Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами було укладено шлюб. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість, тому позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та просила суд стягнути аліменти в розмірі 1000 гривень, пояснила що дитина потребує значних матеріальних затрат та дохід відповідача дозволяє йому сплачувати таку суму аліментів. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечив проти його задоволення, оскільки на даний час не працює. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідно до свідоцтва про народження Серії [NUMBER]. Частиною 1 статті 141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Згідно статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В частині 3 статті 181 Сімейного кодексу України зазначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 цього Кодексу, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. У відповідності до положень статті 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно статті 1 Закону України "Про прожитковий мінімум" прожитковий мінімум - це вартісна величина для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Судом береться до уваги той факт, що на даний час відповідач офіційно не працює та має нерегулярний мінливий дохід. Крім того, судом роз"яснено право звернутись до суду із заявою про збільшення розміру аліментів та про стягнення додаткових витрат на утримання дитини. З таких обставин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову про стягнення аліментів, оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому з нього слід стягнути аліменти в примусовому порядку в розмірі 500 гривень. Суд вважає, що з відповідача також слід стягнути судовий збір в сумі 243 гривень 60 копійок на користь держави, згідно ст. 88 ЦПК України. Виниклі правовідносини врегульовані ст.ст. 180, 181, 182, 184 Сімейного Кодексу України. На підставі викладеного та

Outcome: partial