Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до ПАТ "Міський комерційний банк»», в обґрунтування позовних вимог вказавши наступне. 20.06.2014 року між [PERSON] та Банком було укладено договір банківського вкладу № 2630/61/192488 «Ваш динамічний» на суму 160 000 гривень строком на 10 днів під 12 відсотків річних. Позивач зверталась до Банку з заявою про здійснення виплати, однак Банком відповіді на заяву не надано, вклад не повернуто, представники Банку усно відмовляють в видачі вкладу, посилаючись на складнощі в країні та банківській системі вцілому. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду та просить стягнути з Відповідача суму вкладу та нараховані відсотки у розмірі 168 229 грн. 86 коп. Крім того, позивач зазначає, що у зв'язку з неповерненням вкладу, їй була спричинена моральна шкода, яку вона оцінює в 5000 гривень та просить стягнути з Відповідача. Також позивач просить стягнути на її користь судові витрати, які складаються з витрат на правову допомогу. У судове засідання Позивач не з'явилась, надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник Відповідача у судове засідання не з'явився, про день та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов суду не надав. За таких обставин суд визнає причину неявки відповідача до суду неповажною і вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного розгляду за відсутності відповідача по наявних матеріалах, відповідно до ст. 224 ЦПК України. Позивач проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв'язку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 20.06.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Міський комерційний Банк» укладено договір банківського вкладу № 2630/61/192488 «Ваш динамічний». Відповідно до п.1.3. Договору Банк відкриває Вкладнику наступні рахунки: строковий депозитний рахунок № [NUMBER], поточний рахунок № [NUMBER], поточний рахунок, операції за яким здійснюються з використання платіжної картки № [NUMBER]. Згідно ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність", вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до п.1.2. Договору Банк приймає від вкладника грошові кошти у сумі 160 000 строком на 10 днів під 12 відсотків річних. Порядок сплати відсотків - в кінці строку на поточний рахунок, відкритий у Банку/готівкою через касу Банку. 09.09.2014 року Позивач звернулась до Відповідача з письмовою заявою про повернення суми вкладу та нарахованих відсотків. Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд. Згідно виписки за договором, поточний залишок на рахунку складає 3 476, 25 грн. Згідно відомості по депозитному договору, поточний залишок коштів на рахунку станом на 09.09.2014 року складає 164 753, 61 грн. Як свідчать матеріали справи, сума вкладу та нарахованих відсотків позивачу не виплачена. Статтею 526 ЦК України регламентовано, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, у зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань за договором банківського вкладу, позовні вимоги про стягнення суми вкладу та нарахованих відсотків на загальну суму 168 229, 86 грн. підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 гривень суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. При задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. В п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Вирішуючи позовні вимоги в цій частині суд враховує, що позивач є ветераном праці, проходила курс лікування у зв'язку з отриманою травмою, а також ту обставину, що сума неповернутих грошових коштів є для неї значною. У зв'язку з неповерненням Відповідачем грошових коштів позивач зазнала моральної шкоди, яка полягала у душевних хвилюваннях через відсутність грошей, на які вона розраховувала, і як наслідок, погіршення стану здоров'я. Виходячи з принципів розумності та справедливості, враховуючи характер заподіяних позивачу моральних страждань, суд оцінює моральну шкоду в 5000 грн., які необхідно стягнути з відповідача. Вирішуючи питання про стягнення на користь позивача судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Позивачем надано копії квитанції від 08.09.2014 року та від 11.09.2014 року про сплату коштів у загальному розмірі 520 гривень за складення позовної заяви та за консультацію з питань повернення депозиту. За змістом ст. 12 ЦПК України правова допомога надається адвокатами або іншими фахівцями у галузі права в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Надані позивачем на підтвердження витрат на оплату правової допомоги квитанції суд не може брати до уваги, оскільки суду не надано договору про надання правової допомоги; документів, які підтверджують право особи на надання правової допомоги, не надано у відповідності з Законом розрахунок часового обсягу роботи особи, яка надавала правову допомогу. Тому в цій частині вимоги позивача не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial