Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-03 00:00:00

Органу опіки і піклування виконавчого комітету Іванівської сільської ради звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що відповідачка [PERSON] має на утриманні двох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідачка ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо догляду та вихованню своїх малолітніх дітей, не приділяє їм належної уваги, не піклується про здоров'я дітей, не створила умови для їх нормального життя та повноцінного розвитку. На засіданні Іванівської сільської ради було розглянуто питання доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] та надано висновок про доцільності позбавлення батьківських прав відповідачку, тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 04.10.2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 31.10.2018 року. 31.10.2018 року підготовче судове засідання було відкладено на 04.12.2018 року в з'язку з неявкою в судове засідання відповідачки по справі, яка належним чином про день та час розгялду справи не поівдомлена, до суду повенувся конверт з відміткою "за незапитом". 23.11.2018 року розміщено оголошення про повідомлення відповідача [PERSON] на офіційному веб-сайті "Судова влада". Ухвалою суду від 04.12.2018 року закрито підготовче провадження у справі та призначено до судуового розгляду на 26.12.2018 року. Розміщено оголошення про повідомлення відповідача [PERSON] на офіційному веб-сайті "Судова влада". 26.12.2018 року судове засідання відкладено на 04.01.2019 року, в зв'язку з неявкою представника позивача. В судовому засіданні представник позивача Органу опіки і піклування виконавчого комітету Іванівської сільської ради позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити з обставин виклданих в позовній заяві, що [PERSON] не належним чином виконує батьківські обов'язки. Додавши, що вважають за можливе старшу дитину відповідачки [PERSON] залишити проживати біля батька [PERSON], а молодшу дитину [PERSON] за необхідне залишити в дитячому будинку, оскільки за весь час його перебування в дитячому будинку мати жодного разу його не відвідала, що свідчить про її небажання та неналежне виконання нею батьківських обов'язків. Відповідач [PERSON] не заперечила проти задоволення позовних вимог, але заперечила щодо обставин викладених в позові. Суду пояснила, що має велике бажання виховувати своїх дітей, деякий час разом з дітьми проживала біля своїх батьків, але на даний час не має постійного житла та не може забрати дітей собі на виховання. Пояснила, що дітей любить та не била, синці на обличчі дитини з'явились від падіння, не заперечує, що старшу доньку в цілях виховання могла дати ляпаса, а кошти, які отримувала вона на утримання дітей від держави в розмірі 860 грн. їй не вистачало навіть на харчування діток, тому вона постійно брала в борг, не зловживає спиртними напоями. Нещодавно домовилась за найм житла, яке зможе наймати лише через 1,5 місяці, так як там реча попереднії мешканців. До пояснень додала, що на даний час проживає біля своєї бабусі, яка є особою похилого віку,за якою доглядає, допомагає, підсобного господарства вони не мають, не працює, меншого сина не відвідува, тому що не має матеріальної змоги поїхати до дитини, старшу доньку провідувала але разом немає де в батька дитини проживати. Третя особа [PERSON] пояснив, що вважає за можливе позов задовольнити, оскільки [PERSON] неналежно виконує свої батьківські обов'язки, зокрема відносно доньки [PERSON], яка проживає біля нього та перебуває на його утриманні з вересня, не заперечує, щоб донька проживала біля ньогота його батьків і надалі. Представник Служби у справах дітей Новоукраїнської РДА суду пояснила, що вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON], оскільки остання не надежно виконує батьківські обов'язки відносно малолітніх дітей. В будинку брудно, зловживає спиртними напоми, діти брудні, голодні, траплялись випадки побиття дітей матір'ю. Кошти, які відповідач отримувала на утримання дітей, використовувала не раціонально, на інші потреби. Просить суд задовольнити позовні вимоги позивача. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та третіх осіб, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно із ч.1 ст.152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання, забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Частиною 4 ст.155 СК України передбачено, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч.1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуататції дитини, засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. З матеріалі всправи вбачається, що відповідач [PERSON] доводиться матір'ю малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с. 5, 6). Згідно характеристики виданої Іванівської сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області за №492 від 05.09.2018 року відповідач [PERSON] за місцем проживання характеризується негативно, а саме аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає спиртними напоями, свого житла не має, проживає в будинку батьків, де умови проживання не відповідають санітарним нормам. Для збереження материнства, як неповнолітню матір в серпні 2016 року [PERSON] з донькою була направлена та влаштована до КЗ ОСЦ матері та дитини. (а.с. 7). Опікунською радою при Іванівській сільській раді неодноразово проводилися засідання про неналежне виконання батьківських обов'язків відповідача [PERSON], де вирішувалися питання про відібрання дітей [PERSON] та [PERSON] від [PERSON] у зв'язку із загрозою життя та їх здоров»ю, про госпіталізацію дітей разом з матір'ю в ЦРЛ в дитяче відділення на обстеження та лікування. Також було направлено клопотання в РВУ МВС про притягнення до відповідальності гр. [PERSON], за ухилення від виконання батьківських обов'язків. Відповідачку було попереджено в разі неналежного виконання батьківських обов'язків вона буде притягнута до відповідальності (а.с.9-12). Прийшовши до висновку, що [PERSON] жодних висновків, щощо виконання батьківських обов'язків не зробила, 03 вересня 2018 року виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області було прийнято рішення про відібрання малолітніх дітей від матері [PERSON] (а.с.16). 13 вересня 2018 року Іванівською сільською радою Новоукраїнського району Кіровоградської області було прийнято висновок №490 про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] (а.с. 15) та згідно розпорядження голови Новоукраїнської РДА №281-р від 20 вересня 2018 року малолітнього [PERSON] влаштовано до комунального закладу «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок нового типу», як дитину залишену без батьківського піклування (а.с.27). На підставі висновку служби у справах дітей Маловисківської РДА №669 від 31.08.2018 року про можливість виховання та утримання дитини громанянином [PERSON], який доводиться батьком малолітньої [PERSON], службою у справах дітей Новоукраїнської РДА було прийнято висновок про доцільність повернення малолітньої [PERSON] до батька [PERSON], де і проживає малолітня до даного часу (а.с. 41-43). Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно з абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дітей або зловживають своїми батьківськими правами, жорстоко поводяться з дітьми, шкідливо впливають на них своєю аморальною, антигромадською поведінкою. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов'язків по вихованню, а також встановити, що мати ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що систематично, незважаючи на всі інші заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки, і, такі засоби впливу виявилися безрезультатними. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Отже, позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом не встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків свідомо, тобто, що вона систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов'язки, оскільки такі обставини не підтверджені належними та допустимими доказами. У справі відсутні докази застосування до відповідачки заходів впливу у вигляді попередження з боку органів внутрішніх справ, накладення адміністративної відповідальності, бесіди, попередження з боку органу опіки та піклування, органів місцевого самоврядування. В матеріалах справи мається повідомлення начальника Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області №4204/128-18 від 25.03.2018 року про те, що відповідач [PERSON] за неналежне виконання нею батьківських обов'язків притягувалась до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 184 КУпАП та відносно неї було внесено відомості до ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 166 КК України, але процесуальних рішень, якими було встановлено протиправні дії та визнано винною [PERSON] у вчиненні зазначених порушень позивачем суду не надано, тобто належним чином та відповідними доказами дані обставини не доведені. З наведених обставин, суд критично ставиться до викладених у позові пояснень позивача щодо негативної характеристики відповідачки [PERSON], оскільки вони не найшли своє підтвердження в судовому засіданні, до матеріалів справи не надано належних доказів, що відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Не надано доказів на підтвердження нанесення тілесних ушкоджень дітям саме відповідачкою, або ж доказів за яких обставин та в результаті яких дій (побиття, падіння чи інше) з'явились ушкодження на тілі дітей. Сама ж відповідачка в судовому засіданні пояснила, що не била дітей, а синці на їх тілі з'явились від падіння, дані твердження не спростовані представником позивача. До матеріалів справи представником позивача надано фототаблиці на яких вбачається, що на обличчі дитини маються синці, але до даних фототаблиць суд відноситься критично та не може покласти їх в обгрунтування рішення, оскільки дані фото жодним чином не завірено, вони не мають дати їх відображення, а тому суд не бере їх до уваги як належний та допустимий доказ. Умовою по ухиленню від обов'язків по вихованню дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, передбачена п. 2. ч.1 ст. 164 СК України, може бути лише винна поведінка особи, свідоме нехтування нею своїми батьківськими обов'язками. Відповідні докази умисного ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідача відносно дітей в матеріалах справи відсутні. Пунктом 18 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України передбачено право суду, зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків з урахуванням характеру, особи батька, а також конкретних обставин справи, відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дітей, поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків. Позивачем не доведено, що поведінка відповідачки відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками, а не збіг життєвих обствин, які склалися навколо неї: молодий вік та необізнаність, відсутність житла та матеріальних коштів для утримання дітей, відсутність підтримки рідних та належного супроводу соціальних служб. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю (батьком). Також, ВССУ у справі №211/559/16-ц від 01.11.2017 року зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Позивачем не доведено, що поведінка відповідача відносно дітей є свідомим нехтуванням нею своїми батьківськими обов'язками та наявність в її діях вини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей не забезпечуватиме інтересів самих дітей. Позивач не довів та не надав суду доказів, в чому полягає захист інтересів дитини шляхом позбавлення матері по відношенню до дітей батьківських прав та доказів, які б безспірно свідчили про умисне ухилення відповідачкою від виконання батьківських обов'язків відносно дітей. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позбавлення батьківських прав у даному випадку є не доцільним, оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, який за обставин, що склались, застосовувати не можна, а тому вважає за необхідне у позові відмовити повністю за необгрунтованості позовних вимог, однак, враховуючи протиправну поведінку відповідача щодо ставлення до виконання своїх батьківських обов'язків, по відношенню малолітніх дітей, який виражається в неналежному догляді за дітьми, її слід попередити, що у разі продовження протиправної поведінки вона буде позбавлена батьківських прав. Позовну вимогу щодо визначення місця проживання малолітньої [PERSON] суд не розгядає, оскільки дане питання відповідно норм ст. 160 СК України, вирішено в межах повноважень органу опіки та піклуваня та ніким не заперечується. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з позивача, а саме з Іванівської сільської ради Новоукраїнського району Кіровоградської області, як ограну опіки і піклування, підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 1921.00 грн.

Outcome: approved