overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON], зазначає, що вона перебуває у шлюбі із [PERSON] з 16 вересня 2011 року. Від даного шлюбу у подружжя є неповнолітня дочка: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Спору майнового характеру між сторонами не має. Шлюбні відносини між ними припинені з червня 2014 року. Позивачка, [PERSON], в судове засідання не з'явилася, надавши заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримує, після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище " [PERSON]" Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Вивчивши та проаналізувавши всі докази зібрані по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2011 року (а.с.4). Шлюб зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Миргороду Миргородського міськрайонного управління юстиції Полтавської області актовим записом №95. Від цього шлюбу у [PERSON] та [PERSON] є неповнолітня донька: [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою (а.с.5). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки суперечило б інтересам сторін. Позивачка не бажає продовжувати подружні стосунки з Відповідачем, а останній не заперечує проти розірвання шлюбу. Відповідно до ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони шлюбні відносини не підтримують, позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення з відповідачем не бажає, а відповідач подав до суду заяву в якій проти розірвання шлюбу не заперечує , за таких обставин суд вважає, що подальше збереження їх сім'ї неможливе, збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, а тому є підстави для розірвання шлюбу. Суд прийшов до висновку, що шлюб подружжя сторін слід припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст.114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст.115 Сімейного Кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

03 червня 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16.06.1979 року Комсомольською селищною радою Готвальдівського району Харківської області, актовий запис №60, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через непорозуміння та різні погляди на життя. Шлюбні відносини між сторонами припинено з 2010 року. Діти досягли повноліття та мешкають окремо. Спору про поділ майна сторони не мають. Оскільки подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, а перебування в шлюбі з відповідачем суперечить інтересам [PERSON], позивач просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "[PERSON]" та стягнути з відповідача на її користь понесені при поданні позову судові витрати. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі. У зв'язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, суд розглянув цивільну справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального запису. Суд, оцінивши докази, що містяться в матеріалах справи, дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16.06.1979 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Комсомольською селищною радою Готвальдівського району Харківської області, актовий запис № 60./а.с. 7/ Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що шлюб фактично розпався, сторони не згодні на примирення, подальше існування подружжя разом та збереження шлюбу не цікаве для позивача та відповідача. Спору про майно сторони не мають. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про можливість задоволення позовних вимог. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] належить стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-22 00:00:00

03 червня 2014 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 13 жовтня 2012 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають сина: [PERSON], [INFO]. В силу негідної поведінки відповідача, який зловживав алкоголем та засосовував фізичне насильство щодо неї, подружнє життя не склалося. З квітня 2014 року разом з відповідачем не проживають, вважає, що сім'я розпалась остаточно, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позов підтримала з підстав зазначених у позові просила шлюб розірвати. Суду пояснила, що з середини квітня 2014 року разом з відповідачем не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Відповідач без без-яких пояснень наполіг щоб вона з сином покинула дім, будь-яких дій до примирення не вживав, за такого вважає, що сім"я розпалася остаточно, на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Підтвердив обставини, що їх позивачка виклала у позові, примирення вважає не можлим. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2012 року, що стверджується свідоцтвом про одруження за №083830, виданим 13.10.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстиції Миколаївської області (актовий запис №64). Від подружнього життя сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя в сторін не склалося через негідну поведінку відповідача, який зловживав алкоголем та застосовував фізичне насильство щодо позивачки. Це призвело до того, що сторони з середини квітня 2014 року разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, примиритися не бажають. Спору про поділ майна між сторонами немає, існує домовленість про те, що дитина проживатиме разом з матір"ю. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження даної сім'ї, так само як і вжиття заходів до такого, не відповідало б інтересам сторін, їх позиції щодо розірвання шлюбу категоричні, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. Відповідно до ст..113 СК України до задоволення підлягає також вимога позивачки про залишення їй прізвища «[PERSON]». На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

03 червня 2014 року представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором №б/н від 14.04.2011 року у сумі 13152,88 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно та не повідомила суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 14.04.2011 року укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту у розмірі 5000,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання не виконувала в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 27.01.2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 13152,88 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 5485,35 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 6565,01 грн.; 3. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 4. штраф (процентна складова) - 602,52 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-23 00:00:00

03 червня 2014 року представник позивача Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" звернувся до суду з цивільним позовом в якому просив стягнути з [PERSON] суму боргу за кредитним договором №б/н від 30.09.2005 року у сумі 12071,22 гривень, а також судовий збір в розмірі 243,60 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, він направив до суду заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася повторно та не повідомила суд про причини своєї відсутності, а тому суд приймає рішення про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою 30.09.2005 року укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту у розмірі 2430,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідачка) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання не виконувала в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 12.05.2014 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 15152,62 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 1847,72 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 13304,90 грн.; Від цієї суми заборгованостьі віднімається сума, у розмірі 4132,41 грн., яка була задоволена судовим наказом Красноокнянського районного суду Одеської області від 14.03.2008 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ ,,ПриватБанк'', різниця становить 11020,21 грн.. 3. штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; 4. штраф (процентна складова) - 572,44 грн.. Згідно зі ст.ст.525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

03 червня 2016 року [PERSON] в порядку ст.256 ЦПК України звернувся до суду з заявою про встановлення факту, в якій просить встановити належність йому свідоцтва про право власності № 3264 від 11 березня 1998 року, виданого на ім'я [PERSON] на 1/3 частини квартири № 170 в буд.26 у м.Донецьк, по вул.230 Стрілкової дивізії. Заява мотивована тим, що заявник є власником 1/3 частини вказаної квартири. Однак в свідоцтві про право власності на 1/3 частини житлового будинку невірно зазначено по батькові заявника, а саме замість вірного - «Деменикович», вказано невірно «Доменикович». Через цю помилку заявник невзмозі оформити спадщину та розпорядитися свої майном, що порушує його права. У судове засідання заявник не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Зацікавлена особа приватний нотаріус Павлоградського міського нотаріального округу [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справу за його відсутності, проти заяви не має жодних заперечень. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм цивільні правовідносини. 11 березня 1998 року представництвом фонду Державного майна України в м.Донецьку видано свідоцтво про право власності на квартиру (будинок) №3264, згідно якого квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] дійсно належить на праві спільної часткової власності [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частка, [PERSON] 1/3 частки. Загальна площа квартири становить 50,61 кв.м (а.с.4). Факт, того, що по батькові заявника «Деменикович» замість «Доменикович» підтверджується копією паспорта заявника, в якому українською мовою по батькові зазначено "Деменикович", а російською - «Доменикович» (а.с.3). Згідно довідки про взяття на облік особи, переміщеної з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції від 19.11.2014 року № [NUMBER] по-батькові заявника вказано як «Деменикович» (а.с.7). Відповідно до ч. ст.256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення майнових прав громадян. Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

03 червня 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб. Позов мотивовано тим, що 24 січня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції ум. Києві, актовий запис №49. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подружні відносини припинені з серпня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони спільне господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Спору про розділ майна, що є сумісною власністю не виникає. В зв'язку з цим позивач просить суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач та відповідач не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, відповідач визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення, переклад цих документів належним чином засвідчений . Відповідно до ст 56 Закону України "Про міжнародне приватне право"форма і порядок укладення шлюбу в Україні між громадянином України та іноземцем або особою без громадянства, а також між іноземцями або особами без громадянства визначаються правом України, а відповідно до ст. 63 цього Закону припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно наданої довіреності від 07.03.2016року пан [PERSON] уповноважує позивача [PERSON] розірвати шлюб в Україні( а.с.16). Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 24 січня 2015 року. Шлюб зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції ум. Києві, актовий запис №49 (а.с.4 ). В сім'ї позивача та відповідача подружні відносини припинені з серпня 2015 року через різні погляди на сімейне життя. Сторони проживають за різними адресами. Враховуючи ці обставини суд вважає, що родина розпалась остаточно, відновлення подружніх відносин неможливе, оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суттєво суперечити інтересам сторін. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

03 червня 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову і до повноліття сина, тобто до 03.02.2030 року. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с. 7). Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Відповідач був повідомлений за місцем реєстрації його проживання, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, звідки повернувся поштовий конверт з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (а.с. 26, 27, 30, 31). \~ \~ \~ Особа вважається повідомленою за місцем реєстрації її проживання і в тому разі, якщо вона відсутня за такою адресою. \~ \~ \~ \~ У звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється (ч. 2 ст. 197 ЦПК України). За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що із свідоцтва про народження вбачається, що [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Статтею 180 СК України визначено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів судом враховуються обставини, визначені статтею 182 СК України, а саме стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-25 00:00:00

03 червня 2016 року позивач зщвернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ "Миколаївобленерго" збитки, спричинені внаслідок порушення ПКЕЕн в сумі 1462, 29 грн., а також судовий збір в сумі 1378,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідач [PERSON], яка проживає по [ADDRESS] є споживачем електричної енергії яку постачає філія ПАТ «Миколаївобленерго» «Південна». За даною адресою відкритий особовий рахунок № [NUMBER] на ім'я [PERSON], заяв про переоформлення особового рахунку на сьогоднішній день до енергопостачальника не надходило та пільга діти війни 25% за даною адресою припинила свою дію 20 квітня 2010 року. Згідно з листом Михайло-Ларинської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області відповідач проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. Станом на 17 травня 2016 року сума заборгованості за період з 01 січня 2016 року по 01 травня 2016 року перед енергопостачальною організацією становить 1462 грн. 29 коп. Оскільки в добровільному порядку відповідачем заборгованість за спожиту електроенергію не сплачена, останній змушений звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, але направила до суду заяву з проханням слухати справу у її відсутності та позовні вимоги задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена своєчасно і належним чином. Справа розглядається в порядку заочного провадження. Дослідивши письмові докази, судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], є споживачем електричної енергії (а.с. 10). Згідно з довідкою філії ПАТ «Миколаївобленерго» «Південна» № 1083 від 17 травня 2016 року про спожиту та сплачену електроенергію заборгованість за спожиту електроенергію станом на 17 травня 2016 року становить - 1462,29 грн. (а.с. 4) Особовий рахунок відкритий на ім'я - [PERSON] (а.с.3). Відповідно до приписів п. 42 Правил користування електроенергією для населення (затверджених Постановою КМУ від 26 липня 1999 року № 1357) споживач зобов'язаний сплачувати за спожиту електроенергію в терміни призначені цими правилами. Виходячи з положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідено до умов договору та умов ПКЕЕн. Оскільки відповідно до наданих розрахунків загальний розмір заборгованості - 1462 грн. 29 коп., та відповідачем завдана заборгованість добровільно не сплачена, то за таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 79, 88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у сумі 1378,00 грн.

Outcome: approved