Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Черкаської міської ради про надання дозволу на виїзд з України громадянину - дитині, яка не досягла 16-річного віку за кордон без згоди та супроводу батька. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 18.10.2008 по 05.03.2012 позивач перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу [INFO] народилась донька [PERSON]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.02.2012 шлюб між сторонами розірвано. Відповідно до цього ж рішення суду з відповідача на користь позивача стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу сторони проживають окремо. Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 124 від 05.02.2013 донька [PERSON] проживає з позивачем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. З моменту народження доньки, а також з часу розлучення і по сьогоднішній день, маючи можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач з власної ініціативи практично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків, участі у житті доньки свідомо не приймає. Все його спілкування полягає в тому, що дуже рідко відповідач, а в основному його мати, забирає доньку у встановлені Відділом у справах дітей дні, а також сплачує встановлені судом аліменти в розмірі 600 грн. В свою чергу позивачка самостійно несе усі витрати по утриманню доньки. Позивачка має намір не тільки забезпечити повноцінний відпочинок донці [PERSON] в країнах ближнього та дальнього зарубіжжя, а й забезпечити її навчання за кордом, а саме у Республіці Польща. З цією метою, а також враховуючи відмову батька дитини, позивачка в лютому 2017 року звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд з України громадянину - дитині, яка не досягла 16-річного віку, за кордон без згоди та супроводу батька. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2017 року її позов був задоволений та надано дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON] до Республіки Польща на строк із 19.05.2017 року до 31.08.2017 року без згоди та супроводу батька. За час проживання в Польщі, [PERSON] завела багато друзів, з якими проводить багато часу і під час спілкування з ними вдосконалила знання не тільки польської мови, а й англійської, за цей час вона жодного разу не хворіла, а навпаки стала почувати себе набагато краще. Крім того, позивачка, з метою розвитку та навчання дитини, влаштувала [PERSON] до польської школи де вона все літо ходила на заняття з письма та читання польською мовою. Перебування в Польщі позитивно вплинуло як на розвиток і навчання [PERSON], на її світогляд, так і на її здоров'я. Позивач та її чоловік [PERSON] мають в м. Хель Польської Республіки постійну та достатньо оплачувану роботу, що підтверджується трудовим договором від 21.03.2017 року між ними та роботодавцем ТОВ «НетВіт.пл.». Згідно довідки ТОВ «НетВіт.пл.» від 04.08.2017 року. [PERSON] прийнята на роботу в товаристві «НетВіт.пл.» на невизначений термін, не перебуває на терміні припинення дії трудового договору та отримує середню місячну заробітну плату в розмірі 2 351 польських злотих. В свою чергу, її чоловік [PERSON] отримує заробітну плату в розмірі 2 855 польських злотих. Тобто, разом вони заробляють близько 5 200 злотих на місяць. Крім того, згідно з договором про оренду житлового приміщення ТОВ «НетВіт.пл.» на час роботи Позивача та її чоловіка надав в безкоштовне користування житло для їх проживання разом з донькою [PERSON]. До складу житла входить: дві спальні, дві ванни, кухня, роздягальня та вітальня. Житло повністю оснащене всім необхідним, зокрема, радіотелевізійними відтворювачами та товарами побутового вжитку: мийкою, холодильником, пральними машинами, сушками, телевізором, а також меблями. [PERSON] була прийнята до 3 класу початкової школи Об'єднання загальноосвітніх шкіл в м. Хелі у шкільному 2017/2018 році. Це підтверджується Довідкою про прийняття до початкової школи від 19.07.2017 . Батько дитини безпідставно не надає дозволу на виїзд дитини за кордон. В зв'язку із цим позивачка просить суд надати дозвіл на виготовлення проїдного документу та виїзд дитини за кордон без згоди батька. Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити, надати дозвіл на виготовлення проїзного документу на виїзд дитини за кордон та безпосередньо на сам виїзд дитини на навчання та оздоровлення за кордон. Суду пояснили, що позивачка має роботу в Республіці Польща, там же орендує житло. Оскільки місце проживання дитини визначено з матір"ю, бажає, щоб донька навчалася у Республіці Польща у м.Хель, де вона перебувала під час літніх канікул і вже зарахована до навчального закладу на 2017/2018 навчальний рік. Відповідач та його представник - адвокат Гончар С.М. в судовому засіданні проти позову заперечували, пояснивши суду, що здійснювати навчання, лікування та вивчення іноземних мов можливо в межах України. Виїзд дитини за кордон унеможливить спілкування батька з дитиною, оскільки фактично дитина виїздить до Польщі на постійне місце проживання, так як буде там перебувати більше ніж півроку. Представник служби у справах дітей Черкаської міської ради - Сень Н.