Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У поданій заяві представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь КП Здолбунівкомуненергія заборгованість у розмірі 6026 грн. 98 коп. за використану теплову енергію, індекс інфляції в сумі 2648 грн. 89 коп., три відсотки річних, нарахованих на суму заборгованості, у розмірі 353 грн. 88 коп. В обґрунтування своїх вимог покликається на те, що відповідно до ст.ст.19, 24, 25 Закону України «Про теплопостачання», п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», п.п.18, 30 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21 липня 2005 року, п.п.23, 40 «Правил користування тепловою енергією», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03 жовтня 2007 року та п.7 Договору від 18 жовтня 2007 року, споживач зобовязаний щомісячно, до 10 числа, наступного місяця за розрахунковим, здійснювати оплату теплопостачальній організації за використану теплову енергію. Відповідач у добровільному порядку розрахунки за надані послуги не проводить, внаслідок чого за період з 01 січня 2014 року по 01 серпня 2016 року заборгувала 6026,54 грн., а тому повинна сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних з простроченої суми. У поданій заяві про збільшення та зменшення позовних вимог, представник позивача зазначив, що підприємству стало відомо про оплату 168,26 грн. обовязкової плати по субсидії, тому заборгованість за використану теплову енергію зменшилася до 5858,28 грн. Оскільки відповідач не погашає заборгованість, станом на 25 травня 2017 року сума індексу інфляції по заявленій сумі боргу становить 2917,64 грн., а три проценти річних 420,26 грн. Крім цього 21 лютого 2014 року Здолбунівським районним судом Рівненської області у наказному провадженні стягнуто з [PERSON] заборгованість за використану теплову енергію в сумі 4263,70 грн. Указана сума заборгованості перебуває на виконанні в органах виконавчої служби та не стягнута, а тому з відповідача підлягає до стягнення сума індексу інфляції за період з 01 червня 2014 року по 30 квітня 2017 року в сумі 3014,44 грн. та три проценти річних 374,27 грн., нарахованих на стягнуту судовим наказом суму заборгованості. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та з аналогічних мотивів. Відповідач та її представник у судове засідання не зявилися з невідомої суду причини, хоча про місце та час слухання справи повідомлялися заздалегідь та належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України. Відповідно до ч.3 ст.27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Сторони згідно практики Європейського суду з прав людини мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження,зобов'язані демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (рішення від 07.07.1989 року у справі "Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" (п. 109). А тому наведені відповідачем у клопотанні про відкладення розгляду справи причини неявки без долучення належних доказів та наявності укладеної з адвокатом угоди про надання правової допомоги визнані судом неповажними. При таких умовах суд вважає за можливе винести заочне рішення по справі, при цьому представник позивача не заперечує проти такого порядку вирішення спору. Зясувавши обставини та вивчивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.68 ЖК України, п.5 ч.3 ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги, п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08 жовтня 1992 року визначено, що споживач зобовязаний своєчасно оплачувати надані комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. З висловленої Верховним Судом України правової позиції (постанова від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13), споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 25 січня 2010 року між КП «Здолбунівкомуненергія» та [PERSON] укладений договір про надання послуг з централізованого опалення за адресою: м.Здолбунів вул.Заводська 10/29, який на даний час є чинним та у встановленому порядку сторонами не розірваний (пункти 8.1 - 8.3 договору). Згідно пунктів 2.4, 5.1.1 вказаного вище договору споживач зобовязаний своєчасно, не пізніше ніж 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, здійснювати оплату наданих послуг. Належних та допустимих у розумінні ст.ст.57-59 доказів неналежного виконання КП «Здолбунівкомуненергія» взятих зобовязань щодо надання послуг з теплопостачання чи неподання у квартиру тепла відповідачем не представлено, а згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, кошти за надані комунальні послуги не вносилися, внаслідок чого за період з 01 січня 2014 року по 01 серпня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 5858,28 грн., нарахована за діючими тарифами, що підтверджується відповідним розрахунком, правильність якого відповідачем не спростовано. Крім того, судовим наказом, виданим Здолбунівським районним судом Рівненської області 21 лютого 2014 року (справа №562/294/14-ц) стягнуто з [PERSON] заборгованість за використану теплову енергію за період з 15 жовтня 2012 року по 31 грудня 2013 року в сумі 4263,70 грн. Доказів погашення указаної заборгованості по судовому наказу відповідачем не представлено, а позивач такі обставини заперечує. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З представлених позивачем розрахунків сума індексу інфляції від суми боргу в розмірі 5858,28 грн. становить 2917,64 грн. та три відсотки річних 420,26 грн., а від суми боргу 4263,70 грн. сума індексу інфляції становить 3014,44 грн. та три проценти річних 374,27 грн. Таким чином заборгованість відповідача за надані послуги з централізованого опалення з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних від простроченої суми становить на загальну суму 12584 грн. 89 коп. (5858,28 грн. + 2917,64 грн. + 420,26 грн. +3014,44 грн. + 374,27 грн.), яка підлягає стягненню з відповідача. З огляду на викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. При постановлені рішення згідно вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення у дохід держави судові витрати у розмірі 1600 грн. 00 коп. На підставі наведеного,

Outcome: approved