Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Господарство «Левково» звернулося до суду з позовом до суду. Свої позовні вимоги мотивують тим, що на виконання Указу Президента України № 62/2001 від 29.01.2001 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» проведено розпаювання майна колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай» с. Левково Крижопільського району Вінницької області, яке було реорганізовано в СТОВ «Левково», сформовано списки майна пайового фонду та видано майнові сертифікати. 08.07.2014 року Соколівська сільською радою видала позивачу Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія [NUMBER] про право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай», реорганізованого в СТОВ «Левково», в розмірі 677 грн. (додаток І). У вказаному свідоцтві зазначено, що позивач має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 20.06.2001 року і загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 26.06.2001 становить 240458 грн. В подальшому Позивач придбав майнові паїв члена КСП ще у шести власників та отримав майнові сертифікати на загальну суму 65228 грн. В 2020 році Позивачу стало відомо про те, що деякі власники продали свої майнові паї. З метою встановлення достовірності цієї інформації та підстав набуття прав на сертифікати Позивач направив лист від 17.02.2020 № б/н до Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області (додаток 2). Соколівська сільська рала в листі від 16.03.2020 № 104 (додаток 3) надала, зокрема, інформацію, що відповідно до Книги реєстрації свідоцтв на право власності на майновий пай на ТОВ «Господарство «Левково» було виписано 7 (сім) свідоцтв на право власності на майновий пай. Гр. [PERSON] було скуплено, відповідно до договорів купівлі-продажу майнового паю у пайовиків даного КСП, свідоцтв на право власності на майновий пай на загальну суму 30819 гри., а згідно з Книгою реєстрації свідоцтв на право власності на майновий пай було виписано свідоцтво про право власності на майновий пай КСП «Урожай», яке було реорганізовано у СТОВ «Левково». Решта свідоцтв про право власності на майновий пай, які були видані під час розпаювання KCJ1 «Урожай», яке було реорганізовано у СТОВ «Левково», знаходяться у пайовиків даного КСП або їх спадкоємців. Як встановлено з Інформаційної довідки від 29.05.2020 року (додаток 4) державним реєстратором Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенком Русланом Васильовичем 12.03.2020 проведено запис 35947671 про право власності на об`єкт нерухомого майна: будівля, корівник (чотирьохрядний, загальною площею 2120,8 кв. м), розташованого за адресою: [ADDRESS] , далі - спірне майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2054645705219. Підставою для державної реєстрації права власності стали, технічний паспорт, серія та номер: [NUMBER] , виданий 20.02.2020, видавник інженер з інвентаризації нерухомого майна Теслснко О.І. , свідоцтво на право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат), серія та номер: [NUMBER], виданий 20.01.2020, видавник: Соколівська сільська рада Крижопільського району Вінницької області; акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 20.01.2020, видавник: СТОВ «ЛЕВКОВО», [PERSON] ; рішення виконавчого комітету місцевої ради народних депутатів, серія та номер: 6, виданий 04.02.2020, видавник: виконавчий комітет Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, далі - оскаржуване рішення Відповідача 4. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 31628045 від 16.03.2020 11:32:35, Горбатенко Руслан Васильович , Голубецька сільська рада Крижопільського району Вінницької області, далі - оскаржуване рішення СТОВ "Левково. Виходячи з цієї інформації спірне майно була виділене [PERSON] , у власність з майна пайового фонду КСП «Левково», реорганізованого в СТОВ «Левково». Позивач вважає, що правочин, щодо виділення у власність Відповідачу [PERSON] ,, спірного майна підлягає визнанню недійсним, а оскаржувані рішення Соколівської сільської ради та державного реєстратора Голубецької сільської ради підлягають визнанню незаконними та скасуванню виходячи з наступних підстав. Відповідач СТОВ «Левково», за актом приймання-передачі від 20.01.2020 року передав спірне майно у власність Відповідача [PERSON] , але правочин, що є підставою для передачі майна одному із співвласників, мас бути вчинено за згодою інших співвласників, зокрема, Позивача. Виходячи з того, що згоди всіх співвласників на виділення спірного майна в натурі у власність Відповідача 2 не було, зокрема, такої згоди не надав Позивач, оскаржуваний правочин підлягає визнанню недійсним з наступних правових підстав. Оскаржуваний правочин, внаслідок якого за актом приймання-передачі від 20.01.2020 року СТОВ «Левково» передало у власність [PERSON] спірне майно, підлягає визнанню недійсним, адже вчинений з порушенням вимог діючого законодавства України та прав Позивача. Також підлягають визнанню незаконними і скасуванню оскаржувані рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 6 від 04.02.2020 року та рішення державного реєстратора Голубецької сільської ради Крнжонільського району Вінницької області, індексний номер 51628045 від 16.03.2020 року виходячи з наступних правових підстав. Чинне законодавство України передбачає, що для прийняття рішення про передачу спірного майна у власність Позивача та державної реєстрації права власності на спірне майно воно мало бути виділене у власність Позивача за згодою всіх співвласників і в такому разі передано по акту приймання-передачі підприємством правонаступником реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства. Відтак і для вчинення оскаржуваного правочину, прийняття оскаржуваних рішень про оформлення за Позивачем права власності на спірне майно не було законних правових підстав, а тому оскаржуваний правочин підлягає визнанню недійсним., а оскаржувані рішення підлягають визнанню незаконними і скасуванню. Ухвалою суду від 16 червня 2020 року було відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06.10.2020 відмовлено відповідачу у прийняття зустрічної позовної заяви. Відповідач Державний реєстратор Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенко Р.В. надіслав відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки під час здійснення реєстраційних дій, не порушено вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідачі [PERSON] , сільське господарство товариство з обмеженою відповідальністю «Левково» та Соколівська сільська рада відзиви на позову заяву до суду не подали. Ухвалою суду від 29.10.2020 підготовче судове засідання закрито та призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач Державний реєстратор Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенко Р.В. в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що до нього звернулась [PERSON] та подала документи, а саме: Акт прийому передачі, майновий сертифікат, технічний паспорт, рішення про присвоєння адреси, які він відсканував та повернув останній. Заяву від неї прийняти. Договір про передачу майна у власність йому не надався. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду, оскільки Позивач реалізував свої права шляхом виділення йому майна в натурі на суму більшу ніж вказана в майнових сертифікатах, а тому оспорюваним правочином права Позивача не порушені. Також просил закрити провадження по справі, оскільки спір виник щодо діяльності господарства товариства та виходу з учасників товариства з цього товариства. Спір виник також з приводу майна, яке однією зі сторони спору - товариство вважається таким, що належало товариству на праві власності та з приводу відилення в натурі і реєстрації. Представник відповідача Соколівської сільської ради Мельник О.В. в судовому засіданні пояснив, що працював сільським головою Соколівської сільської ради з 2015 року по листопад 2020 рік. Не заперечив, що 04.02.2020 року було видане рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради за №6. Представник СТОВ «Левково» Паляниця М.В. в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що працює директором СТОВ «Левково» з грудня 2017 року. Корівник був у СТОВ «Левково» на балансі , але на якій підстав сказати не може. Акт приймання передачі від 20.01.2020 він не підписував, підпис в акті не його. Майно [PERSON] не передавалось, оскільки вказував, що дане питання вирішується зборами співвласників. Рішення співвласників про виділення майна в натурі йому не було надано. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна_особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу, а п. 1, 2 ч. 2 цієї статті одними із способів захисту цивільного права та інтересу є визнання правочину недійсним. Судом встановлено, що на виконання Указу Президента України № 62/2001 від 29.01.2001 року «Про невідкладні заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» проведено розпаювання майна колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай» с. Левково Крижопільського району Вінницької області, яке було реорганізовано в СТОВ «Левково», сформовано списки майна пайового фонду та видано майнові сертифікати. 08.07.2014 року Соколівська сільською радою видала позивачу Свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серія [NUMBER] про право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай», реорганізованого в СТОВ «Левково», в розмірі 677 грн. У вказаному свідоцтві зазначено, що позивач має право на пайовий фонд майна колективного сільськогосподарського підприємства відповідно до списку осіб, які мають право на майновий пай, затвердженого зборами співвласників 20.06.2001 року і загальна вартість майна пайового фонду підприємства на 26.06.2001 становить 240458 грн. В подальшому Позивач придбав майнові паїв члена КСП ще у шести власників та отримав майнові сертифікати на загальну суму 65228 грн. Відповідач СТОВ «Левково», за актом приймання-передачі від 20.01.2020 року передав спірне майно у власність Відповідача [PERSON] . Державним реєстратором Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенком Русланом Васильовичем 12.03.2020 проведено запис 35947671 про право власності [PERSON] на об`єкт нерухомого майна: будівля, корівник (чотирьохрядний, загальною площею 2120,8 кв. м), розташованого за адресою: [ADDRESS] , далі - спірне майно, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2054645705219. Даний майновий сертифікат в оригіналі був досліджений в судових засіданнях, на ньому відсутні будь-які відмітки підприємства -правонаступника (користувача) про виділення майна в натурі. Суд дослідив оригінал книги обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства «Левково» Крижопільського району Вінницької області, а його копія на сторінці, де міститься запис №602 про видачу вищевказаного майнового сертифікату ТОВ «Господарство «Левково» долучено до матеріалів справи. Як вбачається з даних доказів в розділі «Відмітки про отримання майна в натурі чи відчуження» будь-які відмітки , зокрема, про виділення майна в натурі відсутні. Відповідно до п.2 Методики уточнення складу і вартості пайових фондів майна членів колективних сільськогосподарських підприємств, у тому числі реорганізованих, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177, майновий пай - частка майна члена підприємства у пайовому фонді, виражена у грошовій формі та у відсотках розміру пайового фонду. Відповідно до ст. 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Вільне здійснення права власності на паї, зокрема передача паїв в оренду, купівля - продаж майнових паїв, дарування, міна, передача у спадщину передбачена Указом Президента України від 29.01.2001р. №62 (62/2001) «Про заходи щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектора економіки» (далі - Указ). На виконання даного Указу, Постановою Кабінету Міністрів України від 28.02.2001 року №177 «Про врегулювання питань щодо забезпечення захисту майнових прав селян у процесі реформування аграрного сектору економіки» було затверджено Порядок визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, у відповідності до п.14 якого для отримання нового свідоцтва у разі набуття у власність майнового паю (його частини) на підставі угоди міни, дарування та інших цивільно- правових угод, а також спадкування до сільської, селищної або міської ради подаються посвідчені в установленому порядку копія відповідної цивільно-правової угоди або копія свідоцтва про право на спадщину, попереднє свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Після отримання зазначених документів сільська, селищна або міська рада вносить відповідні зміни до списку осіб, які мають право на майновий пай підприємства, та анулює попереднє свідоцтво, про що робиться запис у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Факт оформлення свідоцтва засвідчується гербовою печаткою та підписом голови відповідної ради. Оформлені свідоцтва реєструються у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства. Аналогічний порядок закріплено також у листі Міністерства аграрної політики України від 20.04.2005 року № 37-17-2/5492, в п. 12 якого передбачено, що при видачі майна у натурі конкретному власнику у відповідності із рішенням загальних зборів співвласників майна підприємство-правонаступник (користувач) одночасно з підписанням акта приймання-передавання майна вилучає Свідоцтво і робить на ньому запис про видачу майна в натурі. Наказом Міністерства Аграрної політики України № 62 від 14.03.2001 року «Про затвердження Порядку розподілу та використання майна реорганізованих колективних сільськогосподарських підприємств» в частині використання майнових паїв їх власниками передбачено право власника відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку. Міністерство Аграрної політики України також, Наказом №79 від 23.03.2001 року «Про затвердження Порядку видачі та обліку Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)» та листом №37-25-3-11/3923 від 05.05.2001 року «Щодо порядку видачі, обліку та погашення Свідоцтва про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат)», зазначено в п.13, що при переході права власності на майновий пай, яке здійснено на підставі Свідоцтва, орган місцевого: самоврядування, який видав та зареєстрував його, видає нове Свідоцтво новому власнику, реєструє нове Свідоцтво у Книзі обліку, робить відповідний запис у списку осіб, які мають право на майновий пай. Старе Свідоцтво долучається до справи. Відповідно до порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення, затверджених постановою КМУ від 28 лютого 2001 року №177 у разі втрати чи пошкодження свідоцтва громадянину видається дублікат, про що робиться відповідний запис на бланку свідоцтва. Отже, чинне законодавство України передбачає, що у разі виділення майна в натурі на свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП (майновому сертифікаті) та в Книзі обліку свідоцтві про право власності на майновий пай члена КСП робиться запис про виділенні майна в натурі у власність того співвласника, якому належить майновий сертифікат. При цьому, виділення майна в натурі здійснюються загальними зборами співвласників, в разі створення Спілки (об`єднання) громадян - співвласників майновий паїв члена КСП - на загальних зборах членів Спілки або їх уповноважених представників. В даному випадку на майновий сертифікат серія [NUMBER] від 08.07.2004 року ТОВ «Господарство «Левково» в установленому законодавством вищевказаному порядку не отримувало майно в натурі, а відтак його право на майновий пай є чинним і підлягає судовому захисту. Згідно ст. 9 Закону України "Про колективне сільськогосподарське підприємство" пай є власністю учасника колективного сільськогосподарського підприємства. Право розпоряджатися ним за власним розсудом такий громадянин набуває після припинення членства в колективному сільськогосподарському підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства. Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового та майнового права та інтересу. Майновий пай - це частка кожного члена КСП в майновому пайовому фонді, розмір якої залежить від трудової участі в діяльності цього підприємства. Право на майновий пай посвідчується Свідоцтвом про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат). У Свідоцтві зазначається сума, на яку члену реорганізованого КСП підлягає виділенню майно, що підлягало паюванню, та відсоток такого майна у загальному пайовому фонді. Указом Президента України № 744 від 27.08.2002 року «Про додаткові заходи щодо підвищення рівня захисту майнових прав сільського населення» передбачено, що власники майнових паїв мають право на одержання цих паїв у натурі. Як передбачено ч. 3 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» у разі виходу з підприємства його члени мають право на пай натурою, грішми або цінними паперами відповідно до розміру та структури пайового фонду або в іншій, за згодою сторін, формі. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. На підставі з ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. 20.05.2008 року Міністерством аграрної політики України було прийнято наказ №315 «Про затвердження Рекомендацій щодо порядку здійснення права спільної часткової власності власниками майнових паїв колишніх колективних сільськогосподарських підприємств» в розділі 4 передбачено процедуру виділення частки з майна, що перебуває у спільній частковій власності. Управління майном, що перебуває у спільній частковій власності відповідно до укладеного договору про порядок володіння та користування майном, здійснюється через загальні збори співвласників. Рішення загальних зборів співвласників приймається за згодою не менш як 2/3 співвласників, крім рішень щодо відчуження майна та виділення в натурі частки з майна, які приймають одностайно. Постановою Кабінету Міністрів України №1127 від 25.12.2015 року було затверджено новий Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Порядок №1127), згідно якого цей порядок визначений у п`яти етапах. Етап 1 - викуп майнових паїв: кожен із співвласників мав право скористатися своїм майновим паєм в один з таких способів: - об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність і передати його до статутного (пайового) фонду новостворюваної юридичної особи, у тому числі до обслуговуючого кооперативу; - об`єднати свій майновий пай з паями інших співвласників, отримати майно в натурі у спільну часткову власність, укласти договір про спільне володіння, користування й розпорядження цим майном і передати його в оренду; - отримати свій майновий пай у натурі індивідуально чи разом з членами своєї сім`ї і використати його на свій розсуд; - відчужити пай будь-яким способом в установленому законом порядку, а саме: кожен з власників має право продати свою частку майна, яка перебуває у спільній частковій власності, згідно з договором купівлі-продажу майнового паю (форма договору купівлі-продажу майнового паю затверджена наказом Мінагрополітики від 09.04.2001р. №97 «Про затвердження Рекомендацій щодо використання майна, яке перебуває у спільній частковій власності». Етап 2 - оформлення нового свідоцтва про перехід права власності на майновий пай на підставі цивільно-правових угод відповідним органом місцевого самоврядування (який видав і зареєстрував майновий сертифікат); видається новому власнику нове Свідоцтво. Для його отримання підприємство має подати до сільської, селищної або міської ради посвідчену копію відповідної цивільно-правової угоди та попереднє свідоцтво (попередні Свідоцтва). При цьому нове Свідоцтво реєструється у книзі обліку свідоцтв, а попереднє (попередні) - анулюється (анулюються). Крім того, відомості про нового власника Свідоцтва вносяться до списку осіб, які мають право на майновий пай. Органи місцевого самоврядування за заявою покупця (нового власника) майнових паїв зобов`язані видати на його ім`я нове Свідоцтво на сумарну номінальну вартість викуплених майнових паїв. Етап 3 - виділення майна в натурі зі складу майнового фонду майна. Згідно з Наказом №62 виділити із складу пайового фонду майно в натурі окремим власникам чи групам власників за їх бажанням (у процесі вирішення майнових питань) має підприємство-правонаступник (користувач) на підставі рішення зборів співвласників, проте, у Порядку №1127 про загальні збори мова не йдеться, лише, відповідно до п. 51 Порядку №1127 підставою для державної реєстрації права власності є Свідоцтво з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого КСП про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства й печаткою, та акт приймання-передачі майна. Отже, для виділення майна в натурі мають бути проведені загальні збори співвласників майнових паїв КСП. Етап 4 - реєстрація права власності на майно. Виділення майна в натурі не призводить до виникнення права власності. Для цього існує обов`язкова процедура державної реєстрації права власності на таке майно. Зокрема, речове право на нерухоме майно (в тому числі, право власності) можуть зареєструвати: нотаріуси, які взяли на себе функції державного реєстратора; державні реєстратори виконавчих органів сільських, селищних та міських рад, Київської, Севастопольської міської, районної, районної у містах Києві та Севастополі державної адміністрації; та акредитовані суб`єкти. Етап 5 - судовий розгляд. Якщо підприємство-правонаступник відсутнє або не вдається зібрати необхідний кворум загальних зборів, то визнання права власності на майно відбувається у судовому порядку. Отже, діюче законодавство України гарантує власнику майнового паю члена КСП право на отримання майна в натурі, шляхом його виділення із майна пайового фонду, але таке рішення за Законом має бути прийнято за домовленістю всіх співвласників (одностайним голосуванням), а за його відсутності - вирішено судом. В матеріалах справи (а. с. 159) наявна довідка Соколовської сільської ради № 352 від 02.10.2020 року про те, що відомості щодо виділення майна в натурі ТОВ «Господарство «Левково» відсутні. Також судом досліджено витребувані з Крижопільської районної державної адміністрації документи (протоколи загальних зборів, витяги із протоколів, статут, договори, списки, положення, структура майнового фонду та ін.) з питань майнових паїв членів КСП «Урожай» с. Леквів. З даних документів вбачається, що 26.06.2001 року затверджено Статут спілки (об`єднання) громадян-співвласників майна реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства «Урожай». В п. 9 статуту Спілки передбачено, що завданнями Спілки є вирішення питань щодо виділення майнових часток членам Спілки, які бажатимуть виділити свою частку зі спільного майна. В п. 16 статуту Спілки передбачено, що керівним органом Спілки є збори членів Спілки (збори уповноважених), а в п. 18 статуту Спілки відноситься прийняття рішень з питань, передбачених пунктами 9.1. 9.4, 9.5. 9.6 цього Статуту, в тому числі, виділення майна в натурі. Матеріали справи не містять рішень загальних зборів членів Спілки (зборів уповноважених) про виділення ТОВ «Господарство «Левково» в натурі майна на майновий сертифікат серія [NUMBER] від 08.07.2004 року. Отже, зібрані у справі докази і норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини вказують на належність ТОВ «Господарство «Левково» права на майновий пай члена КСП «Левково» згідно майнового сертифікату серія [NUMBER] від 08.07.2004 року. А тому доводи [PERSON] про те, що ТОВ «Господарство «Левково» не має право на майно пайового фонду КСП «Левково» згідно майнового сертифікату серія [NUMBER] від 08.07.2004 року не можуть бути прийняті судом. Відповідач [PERSON] посилається на те, що ТОВ «Господарство «Левково» незаконно отримав згідно майнового сертифікату серія [NUMBER] від 08.07.2004 року майно в натурі, адже наявні ряд реєстраційних справ, за якими за ТОВ «Господарство «Левково» зареєстроване право власності на нерухоме майно, раніше належне КСП «Левково», однак, отримання іншого майна в натурі Позивачем, не може позбавити його права на звернення до суду за захистом своїх майнових прав. Судом враховано, що [PERSON] в даній справі зверталась до суду із зустрічним позовом, в якому оскаржувала набуття ТОВ «Господарство «Левково» права власності на вищевказане нерухоме майно, але її зустрічний позов був повернутий судом. Відтак, питання законності набуття ТОВ «Господарство «Левково» права власності на вищевказане нерухоме майно не є предметом судового розгляду у цій справі. Окрім того, наявний у справі майновий сертифікат був виданий [PERSON] 20.01.2020 року, тому до набуття права власності на майновий пай члена КСП « Левково » її права та законні інтереси не могли бути порушені. Дослідивши витребувані судом реєстраційні справи можна встановити те, що ТОВ «Господарство «Левково» в порядку внесення майна до її статутного СТОВ «Левково», яке в свою чергу було підприємством-правонаступником КСП «Левково» і як інші підприємства в порядку реорганізації аграрного сектору економіки отримало у власність ряд майна, яке взагалі ніколи не було майном пайового фонду. Підставою для набуття ТОВ «Господарство «Левково» права власності на інші об`єкти нерухомості були рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради та з них, а також інших документів вищевказаних реєстраційних справ не вбачається те, що ТОВ «Господарство «Левково» отримало в натурі якесь майно пайового фонду КСП «Левково» в рахунок реалізації права на майновий пай члена КСП «Левково», підтвердженого саме майновим сертифікатом серія [NUMBER] від 08.07.2004 року. З огляду на те, що [PERSON] не довела незаконність набуття ТОВ «Господарство «Левково» права власності на належне йому майно, адже її зустрічний позов повернуто судом, доводи про виділення майна на майновим сертифікатом серія [NUMBER] від 08.07.2004 року ТОВ «Господарство «Левково» ґрунтуються на припущеннях видається, що така позиція захисту даного відповідача викликана усвідомленням очевидної протиправності виділення [PERSON] майна в натурі та незаконності виданих їй правовстановлюючих документів. Так, в судовому засіданні [PERSON] визнала те, що жодні рішення загальних зборів співвласників, Спілки співвласників майнових паїв членів КСП «Левково» не приймали рішення про виділення спірного майна на належний [PERSON] майновий сертифікат від 20.02.2020 року, а тому даний правочин має бути визнаний недійсним. Також наявні законні підстави для визнання незаконними і скасування рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради № 6 від 04.02.2020 року та рішення державного реєстратора Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області Горбатенка Руслана Васильовича індексний номер 51628045 від року, на підставі яких [PERSON] незаконно набула право власності на спірне майно. Так, сторони не заперечують і це вбачається з матеріалів справи, що спірне майно, на яке [PERSON] зареєструвала право власності є майном пайового фонду КСП «Левково» і як доведено вище право на частку у цьому майні належить позивачу. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. За ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. В розумінні ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Приписами ст. 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» регулює відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, і спрямований на забезпечення визнання та захисту державою таких прав. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (п. 1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону одними із загальних засад є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Згідно з ч.ч. 1 та 3 ст. 5 Закону у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Право власності на підприємство як єдиний майновий комплекс, житловий будинок, будівлю, споруду, а також їх окремі частини може бути зареєстровано незалежно від того, чи зареєстровано право власності чи інше речове право на земельну ділянку, на якій вони розташовані. Водночас, за змістом п. 1 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема, відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах. В ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено підстави для відмови в державній реєстрації прав: - заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; - заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; - подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; - подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; - наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими - правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; - наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; - заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; - після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; - документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; - заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; - заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; - заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці. Отже, державний реєстратор зобов`язаний перевіряти подані документи на відповідність вимогам цього Закону та на відповідність заявленим правам. В ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» передбачено підстави для державної реєстрації прав. Державна реєстрація права власності та інших речових прав, крім державної реєстрації права власності на об`єкт незавершеного будівництва, проводиться на підставі: - укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; - свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; - свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; - виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; - свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; - свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; - рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; - державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; - судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно; - ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; - заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; - рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; - рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; - 13-1) договору, яким встановлюється довірча власність на нерухоме майно, та акта приймання-передачі нерухомого майна, яке є об`єктом довірчої власності; - інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. - укладений в установленому законом порядку договір, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дублікат; - свідоцтво про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; - свідоцтво про право на спадщину, видане нотаріусом або консульською установою України, чи його дублікат; - видане нотаріусом свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікати; - свідоцтво про право власності, видане органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дублікат; - свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дублікат; - рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; - державний акт на право приватної власності на землю, державний акт на право власності на землю, державний акт на право власності на земельну ділянку або державний акт на право постійного користування землею, виданий до 1 січня 2013 року; - рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; - ухвала суду про затвердження (визнання) мирової угоди; - заповіт, яким установлено сервітут на нерухоме майно; - рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; - рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; - інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Особливості процедури державної реєстрації прав власності на нерухоме майно визначені Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127, далі - Порядок. Пунктом 7 Порядку передбачено, що для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав. В п. 51 Порядку передбачено, що для державної реєстрації права власності у зв`язку із виділенням нерухомого майна в натурі власникам майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств подаються: - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) з відміткою підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою; - акт приймання-передачі нерухомого майна. Отже, чинне законодавство України передбачає, що для прийняття рішення про передачу спірного майна у власність та державної реєстрації права власності на спірне майно воно мало бути виділене у власність особи за згодою всіх співвласників і в такому разі передано по акту приймання-передачі підприємством правонаступником реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства. Отже, з метою захисту прав позивача підлягає визнанню незаконним і скасуванню рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 6 від 04.02.2020, рішення державного реєстратора Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області, індексний номер 51628045 від 16.03.2020 року. Так, рішення виконавчого комітету Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 6 від 04.02.2020 року прийнято з порушенням чинного законодавства України, адже ним було розглянуто заяву директора ТОВ «КЕРАМСВІТ» [PERSON] та вирішено присвоїти поштову адресу на корівник (чотирьохрядний), що знаходиться в [ADDRESS] . Постановою Кабінету Міністрів України № 367 від 27.03.2019 року затверджено Тимчасовий порядок реалізації експериментального проекту з присвоєння адрес об`єктам будівництва та об`єктам нерухомого майна, який передбачає те, що заяву про присвоєння поштової адреси може подати лише власник об`єкту нерухомості або його забудовник та визначає перелік необхідних для цього документів. За змістом оскаржуваного рішення воно не було прийнято на підставі даного нормативно-правового акту, заява про присвоєння поштової адреси подана неповноваженою особою без необхідного комплекту документів, тому таке рішення підлягає визнанню незаконним і скасуванню. Стосовно рішення державного реєстратора, то воно також підлягає визнанню незаконним і скасуванню, адже на підставі нього за [PERSON] зареєстровано право власності на спірне майно без законних правових підстав. В судовому засіданні [PERSON] і державний реєстратор визнали те, що для державної реєстрації наданий виданий 20.01.2020 року майновий сертифікат - свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) без відмітки підприємства правонаступника реорганізованого колективного сільськогосподарського підприємства про виділення майна в натурі, засвідченою підписом керівника такого підприємства та печаткою. Такий же майновий сертифікат наданий до матеріалів справи (а. с. 17, 18)Наявний в матеріалах справи акт від 20.01.2020 року не є актом приймання- передачі нерухомого майна, на підставі якого державний реєстратор міг проводити державну реєстрацію права власності, адже в ньому не вказано про те, що за цим актом майно передано [PERSON] у власність. За змістом акту приймання - передачі без номеру від 20.01.2020 року на виконання договору укладеного між [PERSON] та СТОВ «Левково» Виконавець прийняв, а Замовник передав майно відповідно до наведено: корівник (чотирьохрядний), 1990 р., залишковою вартістю 24499, А/М ЗІЛ, залишковою вартістю 4239. Також слід звернути увагу на те, що в матеріалах реєстраційної справи жодного засвідчення підпису сторін не міститься, а натомість до матеріалів судової справи надано акт приймання-передачі майна (а. с. 193-194), в якому року секретарем Соколівської сільської ради засвідчено підписи Паляниці М.В. та [PERSON] . При цьому, реєстраційні дії державний реєстратор вчиняв 16.03.2020 року, тобто до 20.03.2020 року і наданий йому акт приймання-передачі не мав будь-яких засвідчень справжності підписів, на противагу акту від 20.03.2020 року. Всі вищевикладені обставини вказують на те, що [PERSON] неправомірно набула право власності на спірне майно, адже жодного відповідного рішення щодо цього не приймалось, акт приймання-передачі майна від 20.01.2020 року викликає сумнів щодо його дійсності, оскаржувані рішення Соколівської сільської ради та державного реєстратора приймались з грубими порушеннями чинного законодавства України. Суд приходить до висновку, що даний спір виник саме внаслідок протиправних дій [PERSON] , адже саме вона надала Соколовській сільській раді недостовірну інформацію, безпідставно звернулась за присвоєнням поштової адреси, надала державному реєстратора акт приймання-передачі майна, без наявності належного рішення про виділення майна в натурі, а майновий сертифікат без відмітки підприємства- правонаступника про виділення майна в натурі. Оскільки, судовий спір виник внаслідок неправильних дій саме відповідача [PERSON] , тому з неї на користь позивача слід стягнути всі судові витрати на підставі ч.9 ст.142 ЦПК України. Не підлягає до задоволення клопотання відповідача про закриття провадження в справі, оскільки стороною спору є фізична особа - [PERSON] .

Outcome: approved