Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-08 00:00:00

09.04.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 05.10.2019 року Овідіопольським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 152. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Підставою звернення до суду стало те, що сторони по справі мають діаметрально різні погляди на шлюб та сім`ю, позивач не підтримує сімейні стосунки з відповідачем, проживають окремо, тому звернувся з даним позовом до суду та просить розірвати шлюб, оскільки в подальшому збереження сім`ї вважає неможливим. 12.04.2021 року відкрито провадження у справі та в порядку ст.ст. 274, 279 ЦПК України призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні 20.05.2021 за результатами розгляду клопотання відповідача судом постановлено ухвалу про зупинення провадження по справі та надання сторонам строку для примирення терміном на 2 (два) місяці. 21.07.2021 року ухвалою суду провадження по справі поновлено та призначено до розгляду. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив суду що намагався змінити відносини. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 24 СК України передбачено - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу - не допускається. Одночасно, статтею 56 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку допомогою фізичного або психічного насильства - є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до положень ст.ст. 104, 105 СК України шлюб може бути припинений шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що має місце у даному випадку. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ч.2 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 05.10.2019 року Овідіопольським районним відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, 05.10.2019 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 152. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідача змінено на « [PERSON] ». Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Судом встановлено, що сторони спільно не проживають, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету. Позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу. Після наданого судом строку на примирення терміном на два місяці, суд зазначає що примирення між сторонами не відбулося про що зазначено позивачем в судовому засіданні, а також поясненнями відповідача [PERSON] наданими в судовому засіданні. Суд встановив, що сім`я розпалась остаточно, відповідач залишив сім`ю. Відсутність взаєморозуміння між сторонами призвела до втрати почуття любові та поваги, а тому суд приходить до висновку, що збереження сім`ї між сторонами неможливе і шлюб слід розірвати. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно із ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розлучення є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали не можливими, поновлювати сімейні відносини позивач наміру не має, разом з тим суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягненню судовий збір у розмірі 908,00 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом. На підставі викладеного та

Outcome: approved