Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

05.11.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], що зареєстрована [INFO], такою, що втратила право користування житловим приміщенням - будинком №88, що розташований по вулиці Корольова в м. Шпола Черкаської області. Свій позов\~позивач\~мотивує\~тим,\~що\~він постійно\~проживає в\~[INFO].\~Відповідач [PERSON]\~була дружиною\~позивача,\~з якою\~вони розлучилися\~26.09.2017\~у [PERSON]\~районному відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Черкаській області.\~З 05.03.2014\~[PERSON]\~зареєстрована в\~будинковолодінні,\~що розташоване\~в м.\~Шпола по\~вул.\~Корольова,\~88,\~Черкаської області. Відповідачка [PERSON] зареєстрована в будинку, але з 27.09.2017 по даний час без поважних причин в ньому не проживає, тому позивач вимушений ставити перед судом питання про визнання її такою, що втратила право користування житлом, оскільки відповідач створює позивачу перешкоди у реалізації свого права власності на будинок, зокрема, він не може оформити житлову субсидію та надати довідку про її доходи. У судове засідання позивач не зявився, доказів про те, що він належним чином повідомлений про місце і час судового засідання по справі, немає, надав до суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив розглядати справу без участі позивача та його представника. Відповідач у судове засідання не зявився, доказів про те, що він належним чином повідомлений про місце і час судового засідання по справі, немає. Ухвалою суду Шполянського районного суду Черкаської області від 16.11.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою суду Шполянського районного суду Черкаської області від 22.01.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №88, що розташований по вул. Корольова в м. Шпола, Шполянського району, Черкаської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САК №481301 від 13.03.2014, індексний номер: 18916160 (а.с.18), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №18916614 від 13.03.2014 (а.с.17), договором про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право приватної власності від 16.10.1995 (а.с. 25), випискою з рішення виконкому [PERSON] народних депутатів від 28.09.1995 про дозвіл будівництва індивідуального жилого будинку [PERSON] (а.с. 23), актом виносу в натуру земельної ділянки і розбивки будівель (а.с. 24), технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по вул. Корольова, 88 в м. Шпола (а.с. 20-22). Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-СР №084031 від 26.09.2017, виданим [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 24, [PERSON] та [PERSON] розірвали шлюб 26.09.2017. Після розірвання шлюбу дружині залишено шлюбне прізвище «Ткаченко» (а.с. 9). Згідно інформації з будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 05.03.2014 (а.с. 12-14). Відповідно до показань свідків [PERSON] та [PERSON] [PERSON] не проживає за адресою: [INFO] з 2017 року (а.с. 15-16). Згідно з підтвердженням голови вуличного комітету вул. Корольова [PERSON] від 29.10.2018 у домоволодінні [PERSON] по вул. Корольова, 88 дійсно зареєстрована, але не проживає [PERSON] (а.с. 10). Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41,\~55 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391\~ЦК\~України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сімї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сімї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72\~ЖК\~УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6\~Закону\~України\~"Про\~свободу\~пересування\~та вільний\~вибір\~місця\~проживання в\~Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7\~цього\~ж\~Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2017 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР\~втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Згідно зі ст.133 ЦПК України ,\~судові\~витрати\~складаються з\~судового\~збору\~та витрат,\~повязаних\~з\~розглядом справи. \~Розмір судового\~збору,\~порядок\~його\~сплати,\~повернення\~і\~звільнення від\~сплати\~встановлюються\~законом. До\~витрат,\~повязаних\~з\~розглядом справи,\~належать\~витрати:\~ на професійну правничу допомогу, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; повязані з\~витребуванням\~доказів,\~проведенням\~огляду\~доказів за\~їх\~місцезнаходженням,\~забезпеченням\~доказів; повязані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст.\~137\~ЦПК\~України, витрати,\~повязані\~з\~правничою допомогою\~адвоката,\~несуть\~сторони,\~крім\~випадків\~надання правничої\~допомоги\~за\~рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, повязану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)\~розмір\~суми,\~що\~підлягає\~сплаті в\~порядку\~компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних\~для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється\~згідно\~з умовами\~договору\~про\~надання правничої\~допомоги\~на\~підставі відповідних\~доказів,\~які\~підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат. Для\~визначення\~розміру\~витрат на\~правничу\~допомогу\~з метою\~розподілу\~судових\~витрат учасник\~справи\~подає\~детальний опис\~робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних\~адвокатом,\~та\~здійснених\~ним витрат,\~необхідних\~для\~надання правничої\~допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4)\~ціною\~позову\~та (або)\~значенням\~справи\~для сторони,\~в\~тому\~числі впливом\~вирішення\~справи\~на репутацію\~сторони\~або\~публічним інтересом\~до\~справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обовязок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно ч.8.\~ст.141\~ЦПК\~України,\~розмір\~витрат,\~які\~сторона\~сплатила або\~має\~сплатити\~у звязку\~з\~розглядом\~справи,\~встановлюється\~судом\~на підставі\~поданих\~сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків\~тощо).\~Такі\~докази\~подаються до\~закінчення\~судових\~дебатів у\~справі\~або\~протягом пяти\~днів\~після\~ухвалення рішення\~суду\~за\~умови,\~що\~до\~закінчення судових\~дебатів\~у\~справі сторона\~зробила\~про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Позивачем вказано про понесені ним судові витрати в розмірі 1500,00 грн. - складання позовної заяви та 704,80 грн. сплачений судовий збір на користь держави. Однак суду не надано договору про надання правничої допомоги, а також не надано доказів які підтверджують проведення таких розрахунків за надання правничої допомоги. Суд зобов'язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат. Тому суд вважає, що відсутні підстави для стягнення з відповідача судових витрат позивача в частині правничої допомоги. Щодо відшкодування судового збору, суд зазначає, що оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.\~41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК\~України,\~ ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved