Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

12.02.2018 позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 6 750,77 грн. та судовий збір у розмірі 1762,00 грн. Посилається в позові на те, що 05.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0104 філії-Головного територіального управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] був укладений договір № 89942 про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки. Зазначено, що 20.05.2015 між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору № 89942. Згідно з п. 1.1.4. додаткового договору № 1 банк встановлює клієнту кредит у сумі 1000 гривень. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 30 процентів річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. Вказав, що 10.09.2015 між сторонами було укладено додатковий договір № 2 до договору № 89942. Згідно з п. 1.1.4. додаткового договору № 2 банк встановлює клієнту кредит у сумі 5000 гривень. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 30 процентів річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 40 процентів річних. Згідно з п. 4.4 додаткового договору, відповідач, зокрема, зобов'язався погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий термін; звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації) з використанням платіжних карток (для тарифного пакету «Зарплатний»). Посилався на те, що пунктом 4.6 додаткового договору №2 від 10.09.2015, у разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо. Зазначає, що у зв'язку з невиконанням відовідачем зобов'язань, на адресу останнього був направлений лист - вимога № 100.19-07/470/2 від 28.03.2017 про наявність заборгованості та її сплати. Вважає, що відповідач порушив умови договору, у зв'язку з чим станом на станом на 20.09.2017 заборгованість відповідача становить у розмірі 6 750,77 грн., що складається з: - 4 995, 76 грн. - основна прострочена заборгованість; - 127, 29 грн. - проценти за користування кредитом (строкові); - 1 284, 02 грн. - проценти за користування кредитом (прострочені); - 240, 13 грн. - пеня за прострочену заборгованість; - 15, 00 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування; - 47, 39 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; - 41, 18 грн. - три проценти річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Виходячи з вищенаведеного, просить позов задовольнити. 12.02.2018 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 30.03.2018 відкрито спрощене позовне провадження в цивільній справі. Ухвалою суду від 19.1.2018 призначено цивільну справу до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду подав заяву та просить справу слухати у його відсутність, позовні вимоги підтримує та в разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Судова повістка, що направлялась на його адресу за зареєстрованим місцем проживання повернулася до суду без вручення з відміткою поштового відділення про повернення в зв'язку з закінченням встановленого терміну зберігання. Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобов"язується надати грошові кошти/кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Встановлено, що 05.05.2014 між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі територіального відокремленого безбалансового відділення №10026/0104 філії-Головного територіального управління по м. Києву та Київській області та [PERSON] був укладений договір № 89942 «Про відкриття та обслуговування рахунку випуск та надання платіжної картки». 20.05.2015 сторонами було укладено додатковий договір №1, відповідно до умов якого банк на підставі наданих відповідачем документів відкриває йому рахунок [NUMBER] за тарифним пакетом «Зарплатний». Згідно з п. 1.1.4. додаткового договору № 1 банк встановлює клієнту кредит у сумі 1000 гривень. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 30 процентів річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. 10.09.2015 між сторонами було укладено додатковий договір № 2 до договору № 89942. Згідно з п. 1.1.4. додаткового договору № 2 банк встановлює клієнту кредит у сумі 5000 гривень. Строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит подовжується на строк дії платіжної картки. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та становить 30 процентів річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 40 процентів річних. Згідно з п. 4.4 додаткового договору, відповідач, зокрема, зобов'язався погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі у разі: закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий термін; звільнення з організації, з якою банком укладено договір про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати та інших виплат, через поточні рахунки фізичних осіб (працівників організації) з використанням платіжних карток (для тарифного пакету «Зарплатний»). Пунктом 4.6 додаткового договору №2 від 10.09.2015, у разі виникнення простроченої заборгованості за рахунком та кредитом, її непогашення у строки, визначені правилами, клієнт гарантує повернення сум такої заборгованості банку всіма належними йому коштами, майном, майновими правами тощо. Відповідач умови договору не виконує, не дотримується встановлених Графіком термінів повернення кредиту та відсотків за користування ним, у зв'язку з чим станом на 20.09.2017 виникла прострочена заборгованість по сплаті кредиту та процентів в розмірі 6 750,77 грн., яка складається: - 4 995, 76 грн. - основна прострочена заборгованість; - 127, 29 грн. - проценти за користування кредитом (строкові); - 1 284, 02 грн. - проценти за користування кредитом (прострочені); - 240, 13 грн. - пеня за прострочену заборгованість; - 15, 00 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування; - 47, 39 грн. - сума інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за кредитом; - 41, 18 грн. - три проценти річних від прострочених сум заборгованості за кредитом. Судом встановлено, що позивач свої зобов'язання за умовами договору виконав у повному обсязі. ЦК України у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши даний договір на умовах, викладених у ньому, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов»язання виконувати умови, які були в ньому закріплені. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ст..ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з цього, суд вважає обгрунтованими вимоги позивача і в частині стягнення річних та пені за невиконання відповідачем умов договору. При вирішенні спору суд також враховує наступне. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Відповідач участі в судовому засіданні не прийняв і своїх заперечень проти вимог позивача суду не подав, обставин, викладених у позові, не спростував. За таких обставин суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1 762,00 грн.

Outcome: approved