Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-20 00:00:00

11 травня 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та просить ухвалити рішення, згідно якого стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з дня пред'явлення нею позову до суду та до досягнення дітьми повнолітнього віку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона з відповідачем з 22 липня 2006 року перебували у шлюбі, який рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року було розірвано. Від шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з нею, та знаходяться повністю на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі у їх утриманні не приймає. У зв'язку з цим, вона була вимушена звернутися до суду з проханням примусово стягувати з відповідача кошти на утримання дітей. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала до суду заяву, відповідно до якої уточнила свої позовні вимоги, та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Також просила розглядати справу за її відсутністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, згідно якої просив розглядати справу за його відсутністю та не заперечував проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановленні такі факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 22 липня 2006 року. Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 30 листопада 2016 року було розірвано (а.с.7). Згідно з копій свідоцтв про народження дитини [PERSON] народилася [INFO] року, [PERSON] народився [INFO] року. Батьком дітей відповідно до свідоцтва про народження є [PERSON] (а.с.10, 11). Діти [PERSON], [PERSON] знаходяться на утриманні матері. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону. Як роз'яснено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, а частинами 1, 4 статті 60 ЦПК встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено судом, відповідач не являється платником аліментів іншим дітям, його матеріальне становище дозволяє сплачувати аліменти. Згідно з ст.183 Сімейного Кодексу України частка від доходу матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, встановлюється судом. Виходячи з вищенаведеного, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку. Відповідно до положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ст.ст. 80, 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з положеннями ч.3 ст.88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача в дохід держави, так як позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved