Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

03 листопада 2016 року до Шевченківського районного суду м. Чернівці звернулась позивачка з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON], посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який починаючи з дати народження дитини з березня 2008 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Крім цього, місце знаходження відповідача невідоме, що підтверджується наданими суду доказами. Також зазначає, що відсутність відповідача [PERSON] перешкоджає виїзду, як до родичів, так і на працевлаштування та на відпочинок за кордон, чим порушуються права та свободи вільного волевиявлення та пересування. Зазначає, що відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків. Також, зазначає, що вона і відповідач ніколи не перебували у шлюбі (адже на момент народження дитини [INFO] року їй не виповнилося і 16 років). Просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], та виключити з актового запису про народження [PERSON] даних про те, що [PERSON] є батьком [PERSON]. В уточненій позовній заяві від 11.11.2016 року (а.с.18) позивачка зменшила свої позовні вимоги та просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], а щодо позовної вимоги про виключення з актового запису про народження [PERSON] даних про те, що [PERSON] є батьком [PERSON] - відмовилась. В судове засідання позивачка не з'явилась. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні підтримав позовну заяву, надавши аналогічні пояснення, просив задовольнити позов з підстав наведених в ньому, також не заперечував проти винесення у справі заочного рішення. Відповідно до 4.9. ст.74 Цивільного процесуального кодексу України відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, шляхом опублікування оголошення в пресі «Буковина» від 09.12.2016 року за №50 (2508), однак відомостей про поважність причини неявки суду не надав. Представник третьої особи за довіреністю [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в заяві зазначає, що виконавчим комітетом Чернівецької міської ради, як орган опіки та піклування, щодо надання до суду висновку про доцільність (недоцільність) позбавлення батьківських прав не приймалось. На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст. 224 ч.1 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. А тому судом постановлено провести по справі заочний розгляд та постановити заочне рішення на підставі поданих до суду доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення виходячи з наступного. Згідно ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст.150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Згідно ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Права та обов'язки матері і батька дитини, відповідно до ст.121 Сімейного кодексу України, ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження Горійської служби Агенства Громадського реєстру, [INFO] року народився [PERSON] в Горі, Грузія, мати якого є позивачка [PERSON] а в графі батько - зазначено відовідача [PERSON] (а.с.5-6). Відповідно до довідки відділу у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб управління МВС України в Чернівецькій області за №154/2011«Н» про реєстрацію особи громадянина України, [PERSON], [INFO], уродженець Республіки Грузія, згідно з рішенням начальника МВС України в Чернівецькій області від 16.08.2011 року, набув громадянства України на підставі частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України». Відповідно до законодавства України зазначена [PERSON] є громадянином України з 16.08.2011 року (а.с.7). Відповідно до 125 СК України гласить, що визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою визначається за рішенням суду. З матеріалів справи вбачається, що позивач і відповідач ніколи не перебували у шлюбі (адже на момент народження дитини [INFO] року матері не виповнилося і 16 років). Позивачка [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS], що підтверджується відміткою в паспорті (а.с.4-а). Відповідно до характеристики від 09.11.2016 року Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №22, [PERSON] навчається в даній школі з першого класу, характеризується позитивно. Велику увагу вихованню онука приділяє бабуся [PERSON]. Батько дитини [PERSON], протягом навчання дитини у школі не відвідував батьківські збори та інші заходи, не брав участі в його вихованні (а.с.19). Згідно довідки від 09.11.2016 року за №676 Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №22, адміністрація Чернівецької спеціалізованої школи Чернівецької спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №22 підтверджує, що батько, учня 3-Г класу [PERSON], [INFO] року, [PERSON], протягом навчання дитини у школі не відвідував батьківські збори та інші заходи, не брав участі в його вихованні. Відповідно до пункту 20 Постанови Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року звернення до суду із позовною заявою до відповідача місцезнаходження якого невідоме можливе лише після звернення позивача до адресного бюро й органів внутрішніх справ. На виконання вищезазанченої Постанови ВСУ представником позивача [PERSON] за довіреністю [PERSON] було надіслано запити до Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області, Адресного бюро, УДМСУ у Чернівецькій області у відповідності до ст.ст. 5. 12. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» №2939-УІ від 13.01.2011р. в яких я просив повідомити про наявність або відсутність інформації про місцезнаходження стосовно особи: [PERSON] (а.с. 8-10). З листа №12336/123/39/4-16 Чернівецького ВП ГУНП в Чернівецькій області вбачається, що інформація про можливе місцезнаходження [PERSON] відсутня (а.с.8-а). З листа від 30.08.2016 року №73.01/4-39 УДМСУ у Чернівецькій області вбачається, що за обліками відділу адресно-довідкової роботи відповідач [PERSON] не значиться (а.с. 10-а). Як вбачається з матеріалів справи, відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Однак, батько дитини - відповідач [PERSON], починаючи з дати народження дитини з березня 2008 року, проживає окремо та жодного з покладених законом на батьків обов'язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Всі питання щодо виховання вирішуються самостійно [PERSON] без участі та підтримки з боку відповідача. Дитина знаходиться на повному утриманні матері. Крім того, відсутність відповідача [PERSON] перешкоджає виїзду, як до родичів, так і на працевлаштування, відпочинок за кордон, чим порушуються права та свободи вільного волевиявлення та пересування. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що підтверджує відсутність серйозного ставлення відповідача до своїх батьківських обов'язків. Названі дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо відносно [PERSON]. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він: 1) не забрав дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як вже було зазначено вище батько дитини з дня її народження зник, не забирав дитину з пологового будинку та без поважної причини і протягом тривалого часу (більше шести місяців, якщо точніше то 8 років) не виявляє щодо неї батьківського піклування та ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Постановою ПВСУ №3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно з ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Жоден з цих обов'язків відповідачем [PERSON] не виконується. Стаття 157 СК України передбачає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них. хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Але на протязі 8 років відповідач навіть не намагався займатись вихованням дитини та не шукав зустрічі з сином. Таким чином, встановлені судом обставини повністю підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, з урахуванням наведеного, суд вважає за необхідне задовольнити позов в повному обсязі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved