вини у невиконанні батьківських обов`язків, відсутність перешкод з боку інших осіб, для належного виконання відповідачем батьківських обов`язків, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про позбавлення батьківських прав є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з позбавленням відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Крім того, позивачем пред`явлено також вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини [PERSON] , на користь батька [PERSON] , у розмірі 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку - щомісяця, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , які підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Одним із основних прав дитини також є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, забезпечення дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Окрім того, відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) можуть присуджуватися у частці від доходу її матері, батька. Згідно з ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст.182 СК України визначено, що гарантований мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою як батька та і матері, при цьому, судом під час розгляду справи з наявних у справі доказів не встановлено наявності у платника аліментів - відповідача по справі інших дітей, виконавчих листів, за якими б проводилися стягнення, не можливості сплачувати аліменти, а також інших обставин, визначених ст.182 СК України, які мають прийматися судом до уваги при розгляді питання про стягнення аліментів, на підставі чого, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача, які (аліменти) слід розуміти як витрати, спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема, потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку та виховання дитини, реалізації її здібностей, на підставі чого суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, який регулює сімейні відносини, в зв`язку з чим підлягають задоволенню та стягненню з відповідача аліментів на користь батька [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позивачем позову, а саме: 22 серпня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме: до [INFO] . При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тим самим, заінтересовані особи не позбавлені можливості звертатися до суду з позовною заявою про збільшення/зменшення розміру аліментів за наявності вказаних обставин. Згідно з п.1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині суми платежу за один місяць. В порядку ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, у зв`язку з чим судовий збір в розмірі 1536 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, приймаючи до уваги, що позивач відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору при поданні позову до суду про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved