Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

13.03.2017 позивач подав до Марківського районного суду Луганської області позов до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходу щомісячно, починаючи з 13.03.2017 і до закінчення її навчання чи досягнення двадцититрьхрічного віку- у зв'язку з тим, яка з цих обставин наступить першою. Свої вимоги обгрунтовує тим, що з відповідачем вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який був зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Марківського району Луганської області 26.08.1995 року, актовий запис № 47. Сімейні відносини з відповідачем не склалися та шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Марківського районного суду від 25.04.2000 р. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO], яка проживає разом з нею та наразі є повнолітньою, однак продовжує навчатись в 11 класі Марківської гімназії Марківської районної державної адміністрації Луганської області, та не має самостійного заробітку. Відповідач на утримання доньки добровільно матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим позивач вимушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує . Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі позовні вимоги визнає. За таких обставин суд вважає за доцільне розглянути справу без участі сторін, а в силу положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до статей 10, 11 ЦПК України сторони користуються рівними правами щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи і розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2008 року вказано, що у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд вважає за можливе прийняти визнання позову позивачем, оскільки для цього наявні законні підстави. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частинами 1, 3 статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Законодавець пов'язує обов'язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, незалежно від форми навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати їм матеріальну допомогу. Згідно ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Враховуючи, що відповідач подав письмову заяву, яка приєднана до справи, з якої вбачається безумовне визнання позовних вимог, у суду нема підстав для неприйняття визнання відповідачем позову, оскільки [PERSON][INFO] досягла повноліття та продовжує навчання, а батько в змозі надавати їй допомогу, оскільки визнав позов. Таким чином позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" Згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог

Outcome: approved