Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

05.04.2021 позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та просить визнати за нею право власності на нерухоме майно за набувальною давністю. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що вона, [PERSON] , її батьки, [PERSON] та [PERSON] , та її брат, [PERSON] , отримали ордер №170 від 03.10.1986, виданий виконавчим комітетом Вільнянської районної ради на вселення до квартири [ADDRESS] . На даний час батьки позивача померли, брат проживає окремо зі своєю сім`єю, а вона залишилась проживати в квартирі сама, що засвідчується довідкою про склад сім`ї. У кінці 2020 року позивач вирішила приватизувати вказану квартиру і звернулась до Вільнянської міської ради, а потім до Вільнянської районної ради. Проте, позивачу було повідомлено, що ні Вільнянська міська рада, ні Вільнянська районна рада не є власником, балансоутримувачем квартири [ADDRESS] . Враховуючи вищевказані обставини, а саме, добросовісність, відкритість та безперервність її проживання у квартирі [ADDRESS] , а також відсутність власника на майно, вона змушена звернутися до суду з зазначеним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених в ньому. Представник відповідача Вільнянської міської ради у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Представник відповідача Вільнянської районної ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем у відповідності до вимог ч.5 ст.200 ЦПК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно ордеру №170 від 03.10.1986 року виданого на підставі рішення виконавчого комітету Вільнянської районної ради від 14.08.1986 року №282, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , були вселені до квартири [ADDRESS] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18.07.1974, [PERSON] , [INFO] , є донькою [PERSON] та [PERSON] . Згідно свідоцтв про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.08.1990 року та серії [NUMBER] від 05.01.2007 року, [PERSON] після реєстрації шлюбів змінила своє прізвище, спочатку на « [PERSON] », потім на « [PERSON] ». Відповідно до довідки №1187 від 01.04.2021, виданої виконавчим комітетом Вільнянської міської ради, [PERSON] , 1974 року народження, одна зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов від 02.12.2020, складеного комісією у складі депутатів міської ради Ємельянова В.О. та [PERSON] , [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] з 2007 року по теперішній час. Згідно звіту про оцінку майна, складеного ПП «Вільнянське БТІ» від 30.03.2021 року, ринкова вартість об`єкта оцінки складає 141000,00 грн. Факт володіння й користування квартирою з 2007 року позивачем визнається відповідачем, отже, відповідно до вимог ст.\~82\~ЦПК України доказуванню не підлягає. Згідно ст.344\~ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно Постанови пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неїпідстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови). Як роз`яснено у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28.01.2013 р. № 24-150/0/4-13 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав», визнання за володільцем права власності на нерухоме майно на підставі ст. 334 ЦК можливе за наявності необхідних умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння; за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно та майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено; застосування набувальної давності передбачає відсутність титулу (підстави) для виникнення права власності в момент захоплення (заволодіння) чужою річчю. Ураховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду. Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15,16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв`язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першої статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень") (п. 14 Постанови). З наведеного суд доходить висновку, що позивач [PERSON] більше 14 років відкрито, безперервно володіє вищевказаним нерухомим майном, відповідачем по справі позовні вимоги визнаються, спростувань вказаних обставин та вимог про повернення цього нерухомого майна не заявлено, а тому вона після більш 14 років такого володіння набула право власності за набувальною давністю на квартиру [ADDRESS] . Враховуючи те, що позивач не наполягав на стягненні судових витрат з відповідачів, судові витрати слід залишити за позивачем. На підставі викладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про визнання права власності на квартиру підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved