Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

У липні 2017 року [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом. Свої позовні вимоги обгрунтовувала тим, що її донька - [PERSON] та її зять - [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2002 р. Від шлюбу відповідачі мають доньку [PERSON], [INFO] У січні 2013 року відповідачі привезли до квартири позивачки, свою доньку [PERSON], де її і залишили, зібрали свої речі по поїхали в невідомому напрямку. Через деякий час [PERSON] зателефонувала і повідомила, що вони хочуть знайти своє місце в житті, підстав за них хвилюватися немає, але повідомити про місце свого знаходження відмовилась, подальша доля дитини її взагалі не цікавила, і вона надала право прийняти будь-яке рішення стосовно місця перебування дочки, або залишити її у себе, або вирішити питання поміщення в дитячий будинок. З того часу [PERSON] постійно проживає разом з позивачкою і повністю перебуває у неї на утриманні. Відповідачі не піклуються про дочку, не цікавляться її життям, здоров'ям, навчанням. [PERSON] та [PERSON] з січня 2013 року мешкають разом, в облаштованій квартирі, наймачем якої є позивачка, розуміють одна одну, між ними склалися теплі родинні відносини, які будуються на взаєморозумінні, повазі і любові. Окрім того позивачка намагається спрямувати свою діяльність на створення сприятливого середовища для формування особистості дитини, виховання у неї поваги до людей, допомагає у навчанні, привчає її вести домашнє господарство, навчає шиттю та крою, разом відвідують театр, картинний виставочний зал. Позивачка вказує, що вона матеріально забезпечена, працює, має стабільний дохід, раніше ні опікуном, ні усиновителем не була, батьківських прав не позбавлялась, не судима, за місцем проживання характеризується позитивно, стан здоров'я дозволяє бути піклувальником. За таких обставин просила позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їх неповнолітньої дочки [PERSON], призначити [PERSON] піклувальником - онуки [PERSON], стягувати з [PERSON] та [PERSON], з кожного, аліменти у розмірі ? частини заробітної плати на утримання [PERSON] до її повноліття, на її користь. У судове засідання позивач та її представник не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити в повному обсязі. Представник третьої особи у судове засіданняне з'явився, надіслав висновок у якому просив розглянути справу у їх відсутність, вказав, що вирішення справи залишає на розгляд суду. У судове засідання відповідачі не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином, однак конверти повернулися до суду у зв'язку зі спливом терміну зберігання. За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Вивчивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 03 червня 2009 року, [PERSON] народилася [INFO] року, про що в книзі реєстрації народження 15 квітня 2003 року зроблений відповідний актовий запис за № 191, батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а.с.8). У копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого 24 травня 2016 року, [PERSON] народилась [INFO] року, у графі батько вказано [PERSON], мати [PERSON] У витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу, зазначено номер актового запису 304, дата складання 10 серпня 2002 р., прізвище до державної реєстрації шлюбу [PERSON], після [PERSON]. В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення від виконання батьківських обов'язків це є відсутність піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, коли батьки не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готувати їх до праці. Батьки повинні матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст.ст.164, 165 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Позбавлення батьківських прав проводиться тільки в судовому порядку. При розгляді таких справ необхідним є подання письмового висновку органів опіки і піклування. Згідно із частиною 4 статті 19 СК України участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов'язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У довідці ГУНП в Дніпропетровській області Криворізького відділу поліції Тернівське відділення поліції, від 23.05.2016 р. № 28/6591, вказано що проведеними заходами встановити місцезнаходження [PERSON] не надалося можливим, інформацією про місцезнаходження останньої Тернівське ВП КВП ГУНП в Дніпропетровській області не володіє (а.с.10). Аналогічного змісту інформація щодо [PERSON] міститься у довідці ГУНП в Дніпропетровській області Криворізького відділу поліції Тернівське відділення поліції, від 20.04.2016 р. № 4987 (а.с.11). У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що батьків останній раз бачила на початку 2013 року, один раз на її день народження вони надіслали їй подарунок, з ними вона не спілкувалась давно. З 2013 року проживає з бабою - [PERSON] та її чоловіком, які займаються її виховання, матеріально забезпечують, з ними у неї гарні, дружні стосунки. У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] пояснив, що проживає разом з позивачкою з 1988 року, [PERSON] останній раз бачив у листопаді 2012 року, приблизно у січні 2013 року [PERSON] привела до їх квартири свою доньку [PERSON] і повідомила, що дитина буде деякий час жити у них, після чого він більше відповідачку не бачив. Батьки [PERSON] не цікавляться вихованням їх дитини, не дзвонять, де вони йому не відомо. [PERSON] займається вихованням [PERSON], піклується про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, готує її до праці. [PERSON] може охарактеризувати тільки з гарної сторони. Допитана у судовому засіданні [PERSON] повідомили суду, що є сусідкою [PERSON] більше десяти років, знає що у останньої є донька та зять, у яких є дитина [PERSON], яка проживає з [PERSON] та вихованням якої вона займається. Відповідачів не бачила понад п'ять років. [PERSON] може охарактеризувати тільки з гарної сторони. Допитана у судовому засіданні [PERSON] повідомили суду, що є сусідкою [PERSON] з 2 007 року, років п'ять назад бачила її доньку [PERSON], а її чоловіка взагалі ні коли не бачила. [PERSON] [PERSON] займається [PERSON], дівчина охайна, завжди привітлива. [PERSON] може охарактеризувати тільки з гарної сторони. У характеристиці на [PERSON] 2003 р.н., учениці 7 класу Криворізької санаторної школи-інтернату № 8, вказано що за час навчання зарекомендувала себе як активна, комунікабельна, здібна, старанна учениця. [PERSON] займається бабуся, яка цікавиться навчанням дитини та відповідально ставиться до її виховання. Характеристика підписана директором школи та класним керівником, скріплена печаткою школи (а.с.15). У характеристиці [PERSON], 2003 р.н., учениці 8-Б класу Криворізької загальноосвітньої середньої школи І-ІІІ ступенів №27, вказано що вона навчається в школі з восьмого класу, зарекомендувала себе як старанна та дисциплінована учениця. Батьки не приділяють належну увагу вихованню дитини, не відвідують батьківські збори та не цікавляться навчальним досягненням учениці, вихованням [PERSON] займається бабуся. Характеристика підписана директором школи та класним керівником, скріплена печаткою школи (а.с.16). Згідно акта обстеження умов проживання від 05.07.2017 р. проведено обстеження умов проживання: [ADDRESS]. Житло розміщене на 3 поверсі 5 поверхового будинку, складається з 2 кімнат. Вказано, що санітарно-гігієнічні та побутові умови житла задовільні, умови проживання задовільні, в квартирі є усі необхідні побутові прилади та меблі, в квартирі прибрано, охайно, сторонні запахи відсутні. Для виховання та розвитку дитини створені такі умови: у дитини є своє ліжко, письмовий стіл, шафа для речей, книги, створені умови для навчання та відпочинку. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] - бабуся, [PERSON] - дідусь, [PERSON] - тітка. Стосунки, традиції сім'ї - добрі, дружні, є взаємопорозуміння та повага між членами сім'ї. Сім'я в ході бесіди, виявила бажання взяти на виховання дитину. У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради від 22.11.2017 р. вказано, що спеціалістами служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради здійснено виходи за місцем реєстрації [PERSON], де мешкають його батьки, які пояснили, що з 2013 року їх син періодично виходив на зв'язок, працює він разом із дружиною в Росії, висилав кошти дитині (період коли це було вказати не можуть, коли останній раз спілкувалися з сином також не пам'ятають). Зважаючи на суперечливі відомості по справі, виконком Тернівської районної у місті ради не може вважати доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON], [PERSON], відносно неповнолітньої дитини, [PERSON] Однак до даного висновку суд ставиться критично, оскільки навіть з його змісту вбачається, що відповідачі виїхали за межі України в 2013 році, вихованням дитини не цікавляться. У висновку вказано, що навіть батьки [PERSON] не пам'ятають коли останній раз спілкувалися з відповідачами. Судом встановлено та підтверджено відповідними доказами, що батьки дитини з нею не проживають, її утриманням, вихованням не займаються, дитиною не цікавляться, участі в її житті не приймають, не бажають забезпечити доньці базові потреби-належне харчування, відповідний одяг, санітарно-гігієнічні умови проживання. Спілкування з батьками у дитини взагалі не відбувається, як і сам виховний процес. За таких обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] необхідно позбавити батьківських прав щодо їх неповнолітньої дочки [PERSON], а тому позов в цій частині обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів. Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей. Відповідно до ч. 3, ч. 4 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування» діти, позбавлені батьківського піклування, - діти, які залишилися без піклування батьків у зв'язку з позбавленням їх батьківських прав, відібранням у батьків без позбавлення батьківських прав, визнанням батьків безвісно відсутніми або недієздатними, оголошенням їх померлими, відбуванням покарання в місцях позбавлення волі та перебуванням їх під вартою на час слідства, розшуком їх органами Національної поліції, пов'язаним з відсутністю відомостей про їх місцезнаходження, тривалою хворобою батьків, яка перешкоджає їм виконувати свої батьківські обов'язки, а також діти, розлучені із сім'єю, підкинуті діти, діти, батьки яких невідомі, діти, від яких відмовились батьки, діти, батьки яких не виконують своїх батьківських обов'язків з причин, які неможливо з'ясувати у зв'язку з перебуванням батьків на тимчасово окупованій території України або в зоні проведення антитерористичної операції, та безпритульні діти. Крім того, опіка (піклування) над неповнолітніми дітьми встановлюється у випадку, якщо батьки померли, невідомі, визнані в судовому порядку безвісно відсутніми або померлими, а також може бути встановлена і при житті батьків, зокрема, коли батьки понад шість місяців не проживають разом з дитиною та без поважних причин не беруть участі в її вихованні та утриманні, не виявляють щодо дитини батьківської уваги та турботи або підкинули (залишили) дитину, і це підтверджено відповідними актами, складеними органами внутрішніх справ (п. 2.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 N34/166/131/88). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 244 СК України опікуном дитини може бути за її згодою повнолітня дієздатна особа. При призначенні дитині опікуна органом опіки та піклування враховуються особисті якості особи, її здатність до виховання дитини, ставлення до неї, а також бажання самої дитини. Механізм провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, зокрема набуття дитиною статусу дитини-сироти або дитини, позбавленої батьківського піклування, влаштування дітей, які залишились без батьківського піклування, визначено Порядком провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 (далі - Порядок). Згідно з п. 42 Порядку опіка, піклування над дитиною встановлюються рішенням районної, районної у містах Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради за наявності документів, зазначених у п. 40 цього Порядку, або судом. Опікуном, піклувальником призначається переважно особа, яка перебуває у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до п. 43 Порядку у разі призначення опікуна враховується бажання дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування. Бесіда з дитиною проводиться працівниками служби у справах дітей з урахуванням її віку, обставин, за яких вона втратила батьківське піклування, не принижуючи гідність дитини та осіб, які виявили бажання взяти її під опіку. За результатами бесіди складається довідка. Згідно з положенням п. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ою сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Пункт 1 ст. 9 Конвенції про права дитини гарантує, що дитина не розлучається з батьками всупереч їх бажанню; під час будь-якого розгляду згідно з п. 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору (п. 2). Відповідно до положень ст. 12 цієї Конвенції держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що її стосується, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно зі ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. За змістом п. 3.1. Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, при призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов'язки, стосунки між ним та підопічним, а також враховуються побажання самої дитини (за умови досягнення нею 10 років). Позивач - [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та є її наймачем. Згідно з висновком №80 про стан здоров'я, від 19.06.2017 року, [PERSON] опікуном бути може. До кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. (а.с.14,18). До того ж, [PERSON] працює в КЗО "Криворізька загальноосвітня санаторна школа-інтернат №8 І-ІІ ступенів "ДОР" та займає посаду вихователь з 26/08/1986, має постійний дохід, що підтверджується довідкою про доходи. (а.с.13). Таким чином суду надано достатніх доказів, що підтверджують те, що дитина позбавлена батьківського піклування, а позивач здійснює догляд та займається вихованням дитини, яка є її бабою та остання висловила свою згоду бути опікуном своє онуки. У судовому засіданні була вислухана [PERSON], яка висловила своє бажання, щодо призначення її опікуном, її баби [PERSON], з якою вона проживає з 2013 року і яка повністю піклується її вихованням. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог щодо призначення [PERSON] піклувальником неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Окрім того, згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов'язку щодо дитини . В судовому засіданні встановлено, що відповідачі не надають матеріальної допомоги на утримання своєї доньки. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Однак в позовній заяві позивач просить стягувати аліменти з відповідачів у розмірі ? від всіх видів їх доходів (заробітку) з кожного, щомісячно і до повноліття дитини. Крім того, згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивач звернулась до суду з позовною заявою 25 липня 2017 року, а тому аліменти підлягають стягненню саме з цієї дати. Тому позов в цій частині підлягає частковому задоволенню. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, будь-яких доказів про свій матеріальний стан суду не надали, а тому суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів в розмірі 1/4 частки від всіх видів їх доходів (заробітку), з кожного, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини певного віку, з дня звернення позивача до суду із позовною заявою, щомісячно і до повноліття дитини, оскільки законом визначена мінімальна межа, яка не може бути меншою ніж 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини певного віку.

Outcome: partial