Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-25 00:00:00

Позивач, звернувшись в суд із даним позовом, посилається на те, що вона з 1991 року відкрито володіє і користується житловим будинком з господарськими будівлями та земельними ділянками по [ADDRESS] Вказує, що даний житловий будинок було збудовано її батьками в 1950 році. Після смерті батьків жодних документів на будинок не залишилося. Вказує, що після смерті батьків вона добросовісно, відкрито, безперервно володіє та користується земельною ділянкою разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями за адресою [ADDRESS] За її замовленням ОКП «Коломийське МБТІ» проведено поточну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинк з господарськими будівлями та спорудами за даною адресою. Згідно висновку експерта вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] становить 58 870,00 грн. Просить суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] В судове засідання позивач не з'явилася, однак від представника позивача, [PERSON] поступила заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника. Відповідач, представник Товмачицької сільської ради Коломийського району Івано-Франківської області в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, та не заперечує щодо його задоволення. Відповідно до ст. 197 ч. 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікована Законом України від 17 липня 1997 року, а також ст. 1 Додаткового протоколу до неї передбачають право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускаючи позбавлення особи свого майна, крім як в інтересах суспільної необхідності й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнають право держави на здійснення контролю за використанням власності з урахуванням загальних інтересів або для забезпечення стягнення податків, інших зборів чи штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплюються і у національному законодавстві України. Так, відповідно до ч.4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно Цивільного кодексу України підставами виникнення права власності є різні правопороджуючі юридичні факти, або правовідносини, зокрема, також і за набувальною давністю. Судом встановлено, що позивач, [PERSON], з 1991 року відкрито володіє і користується житловим будинком з господарськими будівлями та земельними ділянками за адресою [ADDRESS], що підтверджується довідкою Товмачицької сільської ради від 29 червня 2017 року №797 (а.с.3). Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів №58992 від 03.07.2017 року в с. Товмачик по вул. Майданська,1а, згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року в Коломийському міжрайонному бюро технічної інвентаризації право власності не зареєстровано (а.с.4). За замовлянням позивача, [PERSON], ОКП «Коломийське МБТІ» проведено поточну інвентаризацію та виготовлено технічний паспорт на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] (а.с.5-7) Згідно висновку експерта вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS] становить 58 870,00 грн. (а.с.8) Статтею 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якше інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном- протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Відповідно до п.1,8 "Прикінцевих та перехідних положень" ЦК України при розгляді справ про набуття права власності за набувальною давністю правила ст. 344 ЦК поширюються на випадки, коли володіння на майно почалося за 3 роки до набрання чинності цим Кодексом. Оскільки ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, то набувальна давність може застосовуватись для набуття права власності на майно, володіння яким почалося не раніше 1 січня 2001 року. Тобто набувальна давність щодо об"єктів нерухомості могла застосовуватись лише після 1 січня 2011 року, а щодо рухомого майна - після 1 січня 2006 року. Така правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року у справі №6-27245св07. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Отже, позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, за адресою [ADDRESS] є належно обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі наведеного, відповідно до ст. 1 Додаткового протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст.ст. 328, 344 ЦК України, та

Outcome: approved