Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що протягом 2012-2013 років вона та відповідач, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, придбали спільне майно на загальну суму 9400 грн., а саме : холодильник вартістю 3000 грн.,комод вартістю 1300 грн.,пральна машина вартістю 2400 грн.,велосипед жіночій вартістю 250 грн., тюнер телевізійний Т-2 вартістю 350 грн., телевізор вартістю 500 грн.,2 крісла по 300 грн.,мікрохвильова піч вартістю 900 грн.,велосипед чоловічій вартістю 300 грн. Просила виділити їй в натурі майно на суму 5000 грн.,а саме : холодильник,комод,велосипед жіночій,тюнер телевізійний Т-2, а все інше залишити відповідачу.Також просить стягнути з відповідача на її користь понесені нею при зверненні до суду судові витрати. В судовому засіданні позивачка повністю підтримала позовні вимоги та пояснила суду,що вказане майно було придбано подружжям під час шлюбу і зараз воно знаходиться у відповідача. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги не визнав та пояснив,що холодильник було придбано його батьками ще до шлюбу, а інше майно,окрім велосипедів він розпродав або подарував після того,як дізнався про те,що дружина звернулася з позовом до суду.Вартість речей не оскаржує. В судовому засіданні свідки [PERSON],[PERSON], [PERSON] пояснили,що вони бачили спірне майно у подружжя [PERSON] вдома,але доля цих речей невідома. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила,що холодильник "Snaige" вона придбала для сина ще до одруження 20.09.2012 року. Суд, заслухавши думку сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає позов [PERSON] до [PERSON] обґрунтованим, але таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами виник спір який випливає з сімейних правовідносин. Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно зі статтею 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Як передбачено статтею 70 СК України, в разі поділу майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено, що позивачка та відповідач перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27.11.2012 року. Холодильник "Snaige" відповідач отримав в подарунок від батьків ще до одруження 20.09.2012 року.Все інше спірне майно було придбано сторонами по справі в період шлюбу и знаходилося у відповідача до подання позову позивачкою. Спору у сторін з приводу вартості спірного майна немає.Майно,окрім велосипедів, відповідач розпродав або подарував після того,як дізнався про те,що дружина звернулася з позовом до суду. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з його дійсної вартості на час розгляду справи. Оскільки в судовому засіданні між сторонами було погоджено вартість придбаного під час шлюбу майна ,то суд виходить з вартості майна,вказаного позивачкою. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. В судовому засіданні встановлено, що спірне майно- жіночій велосипед "Україна" 250 гривень знаходиться у відповідача,а тому підлягає виділенню в натурі позивачці. Вирішуючи питання про розподіл в натурі рухомого майна , яке є спільною сумісною власністю подружжя і частка кожного з подружжя складає 3350 гривень. Враховуючи вартість жіночого велосипеду у сумі 250 грн., з відповідача на користь позивачки слід стягнути 3100 грн. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, суд приходить до висновку, що понесені позивачкою судові витрати підлягають відшкодуванню відповідачем в розмірі задовоених вимог у сумі 163,2 гривень . На підставі викладеного,

Outcome: partial