Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

05.09.2017\~ року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовної заяви [PERSON] зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS]. За вказаною адресою зареєстрований ще з дозволу попередніх власників [PERSON]. З моменту набуття нею права власності на вказану квартиру, а саме з серпня 2015 року, [PERSON] жодного дня там не проживав, фактично мешкає за іншою адресою. Факт реєстрації відповідача у належній їй квартирі позбавляє її можливості оформити житлову субсидію та порушує її права як власника. Оскільки [PERSON] не проживає за адресою реєстрації понад строки, визначені ст. 405 ЦК України, фактично мешкає за іншою адресою, не бере участь в утриманні житла та оплаті комунальних послуг, вважала, що наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Належним чином повідомлені сторони повторно в судове засідання не з'явилися. Позивачка [PERSON] подала заяву про судовий розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечувала проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач [PERSON] причини повторної неявки до суду не повідомив, будь-яких заяв не подавав. Суд не має відомостей про причину повторної неявки належним чином повідомленого відповідача [PERSON], від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Спірним є право відповідача [PERSON] на користування квартирою №44 в будинку №1 по вул. Центральній (колишня Леніна) в с. Бірки Зміївського району Харківської області, власником якої, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18.08.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу Харківської області [PERSON], реєстр 1836, є позивачка [PERSON] (а. с. 8). Згідно даних довідки Бірківської сільської ради Зміївського району Харківської області №621 від 23.02.2017 року вбачається, що за адресою: с. Бірки Зміївського району Харківської області, вул. Центральна (колишня Леніна)[ADDRESS], зареєстрований [PERSON] (а. с. 10). Відомостями акту від 17.02.2017 року, складеного депутатом Бірківської сільської ради [PERSON], підтверджується, що [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою: [INFO], однак фактично не є родичем власника квартири та з серпня 2015 року не поживає за вказаною адресою. (а. с. 11). Відповідно до ч. 1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням\~ внаслідок\~ відсутності\~ цієї\~ особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідністю зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Позивачем надані докази того, що відповідач [PERSON] зареєстрований в [INFO], але понад рік у спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, відсутні будь-які відомості щодо існування домовленості між власником житла та відповідачем щодо збереження за ним права користування цим житловим приміщенням. За таких обставин, позовна заява [PERSON] про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Одночасно з поданням заяви про судовий розгляд справи за її відсутністю, позивачка [PERSON] звернулася з заявою про повернення їй судового збору, мотивоване тим, що вона як інвалід другої групи звільнена від сплати судового бору. На підтвердження доводів заяви надала копію пенсійного посвідчення №2235024847. Оскільки частиною 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" встановлено виключний перелік підстав для повернення судового збору, до яких не віднесено випадок, коли судовий збір був сплачений особою, що має пільги щодо сплати судового збору, витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню відповідно до ст. 88 ЦПК України шляхом стягнення з відповідача на користь позивачки понесених нею і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в розмірі 640 грн. (а. с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved