Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , яким просила визнати за [PERSON] право власності за набувальною давністю на 1/8 частину житлового будинку з господарськими надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що 22 березня 2000 року придбала у [PERSON] та [PERSON] ѕ частини житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпким Ю.В. 22.03.2000 року за №610. Вказує, що зі слів продавців ј частина належала [PERSON] , проте їй належала лише 1/8 частина, а ще 1/8 частина належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.12.1961 року №5496. За договором купівлі-продажу від 15.04.2005 року позивачем було придбано у [PERSON] 1/8 частини житлового будинку, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. 15.04.2005 року за №1986. Останнє відоме місце реєстрації [PERSON] - [ADDRESS] , знятий з реєстрації 13.09.1972 року. Позивач вказує, що разом зі своєю сім`єю з 2000 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , постійно проживає, веде господарство, сплачує комунальні платежі, здійснила капітальний ремонт, добросовісно та безперервно володіє і відкрито користується нерухомим майном та земельною ділянкою, утримує будинок. Однак, попри те, що в повному обсязі розрахувалась за придбаний будинок, не може в повному обсязі ним розпоряджатись. За вказаного, посилаючись на норми статті 344 ЦК України, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на 1/8 частину житлового будинку з господарськими надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Берщадської О.В. від 21 червня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 30 липня 2019 року /а.с. 41-42/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. від 30.07.2019 року заяву про самовідвід судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Бершадської О.В. по справі №404/2556/19, номер провадження 2/404/656/19 задоволено, справу передано до канцелярії суду для визначення складу суду в порядку ст. 33 ЦПК України /а.с. 54-56/. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.07.2020 року визначено суддю Мохонько В.В. для розгляду справи з єдиним унікальним номером судової справи № 404/2556/19, номер провадження 2/404/656/19 про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю /а.с. 58/. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Мохонько В.В. від 01.08.2019 року прийнято справу до розгляду та призначено підготовче засідання /а.с. 59/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /а.с. 72-73/. В судове засідання позивач не з`явилась, представник позивача через канцелярію суду надала заяву, якою просила повести розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом про час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду невідомі. За таких обставин, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 22 березня 2000 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпким Ю.В., [PERSON] купила належні [PERSON] , [PERSON] 3/4 частини жилого будинку з надвірними будівлями під номером [ADDRESS] . 15 квітня 2005 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. посвідчено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, за яким [PERSON] , в особі представника передала 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] ) у власність [PERSON] /а.с. 32-38/. Згідно архівної довідки ОКП "Кіровоградське обласне об"єднане бюро технічної інвентаризації" №52453 від 09.04.2019 року право власності на житловий будинок [ADDRESS] ) зареєстровано за: - [PERSON] - 3/4 ч. (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 22.03.2000 року №610/приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Кріпкий Ю.В.; - - [PERSON] - 1/8 ч. (приватна спільна часткова) на підставі свідоцтва про право на спадщину від 09.12.1961 №5495/Друга кіровоградська державна нотаріальна контора; - [PERSON] - 1/8 ч. (приватна спільна часткова) на підставі договору купівлі-продажу від 15.04.2005 року №1986/приватний нотаріус Кіровоградського міського нотаріального округу Яценко О.П. /а.с. 7/. В технічному паспорті на будинок [ADDRESS] , за підписом начальника БТІ Шихової В.В., власниками зазначено: [PERSON] - 3/4 ч., [PERSON] - 1/ 8ч.., [PERSON] - 1/8 ч. /а.с. 26-30/. Відповідно до довідки квартального комітету №23 Фортечного району м. Кропивницький №142 від 06.04.2019 року, [PERSON] , 1975 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] з 2000 року постійно /а.с. 8/. Вказане підтверджується копією паспорту серія [NUMBER] , виданого Кіровським РВ УМВС України в Кіровоградській області 13.05.1998 року, згідно якого [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою з 30.05.2000 року /а.с. 5 на звороті/. Згідно акту від 24.03.2020 року, складеного сусідами [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підписи яких посвідченого головою квартального комітету №23 [PERSON] , з 2000 року [PERSON] разом з сім`єю постійного проживає за адресою: [ADDRESS] , здійснила капітальний ремонт вказаного домоволодіння, так як будинок був занедбаний, проводить поточний ремонт будинку, утримує його в належному стані, проведено газифікацію, водопостачання та електроенергію до будинку після відключення у попередніх власників, згідно домової книги інші особи в даному домоволодінні не зареєстровані, крім сім`ї [PERSON] за даною адресою ніхто не проживав протягом 20 років /а.с. 111/. Відповідно до довідки квартального комітету №23 Фортечного району м. Кропивницький №82 від 24.03.2020 року, [PERSON] постійно разом з сім`єю з 2000 року проживає за вказаною адресою, здійснила капітальний ремонт будинку, утримує його в належному стані, згідно домової книги інші особи в даному домоволодінні не проживають і не зареєстровані /а.с. 112/. Згідно акту ВАТ «Кіровоградгаз» №004176 від 31.10.2000 року було підключено газопостачання за адресою: [ADDRESS] по заяві [PERSON] /а.с 114/. Відповідно до частини 1 статті 15 та частини 1 статті 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У статті 41 Конституції України зазначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Отже, при зверненні до суду з вимогами про визнання за набувальною давністю права власності на нерухоме майно позивачем має бути доведено факт існування такого нерухомого майна, відкритість та безперервність володіння ним без правової підстави; добросовісність заволодіння майном; факт володіння спірним майном протягом строку, який складає не менше 10 років. Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном. Аналізуючи поняття добросовісності володіння як підставу для набуття права власності за набувальною давністю за статтею 344 ЦК України, слід виходити з того, що добросовісність, як одна із загальних засад цивільного судочинства, означає фактичну чесність суб`єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити свої цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна, тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Відповідно до роз`яснень, що викладені в п. 25 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» визначено, що набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з`ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому, в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника. Як слідує із роз`яснень, що викладені в п. 9 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 06.03.2019 року у задоволенні вимог [PERSON] до Управління комунальної власності Міської ради міста Кропивницького про визнання за [PERSON] права власності за набувальною давністю на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та припинення права власності за [PERSON] на 1 / 8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , судових витрат відмовлено повністю /а.с. 46-51/. Згідно рішення суду право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS] ) зареєстроване за [PERSON] (приватна спільна часткова) на підставі Свідоцтва про право на спадщину від 09.12.1961 №5495 /Друга кіровоградська державна нотаріальна контора. Тобто, позивачка знала і не могла не знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності на 1/8 частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Отже, в даному випадку відсутня така ознака набувальної давності, як добросовісне володіння, що виключає можливість набуття права власності за набувальною давністю, але не позбавляє позивача можливості набути право власності на таке майно у визначеному позасудовому порядку. Посилання на той факт, що позивач продовжує постійно проживати у зазначеному домоволодінні, добросовісно, безперервно та відкрито ним користується; доглядає за будинком та утримує його в належному стані, сплачує всі комунальні послуги; проводить поточні та капітальні роботи не є достатніми підставами для набуття права власності на нього за правилами статті 344 ЦК України. Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Інших доказів про зворотнє позивачем не надано. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed