Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-07 00:00:00

04.01.2018 року в інтересах підопічної [PERSON] до суду звернувся її опікун [PERSON] і просив визнати недійсними договори дарування житлового будинку і земельної ділянки для обслуговування житлового будинку за адресою: [ADDRESS], посвідчені приватним нотаріусом Борисюк Л.М. за № 1364, 1365 від 26.09.2012 року. Свої вимоги мотивував тим, що його підопічна [PERSON] є інвалідом 2-ї групи з дитинства та постійно проживала за адресою: [ADDRESS]. Однак у 2016 році йому стало відомо, що його матір - відповідач [PERSON] у 2012 році подарувала будинок і земельну ділянку їхній сестрі [PERSON] Стверджує, що відповідач [PERSON] обманним шляхом змусила їх стару матір подарувати будинок і позбавити [PERSON], інваліда з дитинства, права проживати у будинку. Зазначає, що [PERSON] використала підроблені документи, про що було направлено заяву до правоохоронних органів. Зазначає, що вказані договори мають бути визнані недійсними відповідно до п.6 ст. 215 ЦК України, оскільки на момент вчинення вони суперечили інтересам непрацездатної дитини [PERSON] - [PERSON]. Внаслідок укладення цього договору недієздатна [PERSON] втратила місце проживання. Тим більше [PERSON] звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні її власністю шляхом виселення [PERSON] зі вказаного будинку. З метою захисту інтересів недієздатної [PERSON] її опікун в її інтересах змушений звернутись до суду. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали. Просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник позовні вимоги не визнали. Просили відмовити за безпідставністю. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги визнала. Просила позовні вимоги задовольнити. Від приватного нотаріуса Борисюк Л.М. надійшли письмові пояснення по справі. Пояснила, що особисто посвідчувала договори дарування житлового будинку та земельної ділянки. Сторони особисто підписували договори, перед укладенням правочину вона пояснювала сторонам юридичні наслідки таких дій. Також особисто перевіряла, чи не порушує вказаний правочин інтереси недієздатних, у тому числі. Однак, [PERSON] недієздатною була визнана лише у 2017 році, тобто через 5 років після укладення правочину. Просила розгляд справи провести без її присутності. Представники органу опіки та піклування в судовому засіданні наполягали на задоволенні позову, щоб недієздатна [PERSON] не була позбавлена права проживати у спірному будинку та в подальшому вона може розраховувати на успадкування частини нерухомого майна. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справи, заяви по суті справи, матеріали цивільної справи № 285/3335/17, судом встановлено наступне. 26.09.2012 року [PERSON] подарувала [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] та земельну ділянку за вказаною адресою загальною площею 0,0505 га з цільовим призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, уклавши нотаріально посвідчені договори дарування, зареєстровані в реєстрі за №№ 1364, 1365 (а.с. 37-38). На момент укладення договору у вказаному будинку була зареєстрована та фактично проживала її дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 107). Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду № 285/3335/17 від 05.12.2017 року [PERSON] визнана недієздатною та [PERSON], 1954 року народження, призначений її опікуном. [PERSON] є інвалідом 2-ї групи з дитинства (а.с. 5). У виписці з акту огляду від 18.05.1965 року у графі трудова рекомендація зазначено, що [PERSON] підлягає поміщенню у будинок інваліда, зазначено, що переогляду не підлягає, оскільки довідка безтермінова (а.с. 116). У посвідченні інваліда від 1995 року зазначено, що психіатричною МСЕК з 02.12.2003 року інвалідність призначена довічно. Також у судовому засіданні досліджено висновок судово-психіатричного експерта № 359-2017 від 24.10.2017 року у цивільній справі № 285/3335/17 про визнання [PERSON] недієздатною. У розділі анамнез хвороби зазначено, що остання з 1981 року перебуває на обліку у психіатра за місцем проживання з діагнозом олігофренія в ступені вираженої дебільності на грані з імбецильністю внаслідок органічного ураження головного мозку. У 1988 році відмічено, що хвора знаходиться вдома, нічим не зайнята. У 1991 році зазначено, що працює з матір'ю прибиральницею. З 1995 року до 2017 року за медичною допомогою до психіатра не зверталась. Встановлено, що [PERSON], 1948 року народження, страждає на помірну розумову відсталість у ступені імбецильності. З даного приводу спостерігається психіатрами, психіатричною МСЕК визнана інвалідом 2-ї групи дитинства довічно та ступінь її розумової відсталості (імбецильності) настільки виражена, що позбавляє її здатності у даний час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 28-29 справи № 285/3335/17). Цивільний кодекс України чітко визначає випадки, коли правочини можуть визнаватись недійсними. Стаття 203 ЦК України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, п. 6 визначає, що правочин, який вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Відповідно до положень ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Визначення терміну непрацездатна особа міститься у ст. 1 ЗУ "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" - це особа, яка досягла встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особа з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особа, яка має право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до закону. Працездатність - це здатність до праці, що залежить від стану здоров'я, фізичного, духовного розвитку (розумових та емоційних можливостей), а також професійних знань, уміння і досвіду працівника, що дає йому змогу виконувати роботу визначеного обсягу, характеру та якості. Тобто здатність людини до праці оцінюється не лише за можливістю виконання роботи та функціональним станом організму, а й за додатковими критеріями (стан здоров'я, професійні знання, вміння, досвід). Непрацездатність - це стан здоров'я (функцій організму) людини, обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я. Стаття 10 ЦПК України встановлює, що суд при розгляді справи справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Аналізуючи пояснення учасників по справі та письмові докази по справі,

Outcome: approved