Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

06.11.2014 року заявник звернулася до суду із вказаною заявою про визнання фізичної особи - [PERSON], [INFO], недієздатною. Свої вимоги обґрунтовує тим, що її двоюрідна сестра [PERSON] перебуває на стаціонарному відділенні для постійного проживання одиноких громадян та інвалідів в с. Камінь Романівського району Житомирської області, являється інвалідом І групи дитинства у зв'язку з психічним розладом, пов'язаним з родовою травмою, група інвалідності встановлена довічно, перебуває на обліку в Романівській ЦРЛ Житомирської області, є непрацездатною та за станом здоров'я потребує постійного стороннього догляду та нагляду. оскільки в силу свого психічного захворювання вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Крім того, заявник виявила бажання виконувати обов'язки опікуна та просить суд призначити її опікуном над [PERSON] Заявник - [PERSON] у судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій одночасно зазначила про те, що заяву підтримує повністю та просить призначити її опікуном [PERSON] Заінтересована особа - орган опіки та піклування Романівської районної державної адмінінстрації Житомирської області не забезпечив участь свого представника у судовому засіданні. До суду надійшла заява представника управління праці та соціального захисту населення Романівської РДА Бойко Н.Є., згідно якої заінтересована особа вимоги заявника визнає у повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення та просить розглядати справу без участі представника УПСЗ. На підставі статей 158, 169 ЦПК України суд вважає можливим розглядати справу за відсутності сторін та ухвалити рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 19.11.2014 року було призначено амбулаторну судово-психіатричну експертизу для визначення психічного стану [PERSON], проведення якої було доручено експертній комісії Центру експертиз Житомирської обласної психіатричної лікарні № 1 Житомирської обласної ради (а.с. 19-20). Як вбачається із акту № 507-2014 амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 11.12.2014 року [PERSON] з дитинства страждає на важку розумову відсталість (різко виражену імбецильність) внаслідок хвороби Дауна та наслідків перенесеної родової травми зі спастичним тетрапарезом, з 1970 року визнана інвалідом 1 групи дитинства довічно. В силу наявних у неї психічних порушень (недорозвитку процесів мислення, пам'яті, мови, інтелекту, емоційно-вольової сфери) [PERSON] неспроможна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 25-26). Обґрунтованість висновку експертів у суду не викликає сумніву. Відповідно до витягу з акта обстеження МСЕК (довідки серії В-68 № 008566) від 01.09.1970 року, [PERSON], 1954 року народження, жительку с. Камінь Дзержинського району Житомирської області, визнано інвалідом І групи дитинства у зв'язку з психічним розладом, пов'язаним з родовою травмою, група інвалідності встановлена довічно (а.с. 6). Згідно довідки № 377, виданої Романівською районною радою Комунальною установою "Територіальний центр соціального обслуговування (надання соціальних послуг)" Романівського району Житомирської області від 29.10.2014 року, [PERSON] дійсно проживає у відділенні для постійного проживання одиноких громадян та інвалідів, що розташоване за адресою: с. Камінь Романівського району Житомирської області (а.с. 7). За таких обставин, суд прийшов до висновку, що [PERSON], внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому вважає можливим визнати її недієздатною. Відповідно до вимог ст. 39 Цивільного кодексу України, ст.ст. 256-259 Цивільного процесуального кодексу України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. За правилами ст.40 Цивільного кодексу України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст.41 Цивільного кодексу України над недієздатною особою встановлюється опіка. Відповідно до ч.3 ст.63 Цивільного кодексу України фізична особа може бути призначена опікуном або опікувальником лише за її письмовою заявою. Відповідно до ст.60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Судом встановлено, що заявник являється двоюрідною сестрою [PERSON], [INFO]. Батьки [PERSON] померли, інших близьких родичів в останньої немає. Частиною 4 статті 63 Цивільного кодексу України передбачено, що опікун або піклувальник призначається переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку, що дана заява про визнання фізичної особи [PERSON] недієздатною та призначення опікуна підлягає задоволенню. Обмежень, за яких [PERSON] не може бути опікуном, судом не встановлено. На підставі наведеного вище та

Outcome: approved