Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-19 00:00:00

Позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором від 30.11.2011 року в розмірі 9 567, 37 грн. Вимоги обґрунтовує тим, що між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, у відповідності до якого остання отримала кредит в розмірі 10 133, 92 грн. [INFO] позичальник померла. Станом на день смерті останньої кредитні кошти не повернуті. Спадкоємцем щодо майна померлого є відповідачі по справі, у зв'язку з чим, на підставі ст. 1219, 1268, 1269, 1281, 1282 ЦК України останні зобов'язані задовольнити вимоги кредитора. 05.04.2018 р. ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. прийнято справу до свого провадження, відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою суду від 25.05.2018 р. з ПАТ КБ «ПриватБанк» витребувано розрахунок заборгованості за кредитним договором станом на 08.12.2014 р., докази укладання договору, відкриття карткового рахунку, докази звернення до спадкоємців в передбачені законом строки. 28.08.2018 р. зі сторони позивача до суду наійшли виписка по рахунку [PERSON], розрахунок заборгованості, зазначено про звернення до спадкоємців в строк, визначений ст. 1281 ЦПК України. 22.01.2019 р. ухвалою суду з Десятої Київської державної нотаріальної контори витребувано завірену належним чином копію спадкової справи №528/2015 після померлої [INFO] [PERSON] 28.02.2019 р. до суду надійшла копія спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в порядку заочного провадження не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, про розгляд справи повідомлялись належним чином, відзиву на позовну заяву до суду не подавали. Приймаючи до уваги викладене, визнавши матеріали справи достатніми для вирішення справи, а неявку учасників справи такою, що не перешкоджає розгляду заяви, суд розглядає заяву без участі сторін по справі. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оскільки відповідачі в судове засідання не з'явились, про розгляд справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили та не подали до суду відзив, а також те, що позивач не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав. Встановлено, що 30.11.2011 р. між позивачем та [PERSON] укладено договір №б/н, у відповідності до якого остання отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У відповідності до Анкети-заяви [PERSON], остання виявила бажання оформлення платіжної картки кредитка «Універсальна», з кредитним лімітом 8 000 грн. Доказів збільшення (зміни) вказаного кредитного ліміту суду не надано. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а ст. 530 ЦК України вимагає: " Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк." Стаття 525 ЦК України забороняє односторонню відмову від зобов'язання або односторонню зміну його умов. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник має повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позивачем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно з ст.ст. 79-80 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть. У відповідності до спадкової справи, спадкоємцями майна померлої є [PERSON], [PERSON] Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.1268 ч.5 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вбачається, що позивачем не надано суду доказів обсягу майна, отриманого спадкоємцями у спадщину після смерті [PERSON], його вартості. При цьому з жодними клопотаннями щодо витребування вказаних доказів від позивача до суду не надходило. Оскільки, зі смертю боржника зобов'язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст. 1282ЦК України щодо обов'язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому ч.2 ст.1282 ЦК України. Саме на підставі норм статей 1281,1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до відповідачів. Так, згідно ст.1282 ЦК України кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Разом із тим положення вказаної норми застосовується у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України, щодо строків пред'явлення ним вимог до спадкоємців. Згідно ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред'явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. При цьому, за змістом цієї статті ЦКУ не зобов'язує учасників спадкових правовідносин з'ясовувати наявність усіх боргів, які мав спадкоємець за життя, та всіх кредиторів, які мають право вимоги за такими боргами. Єдиним обов'язком правонаступника є повідомлення кредиторів спадкодавця про відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1281 ЦКУ), і лише якщо правонаступник знає про наявність таких кредиторів і має їхні координати. Посилання в ст. 1281 ЦК України про необізнаність пред'явлення кредиторами претензій до спадкоємців не означає, що кредитори зобов'язані повідомляти спадкоємців про наявність вимог спадщини безпосередньо. Таке повідомлення може бути зроблено через нотаріальну контору, згідно Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій. ( п.189). Встановлені законом строки для пред'явлення претензій кредиторами не є строками позовної давності, на ці строки не розповсюджуються норми ст.ст.259,263,264 ЦК України, які регулюють питання зміни, зупинення або переривання строків позовної давності. Непред'явлення кредиторами у встановлені ст. 1281 ЦК України претензій погашає належні їм права вимоги, в той час як сплив строку позовної давності є підставою для відмови у позові ( ч.4 ст.267 ЦК України). Встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують, що Банк повідомляв боржника [PERSON], а також після її смерті - спадкоємців, про наявність боргу перед Банком та обов'язку його погасити. В матеріалах справи міститься лист-претензія від 14.12.2016 р., адресована відповідачам по справі, однак позивачем не надано доказів отримання останніми вказаної претензії. Поміж іншого, з спадкової справи щодо майна померлої [PERSON] вбачається, що позивачем було направлено до нотаріальної контори претензію кредитора ще 08.10.2016 р. В додатках до вказаної претензії вказано й копія свідоцтва про смерть позичальника, що свідчить про те, що станом на жовтень 2016 р. позивачу достеменно було відомо про смерть позичальника, однак з позовом до суду з вимогами до відповідачів останній звернувся лише в квітні 2018 року, тобто з пропуском строків, передбачених ст. 1281 ЦК України. При цьому, з матеріалів справи вбачається, що 28.11.2016 р. позивачу стало відомо з листа 10-ї Київської державної нотаріальної контори від 02.11.2016 р. №5268, про те, що [PERSON] та [PERSON] отримали Свідоцтва про право на спадщину. (а.с. 37) Отже, на порушення вимог ст. 1281 ЦК України, позивач не пред'явив вимог до спадкоємців протягом шести місяців з дня коли дізнався про отримання ними свідоцтв про право на спадщину. При цьому, посилання позивача на те,що банком було в строк пред'явлено вимоги до спадкоємців шляхом направлення листа-претензії, суд вважає необґрунтованими. Вбачається, що з моменту направлення відповідачам листа-претезії до моменту звернення до суду пройшло більше року. Оскільки, кредитор пред'явив свої вимоги до спадкоємиці, з порушенням строків, встановлених ст. 1281 ЦК України, які є присічними, що згідно з ч. 4 даної статті, позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Крім того, суд звертає увагу, що встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб'єктивне право, а не є строком позовної давності. Враховуючи все вище викладене, ненаданням стороною позивача доказів вартості майна, отриманого в спадщину, та пропуск останнім строків звернення до спадкоємців, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed