Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-29 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивачки [PERSON] з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що [INFO] померла мати позивача, [PERSON] , [INFO] в с.Білилівка Ружинського району, Житомирської області. Після смерті матери позивача відкрилася спадщина на належне їй майно, яку позивач прийняв у відповідності до закону. Однак, позивач позбавлений можливості оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 26 серпня 2020 року, оскільки у нього відсутні оригінали правовстановлюючих документів, сертифікат на право на земельну частку (пай). У зв`язку з чим позивач просить визнати за ним право власності на вищевказане спадкове майно. В суд сторони не з`явились, подали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність, позивачка та його представник позовні вимоги підтримують, відповідач Білилівська сільська Ружинського району, Житомирської області позовні вимоги визнають і не заперечують проти їх задоволення . Суд, оглянувши матеріали справи, встановив, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Позивачка є спадкоємицею по закону майна [PERSON] , яка померла [INFO] в с.Білилівка, Ружинського району, Житомирської області, що стверджується: - паспортом серії [NUMBER] , виданим 04.01.1998 року Козятинським РВ У МВС України в Вінницькій області (а.с.4); - свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 29.04.1958 року Білилівською сільською радою Ружинського району Житомирської області (а.с.6) ; - свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 31.07.2020 року Ружинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) (а.с.7); -довідкою №2243 від 27.09.2019 року виданою Білилівською сільською радою , Ружинського району Житомирської області що [PERSON] фактично в 6-ти місячний строк прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] (а.с.8) ; Спадкування є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно до роз`яснень, викладених у пункті 24Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 р. № 7(Із змінами, внесеними згідно зпостановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вбачається, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акту про право власності на землю (пункт 17 розділу Х Перехідні положення ЗК). Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акту, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 11Постанови Пленуму Верховного суду України « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, вбачається, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акту про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року(561-12),Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям"та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно пункту «г» ч. 1ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3ст. 152 ЗК України. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення, що передбачено ч. 1ст. 1225 ЦК України. Відповідно до ст. 125 ЗК України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акту на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. На підставі абз. 2 п. 1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок»(втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п. 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI). Якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Згідно інформації Відділу у Ружинському районі Головного управління Держгеокадастру уЖитомирській області №29-6-0.34-93/120-20 від 03.08.2020 року, відділ у Ружинському районі повідомляє про те, що згідно Документації по паюванню земель, переданих у колективну власність колективного сільськогосподарського підприємства «Маяк» с.білилівка, Білилівської сільської ради Ружинського району Житомирської області, відповідно до уточненого списку громадян-членів КСП гр.. [PERSON] включена в списки. Сертифікат на право на земельну частку (пай) на гр.. [PERSON] не виписувався, правовстановлюючий документ на право власності на земельну ділянку не видавався, земельна ділянка в натурі (на місцевості) не виділялася, кадастровий номер земельній ділянці не присвоювався (а.с.10). Дане підтверджується документацією на паювання земель, перданих у колективну власність КПС «Маяк» Білилівської сільської ради народних депутатів Ружинського району Житомирської області (книга ІІ). Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії [PERSON] від 26.08.2020 року приватним нотаріусом Ружинського районного нотаріального округу Власюком П.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай), після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищезначене спадкове майно. (а.с.9). Таким чином, судом встановлено, що до позивача перейшло право спадкодавиці на все спадкове майно, зокрема і на зазначену земельну частку (пай). На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що право позивачки на прийняття спадщини реалізоване, але мають місце труднощі здійснення процедури реєстрації успадкованого майна, що виникли не з її вини. Перешкодою для оформлення спадкових прав у позивачки є неотримання спадкодавцем за свого життя правовстановлюючого документа, хоча право [PERSON] на вказану земельну частку (пай) ніким не оспорюється, а тому зазначене не може бути підставою для позбавлення спадкоємців права на спадщину. З врахуванням вказаного, а також того, що відповідачі повністю визнають позовні вимоги, позов підлягає задоволенню. Оскільки відповідачі по початку розгляду справи по суті визнали позовні вимоги повністю, тому суд,

Outcome: approved