Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

01 вересня 2020 року до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача завдану матеріальну шкоду в порядку регресу у розмірі 9 132, 60 грн., а також стягнути з відповідача судовий збір та витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 25 травня 2017 року між ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» та [PERSON] було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту №3846645-02-21-01, предметом якого були майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпоряджанням транспортним засобом «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». У відповідності до умов даного Договору, ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 27 квітня 2018 року приблизно о 18.25 в м. Харкові по пр-ту Московському, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Кia Ceed», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди, застрахованому транспортному засобу «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », завдано механічних ушкоджень, що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 02.05.2018 року, відповідно до чого страхувальник зазнав матеріального збитку. Відповідно до матеріалів справи та постанови Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12.06.2018 року по справі № 645/2693/18 вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача. Згідно Рахунку №00003244 від 10.05.2018 року загальна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », склала 18\~487, 00 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору страхування, на підставі страхового акту № 04295-02 від 11.05.2018 року, ПрАТ «СК «ВУСО» виплатило страхове відшкодування в загальному розмірі 18\~487, 00 грн. Оскільки, цивільно-правова відповідальність відповідача, як водія транспортного засобу «Кia Ceed», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована полісом № АМ/2974053 в ПрАТ «УАСК «АСКА» то ПрАТ «СК «ВУСО» звернулася до цієї компанії з вимогою про відшкодування збитків в порядку регресу. ПрАТ «УАСК «АСКА» відшкодувало ПрАТ «СК «ВУСО» частину завданих відповідачем збитків в розмірі 8\~354, 40 грн. Відповідачем було відшкодовано страховій компанії 1\~000, 00 грн. Таким чином невідшкодованою частиною збитків залишилася сума 9\~132, 60 грн. 15 липня 2020 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] було укладено Договір №15/07/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає, а новий отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу завданих первісному кредиторові по договорам страхування збитків. Зазначені обставини і вимусили представника позивача звернутися до суду з позовною заявою. УхвалоюОрджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 вересня 2020 року цивільну справі за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу передано за підсудністю до Жовтневого районного суду м. Харкова. Згідно супровідного листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 13.10.2020 року, справа надійшла до Жовтневого районного суду м. Харкова 16.10.2020 року. УхвалоюЖовтневого районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Призначено судове засідання. Позивачпо справі в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. Відповідач по справі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що автомобілю «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » було завдано незначної шкоди, яка не може виражатися у 18\~000, 00 грн., його не запрошували на огляд та оцінку збитку, його цивільно-правова відповідальність є застрахованою, а тому він не може нести ніякої відповідальності. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В судовому засіданні було встановлено, що 27 квітня 2018 року приблизно о 18.25 в м. Харкові по пр-ту Московському, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Кia Ceed», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] , та автомобіля «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . (а.с. 16-17) Постановою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 12 червня 2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с. 18-19) Згідно з ч.5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. У відповідності до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобілі «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », та «Кia Ceed», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », зазнали механічних пошкоджень. На момент настання дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність власника автомобілю «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту №3846645-02-21-01 від 25 травня 2017 року. (а.с. 13-15) Цивільна-правова відповідальність власника автомобілю «Кia Ceed», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », була застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА». (а.с. 37) Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно із ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому, пунктом 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено судам, що обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використання, зберігання хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом із тим, за положеннями ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Отже, за змістом зазначених норм матеріального права, положення ст. 1187 ЦК України регулюють правовідносини зі спричинення шкоди джерелом підвищеної небезпеки іншій особи, і у цьому випадку особа, яка є володільцем джерела підвищеної небезпеки звільняється від відповідальності у випадках визначених зазначеною нормою. На відміну від зазначених положень, ст. 1188 ЦК України регулює правовідносини щодо шкоди спричиненої взаємодією декілька джерел підвищеної небезпеки та спричинення шкоди кожному з них і при цьому враховують дії кожного володільця джерела підвищеної небезпеки, зокрема, порушення ним Правил дорожнього руху, наявність причинного зв`язку не тільки з дорожньо-транспортною пригодою, а і її наслідками. Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності зазначений Закон визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Тобто, у випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією Великої Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року за результатами розгляду справи № 755/18006/15-ц щодо правильного застосування норм права при стягненні матеріальної шкоди з особи, яка застрахувала свою відповідальність. Чинний на сьогодні ЦПК України передбачає, що при виборі й застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Потерпіла, а саме власник транспортного засобу «Mitsubishi ASX», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », [PERSON] звернулась до ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» із заявою про виплату страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку та надала всі необхідні документи. (а.с. 21-23) Виконуючи свої зобов`язання за укладеним Договором страхування, ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» виплатило суму страхового відшкодування за проведення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля у розмірі 18\~487, 00 грн., відповідно до Акту огляду транспортного засобу, Рахунку фактури №000003244 від 10.05.2018 року, Страхового атку № [NUMBER] від 11.05.2018 року та Платіжного доручення № 10588 від 11 травня 2018 року. (а.с.32-33, 34-35, 36) Як вбачається з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором. Статтею 29 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Спеціальні норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обмежують розмір шкоди (збитків), яка підлягає відшкодуванню страховиком особи, яка завдала цю шкоду, і яка застрахувала свою цивільну відповідальність, зокрема: межами ліміту відповідальності (пункт 22.1 статті 22); вартістю відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством (стаття 29); відповідно до пунктів 32.4, 32.7 статті 32 страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, заподіяну майну, яке знаходилося у забезпеченому транспортному засобі, який спричинив ДТП; шкоду, пов`язану із втратою товарного вигляду транспортного засобу; згідно з пунктом 12.1 статті 12 страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Згідно зі ст. 29 та п. 32.7 ст. 32 цього Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин (п. 1.6 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092). Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно з абзацом другим пункту 36.2 статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту транспортного засобу з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Визначаючи розмір заподіяної шкоди при страхуванні наземного транспорту суди, у разі виникнення спору щодо визначення його розміру виходять з фактичної суми, встановленої висновком судової автотоварознавчої експертизи або відповідними документами станції технічного обслуговування, на якій проводився ремонт автомобіля. Вартість ремонту автомобіля з врахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати. Судам у таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт по ремонту автомобіля платником ПДВ. З урахуванням положень ч. 1 ст. 990 ЦК України та ст. ст. 25, 26 Закону України «Про страхування», сама по собі відсутність звіту про оцінку витрат, пов`язаних з відновленням транспортного засобу, не є підставою для відмови у задоволенні позову за умови підтвердження розміру оціненої шкоди іншими доказами. Вказана правова позиція була висловлена у постанові Верховного Суду від 06 липня 2018 року № 924/675/17. Отже, судом достовірно встановлено, що ПрАТ «Страхова компанія «ВУСО» документально підтверджено розмір і оплату проведеного ремонту автомобіля, вартість якого визначена виконавцем робіт (СТО) з урахуванням ПДВ. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України, ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно до п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик,

Outcome: approved