Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-25 00:00:00

Позивач звернулася до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 26.11.2007 року було зареєстровано шлюб відповідача та позивачки, в якому остання взяла прізвище чоловіка. [INFO] від даного шлюбу народилась донька - [PERSON] , батьком якої згідно зі свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 20.06.2008 виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської області, являється [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . 26.10.2010 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області ухвалено заочне рішення у справі № 2-3219 про розірвання вищевказаного шлюбу. При цьому у даному рішенні судом встановлено, що «Сторони припинили шлюбні відносини та спільне проживання з травня 2009 року». 24.11.2012 року [PERSON] вступила у шлюб з [PERSON] (свідоцтво про шлюб серії № [NUMBER] , видане 24.11.2012 виконкомом Кіровської селищної ради Дніпропетровського р-ну Дніпропетровської області), від якого [INFO] народився син - [PERSON] . У цьому шлюбі позивачка взяла прізвище чоловіка. При цьому з моменту розірвання шлюбу і дотепер донька - [PERSON] , проживає з матір`ю (довідки про склад сім`ї від 18.07.2019 та від 21.08.2019 додаються) та перебуває на повному матеріальному забезпеченні останньої та вітчима - [PERSON] . Позивачка повністю опікується дитиною, займається її вихованням. Також участь у вихованні [PERSON] бере вітчим, тобто дитина виховується у повній сім`ї. Водночас, незважаючи на те, що батьком [PERSON] є саме [PERSON] , останній вже більше 10 років (з травня 2009 року) жодного разу не бачив дитину, взагалі не цікавився її життям, не переймався її долею, не приймав участі у вихованні, не спілкувався з нею, жодного разу не провідував її та взагалі не ніс будь-яких витрат на її утримання. Донька жодного разу не бачила свого батька та взагалі не пам`ятає хто це, вважаючи своїм батьком [PERSON] . У будь-який іншій спосіб утримувати доньку відповідач не намагався, речі та продукти харчування не передавав, навіть зі святами доньку не вітав. Місце перебування (проживання, реєстрації") відповідача позивачці не відомо. Тобто відповідач не виконує покладені на нього батьківські обов`язки, а саме: жодної участі у вихованні дитини не бере, не цікавиться її життям, фінансової допомоги на утримання доньки взагалі не надає, родинних зв`язків не підтримує та не відвідує дитину. Відтак, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. При цьому з вищезазначеного рішення суду від 26.10.2010 у справі № 2-3219 (яке набрало законної сили) вбачається, що обставини щодо відсутності сумісного проживання позивачки з відповідачем з травня 2009 року є встановленими судом, а тому ці обставини можуть не доводитись позивачкою в силу приписів Ч.4 ст.82 ЦПК України, згідно з якою «Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом». Також ці обставини, як і обставини щодо нехтування відповідачем виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до [PERSON] , підтверджуються письмовими свідченнями сусідів позивачки - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідно до яких з 2009 року вказані особи [PERSON] за місцем мешкання позивачки не бачили, факти виконання останнім своїх батьківських обов`язків по відношенню до доньки їм не відомі. Згідно з Педагогічною характеристикою від 10.07.2019, наданої КЗ «Обухівська ЗОШ № 1 І-ІІІ ступенів» Дніпровської райради Дніпропетровської області, [PERSON] в даній школі навчається з першого класу, має хороший фізичний розвиток, задовільний стан здоров`я, добрі розумові здібності, завжди охайна, привітна, ввічлива, старанна, встигає з усіх предметів на достатньому та високому рівні; мати [PERSON] багато приділяє уваги вихованню дитини, приймає активну участь в житті класу, школи, систематично спілкується з педагогами; батько [PERSON] контакти з дитиною не підтримує, з учителями не спілкується; на заняття приводять ученицю і забирають [PERSON] та [PERSON] . Задовільний стан здоров`я [PERSON] та забезпечення позивачкою лікування доньки у разі захворювання підтверджується Випискою із медичної картки від 06.08.2019 р., виданої КП «Дніпровський Центр ПСМД № 5». Крім того, відповідно до складеного Квартальним комітетом територіального округу смт. Обухівка акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.07.2019 р. в будинку, де проживає позивачка з родиною є газопостачання, електропостачання; у дітей окремі спальні місця, облаштовані місця для навчання і проведення дозвілля; є ванна кімната; для дітей створено комфортні умови проживання; батьки забезпечують потреби дітей. Просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Стягнути з відповідача на її корить судові витрати. Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 25.09.2019 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 16.12.2019 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач до початку судового засідання надала заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином, шляхом оголошення про виклик до суду шляхом публікації оголошення на веб-порталі судової влади. Представник третьої особи: органу Служба у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, але до його початку надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON] . (а.с.10, 12). Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.11) Згідно довідки виданої виконкомом Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 18.07.2019 року вбачається, що [PERSON] має склад сім`ї та разом з нею проживають за адресою: [ADDRESS] : [PERSON] , [INFO] - донька, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - чоловік. (а.а.13). З характеристики наданої КЗ «Обухівська загальноосвітня школа№1 І-ІІІ ступенів» Дніпровської районної ради Дніпропетровської області, вбачається, що [PERSON] в даній школі навчається з першого класу, мати дитини [PERSON] приймає активну участь у житті класу, багато приділяє уваги вихованню дитини, систематично спілкується з педагогами, батько дитини [PERSON] контакту з дитиною не підтримує, з учителями не спілкується.(а.с.18). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 18.07.2019 р. вбачається, що умови проживання позивачки з родиною комфортні, батьки забезпечують потреби дітей всім необхідним. (а.с.22). Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини`зобов`язано суди застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерела права. Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір (ч. 5 ст. 8 ЦПК України). У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. А статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Пункт 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Статтею 8 Європейської конвенції з прав людини(далі Європейська конвенція) гарантовано кожному право на повагу до свого сімейного життя. Втручання у право на повагу до сімейного життя спричиняє порушення статті 8 Європейської конвенції, за винятком випадків, коли воно здійснюється «згідно із законом», має ціль або цілі, що є легітимними згідно з пунктом 2 статті 8 Конвенції, та є «необхідним у демократичному суспільстві» для досягнення згаданої вище цілі або цілей (пункт 83 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Гаазе проти Німеччини»). При цьому, право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і що заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8 Європейської конвенції (пункт 47 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Савіни проти України»). Відповідно до ст.12 Закону України "Про охорону дитинства", на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язання виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. А відповідно до розпоряджень, викладених в пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків (пункт 18 Постанови). Виходячи з конкретних обставин справи втручання у право відповідача здійснюється з метою захисту прав і свобод малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , що підпадає під виняток, передбачений пунктом 2 статті 8 Європейської конвенції і підтверджує наявність вимоги щодо «законної мети» такого втручання. В матеріалах справи є висновок Служби у справах дітей Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області від 24.03.2020 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, з якого вбачається, що батько дитини [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків, з дитиною не спілкується, не цікавиться її життям, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини [PERSON] , [INFO] , її навчанням. В судовому засіданні знайшло підтвердження, що відповідач не займається вихованням дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом, він фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дитини відповідачем, свідомого нехтування ними своїми обов`язками, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Таким чином, суд, з`ясувавши всі обставини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, суд вважає необхідним стягнути з відповідача судовий збір на користь позивача в сумі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved