Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-26 00:00:00

13.06.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить поновити та продовжити строк позовної давності звернення до суду та визнати за нею право власності в натурі на 1/2 частину будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Свій позов позивач мотивує тим, що вона зареєстрована та постійно проживаю в [ADDRESS] в будинку з надвірними спорудами, який побудований за спільні кошти за період спільного проживання в шлюбі з [PERSON] (відповідачем). За час проживання в шлюбі у подружжя народилося двоє дітей які на даний час є повнолітніми. Будинок з надвірними спорудами складається: з жилого будинку площею 131,5 кв. м, житлова площа 87,4 кв.м. (житловий будинок А, 90.6 кв.м.,масандри, 1 А 40,9 м. кв. ), гаража, літньої кухні, Б; прибудови, б; підвал, п/д; гараж, В; підвал 1 п/д; вбиральня, Г; криниця, К; огорожа 1; загальною вартістю 352984,00 грн. станом на 08.11.2006. Будинок з надвірними спорудами зареєстрований за відповідачем на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 16.05.2005, виданого Шполянською міською радою та зареєстрованого в Державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, номер витягу: 7270319 від 18.05.2005. 04.10.2010 рішенням Шполянського районного суду Черкаської області шлюб між подружжям розірваний, рішення суду вступило в законну силу 14.10.2010. В 2011 році позивач звернувся до Шполянського районного суду про поділ спільного майна подружжя, позов 12.12.2011, справа.№2/1308/11 було залишено без розгляду, так як будинковолодіння, перебувало в в заставі ПАТ «Укрсиббанк». Як стало відомо позивачу, в травні 2018 року відповідач [PERSON] погасив кредит перед банком повністю. Після розірвання шлюбу з відповідачем сторони сімейні відносини припинили, ініціатором розірвання шлюбу та виникнення спірних питань з приводу поділу спільного майна, був саме відповідач, який залишив будинок, і став проживати в іншому місці. Відповідно до ст. 71 СК України 1 майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Тому позивач і звернувся до суду з цим позовом. Позивач уточнив позовні вимоги і просив суд визнати за ним право власності на ? ідеальну частину будинку з надвірними спорудами, вартістю 176492,00 грн., який розташований по вул. В. Мономаха, 11 (Чкалова) Шполянського району, Черкаської області. Ухвалою судді Шполянського районного суду від 22.06.2018 позовну заяву залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам цивільного процесуального законодавства, позивач усунув недоліки протягом встановленого терміну і ухвалою судді Шполянського районного суду від 05.07.2018 було відкрито провадження у цивільній справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду від 30.10.2018 було закрите підготовче провадження та призначено цивільно справу для розгляду по суті. У судове засідання позивач з'явився, вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідач в судове засідання з'явився,заперечував проти позову, вказуючи що згідний поділити будинок в натурі, а не згідний на ідеальний поділ. Відзив до суду не подав. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення. У суді встановлено, що рішенням Шполянського районного суду Черкаської області від 04.10.2010 (рішення вступило в законну силу 14.10.2010) розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21.06.1981 райвідділом ЗАГС Черкаської області, актовий запис №69 (а.с. 6). Згідно з ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 12.12.2011 позов [PERSON] до [PERSON], третя особа - ПАТ «Укрсиббанк» про поділ спільного майна подружжя було залишено без розгляду (а.с. 5). У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок садибного типу, який знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с.14-19), витягом Про реєстрацію права власності на нерухоме майно №7270319 від 18.05.2005 (а.с.10), свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, серія [NUMBER] від 16.05.2005 (а.с. 11) та рішенням №17 від 21.07.1988 виконавчого комітету Шполянської міської Ради народних депутатів (а.с. 20). Згідно з ч. 2 ст. 257 ЦПК України особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутись до суду повторно. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дана норма свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, та з чого випливає, що спростування або оспорення поширення правового режиму спільного сумісного майна подружжя на певний об'єкт, покладається на того з подружжя, який його заперечує. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Аналогічна норма визначена і в частині 2 статті 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. В пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Тобто критеріями, які дозволяють надати майну статус спільної сумісної власності, є: 1) час набуття такого майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття); 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий статус спільної власності подружжя. Сторонами визнається та обставина, що спірний будинок був побудований за спільні кошти в період спільного проживання в шлюбі, виходячи з вищенаведеного, спірний будинок є спільною сумісною власністю. Будь-яких доказів про існування домовленостей між позивачем та відповідачем щодо майна або шлюбного договору суду не надано. Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 17.02.2016 по справі № 6-1500цс/15, при здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, враховуючи вищезазначене, виходячи з того, що частки позивача та відповідача у спільному майні є рівними, а тому позивач має право на належну йому частку у спільному з відповідачем майні, і звідси й має право на так звану ідеальну частку у праві власності на спільне майно, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про виділення 1/2 частки будинку зі спільного сумісного майна подружжя і визнання за ним права власності на 1/2 частку будинку обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків. Таким чином, зважаючи на викладене, суд задовольняє позовні вимоги [PERSON] щодо визнання за нею права власності на ? ідеальну частину будинку з надвірними спорудами, який розташований по [ADDRESS]. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Позивач просить судові витрати у справі розділити між сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 2 та ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відтак, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1764,92 грн.

Outcome: approved