М. в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити, оскільки таке рішення відповідатиме інтересам дитини. Суд, вислухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18.10.2008 по 05.03.2012 позивачка перебувала у шлюбі з відповідачем. [PERSON] народилась [INFO] року, батьками записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського районного міського управління юстиції серії [NUMBER]. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 21.02.2012 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], аліменти в твердій грошовій сумі 600 грн., щомісячно починаючи з 05.12.2011 і до досягнення дитиною повноліття. Згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради № 124 від 05.02.2013 донька [PERSON] проживає з позивачем - [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Батькові [PERSON] встановлено спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою [PERSON], [INFO], щонеділі з 10:00 до 19:00 год. У подальшому години зустрічі з дитиною були змінені до двох дінв на місяць., що не заперечується сторонами по справі. Викладене також підтверджується Довідкою з місця проживання та про склад сім'ї № 447 від 24.01.2017, виданою комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Хімселище» та Характеристикою, виданою комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Хімселище». З довідки з місця проживання та про склад сім'ї від 31.01.2017, виданої комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Хімселище», позивачка та її донька [PERSON] проживають разом з цивільним чоловіком [PERSON]. Колишній чоловік Позивачки - [PERSON] з ними не зареєстрований і не проживає. [PERSON] відвідує гімнастику, музичну школу та ансамбль народного танцю «Веселка», що підтверджується довідкою № 42 від 02.02.2017. Відповідно до характеристики учениці З-А класу [PERSON], в якій зазначено, що всім вихованням та забезпеченням дитини займається виключно мати - [PERSON] та її цивільний чоловік. В свою чергу рідного батька [PERSON] в школі жодного разу не бачили, навчанням доньки він жодного разу не цікавився. Позивачка в лютому 2017 року звернулася до суду з позовом про надання дозволу на виїзд з України громадянину - дитині, яка не досягла 16-річного віку, за кордон без згоди та супроводу батька. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 30.03.2017 її позов був задоволений та надано дозвіл на тимчасовий виїзд [PERSON] до Республіки Польща на строк із 19.05.2017 до 31.08.2017 без згоди та супроводу батька. [PERSON] ходила до школи в Республіці Польша, де навчалась письму та читанню, а тому, враховуючи її успішні результати та гарні здібності, була прийнята до 3 класу початкової школи Об'єднання загальноосвітніх шкіл в м. Хелі у шкільному 2017/2018 році. Це підтверджується Довідкою про прийняття до початкової школи від 19.07.2017 року. З довідки ТОВ «НетВіт.пл.» від 04.08.2017 вбачається, що [PERSON] прийнята на роботу в товаристві «НетВіт.пл.» на невизначений термін, не перебуває на терміні припинення дії трудового договору та отримує середню місячну заробітну плату в розмірі 2 351 польських злотих. В свою чергу, її чоловік [PERSON] отримує заробітну плату в розмірі 2 855 польських злотих. Тобто, разом вони заробляють близько 5 200 злотих на місяць. Згідно з договором про оренду житлового приміщення, ТОВ «НетВіт.пл.» на час роботи позивача та її чоловіка, надав в безкоштовне користування житло для їх проживання разом з донькою [PERSON]. До складу житла входить: дві спальні, дві ванни, кухня, роздягальня та вітальня. Житло повністю оснащене всім необхідним, зокрема, радіотелевізійними відтворювачами та товарами побутового вжитку: мийкою, холодильником, пральними машинами, сушками, телевізором, а також меблями. [PERSON] , [INFO], проживає за адресою: [ADDRESS] та позитивно характеризується за місцем проживання, що підтверджується характеристиками від сусідів, посвідченими комітетом самоорганізації населення мікрорайону «Благовісний». Разом з ним зареєстровані та проживають [PERSON] - батько; [PERSON] - дружина; [PERSON] - син, що підтверджується довідкою про склад сім'ї №2193 від 19.09.2017, виданою головою комітету самоорганізації населення району «Благовісний». В родині чекають на другу дитину. З копій наданих платіжних доручень вбачається, що [PERSON] сплачує кошти [PERSON] із зазначення призначення платежу - аліменти. Будучи опитаною в ході розгляду справи, малолітня [PERSON] пояснила, що бажає разом з мамою проживати у Польщі, де в неї вже з"явилися друзі і її зараховано до школи. Протягом літніх канікул і по теперішній час вона вивчає польску мову, їй сподобалося проживати в Польщі. Бажання проживати в сім"ї батька дитина не виявила. Частиною 3 ст. 51 Конституції України визначено, що сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Частинами 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року передбачено, що дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь - який час повернутися в Україні. Відповідно до ст. 313 Цивільного кодексу України фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків, піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пункт 18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМ України №231 від 31.03.1995, вказує, що за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений на підставі рішення суду. Пунктами 3, 4, 5 постанови КМ України від 27.01.1995 №57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України» передбачено, що: виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одною з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. У разі посилання на цей закон слід указувати дозвіл на конкретний виїзд (одноразовий) з визначенням його початку й закінчення. Таким чином, чинним законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Статтями 7, 155 СК України встановлено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають грунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Статтями 3,6 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, учасником якої є Україна з 27.09.1991 року, встановлено - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративним чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави - учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Стаття 27 цієї Конвенції передбачає - держави - учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 №231 оформлення проїзного документу дитини здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально . Відповідно до п. 4 ст. 19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Судом достеменно встановлено, що дитина постійно проживає разом з матір'ю, відповідач проживає окремо, йому встановлений спосіб участі у вихованні дочки, мати дитини піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, забезпечує дитину усім необхідним, у той же час, дитина бажає розвиватися, подоружувати та вивчати іноземні мови, хоче поїхати з матір'ю до Польші на навчання, про що повідомила малолітня [PERSON] під час розгляду справи. Відповідач [PERSON] не заперечує проти проживання дочки з матір'ю, однак згоди на тимчасовий виїзд дитини за кордон не надав, указуючи при цьому, що позивачка порушує його права на участь у вихованні дитини та можливості спілкування з нею. Суд вважає, що інтереси батьків мають право на реалізацію такою мірою та в такий спосіб, які відповідатимуть саме інтересам забезпечення повноцінного розвитку та зростання неповнолітньої дитини. Відповідач не надав доказів, які б свідчили про те, що ним особисто зроблено для створення належних умови задля забезпечення та гарантування повноцінного, здорового, гармонійного розвитку його неповнолітньої дитини. Суд має виходити з того, що правам батька неповнолітньої дитини кореспондують відповідні обов'язки, які мають виконуватись батьками. Суд погоджується з доводами відповідача та його представника адвоката - Гончар С.М. про те, що чинним законодавством передбачено можливості ухвалення судом рішення на виїзд, а не постійні виїзди без згоди батька, такі поїздки можуть мати разовий характер з визначенням відповідного часового проміжку перебування у відповідній державі, а надання судом дозволу без визначення при цьому конкретного часу та місця перебування - суперечить положенням чинного законодавства. Відповідно до п. 20 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07.05.2014 року № 152 оформлення, видача та обмін паспорта для виїзду за кордон здійснюється особі, яка не досягла шістнадцятирічного віку, - на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа), усиновлювачів, опікунів, піклувальників або інших представників. Відповідач не надає згоду на виготовлення проїзного документ на ім'я [PERSON], чим порушує права дитини, що є пріоритетними для суду у цих правовідносинах. З урахуванням наведеного, суд вважає про необхідність задоволення позову про надання дозволу [PERSON] на виготовлення та оформлення проїзних документів для виїзду за кордон малолітньої дитини без згоди батька [PERSON] Таким чином, суд вважає тимчасовий виїзд дитини разом з матір'ю за межі України з метою навчання за кордоном є доцільним для розвитку дитини і повністю відповідає її інтересам. Відмовляючи у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон на навчання, батько діє всупереч інтересам дитини. Крім того, задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за межі України малолітній [PERSON] у супроводі її матері, без згоди та супроводу батька до досягнення дитиною 16-річного віку, суд враховує, що законом передбачено надання дозволу на конкретний виїзд (одноразовий) з визначенням його початку й закінчення, мети перебування та конкретної держави. Суд вважає, що термін виїзду дитини за кордон необхідно визначити протягом 2017-2018 навчального року, а саме до 30 червня 2018 року з метою убезпечення дитини та можливості в подальшому її батькам спільно вирішувати питання щодо навчання та виховання дитини. Доказів того, що позивачка виїздить з дитиною на постійне місце проживання до Республіки Польща суду не надано і в ході судвоого розгляду не здобуто.

Outcome: approved