Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON], третя особа: відділ Державної реєстраційної служби в Запорізькій області про визнання права власності за набувальною давністю, вказавши наступне. У березні 1994 року батько позивачки [PERSON] та її бабуся [PERSON] приватизували двокімнатну квартиру [ADDRESS]. У подальшому, в результаті застосування фізичного насилля із сторони невідомих осіб та проти волі батька та бабусі позивачки, зазначену квартиру було продано через біржу „Приват-Хортиця" відповідачу [PERSON], згідно договору купівлі-продажу №555 від 06.04.1994 року, але позивачка про це дізналася від своїх близьких набагато пізніше та вважала, що зазначену угоду було анульовано. З 1994 року по теперішній час, тобто більш 19 років відповідач не намагався вселитися у зазначену квартиру. На теперішній час особові рахунки по оплаті за комунальні послуги відкриті за [PERSON], яка померла [INFO]. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO]. Після його смерті позивачка продовжувала проживати у спірній квартирі, сплачувати за комунальні послуги. Про те, що зазначена квартира зареєстрована на [PERSON], позивачка дізналася у 2009 році, коли намагалася оформити спадок після смерті батька. Також зазначила, що після смерті її матері [PERSON] ([INFO]) вона проживала разом з батьком у вказаній квартирі. На підставі викладеного просить суд, визнати право власності на квартиру [ADDRESS] за набувальною давністю. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позов та просять задовольнити його у повному обсязі. Представник відповідача заперечує проти задоволення позову та просить відмовити у його задоволенні, надавши письмові заперечення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином, причини неявка суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов наступного висновку. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] належить відповідачу [PERSON], відповідно до договору купівлі-продажу від 06.04.1994 року укладеному між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого Універсальною Біржею „Хортиця" та технічного паспорту виданого ЗМБТІ (інвентаризаційна справа № 158241, реєстровий № 226/36049). Крім того, згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2013 року , за [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS] та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру від 16.05.2013 року за № 3481718. Як вбачається з пояснень позивачки, після смерті її матері [PERSON], яка померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Запорізьким міським відділом РАЦС Головного управління юстиції у Запорізькій області від [INFO], актовий запис №9746) вона у спірній квартирі проживала з кінця 2000 року разом із своїм батьком [PERSON] та сестрою. ЇЇ батько [PERSON] помер [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Запорізьким міським відділом РАЦС Запорізького обласного управління юстиції від 23.08.2006 року, актовий запис №7691). Після його смерті вона продовжувала проживати у зазначеній квартирі. В 2009 році позивачка звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого батька [PERSON], де і дізналася, що спірна квартира належить [PERSON] Також зазначила, що вона також сплачує частково борги за комунальні послуги та текучі платежі. Так як, після смерті батька по оплаті за комунальні послуги були великі борги, котрі вона не в змозі була виплатити у повному обсязі, у зв'язку з тим, що на момент його смерті вона була неповнолітньою, а на роботу влаштувалася лише у 2012 році, то позивачка 30.04.2010 року уклала договір оренди зазначеної квартири з [PERSON] та надала їй житло для проживання. У зв'язку з чим з 30.04.2010 року у квартирі проживають квартиранти. Однак як встановлено, позивачка [PERSON] деякий час мешкала у спірній квартирі, а саме з жовтня 2000 року до пожару, який стався у 2005 році. Також встановлено, що з 2010 року у спірній квартирі проживають інші особи, що підтверджено договором оренди від 30.04.2010 року укладеному між [PERSON] та [PERSON] Вищезазначені обставини також були підтверджені поясненнями свідків, яких було допитано у судовому засіданні, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (сусіди та рідна тітка позивачки). Крім того, встановлено, що позивачка [PERSON] зареєстрована за іншою адресою, а саме: [ADDRESS], де фактично і проживає. Відповідно до ч.1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чижим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, умовами виникнення права власності за давністю володіння є: добросовісність, відкритість, безперервність, тривалість володіння. При цьому добросовісність володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно, отже встановлення добросовісності залежить від підстав набуття майна. Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність суд має врахувати добросовісність саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися в повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Відкритість володіння означає, що особа не приховує свого статусу від інших осіб, не приховує факту, що вона не є власником майна, але володіє і користується таким майном як власник. Тривалість володіння означає, що для виникнення права власності на нерухоме майно особа повинна ним проволодіти протягом 10 років. Між тим, в обгрунтування добросовісності володіння спірню квартирою за адресою: [ADDRESS] позивачка та її представник посилалися лише на те, що відповідач з 1994 року по теперішній час не намагався вселитися у квартиру та не цікавився майном. Отже зазначені обставини свідчать, що ніяких правових підстав вважати, що майно було передано власником у постійне володіння та користування, вона не мала. Представник відповідача, заперечуючи проти позову, посилалася на те, що [PERSON] у 1996 році звертався до суду з вимогами про усунення перешкод йому у користуванні власністю; неодноразово намагався потрапити до квартири, але двері було закрито, у зв'язку з чим він звертався до Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про виявлення сторонніх осіб. Крім того, зазначив, що права володіти та користуватися квартирою позивачу [PERSON] він не передавав, так як йому не було про неї відомо. Зазначені обставини підтверджені відповідними доказами, зокрема оглянутими у судовому засіданні матеріалами цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Згідно зазначеної справи позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - залишено без розгляду; а провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним - закрито, про що постановлено ухвалу суду від 28.09.2010 року. Для набуття права власності на нерухоме майно, перебігу строку набувальної давності не достатньо. Умови набувальної давності підтверджуються судовим рішенням. Давнісний володілець повинен довести факти добросовісності, відкритості, безперервності і тривалості свого володіння. Набувальна давність застосовується до випадків безтитульного володіння чужим майном. Так, позивачем не доведені обставини, які дають підстави вважати рішення суду завершальним юридичним фактом, що призводить до виникнення права власності у позивачки. Таким чином, відсутня така ознака набувальної давності як добросовісність володіння, оскільки позивач вселились у спірну квартиру самовільно без згоди власника, а також відсутні такі ознаки, як безперервність та тривалість володіння. Лише користування спірною квартирою не дає підстави для задоволення позовних вимог про набуття права власності на майно на підставі ст. 344 ЦК України. Враховуючи, що інститут набувальної давності є одним із первинних способів виникнення права власності, тобто таким способом, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, не базується на попередній власності і відносинах правонаступництва, а базується на сукупності обставин, зазначених у ч.1 ст. 344 ЦК України, а саме добросовісного, відкритого, безперервоного тривалого володіння майном як своїм власним, а за обставинами справи факт добросовісного заволодіння [PERSON] квартирою, яка на праві власності належить відповідачу, не доведено, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на спірну квартиру за набувальною давністю не можна визнати законним та обгрунтованим, а тому вони задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed