Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «ВіЕйБі Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіної М.А., місцезнаходження: м. Київ, вул. Дегтярівська, 27Т, звернувся до суду з позовом до [PERSON] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , про стягнення заборгованості за кредитним договором по якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» частину заборгованості за відсотками, що виникла з 01.04.2017 року по 31.07.2017 року і становить суму 4896,20 дол. США, що в перерахунку на національну грошову одиницю України (Курс НБУ 26, 492211 за один долар США станом на дату розрахунку: 22.11.2017 року) становить 129711,16 грн. та судові витрати. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач вказує на те, що 09.10.2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 369/07ф, відповідно до умов якого Позичальнику було надано кредит в іноземній валюті в сумі 150 000,00 доларів США, терміном користування до 08.10.2032 року. За користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 14 процентів річних. Додатковою угодою №1 від 07.08.2008 року за користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 15 процентів річних. Додатковою угодою №2 від 01.12.2008 року за користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 16,5 процентів річних. У зв`язку із змінами у діючому законодавстві, Відкрите акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» було перейменовано на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк»). 18.05.2010 року у Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців зареєстровано зміни найменування юридичної особи. ПАТ «ВіЕйБі Банк» є повним правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк». Взяті на себе зобов`язання Банком було виконано в повному обсязі. Зобов`язання [PERSON] за Кредитним договором належним чином виконані не були, що підтверджується рішенням судді Приморського районного суду м. Одеса Ільченко Н.А. по цивільній справі № 2-2566/11 від 27.02.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором №369/07ф від 09.10.2007 року у загальному розмірі 1 398 904,89 грн. (з яких: заборгованість за кредитом - 143 000,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,98 грн. за 100,00 дол. США) на 26.01.2012 року становить 1 142 541,40 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 25 957,20 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,98 грн. за 100,00 дол. США) на 26.01.2012 року становить 207 392,83 грн.; нарахована пеня - 48 970,66 грн.). Однак, не зважаючи на прийняте рішення, станом на дату подання позову воно залишається невиконаним, що підтверджується розрахунком заборгованості, що додається. Станом на 22.11.2017 року загальна сума заборгованості Відповідача за Кредитним договором № 369/07ф від 09.10.2007 року, відповідно до Розрахунку заборгованості становить 7 439 831 грн., з яких заборгованості за відсотками, що виникла з 01.04.2017 року по 31.07.2017 року становить 129 711,16 грн. Судові засідання 16.01.2019 року, 20.02.2019 року, які були призначені у режимі відеоконференції не відбулись, оскільки Господарський суд м.Києва не вийшов на зв`язок з Приморським районним судом м.Одеси, через що було неможливо провести судове засідання по даній справі. Судове засідання 23.05.2019 року, призначене у режимі відеоконференції з технічних причини провести було неможливо. Судове засідання призначене на 06.08.2018 року у режимі відеоконференції провести було неможливо, у зв`язку з технічними причинами. Представник відповідача - адвокат Мутафа В.А., у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив відмовити у задоволенні позову, оскільки термін дії договору припинився у зв`язку зі звернення ПАТ „ВіЕйБі Банк" до суду з позовною заявою у вересні 2010 року про стягнення заборгованості, а тому відсутні підстави для нарахування відсотків за кредитним договором. Враховуючи норми ст. 223ЦПК України неявка у судове засідання учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті, оскільки вони належним чином повідомлені про дату, час і місце засідання, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що згідно з кредитним договором № 369/07ф від 09.10.2007 року відкрите акціонерне товариство Всеукраїнський Акціонерний Банк, назва якого згодом була змінена на публічне акціонерне товариство „Всеукраїнський Акціонерний Банк", надало [PERSON] кредит в сумі 150 000,00 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладання цього договору становить 757 500,00 грн., на термін користування по 08.10.2032 року, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмірі 14% річних, з погашенням кредиту та процентів за користування кредитом щомісячними платежами згідно Графіку погашення заборгованості по кредиту та відсоткам, який є додатком № 1 до цього договору та його невід`ємною частиною, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним - 08.10.2032 року. 07.08.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 до вищевказаного кредитного договору, за умовами якої відсоткову ставку за користування кредитними коштами було встановлено в розмірі 15 % річних, а 01.12.2008 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 до цього договору, за умовами якої відсоткову ставку за користування кредитними коштами було встановлено в розмірі 16,5 % річних. Позивач своєчасно та в повному обсязі виконав свої зобов`язання за кредитним договором № 369/07ф від 09.10.2007 року щодо надання відповідачу [PERSON] кредитних коштів. Проте, [PERSON] не виконала свої зобов`язання за цим договором щодо часткового повернення наданого кредиту (основної суми) та внесення плати за користування кредитом у встановлені цим договором терміни. Рішенням Приморського районного суду м. Одеса від 27.02.2014 року по цивільній справі № 2-2566/11 з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 369/07ф від 09.10.2007 року у загальному розмірі 1 398 904 (один мільйон триста дев`яносто вісім тисяч дев`ятсот чотири) грн. 89 коп. (з яких : заборгованість за кредитом - 143 000,00 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,98 грн. за 100,00 дол.США) на 26.01.2012 року становить 1 142 541,40 грн. ; заборгованість за відсотками за користування кредитом - 25 957,20 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ (798,98 грн. за 100,00 дол.США) на 26.01.2012 року становить 207 392,83 грн. ; нарахована пеня - 48 970,66 грн.). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 22.06.2015 року скасовано рішення Приморського районного суду міста Одеси від 27 лютого 2014 року по справі за позовною заявою публічного акціонерного товариства „Всеукраїнський Акціонерний Банк'" до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в частині стягнення з [PERSON] на користь держави судового збору в сумі 1 399 (одна тисяча триста дев`яносто дев`ять) грн. 00 коп. В іншій частині рішення суду - залишено без змін. У зв`язку з існуванням частини непогашеної заборгованості за кредитним договором позивач просить стягнути частину заборгованості за відсотками, що виникла з 01.04.2017 по 21.07.2017 і становить суму 4896,20 доларів, що в перерахунку на національну грошову одиницю України (курс НБУ 26,492211 за один долар США станом на дату розрахунку: 22.11.2017) - 129711,16 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК., а також не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені (які за відповідні періоди не були стягнутими), передбачені договором за несвоєчасну сплату кредиту. Суд критично оцінює доводи позивача виходячи з наступного. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з вимогами кредитного договору за наявності прострочення виконання основного зобов`язання в обумовлений сторонами строк позивач, використав право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, та пені за порушення умов договору, шляхом стягнення цих коштів у судовому порядку. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. У такому випадку має застосовуватися вимога про сплату процентів від суми позики, передбачена частиною першою статті 1048 ЦК України, до дня, встановленого кредитором у вимозі про дострокове повернення кредиту. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, а отже, строк дії договору змінився з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Здійснення особою права на захист не може ставитися в залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному Суд вважає, що в разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, встановлених кредитором, при зверненні до суду, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в повному обсязі та процентів і неустойки згідно з договором, нарахованих на час звернення до суду з вимогою про дострокове виконання кредитного договору, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана під час виконання судового рішення. З огляду на зазначене можна зробити такі висновки. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такого ж самого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду і в постановах № 444/9519/12 від 28.03.2018 року, № 310/11534/13-ц від 04.07.2018 року. Таким чином, враховуючи рішення Приморського районного суду м. Одеса по цивільній справі № 2-2566/11 від 27.02.2014 року, суд вважає неправомірним нарахування та стягнення відсотків за кредитним договором №369/07ф від 09.10.2007 року, у період з 01.04.2017 року по 31.07.2017 року, а позов таким що не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed