Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

07 вересня 2016 року головний лікар Комунального закладу «Криворізький психоневрологічний диспансер» Дніпропетровської обласної ради» [PERSON] звернувся до суду із заявою про госпіталізацію недієздатного громадянина [PERSON] до психіатричного закладу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що [PERSON], [INFO] є інвалідом другої групи за психіатричним захворюванням безстроково. З листопада 1977 року [PERSON] перебуває під наглядом лікаря-психіатра з діагнозом: шизофренія, параноїдна форма. 13.11.2012 року [PERSON] за рішенням суду визнано недієздатним, встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] 05.09.2016 [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка дійшла висновку, що [PERSON] потребує на лікування лише в умовах стаціонару, в звязку з чим просить госпіталізувати [PERSON] у психіатричний стаціонар. В судовому засіданні представник заявника КЗ «КПНД» ДОР» [PERSON] підтримала заявлені вимоги та просила їх задовольнити з підстав викладених в заяві. В судовому засіданні лікар-психіатр КЗ «КПНД» ДОР [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] страждає на психічне захворювання, станом на теперішній час потребує лікування в умовах стаціонару, оскільки відсутність такого лікування може негативно вплинути на стан здоровя хворого. Опікун [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування, зазначила, що вона сама звернулася із відповідною заявою до закладу в звязку із погіршенням стану здоровя [PERSON], побоюючись подальшого погіршення його стану здоровя. Прокурор Плющакова Л.М. в судовому засіданні підтримала подану КЗ «КПНД» ДОР заяву та просила госпіталізувати [PERSON] до психіатричного стаціонару для проходження лікування. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народився 10.05.1959 року, що підтверджується паспортом громадянина України. (а.с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2012, яке набрало законної сили 23.11.2012, [PERSON], [INFO] визнано недієздатним та призначено його опікуном [PERSON] (а.с. 8). Згідно рішення ЛКК № 613 від 05.09.2016, враховуючи скарги хворого [PERSON], дані анамнезу, обєктивних даних, бердової оцінки поведінки оточуючих, відсутність критики до свого стану здоровя, останньому рекомендовано стаціонарне лікування в КЗ «Криворізький психоневрологічний диспансер» ДОР». (а.с. 4). Згідно заяви опікуна [PERSON] від 02.09.2016, остання просить госпіталізувати брата [PERSON] у звязку із погіршенням стану його психічного здоровя, безсонням, неможливістю керувати своїми діями (а.с. 5). Відповідно до положень ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» (далі Закон), особа, яка страждає\~\~ на\~\~ психічний\~\~ розлад,\~\~ може\~\~ бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або\~\~ лікування\~\~ можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні\~\~ життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно ч.1 ст. 13 Закону, особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною,\~\~ госпіталізується\~\~ до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. Відповідно до ч.2 ст.13 Закону, госпіталізація особи у випадках, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за рішенням лікаря-психіатра. Однак, рішенням Конституційного Суду N 2-рп/2016 від 01.06.2016 року, яке є обовязковим до виконання на території України, остаточним і не може бути оскаржене, визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року N 1489-III. Вказаний такий порядок виконання цього рішення: до моменту законодавчого врегулювання питання забезпечення судового контролю за госпіталізацією до психіатричного закладу недієздатної особи на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра така госпіталізація можлива лише за рішенням суду. Із практики Європейського суду з прав людини вбачається, що «стаття 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, разом із статтями 2, 3 та 4, посідає провідне місце серед основоположних прав, що гарантують фізичну безпеку особи, і тому її важливість є надзвичайною. Її\~основною метою є запобігання свавільного чи невиправданого позбавлення свободи» (пункт 30 рішення у справі «МакКей проти Сполученого Королівства» від 3 жовтня 2006 року). У пункті 1 статті 5 Конвенції закріплено підстави для правомірного позбавлення особи свободи відповідно до процедури, встановленої законом, до яких належить і законне затримання психічно хворої особи, а в пункті 4 цієї статті передбачено перевірку законності такого затримання у судовому порядку. Оскільки [PERSON] страждає на психічне захворювання, у звязку із чим визнаний судом недієздатним та не може надати усвідомленої згоди на госпіталізацію до психіатричного закладу, опікун [PERSON] [PERSON] просить госпіталізувати останнього у психіатричний стаціонар, враховуючи те, що [PERSON] внаслідок погіршення його психічного стану виявляє безпосередню небезпеку для себе, зокрема може спричинити суттєву шкоду своєму здоровю, що підтверджується зібраними у справі доказами, у суду наявні усі підстави для задоволення заяви, та госпіталізації [PERSON] до психіатричного закладу.

Outcome: approved