Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

позивачка звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на факт прийняття спадщини на нерухоме майно, а саме житловий будинок [ADDRESS], після смерті [INFO] дідуся [PERSON], а тому в зв'язку з тим що, первинна реєстрація житлового будинку не проводилася, порушує питання про визнання за нею права власності на це нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом. У суді позивачка просила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Представник відповідача в судове засідання не прибув, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Як убачається з матеріалів справи, [INFO] померла бабуся позивачки [PERSON], після смерті якої чоловік спадкодавця (померлий [PERSON].) успадкував житловий будинок [ADDRESS], збудований в 1980 році, шляхом фактичного проживання разом з спадкодавцем. На момент смерті бабусі ([PERSON].) в серпні 2012 року дідусь позивачки постійно проживав разом з спадкодавцем та був зареєстрований у вказаному будинку, фактично вступив в користування домоволодінням і став його володільцем. [PERSON] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 18 жовтня 2013 року. Належність цього майна померлому [PERSON] стверджується даними технічного паспорту, будинкової книги та випискою з погосподарської книги №1375 від 17 жовтня 2014 року виданою Катюжанською сільською раду Вишгородського району Київської області, згідно з якою померлий є головою вказаного домогосподарства. [PERSON] є дідусем позивачки, якій він заповів усе своє майно, що підтверджується заповітом від 24 лютого 1999 року, посвідченим секретарем виконкому Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області [PERSON] Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на житловий будинок [ADDRESS]. Інших спадкоємців по справі не має. Згідно відповіді державного нотаріуса № 1554/02-14 від 19 вересня 2014 року видача свідоцтва про право власності на спадщину є неможливою в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно [PERSON] померлого [INFO]. Позивачка є рідною онукою померлого і спадкоємцем за заповітом, яка у встановлений ст. 1270 ЦК України строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України та у встановленому законом порядку успадкувала після померлого нерухоме майно. Зазначене підтверджується матеріалами спадкової справи №23/2014 від 17 січня 2014 року після померлого [PERSON] та інформаційною довідкою зі спадкового реєстру №39004659 від 26 листопада 2014 року згідно якої спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилася. Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов'язковим, коли об'єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов'язковій державній реєстрації. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч. 2 ст. 1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав і обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На час побудови у 1980 році житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у сільській місцевості облік фактичних господарств у селі, сімейний стан громадян, поголів'я тварин та інше реєструвався в погосподарських книгах. На кожне господарство відкривався окремий особовий рахунок, в якому відображалися, крім інших відомостей, також відомості про жилий будинок, що має поштовий номер, рік його побудування. Зазначені погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року, а тому записи у цих книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Лише з 1985 року, відповідно до Постанови РМ УРСР від 11.03.1985 року № 105 „Про порядок державного обліку житлового фонду", почалася робота по проведенню обов'язкової реєстрації й технічної інвентаризації житлового фонду в сільських населених пунктах після прийняття будинків в експлуатацію державною приймальною комісією. Як вбачається з копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] виготовленого за станом на 18 листопада 2012 року, вказаний житловий будинок збудований в 1980 році, а господарські будівлі побудовані в період з 1980 по 1983 роки. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого права, а не підставою його виникнення. Зважаючи на наведене, будинок [PERSON], який перейшов у спадщину позивачці, належав йому на праві власності з 1980 року і подальша зміна законодавства не позбавила його набутого та зареєстрованого в погосподарських книгах права власності на будинок, а спадкоємець має право на визнання за ним права власності саме на будинок як об'єкт спадкування. Вирішуючи цю справу, суд виходить з того, що первинна реєстрація права власності на успадкований позивачем житловий будинок не провадилася, правовстановлюючі документи на нього відсутні, а тому це перешкоджає видачі свідоцтва про право власності на спадщину, із яким закон пов'язує здійснення права спадкування на нерухоме майно. Обставини, що визначаються згаданими документами, встановлено в судовому засіданні, а тому прийнята позивачкою спадщина, за правилами ст. 1268 ЦК України, вважається належною спадкоємцеві з часу відкриття спадщини і з цих підстав за нею слід визнати право власності на успадковане нерухоме майно. Таким чином, заявлене позивачкою право підлягає визнанню, а пред'явлений позов - задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved