Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

04 червня 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач свої вимоги обгрунтовує тим, що їй на підставі договору купівлі-продажу квартири 29.10.2002 року належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У даній квартирі крім неї зареєстровані та постійно проживають її неповнолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також з 2002 року в квартирі зареєстрований та проживав до [INFO] року колишній чоловік [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що 12 березня 2018 року рішенням Нововолинського міського суду Волинської області шлюб укладений між нею та відповідачем [PERSON] розірвано. Позивач вказує, що починаючи з жовтня 2017 року і по даний час, відповідач в її квартирі не проживає без поважних причин, ніякого його майна, особистих речей в спірній квартирі немає, жодних перешкод у користуванні житловим приміщенням колишньому чоловікові вона не чинила, за весь час не проживання в квартирі відповідач не цікавиться даною квартирою, не проводив оплату за комунальні послуги, не приймає участі в утриманні квартири. Реєстрація відповідача у житловому приміщенні порушує її право як власника у розпорядженні майном, вона позбавлена можливості отримати соціальну допомогу від держави. Тому позивач звернулась до суду, просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Позивач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить позов задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином через судовий виклик, про причини неявки в судове засідання не повідомив. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, з`ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із копії договору купівлі-продажу квартири від 29.10.2002 року (а.с.4), копії технічного паспорта на квартиру (а.с.5-6), копії будинкової книги (а.с.7-9) вбачається, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] . Із копії будинкової книги встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований у квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Із акту від 26.04.2019 року, затвердженого начальником КП "УЖК №2" встановлено, що за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але фактично у вказаній квартирі не проживає з 02.10.2017 року (а.с.10). У відповідності до ст. 317 ЦК України, власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною другою статті 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ст.72 ЖК України суд може визнати особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] більше року, а саме з 2017 року не проживає в квартирі, за адресою: [ADDRESS] без поважних причин, тому суд позов задовольняє та визнає його таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Враховуючи вимоги ст.ст.137, 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь позивача [PERSON] судовий збір в розмірі 768,40 грн., що підтверджується документально (а.с.1) та 3000,00 грн. витрат понесених на професійну правничу допомогу, що підтверджується документально (а.с.16-18), всього: 3768,40 грн. судових витрат.

Outcome: approved