Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

10 листопада 2015 Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що в с. Запсілля по вул. Молодіжній Краснопільського району Сумської області проживав [PERSON], і йому належало право на земельну частку /пай/ у землі по колишньому сільськогосподарському акціонерно - пайовому товариству закритого типу «Зоря» розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах відповідно до Сертифікату на право на земельну частку /пай/ [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер. Спадщину після його смерті прийняв її чоловік /син спадкодавця/ [PERSON] шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року та помер [INFO] за трагічних обставин. Після смерті чоловіка позивач прийняла спадщину шляхом спільного проживання із спадкодавцем на час його смерті та звернулася в відповідною заявою до Другої Сумської державної нотаріальної контори про право на спадщину за законом, і на частину спадкового майна отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. Одночасно отримала відмову у прийнятті спадщини після померлого [INFO] [PERSON] - батька чоловіка [PERSON], який помер [INFO], оскільки позивачем не надано документів, які б підтверджували факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON], а також не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно. Враховуючи вищевикладене, позивач просить встановити факт прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON], та визнати за нею право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. Позивач у судовому засіданні підтримала позов з викладених у ньому підстав та доповнила, що її чоловік помер за трагічних обставин, заживо згорів у будинку в с. Миропілля. За наведеної обставини були втрачені усі родинні документи сім'ї [PERSON], у тому числі і Сертифікат на земельну частку (пай) на ім'я [PERSON]. Також звернула увагу суду на обставину, що з червня 2000 року по серпень 2003 року її місце паспортної реєстрації було с. Запсілля, де жив до смерті [PERSON]. Відповідач та третя особа явку представників у судове засідання не забезпечили, відповідно поданих заяв не заперечують проти задоволення позову і просили справу розглянути за відсутності їх представників /ас. 65,80/. Відповідно до положень ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності. Судом в порядку ст.ст.63, 180 ЦПК України для встановлення фактичних даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, був допитаний свідок [PERSON], який суду підтвердив, що його батько [PERSON], нині покійний, прийняв спадщину після смерті свого батька [PERSON]. Свідок на той час був маленьким, але добре пам'ятає, що його родина після смерті діда неодноразово приїздила на його подвір'я в с. Запсілля, де обробляли земельну ділянку, з даху будинку батько зняв залізо та перевіз до с. Миропілля за місцем мешкання батькової сестри. У такий спосіб розпорядився і іншими речами домашнього вжитку як сокири, лопати тощо. На теперішній час він та його мати доглядають за могилами покійних родичів. Суд, заслухавши пояснення позивача, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених вимог, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні її правовідносини. Відповідно до ст. 9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року національні суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. За ст. 6 Європейської конвенції з прав людини визнається право людини на доступ до правосуддя, а за ст. 13 - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред'явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено і таке підтверджується матеріалами справи: [INFO] помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть /копія ас. 7/. Після смерті останнього залишилася спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) у землі по колишньому сільськогосподарському акціонерно - пайовому товариству закритого типу « Зоря» розміром 4,45 в умовних кадастрових гектарах без визнання меж цієї частки в натурі нормативною грошовою оцінкою 6044,84 грн. відповідно до Сертифікату на право на земельну частку /пай/ [NUMBER] /ас. 46, копії ас. 16, 47-48/. Згідно довідки Запсільської сільради від 03.12.2015 року №01-02-19 [PERSON]на день смерті [INFO] самотньо проживав за адресою: [ADDRESS] /ас. 14/. Спадкоємцем спірного майна померлого є його син [PERSON], що підтверджено Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження / копія ас. 9-10/. Інших спадкоємців ні за законом ні за заповітом не має. Згідно ст. 549 ЦК України (в ред. 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільно-процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п. 23 Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. На момент смерті [PERSON], [PERSON] здійснював догляд за будинком та обробляв земельну ділянку, володів Сертифікатом на земельну частку (пай), тобто фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном, що підтвердив свідок [PERSON] У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано. Факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення, оскільки надає право на спадкування за законом і законом не визначено іншого порядку його встановлення. Встановлені обставини справи не спростовані і не оспорені відповідачем та заінтересованою особою, тому суд вважає заяву обґрунтованою, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини, що відкрилася після смерті [INFO] [PERSON], що передбачено ч. 2 ст.256 ЦПК України. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. [INFO] помер [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть /копія ас. 8/. Як вбачається зі спадкової справи № 824, розпочатої 01.10.2008 , позивач звернулася до Другої Сумської державної нотаріальної контори для оформлення свого права на спадщину за законом, і на частину спадкового майна отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. Проте отримала відмову у прийнятті спадщини після померлого [INFO] [PERSON] - батька чоловіка [PERSON], який помер [INFO], у зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючого документу на спадкове майно у вигляді права на земельну частку /пай/ та не підтверджено факт прийняття [PERSON] спадщини після померлого свого батька [PERSON] /копії ас.13, 49-63/. Видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом проводиться на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру (п. 4.20 Порядку), але позивач не має можливості надати правовстановлюючий документ на спірну земельну ділянку, оскільки сертифікат на право на земельну частку (пай) був втрачений. За змістом статей 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців), спадкування здійснюється за заповітом або законом, до складу спадщини входять вся права, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правоустановчим документом. Статтею 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» встановлено, що право на земельну частку (пай) може бути обєктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Документами, що підтверджують право особи-спадкоємця на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай) спадкодавця, який є правовстановлюючим документом, виданий районною (міською) державною адміністрацією, що засвідчує наявність у її власника лише однієї правомочності права розпорядження земельною часткою (паєм), а не право власності, яке виражається у володінні, користуванні і розпорядженні. Тому, коли спадкодавець був наділений лише правом на земельну частку (пай), а не правом власності, то і до спадкоємця переходить лише право на земельну частку (пай), а не право власності. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідченні у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); а також рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 392 ЦК України лише власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Як вбачається з матеріалів справи позивач зверталася до відділу Управління Держземагенства у Краснопільському районі Сумської області з заявою про видачу дублікату Сертифікату на право на земельну частку (пай), замість втраченого, але їй в цьому було відмовлено. Одночасно підтверджено, що [PERSON] за життя отримав особисто Сертифікат на право на земельну частку /пай/ по колишньому САПТЗТ «Зоря» [NUMBER] /ас. 46, /копії ас. 47-48/. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що втрата Сертифікатів на право земельну частку (пай) та неможливість отримання його дублікату, який би підтверджував факт права на спірну земельну ділянку, унеможливило отримання свідоцтва про право на спадщину за законом.Відповідно до ст. 1277 ЦК України, спадщина може бути визнана відумерлою за заявою відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини і може перейти у власність територіальної громади, належним відповідачем по даній справі є Запсільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заперечень проти позову і доказів відносно належності майна іншим особам в суд не надійшло, інших спадкоємців, які б вступили у спадщину, немає, спадщина не визнана відумерлою. Право, яке належало [PERSON] та [PERSON] на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок їх смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини, та передбачені ст. 1219 ЦК України. Це право в порядку спадкування перейшло до позивача, яка є спадкоємицею за законом, прийняла спадщину в установленому законом порядку, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну частку /пай/ в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved