Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

12 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дітей. Позов мотивований тим, що з 19 лютого 2006 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Турійського районного суду від 04 січня 2012 року. Від спільного подружнього життя мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Вказуючи, що відповідач у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей і домовленості з ним щодо розміру та добровільної сплати аліментів досягнути не вдалося, позивач просила ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на дітей в розмірі по 600 гривень щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач у судове засідання не з'явилася, однак подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю, та просила справу розглядати у її відсутності. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково та пояснив, що не відмовляється від сплати аліментів на дітей, однак, ніде не працює, постійних доходів не має, у зв'язку з чим може сплачувати аліменти в розмірі 400 гривень на кожну дитину щомісяця. Заслухавши відповідача, дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення. Обов'язок батьків щодо надання утримання своїм неповнолітнім дітям та способи й порядок його виконання врегульовано у главі 15 Сімейного кодексу України. Згідно з частини 1 статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина 1 статті 184 СК України). Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що за загальним правилом спосіб виконання батьками свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, зокрема, сплаті аліментів, залежить від домовленості між ними, однак, у разі відсутності такої домовленості той із батьків, з ким проживає дитина, має право звернутися до суду із відповідним позовом і в такому разі аліменти на дитину відповідно до вимог статті 184 СК України можуть бути присуджені у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 04 січня 2012 року було розірвано рішенням Турійського районного суду Волинської області (а.с. 5-6) і від якого вони мають двоє малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження, батьком в яких записаний відповідач [PERSON] (а.с. 7, 8). Діти проживають разом із позивачем (а.с. 9). Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд відповідно до вимог статей 180, 182 СК України бере до уваги те, що обов'язок утримувати дитину покладається рівною мірою на матір і батька, відповідач є здоровою працездатною особою молодого віку, ніде не працює, однак, має нерегулярні доходи, інших дітей чи непрацездатних осіб на утриманні не має. Виходячи із характеру спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для задоволення позову і вважає за доцільне та достатнім стягувати з відповідача аліменти на дітей в розмірі по 600 гривень на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення старшою дитиною повноліття, що відповідає вимогам статей 184, 191 СК України. Доводи відповідача про те, що розмір аліментів, що просила стягувати позивач, є завищеним, оскільки один із синів перебуває на повному державному забезпеченні, суд до уваги не бере, оскільки вони не підтверджені жодними належними та допустимими доказами і не звільняють відповідача від обов'язку утримувати дитину до повноліття. Крім того, розмір визначених позивачем аліментів (600 грн), необхідний їй для належного забезпечення дітей, на час розгляду цієї справи становить близько 40 відсотків встановленого державою прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років (1531 грн), а тому не може вважаться завищеним у розумінні закону. Буд-яких доказів на підтвердження передбачених статтею 182 СК України обставин, які могли б бути судом враховані при визначені розміру аліментів, відповідачем суду надано не було. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до пункту 1.1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Враховуючи, що позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору, то відповідно до вимог зазначеного Закону, частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути 551 грн 20 коп. судового збору. На підставі викладеного, статей 180-182, 184, 191 СК України та

Outcome: approved