Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

Представник позивача [PERSON], котрий діє на підставі довіреності від 29.12.2014 року в інтересах [PERSON] звернувся до суду із позовом до ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" про стягнення з відповідача 10100,00 доларів США та компенсацію моральної шкоди в розмірі 51000 грн., відсотки річні за користування грошовою сумою банком до повного розрахунку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що за виконані роботи позивачем Греція перерахувала на валютний рахунок позивача у Світловодську філію ВАТ "Банк "Фінанси та Кредит" 10100,00 доларів США, банк прийняв грошову суму 09.01.2015 року. З порушенням договору від 21.03.2008 року за № 6271 філіал банку позивачу відмовляє у видачі 10048,58 доларів США, без будь-яких пояснень причини неможливості видати грошову суму. Тому, позивач вважає, що відповідач не виконує умови укладеного між ними договору, а дії банку суперечать чинному законодавству України. Позивачем подано до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Заяв та клопотань про відкладення чи розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких підстав, за письмової згоди позивача, суд виніс ухвалу про проведення заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають значення для вирішення заяви по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. 21 березня 2008 року між [PERSON] та філією "Придніпровське регіональне управління" відкритого акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" укладено договір № 6271 про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи в іноземній валюті (а.с. 8-9). Позивачем на виконання умов договору 11 лютого 2015 року та 02 березня 2015 року, пред'явлено вимогу банку про видачу валютного переказу, але банком вказана вимога виконана не була (а.с. 5, 6). Відповідно до п. 3.2 Договору клієнт має право самостійно розпоряджатись грошовими коштами на рахунку, окрім випадків обмеження права розпоряджатись рахунком, встановлених чинним законодавством України, а банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок грошові кошти, що надходять клієнту, виконувати його розпорядження про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проводити інші операції, які передбачені для рахунків даного виду банківськими правилами та чинним законодавством України (п. 3.3.2 Договору). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку (глава 72 ЦК України), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 року "Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів" до відносин, які регулюються Законом України "Про захист прав споживачів" належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття і ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України, банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст. 1070 ЦК України, за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, банк сплачує проценти, сума яких зараховується на рахунок, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка або законом. Сума процентів зараховується на рахунок клієнта у строки, встановлені договором, а якщо такі строки не встановлені договором, - зі спливом кожного кварталу. Проценти, передбачені частиною першою цієї статті, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов'язку в натурі (п. 5 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Дослідивши надані суду докази та перевіривши на відповідність до умов договору і встановлених фактів (надання коштів відповідачу та не здійснення останнім зобов'язань за договором), суд встановив, що позовні вимоги є обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача грошової суми 10048,58 доларів США, що на момент винесення рішення еквівалентно 233026 грн. 57 коп. В судовому засіданні встановлено, що у зв'язку із затримкою виплати грошових сум позивач зазнав моральних страждань, що супроводжувалось почуттям приниженості, несправедливості, проте розмір моральних страждань у їх грошовому виразі суд вважає значно завищеним, а також, враховуючи фінансовий стан відповідача, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає за необхідне розмір відшкодування моральної шкоди визначити в сумі 500 грн. 00 коп. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" за подання даного позову позивач від сплати судового збору звільнений. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Ціна позову складає 10048,58 доларів США, що станом на момент винесення рішення за офіційним курсом НБУ еквівалентно 233026,57 грн. та моральна шкода в розмірі 500,00 грн. Таким чином, 1 відсоток ціни позову складає 2335 грн. 26 коп. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial