Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача з вимогою про стягнення матеріальної шкоди завданної внаслідок залиття квартири в розмірі 51016 грн, витрати по оплаті висновку експертного будівельно-технічного дослідження в розмірі 6500 грн., моральної шкоди в розмірі 5000 грн. Також просила повернути суму переплаченого судового збору сплаченого за подання позовної заяви та стягнути з відповідача судовий збір на її користь. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 06.04.2021 року відбулось залиття її квартири гарячою водою. Аварія трапилась поза межами квартири на технічному поверсі будинку через розрив труби опалення. Одразу до квартири були запрошені представники ЖКП «Житлоцентр» та 07.04.2021 року було складено акт, в якому зазначено, що на момент огляду наявні сліди залиття: мокрі шпалери у залі, спальні, частково у коридорі, підлога яка оздоблена ламінатом мокра у всіх кімнатах, мається провисання та деформація в залі та спальні підвісної стелі. 22.04.2021 року було зроблено повторний огляд квартири, за результатами якого представниками відповідача склаено акт, в якому зазначено, що у квартирі після висихання відклеїлися шпалери у залі та спальні, мається деформація підвісної стелі, у коридорі деформація шпалер та стиків ламінату на підлозі. Роботи по ремонту трубопроводу центрального опалення були виконані 07.04.2021 року. Згідно висновку будівельно-експертного дослідження вартість відновлюваних робіт та матеріалів необідхідних для віднового ремонту становить 51016 грн. Також зазаначє, що внаслідок залиття квартри вона зазнала душевних страждань, перенесла емоційне напруження, яке потягло за собою психологічний дискомфорт і моральні переживання, що призвели до порушення душевної рівноваги, оскільки після залиття у квартирі проживати було неможливо, необхідно постійно провітрювати квартиру, в якій від сирості жахливий запах, у зв`язку з чим, вона втратила сон та спокій. У зв`язку з викладеним вона вимушена звернутись до суду з позовом. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01.09.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено у справі підготовче судове засідання. . Представник позивача наадала заяву про розгляд справи за її відсутності.Позовну заяву просила задовольнити, проти клопотання відповдача про розстрочення виконання рішення суду не заперечує. Представник відповідача надав заяву, в якій зазначено, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, однак у зв`язку з тим, що ЖКП «Житлоцентр» є керуючою компанією, яка надає послуги з управліня багатоквартирним будинком та оперує коштами мешканців будинків, тому спативши суму визнаних позовних вимог одноразово компанія сплатить їх за рахунок мешканців будинків, що є нецільовим використанням коштів.Тому з урахуванням специфіки діяльності підприємства просив розстрочити виконання рішення суду строком на один рік. Судове засідання просив провести без його участі. Відповідно до ст.206 ЦПК України, позивач може відмовитись від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження по справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У раз визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо визнання відповідачем позову не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч.3 ст.200 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення за результатами підготовчого провадження. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.09.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу від 17.09.2014 року за № 7/2014, квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , що також підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі та витягом з державного реєстру реових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно акту від 07.04.2021 року, складеного членами комісії ЖКП «Житлоцентр», 06.04.2021 року о 20.50 год. у квартирі [ADDRESS] на 9 поверсі внаслідок пориву труби централізованого опалення на горищі відбулось залиття квартири. На момент огляду наявні сліди залиття: мокрі шпалери у залі, спальні, частково у коридорі, підлога яка оздоблена ламінатом мокра у всіх кімнатах, мається провисання та деформація в залі та спальні підвісної стелі. Повторне обстеження до 26.04.2021 року. Згідно акту від 22.04.2021 року, складеного членами комісії ЖКП «Житлоцентр, у квартирі після висихання відклеїлися шпалери у залі та спальні, мається деформація підвісної стелі, у коридорі деформація шпалер та стиків ламінату на підлозі. Роботи по ремонту трубопроводу центрального опалення були виконані 07.04.2021 року. Відповідно до висновку №11/д експертно-будівельного дослідження, складеного 31.05.2021 року судовим експертом Новіковим В.С., вартість ремонтно-відновлюваних робіт та матеріалів, необхідних для проведення відноаного ремонту у квартирі [ADDRESS] становить 51016 грн. з ПДВ. Відповідно до вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними діями, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із роз`ясненнями, наданими у постанові Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. 15.10. 2014 року між [PERSON] та ЖКП "Житло "Центр" укладений договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Відповідно до п.п.2 п.2 предметом договору є забезпечення виконавцем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрiбудинкових приміщень та прибудинковой території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт та ін.) .Таким чином, будинок [ADDRESS] перебувас на балансі ЖКП Житлоцентр, яке визначене виконавцем певних житлово-комунальних послуг. Згідно з п.п.5.4.3 п.5 Договору виконавець, зобов`язаний утримувати внутрішньобудинкові мережі у належному технiчному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, приймати своєчасні заходи до попередження аварійних ситушiй i їх ліквідацій, усуненню порушень відносно надання послуг у встановлені законом строки. П.п. 6.2.1 п.6 Договору передбачено, що неналежне надання або не надання послуги, яке призвело до завданню збитків майну та/або примішеннюю споживача - шляхом відшкодування збитків. Надані докази у своїй сукупності та взаємозв`язку поза всяким розумним сумнівом доводять той факт, що квартиру позивача було залито у зв`язку з знаходженням труби центрального опалення, розташованої на горище, в непридатному до нормальної експлуатації, аварійному технічному стані. Затоплення квартири позивача сталося з вини відповідача внаслідок невиконання обов`язку як балансоутримувача та виконавця послуг щодо утримання в належному технiчному стані, здiйснення технічного обслуговування та ремонту мережі центрального опалення, оскільки затоплення сталася внаслідок знаходження труби центрального опалення в непридатному до нормальної експлуатації або аварійному технічному стані. ВГСУ від 28 вересня 2016р. у справі № 911/4969/15 зробив наступний правовий висновок. ЖЕК несе відповідальність та відшкодовує шкоду за заливання квартири водою, якщо аварія трапилась поза межами квартир, на технічному поверсі (площі спільного користування). Суд встановив в діях ЖЕКу наявність цивільного правопорушення у відповідності до ст. 22, 1166 ЦК України а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку мiж протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, виии. Зокрема вина підтверджується його статусом виконавця та ст. 21 ЗУ «Про житлово комунальні послуги». Відсутність коштiв у ЖЕКу на своєчасне запобігання аваріям будь якого плану не звiльняє ЖЕК від відповідальності. ЖЕК, як виконавець послуг, зобов`язаний своєчасно вживати заходiв по попередженню та уникненню аварійної ситуації, яка сталася знаслідок розриву пополам доймового крана в системі водопостачання. Відповідно до ст.190 ЖК України підприємства, установи, організації, а також громадяни, якi заподіяли шкоду жилим будинкам, жилим приміщенням, інженерному бладнанню, об`ектам благоустрою і зеленим насадженням на прилеглих до будинків дiлянках, зобов`язанi вiдшкодувати заподіяну шкоду. З огляду на наведене, оскільки об`єктивними доказами, зібраними при розгляді судом даної справи встановлено, що залиття квартири позивача відбулося внаслідок вини відповідача то шкода, заподіяна залиттям, підлягає стягненню з відповідача. Висновок судової будівельно-технічної експертизи у суду не викликає сумнівів щодо об`єктивності викладених у ньому відомостей. Відповідачем визнано наданий плзивачем розрахунок матеріальної шкоди. Враховуючи викладене суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивач вартості ремонтно-поновлювальних робіт у розмірі 51016 гривень. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вирішує, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки вартість оплати проведеної судової будівельно-технічної експертизи у розмірі 6500 гривень, яка була оплачена позивачкою, згідно з квитанцією, що міститься у матеріалах даної справи. Внаслідок залиття квартири позивачам було спричинено й моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, пов`язаних з переживаннями з приводу залиття їх квартири, оскільки внаслідок залиття квартири був порушений звичний устрій життя позивача. Відповідно до ст.23, ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в т.ч. моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням її майна. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірним рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує моральні страждання позивачки, які пов`язані з їх душевними стражданнями з приводу залиття квартири, в зв`язку чим вважає можливим стягнути з відповідача у рахунок моральної шкоди 5000 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог. Положеннями статті 142 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду. За змістом ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма викладена в ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Таким чином, якщо відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, то в судовому рішенні повинно бути вирішено питання про повернення позивачу з державного бюджету половини сплаченого ним судового збору при поданні позовної заяви,а інша половина судового збору покладається на відповідача. Згідно ч. 1ст. 267 ЦПК Українисуд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Представник відповідача просив розстрочити виконання рішення суду. Представник позивача не заперечувала проти рострочення відповідачу виконання рішення суду. При вирішенні цього клопотання суд враховує визнання позову відповідачем, також те, що ЖПК «Житлоцентр» є керуючою компанією, яка надає послуги з управліня багатоквартирним будинком та оперує коштами мешканців будинків, тому сплативши суму визнаних позовних вимог одноразово компанія сплатить їх за рахунок мешканців будинків, що є нецільовим використанням коштів, з урахуванням специфіки діяльності підприємства, та вважає правильним розстрочити виконання рішення строком на 12 місяців. Щодо повернення позивачу частини надмірно сплаченого судового збору , суд приходить до наступних висновків. Відповідно до Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.. Тобто ставка судового збору за подання фізичною особою заяви до суду становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Згідно доданої до позову квитанції №29 від 31.08.2021 року вбачається, що позивачем було сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Згідно з частиною першою статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі: 1) зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. На підставі викладеного, що суд дійшов висновку, що позивачем був переплачений судовий збір, а тому сума переплаченого судового збору підлягає поверненню позивачу.

Outcome: approved