Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в якому у них народився син, [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя між подружжям не склалось і на даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейних стосунків не підтримують, неповнолітня дитина проживає з нею. Вказує, що відповідач, як батько матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє йому брати участь у витратах на дитину. Так, відповідач є працездатний, інших осіб на утриманні не має. Просла стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина у твердій грошовій формі у розмірі трьох тисяч гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка змінила вимоги та просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі двох тисяч гривень. Проти відзиву на позовну заяву заперечила, вказавши, що аліменти в розмірі однієї тисячі двохсот гривень є недостатніми для забезпечення належного рівні життя дитини . Відповідач у судове засідання не з`явився. Представник відповідача підтримала відзив на позовну заяву та пояснила, що батько приймає участь в утриманні сина, щомісяця добровільно надає матеріальну допомогу, купує одяг та інші необхідні речі. Зазначає, що на даний час відповідач офіційно не працює, підприємницькою діяльністю не займається, нерухомого та рухомого майна не має. Крім того у нього запланована операція з видалення грижі, на яку змушений відкладати кошти з нерегулярних заробітків. Також вказала, що з часу звернення позивачки до суду із даним позовом, за період з 26 лютого по 25 серпня 2019 року відповідач добровільно сплачував щомісяця на її рахунок одну тисячу п`ятсот гривень аліментів на утримання сина, які просить врахувати при прийнятті судом рішення. Взявши до уваги пояснення позивачки, представника відповідача та дослідивши подані сторонами докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народився син, [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодекск України, особа яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу Українибатьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу Україниза рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Із медичних висновків відповідача вбачається його захворювання на хронічний гастродеудоніт, гастрит, холецистит та рекомендації хірургічного втручання по видаленню грижі (а.с.34-37). Незважаючи на подані довідки, суд вважає, що виявлені у відповідача захворювання не позбавляють його можливості працювати та забезпечувати дитину, а розмір аліментів, заявлений позивачкою є необхідним та достатнім для забезпечення належного рівні життя та розвитку дитини з боку батька. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька, відповідача по справі і перебуває на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, оскільки працює за кордоном суд дійшов висновку, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини, в розмірі, заявленому позивачкою, що буде об`єктивним і справедливим. Разом з тим, суд враховує, що з часу звернення позивачки до суду із даним позовом, відповідач в добровільному порядку сплачував на її користь аліменти на утримання сина в розмірі однієї тисячі п`ятсот гривень, що підтверджується поштовими переказами на зазначену суму за період з 26 лютого по 25 серпня 2019 року, а тому вважає за необхідне зменшити розмір визначених судом аліментів на сплачену суму за вказаний період. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192, 196, 199, 200 СК України,

Outcome: approved