Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

09.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обґрунтування позову посилалася на наступне. Після оформлення договору купівлі-продажу від 10.11.2014 року, вона є одноособовим власником житлового будинку за адресою с. Дудникове, вул. Миру,8 Полтавського району. Даним договором, а саме п.4.5 було передбачено, що до 01.09.2015 року, особи, які були зареєстровані в вищезазначеному будинку зобовязуються виписатися, проте станом на 09.02.2018 року відповідач в добровільному порядку не виписався, на неодноразові звернення не реагує, а тому вона змушена звертатися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала та прохала суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, у судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки та їх поважність, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності за наявних у справі матеріалів відповідно до положень статей 280-284 ЦПК України. Відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Встановлено, що [PERSON], є одноосібним власником будинку №8 по вулиці Миру у с. Дудникове, Полтавського району. Даний факт підтверджується договорами купівлі-продажу частки житлового будинку від 10.11.2014р. посвідченими приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу Полтавської області [PERSON], зареєстрованими в реєстрі за №1504 від 10.11.2014 та за №1506 від 10.11.2014р. (а.с.10-12,13-14). Договором купівлі-продажу від 10.11.2014р. №808570 п.4.5 передбачено що сторони договору дійшли згоди, що те що особи, які зареєстровані за вищевказаною адресою зобовязуються виписатися у термін не пізніше 01.09.2015 року. Але не зважаючи на це, станом на 09.02.2018 року у даному житловому будинку залишається зареєстрованим [PERSON], хоча фактично з 01 січня 2012 року по даний час в зазначеному будинку не проживає та не з'являється. Це підтверджують і сусіди [PERSON] та [PERSON], з письмових пояснень яких вбачається, що відповідач за адресою с. Дудникове, вул. Миру,8 Полтавського району не проживає з 01.01.2012 року (а.с.6-7,8-9). Сторони не спілкуються, нове місце перебування відповідача позивачу не відоме, жодних дій щодо зняття з реєстрації свого місця проживання відповідачем не вчинено. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту уст.317 Цивільного кодексу України, власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). В свою чергу [PERSON], який не проживає за адресою: [INFO], втратив право на користування будинком, внаслідок його відсутності без поважних причин понад один рік. Оскільки, за вищевказаною адресою відповідач не проживає, виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються за них, позивач не може оформити надане їй державою право на субсидію, чим об'єктивно порушуються її права, тому вона змушена звернути за їх захистом до суду. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно ст.391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). Відповідно до ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України, особа яка втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. Реєстрація відповідача в житловому будинку належному позивачці призводить до порушення права власності позивачки на житло. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірному жилому будинку більше десяти років, то його слід визнати таким, що втратив право на користування житловим приміщенням-будинком за адресою вул. Миру, будинок 8, с. Дудникове Полтавського району Полтавської області.

Outcome: approved