Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

Публічне акціонерне товариства комерційний банк "ПриватБанк" (ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом про передачу в заклад позивачеві предмету застави - автомобілю DAEWOO Lanos, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], на який звернено стягнення в погашення заборгованості за кредитним договором. В заяві позивач зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2012 року, яке набрало законної сили, на зазначений транспортний засіб звернено стягнення у виконання зобов'язань за кредитним договором між сторонами від 29.05.2007 року № zpc0au19010674. Відповідно до рішення суду звернення стягнення ухвалено провести шляхом продажу зазначеного транспортного засобу позивачем з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняття" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Ухилення заставодавця від передачі майна, переданого в заклад, заставодержателю унеможливлює виконання рішення суду. У зв'язку з викладеним позивач просить передати зазначений транспортний засіб позивачеві в заклад в інтересах виконання рішення суду, яке набрало законної сили. В судове засідання представник позивача не з'явився, надавши письмове звернення, яке містить прохання про задоволення позову, розгляд справи у його відсутність, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце вирішення спору, до суду не з'явився. Заперечень проти позову не надав. За згаданих обставин зі згоди представника позивача, викладеної у письмовій заяві, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи. З'ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду від 19.10.2012 року, яке набрало законної сили (а. с. 11-12), задоволений позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Звернено стягнення на автомобіль DAEWOO Lanos, 2007 року випуску, тип ТЗ: легковий седан, № кузова/шасі: [NUMBER], шляхом продажу зазначеного транспортного засобу позивачем з укладенням договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з правом укладення заставодержателем договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Як випливає з п. 7 договору застави між сторонами, на строк дії цього договору предмет застави залишається у володінні та користуванні заставодавця, а відповідно до п. 17.10 договору у випадку порушення заставодавцем будь-якого з зобов'язань за кредитним договором він зобов'язаний доставити предмет застави за адресою знаходження заставодержателя. Відповідно до ст. 575 ЦК України закладом є застава рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Як встановлено судом, рішення суду на користь банку не може бути виконано через перебування предмета застави у заставодавця, що позбавляє позивача можливості реалізувати право на судовий захист повною мірою. Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а в силу ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Виходячи з наведених положень цивільного і цивільного процесуального законодавства, об'єктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для зверненням особи за судовим захистом. Суд вважає, що утримання відповідачем заставленого майна суперечить наведеним умовам договору між сторонами, а також положенням закону, посягає на права і охоронювані законом інтереси позивача, тому вбачає всі підстави захисту права позивача в обраний ним спосіб. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства стягненню з відповідача на користь позивача належить і попередньо оплачений ним судовий збір.

Outcome: approved