Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-19 00:00:00

14.06.2018 року представник позивача [PERSON] [PERSON] - звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою № 7 по вул. Шевченко, 46 у м. Вознесенську Миколаївської області шляхом вселення до даної квартири та зобовязання відповідача передати позивачу ключі від вхідних дверей до квартири. В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначав, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] згідно договору купівлі-продажу, що нотаріально посвідчений 26.10.2010року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] є співвласниками в рівних частках вказаної квартири. Посилаючись на те, що відповідач чинить перешкоди позивачу, представником якого він є, в користуванні спірною квартирою, що мало наслідком звернення з заявами до органів поліції у 2017- 2018 роках, представник позивача просив позов задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не зявився, його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, подав відзив на позовну заяву, де вказує на процесуальні зауваження щодо подачі уточненої заяви про усунення перешкод у користуванні квартирою шляхом вселення (строки, оплата судовим збором), на відсутність доказів щодо відмови відповідача у доступі до квартири позивачу( а не його представнику). \~ \~ \~ \~Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно зі статтею 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися своїм майном, а згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений в його здійсненні. Судом установлено, що згідно нотаріально посвідченого 26.10.2010 року приватним нотаріусом Вознесенського міського нотаріального округу [PERSON] договору купівлі-продажу, сторони є співвласниками в рівних частках квартири [ADDRESS]. Вказана квартира є однокімнатною. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і усунення перешкод в користуванні спільним майном. У даному випадку спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а усунення перешкод у користування спільним майном, тому критерій необхідності зазначення у рішенні конкретних приміщень квартири, де має вселитися один з співвласників задля її користування, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним не обовязковим. Разом з тим, вселення є категорією житлового законодавства, тому при розгляді цивільних справ за позовом про усунення перешкод у користуванні власністю(квартирою) шляхом вселення предметом доказування є наявність права на житло, представник позивача це довів надавши договір купівлі-продажу від 26.10.2010 року. Також в судовому засіданні встановлено відсутність між позивачем і відповідачем договірних відносин, адже в разі наявності таких відносин власник здійснює захист порушеного права власності зобов'язально-правовими засобам. Підставою негаторного позову слугують посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном, а також факти, що підтверджують дії відповідача у створенні позивачеві перешкод щодо здійснення ним цих правомочностей. При цьому для задоволення вимог власника достатньо встановити факт об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні власником своїх правомочностей. Таким чином, право власності як абсолютне право має захищатися лише при доведенні самого факту порушення. При цьому, для подання негаторного позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування й розпорядження були результатом винних дій відповідача чи спричиняли збитки, достатньо, щоб такі дії (бездіяльність) об'єктивно порушували права власника і були протиправними. \~ \~ \~15\~грудня 2017\~року позивач\~видав у\~встановленому законом\~порядку довіреність\~батьку [PERSON],\~який уповноважується\~доглядати за\~належноюйому на праві спільної часткової власності квартирою №7 по вул. Шевченко, 46 в м. Вознесенську, безперешкодно входити до квартири, користуватися нею, проживати в ній, надавати проживання в ній іншим особам, слідкувати за технічним і санітарним станом в квартирі, проводити прибирання, виконувати поточний та\\або капітальний ремонт з правом проведення перепланування квартири, сплачувати комунальні платежі, з правом передачі її в найм(оренду) або безплатне користування іншим особам за ціну і на умовах за його власним розсудом, з правом продажу належної частки квартири. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Про наявність перешкод позивачу в користуванні квартирою № 7 по вул. Шевченко, 46 м. Вознесенську свідчать його звернення через свого представника до органів поліції у 2017 та 2018 роках, а також акт (а.с. 30) від 11.05.2018 року складений старшою ЖК «Перемога-2011» в присутності свідків про неможливість потрапити у спірну квартиру представнику позивача через заміну [PERSON] замка на вхідних дверях даної квартири. За таких обставин позовна заява [PERSON]\~ підлягає задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~Доводи,\~які містяться\~у відзиві\~на позовну\~заяву,\~не спростовують\~висновку суду. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов'язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов'язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов'язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року). \~ \~ \~ \~Зважаючи на триваючий характер правопорушення відповідача [PERSON], наявність його\~в момент подання позову та не усунення до моменту розгляду справи, суд вважає достатнім обмежитися вищевикладеним мотивуванням. В порядку статті 141 ЦПК України з відповідач на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 704,8 грн. (а.с.1)

Outcome: approved