Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

05 жовтня 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на 51/300 частини жилого будинку [ADDRESS] яка оформлена за померлим [PERSON] Свої вимоги позивач мотивує тим, що в 51/150 частини житлового будинку [PERSON] придбала у [PERSON] відповідно до договору купівлі-продажу, укладеного ними 8 липня 1986 року. Вказана часина жилого будинку належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 16.12.1983 р. за реєстром №2-4558, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 23.12.1983 р. за № 7680. [PERSON] успадкувала 51/150 частину жилого будинку після смерті [PERSON], якому належала 51/100 частина жилого будинку. Таким чином, 51/300 частина жилого будинку залишилась оформленою за [PERSON] З наявної їй інформації інших спадкоємців після смерті [PERSON] крім [PERSON], не було. Під час продажу 51/150 частини жилого будинку [PERSON], як єдина спадкоємниця [PERSON], передала їй у володіння та користування всю частину жилого будинку, яка належала [PERSON], а саме 51/100 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних та господарських споруд та будівель. Починаючи з 08.07.1986 р. позивач, а в подальшому і члени її сім'ї, постійно та безперервно проживали в 51/100 частині жилого будинку. 15.12.1987 р. була прописана за адресою: [ADDRESS] та проживає до цього часу. Весь цей час вона володіє та користується всією 51/100 частиною жилого будинку з відповідною частиною надвірних та господарських споруд та будівель, здійснює витрати по їх утриманню, проводить капітальні та поточні ремонти, сплачує комунальні платежі. У вказаній частині жилого будинку, а також в літній кухні та сараях знаходяться її речі та речі членів її сім'ї. Позивач надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Миколаївської міської ради надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив відмовити з тих підстав, які викладені у запереченнях. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася судом належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається з Договору купівлі-продажу від 08.07.1986 року, [PERSON] купила 51/150 частину жилого будинку з відповідною частиною надвірних та господарських споруд та будівель що знаходиться в [ADDRESS], розташованого на земельній ділянці площею 576 кв.м. Ця частина жилого будинку належало продавцю [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою 16.12.1983 року за реєстром № 2-4558, зареєстрованого в Миколаївському МБТІ 23.12.83 р. за № 7680. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 02.02.2011 року, те що [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] після чого змінила прізвище на "[PERSON]". Відповідно до довідки КП Миколаївського МБТІ від 21.02.2003 року, те що за обліком БТІ за адресою: [ADDRESS] житловий будинок, власність зареєстрована за: [PERSON] - 51/300 частин на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.1959 р. Р№ 3-2813; [PERSON] - 49/100 частин - на підставі договору купівлі-продажу від 09.09.1974 р. Р№ 4-4734; [PERSON] - 51/150 частин - на підставі договору купівлі-продажу від 08.07.1986 р. Р№ 3-2089, що також підтверджується технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] [INFO] року помер [PERSON] Згідно копії спадкової справи № 1450/82, спадкоємцями є його донька [PERSON] та онука [PERSON], оскільки звернулися з заявою про прийняття спадщини. Але 08.12.1982 р. на заяву [PERSON] в Першій Миколаївській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу на майно, залишивши після смерті її батька [PERSON], однак Свідоцтво про право на спадщину нею до цього часу не отримано. Як вбачається з вищевказаної спадкової справи, що 16.12.1983 року за Р. 2-4558 видано 51/150 частину по заповіту. Згідно повідомлення Державного нотаріального архіву від 03.03.2018 року, про те, що згідно Алфавітної книги обліку спадкових справ та Книги обліку та реєстрації спадкових справ Першої Миколаївської державної нотаріальної контори за 1982 рік відсутня відмітка про видачу Сідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], померлого 1982 року, тому надати копію спадкової справи після смерті [PERSON] не має можливості. В підтвердження обставин про визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на вищевказаний жилий будинок, яка оформлена за померлим [PERSON], надали письмові нотаріально засвідченні пояснення сусіди [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], в яких пояснили, що 51/100 частка у праві спільної часткової власності на цей житловий будинок, починаючи з часу придбання у 1986 році до березня 2018 року, належала [PERSON], яка з сім'єю постійно та безперервно проживає у цьому будинку і постійно безперервно користується своєю часткою (з березня 2018 року [PERSON] належить весь будинок). Раніше 51/100 частка житлового будинку належала померлому [PERSON] [PERSON] вселилась у вказану частку житлового будинку після її придбання у спадкоємниці померлого - [PERSON]Після смерті [PERSON] будь-які інші особи у належній йому частині будинку ніколи не проживали і на неї не претендували. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1,4 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як слідує із Узагальнення Верховного Суду України від 01.07.2014р. судової практики щодо права власності при розгляді цивільних справ, Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014р. Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, п.п. 9,13: у Цивільному кодексі України набувальна давність розглядається як спосіб набуття права власності. Набувальна давність поширюється на випадки фактичного безпідставного володіння чужим майном за певних умов. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК). Позивач добросовісно вважав, що вказана 51/300 частина жилого будинку є спадковим майном після смерті [PERSON] і вона може бути власником спірного жилого будинку. Позивач протягом всього часу володіння майном повина бути впевнена, що на це майно не претендують інші особи, і вона отримала це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Наразі за набувальною давністю може бути набуте право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Суд вважає, що зазначені ознаки набувальної давності в даному випадку наявні, оскільки судом встановлено, що позивач [PERSON] з 2005 року, тобто понад 10 років добросовісно, відкрито та безперервно володіє в цілому усім житловим будинком [ADDRESS] З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved