Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У вересні 2019 року до суду звернулася позивач із вказаним позовом в якому просила визнати за нею право особистої приватної власності на земельну ділянку площею 0,2038 га, кадастровий номер 3221281601:091:0020, що розташована за адресою [ADDRESS] , а також житловий будинок загальною площею 97,9 кв.м., житлова площа 52,1 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Свій позов обґрунтовувала тим, що згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 лютого 2007 р. позивач продала належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1 000 кв.м., розташовану на території Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Відповідно до розписки, наданої покупцем, земельна ділянка була продана за 45 450,00 грн., що на той час за курсом НБУ складало 9 000,00 доларів США. Згідно договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 10.12.2011 р. позивач продала належий їй на праві власності незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0850 га в селі Вереси Житомирського району Житомирської області за 360 000,00 грн., що на той час за курсом НБУ складало 45 000,00 доларів США. Крім того позивач зазначила, що їй на праві власності належали автомобілі: -VOLKSWAGEN CADDY, номерний знак [NUMBER] , білого кольору, о кузова [NUMBER] , який був проданий 03.04.2013 р.; -NISSAN KUBISTAR, номерний знак [NUMBER] , білого кольору, № кузова [NUMBER] , який був проданий 08.02.2014 р. -TOYOTA AYGO, номерний знак [NUMBER] , червоного кольору, № кузова [NUMBER] , який був проданий 17.07.2014 р. - DAEWOO MATIZ, номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, № кузова [NUMBER] , який був проданий 10.11.2018 р. Згідно договору купівлі-продажу від 01.03.2012 р. вона придбала за особисті кошти земельну ділянку площею 0,2038 га, яка розташована за адресою [ADDRESS] для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за ціною 82.784,00 грн. Інші кошти, які були отримані нею за продаж земельних ділянок та автомобілів, що належали їй на праві власності, позивач витратила на будівництво спірного будинку. Згідно договору дарування земельної ділянки від 17 вересня 2015 р. вона подарувала своїй матері, [PERSON] , земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно договору дарування земельної ділянки від 9 лютого 2015 р. мати, [PERSON] , подарувала позивачу земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Позивач вказує на те, що відповідачу даний факт є відомим. В зв`язку з цим ним 17 лютого 2015 р. було складено заяву, посвідчену приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області. В даній заяві відповідач підтвердив, що земельна ділянка площею 0,2038, кадастровий номер 3221281601:01:091:0020, що розташована за адресою; [ADDRESS] надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки та побудований [PERSON] на зазначеній земельній ділянці житловий будинок, за особисті кошти внаслідок продажу належних їй на праві власності житлового будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] за суму 360 000,00 грн. Також, відповідач зазначив, що цією заявою він підтверджує, що не претендує на отримання частки у майні, які належать [PERSON] на праві особистої приватної власності, що придбавалось нею за особисті кошти, що не є коштами, набутими ними за час проживання однією сім`єю. Позивач зазначає, що таким чином спірне нерухоме майно, а саме: земельна ділянка та будинок, розташовані за адресою: [ADDRESS] належать позивачу на праві особистої приватної власності, що вже було визнано відповідачем. Але, на даний час позивач зазначає, що вона не може скористатись своїм правом власності на вищезазначене нерухоме майно (а саме продати або подарувати його), так як будинок був введений в експлуатацію та отримано свідоцтво про право власності на нього лише 27.01.2016 року, тобто вже після укладення шлюбу з відповідачем. А тому, необхідно згода на це відповідача, яку отримати від нього неможливо, так як він постійно перебуває за кордоном. Крім того, після розірвання шлюбу як зазначає позивач вони із відповідачем не спілкуються. В зв`язку з цим позивач звернулася до суду з позовом про визнання майна особистою приватною власністю. 18 жовтня 2019 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, до суду подала заяву про можливість розгляду справи у її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву в якій позов визнав повністю. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановивши виниклі правовідносини та обставини справи, дійшов наступного висновку. Відповідно ч .1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч. 1, 2, 3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 ЦПК Україн и достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції серії [NUMBER] від 26 червня 2007 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано,про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 550 від 26 червня 2007 року. Після розірвання шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON] , бувшої дружини - [PERSON] . (а.с.71) 09 січня 2016 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за № 07, та підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, серії [NUMBER] . (а.с.72) Як вбачається із наданих копій свідоцтв про народження дітей, [PERSON] є матір`ю: -[PERSON] - [INFO] ; (а.с.39) -[PERSON] - [INFO] ,(а.с.37) -[PERSON] - [INFO] . (а.с. 38) Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23 лютого 2007 р. [PERSON] продала належну їй на праві власності земельну ділянку площею 1000 кв.м. кадастровий номер 18222081200:03:001:0146, розташовану на території Вересівської сільської ради Житомирського району Житомирської області. Вказана земельна ділянка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 899875, виданого 15 лютого 2006 року Житомирським районним відділом земельних ресурсів на підставі рішення 25-ї сесії 4-го скликання Вересівської сільської ради Житомирської області від 28 жовтня 2005 року, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010520900021. Як зазначено у договорі вартість земельної ділянки, яка продається становить 6360 грн. 00 коп. (а.с.8) Відповідно до розписки, наданої покупцем, земельна ділянка була продана за 45 450,00 грн., що на той час за курсом НБУ складало 9 000,00 доларів США. (а.с. 10) Згідно договором купівлі-продажу незакінченого будівництвом житлового будинку та земельної ділянки від 10.12.2011 р. [PERSON] продала належні їй на праві власності незакінчений будівництвом житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку площею 0,0850 га в селі Вереси Житомирського району Житомирської області за 158941 грн. До (а.с. 11) 01 березня 2012 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] придбала земельну ділянку із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку за адресою [ADDRESS] , площею 0,2038 га. Вказаний договір був вчинений за 82784 грн. 00 коп. (а.с. 16-17) В матеріалах справи також міститься заява від [PERSON] , посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Бурлакою О.В., про те, що він своєю заявою посвідчив, що земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , площею 0,2038 га, кадастровий номер 3221281601:01:091:0020, була придбана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 01 березня 2012 року та побудований на ній житловий будинок,за особисті кошти внаслідок продажу належних їй на праві особистої приватної власності житлового будинку та земельної ділянки за адресою [ADDRESS] . Також у вказаній заяві зазначається про те, що [PERSON] підтвердив, що не претендує на отримання (виділення) частки у майні, яке належить [PERSON] на праві особистої приватної власності, що придбавалось нею за особисті кошти, що не є коштами, набутими ними за час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, та не належить до спільної сумісної власності подружжя. (а.с. 18) Згідно договору дарування земельної ділянки від 17 вересня 2015 р., посвідченого приватним нотаріусом Броварського районного нотарільного округу Київської області Бурлакою О.В., [PERSON] подарувала [PERSON] , земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер 3221281601:01:091:0020. (а.с. 19-20) Згідно договору дарування земельної ділянки від 9 лютого 2015 р., [PERSON] , подарувала [PERSON] , земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] . (а.с.21-22) Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, витяг сформований станом на 27 липня 2016 року, зареєстровано право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , загальною площею 97,9 кв.м., житловою площею 52,1 кв.м. Додаткові відомості щодо об`єкту: житловий будинок - А, літня кухня - Б, свердловина - І, вигрібна яма - ІІ. Підстава виникнення права власності договір дарування земельної ділянки серії та номер 4565 від 09 вересня 2015 року. Декларація про готовність, серія та номер: кс142161882426, виданий 06 липня 2016 року, видавник Департамент ДАБІ у Київській області,технічний паспорт серії та номер 001/001-06/16 виданий 01 червня 2016 року, видавник ТОВ "КДН "Крок назустріч". (а.с. 31-33) Згідно листа Регіонального сервісного центру в Київській області територіального сервісного центру № 3243 від 28 листопада 2018 року за № К-322, згідно єдиного державного реєстру МВС в період з 2012 року по 2018 роки за [PERSON] було зареєстровано наступні транспортні засоби: -02 листопада 2012 зареєстрований VOLKSWAGEN CADDY, номерний знак [NUMBER] , білого кольору, № кузова [NUMBER] , 03.04.2013 року знятий у зв`язку з реалізацією; -18 липня 2012 року зареєстрований NISSAN KUBISTAR, номерний знак [NUMBER] , білого кольору, № кузова [NUMBER] , 08.02.2014 р. знятий у зв`язку з реалізацією; -21 травня 2013 року зареєстрований TOYOTA AYGO, номерний знак [NUMBER] , червоного кольору, № кузова [NUMBER], 17.07.2014 р. знятий у зв`язку з реалізацією; -18.07.2014 року зареєстрований DAEWOO MATIZ, номерний знак [NUMBER] , сірого кольору, № кузова [NUMBER] , 10.11.2018 р. перереєстрований на нового власника. Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Згідно з частиною третьою статті 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17. Відповідно ч.1, 4 ст.206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладені та підтверджені обставини, повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд встановив, що спірна нерухомість не є спільним сумісним майном подружжя, так як придбана [PERSON] за власні кошти, отримані від продажу особистого майна, а відтак є її особистою власністю, у зв`язку з цим, суд дійшов висновку про наявність для того законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову та прийняття визнання позову відповідачем.

Outcome: approved