Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-11 00:00:00

У січні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , укладений між продавцями [PERSON] , [PERSON] , з однієї сторони, та покупцем [PERSON] , яка померла [INFO] , з другої сторони, зареєстрований 28 грудня 2000 року на Біржі нерухомості "Эдвайс-Консульт" в "Журналі реєстрації біржових угод" за №1158, зареєстрований 30.01.2001р. в Комунальному підприємстві "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації"" Миколаївської міської ради в реєстровій книзі №92 за реєстровим №5271. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] , відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Спадкодавиця на випадок своєї смерті заповіту не залишила, спадкоємцями першої черги за законом є він, як син, та такий що прийняв спадщину, його батько (чоловік померлої ) [PERSON] та його сестра [PERSON] , які від спадщини відмовилися на його користь. 21.10.2017р. у встановленому законом порядку позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Миколаєві. Разом з тим, приватний нотаріус на підставі його заяви відкрила спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом відмовила, посилаючись на те, що при проведенні правової експертизи правовстановлюючого документу на нерухоме майно було встановлено, що правовстановлюючим документом на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , є договір купівлі-продажу, зареєстрований на Біржі нерухомості "Эдвайс-Консульт" за № 1158 від 28.12.2000р. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу" - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу та комерційну діяльність. Укласти біржову угоду може лише учасник біржі, власники та набувачі житла, як правило, не є ними. Біржа історично і за своєю природою призначена для продажу речей, що визначаються родовими ознаками. Крім того, реєстрація будь-яких правочинів на біржі повинна проводитись між членами біржі. Існує певна процедура біржових торгів, покупцем може бути особа, яка запропонує найвищу ціну, і ця умова здебільшого не дотримується, а в даному разі, продавцями виступали дві фізичні особи, які не були членами біржі. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Згідно глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення нотаріальної дії суперечить законові та особою не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. На підставі викладеного, позивачу було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання договору купівлі - продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , зареєстрованого на Біржі нерухомості "Эдвайс-Консульт" за № 1158 від 28.12.2000р., дійсним. 17.01.2020 року ухвалою судді відкрите провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. Одночасно, в ухвалі роз`яснено відповідачам, що вони мають право подати до суду заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позов протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, а також має право подати до суду заперечення протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив. Відповідачам було направлено ухвалу про відкриття провадження, проте, у встановлений в ухвалі строк, відповідачі відзив та клопотання до суду не надали, в судове засідання не з`явилися, хоча судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином, через оголошення на офіційному веб - сайті судової влади України. Позивач в судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив суд слухати справу у його відсутність, його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник третьої особи - приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І. надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник третьої особи Біржа нерухомості "Эдвайс-Консульт" в судове засідання не з`явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь - яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила, то суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УРСР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 28 грудня 2000 року [PERSON] , з однієї сторони, та [PERSON] , [PERSON] , з другої сторони, уклали договір № 1158 купівлі - продажу нерухомого майна - квартири [ADDRESS] (а.с.21). Вказаний договір купівлі - продажу був посвідчений 28 грудня 2000 року на Біржі нерухомості "Эдвайс-Консульт", в "Журналі реєстрації біржових угод" за №1158, та право власності на квартиру було зареєстровано за [PERSON] 30.01.2001р. в Комунальному підприємстві "Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації"" Миколаївської міської ради в реєстровій книзі №92 за реєстровим №5271 (а.с.21-22). [INFO] в м. Миколаєві померла [PERSON] , [INFO] (а.с.15-16). Із копії спадкової справи № 84/2017 відкритої приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І. до майна померлої [INFO] [PERSON] , вбачається, що спадщину прийняв позивач [PERSON] , а чоловік померлої [PERSON] та сестра позивача [PERSON] від спадщини відмовилися на користь [PERSON] . Заповіту спадкодавиця не залишила. Згідно ст. ст. 1216, 1218 ГК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 21.10.2017 р ., у встановленому законом порядку, позивач звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Козленок С.І. з заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті його матері [PERSON] , яка померла [INFO] в місті Миколаєві. На підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом було відкрито спадкову справу, але у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовлено, посилаючись на те, що при проведенні правової експертизи правовстановлюючого документу на нерухоме майно було встановлено, що правовстановлюючим документом на спадкове майно, а саме на квартиру [ADDRESS] , є договір купівлі-продажу, зареєстрований на Біржі нерухомості "Эдвайс-Консульт" за № 1158 від 28.12.2000р. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про товарну біржу" - товарна біржа є організацією, що об`єднує юридичних і фізичних осіб, які здійснюють виробничу та комерційну діяльність. Укласти біржову угоду може лише учасник біржі, власники та набувачі житла, як правило, не є ними. Біржа історично і за своєю природою призначена для продажу речей, що визначаються родовими ознаками. Крім того, реєстрація будь-яких правочинів на біржі повинна проводитись між членами біржі. Існує певна процедура біржових торгів, покупцем може бути особа, яка запропонує найвищу ціну, і ця умова здебільшого не дотримується, а в даному разі, продавцями виступали дві фізичні особи, які не були членами біржі. Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Згідно глави 13 розділу 1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення нотаріальної дії суперечить законові та особою не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Виходячи із вищенаведеного суд робить висновок, що по - перше, на момент вчинення правочину вказана квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 18.11.1993р., виданого Миколаївською міською службою приватизації державного житлового фонду, зареєстрованого 20.01.1994р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим №5822; та по - друге, на час укладення договору у грудні 2000р. ні [PERSON] , ні відповідачам не було відомо, що правочин у відповідності до ст. 227 Цивільного кодексу У PCP (в редакції 1963р.) підлягає нотаріальному посвідченню, оскільки на той час також був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до ст. 15 якого, правочини, зареєстровані на біржі, подальшому нотаріальному посвідченню не підлягають. Пунктом 4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978р. (зі змінами, внесеними постановами від 25.12.1992р. №13 та від 25.05.1998р. №15) "Про судову практику в справах про визнання правочинів недійсними", яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин, було передбачено, що якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією зі сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною (вказана постанова Пленуму Верховного Суду України діяла до вступу постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними"). Таким чином, суд вважає що позовні вимоги позивача підлягають повному задоволенню, відповідно до норм ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР.

Outcome: approved