Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

12 серпня 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу домобудівні дійсним, посилаючись на те, що в 2001 році між нею та відповідачкою було укладено договір купівлі-продажу домобудівлі за адерсою: [ADDRESS] . Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Товарній біржі «Ва-Банк» за №2-2110. Всі істотні умови договору сторонами виконано, але даний договір нотаріально не посвідчено, тому не може здійснити реєстрацію права власності на нерухомість. Позивач просить визнати визнати договір купівлі-продажу домобудівлі з господарськими спорудами та будівлями за адресою: [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] 06.11.2001, №2-2110 і посвідчений на товарній біржі "Ва-Банк" дійсним. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, з підстав, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзив не подала. Згідно ч.3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Виходячи з наведеного, відповідно до ст.280 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності відповідача і ухвалює заочне рішення, проти чого позивач не заперечує. Заслухавши позивача, дослідивши та оголосивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.3 ст.334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріально, дійсним. З матеріалів справи вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] 06 листопада 2001 року, укладено договір купівлі-продажу домобудівлі за адресою: [ADDRESS] , що складається з житлового будинку літ.А, стіни саман, облицьований силікатною цеглою, дах шиферний, житлова площа 32,8 кв.м., загальна площа 44,2 кв.м., літня кухня літ. Б, сарай літ.В,Г,З,Е, граж-сарай літ.Д, водопровід №1, погріб №2, огорожа №№3,4,5. Даний договір зареєстровано на товарній біржі «Ва-Банк» м.Херсона в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №2-2110 (а.с. 5). Відповідно до ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Оскільки при укладені договору сторонами були повністю виконані умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, а відповідач відмовляється від нотаріального оформлення, що перешкоджає посвідчити угоду нотаріально, дану угоду слід визнати дійсною. Відповідно до ст. 657 ЦК України, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, конкретні обставини справи, суд вважає, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved