Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про збільшення розміру стягуваних аліментів, в позові вказуючи, що з 28.07.1990 року перебувала у шлюбі з відповідачем по справі, який розірвано 11.02.2013 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка на даний час повнолітня, та навчається в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті ім. Володимира Винниченка на денній державній формі навчання. Рішенням Новоукраїнського районного суду від 17.07.2020 року присуджено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчатися, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. 00 коп., щомісячно, на час навчання доньки, починаючи з 29.04.2020 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, за умов продовження навчання. З моменту винесення рішення змінились обставини, які мають суттєве та істотне значення. Погіршилось її матеріальне становище, вона втратила роботу і утримує доньку з періодичних, нестабільних доходів. Також змінились витрати на навчання дитини, придбання посібників, продуктів харчування, проживання в гуртожитку. Дочка має слабке здоров`я та часто хворіє. Відповідач добровільно допомоги не надає, тому вона звернулась за захистом свого права, просить збільшити розмір стягуваних аліментів з 1000 грн. до 1600 грн. Ухвалою судді від 27.01.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 04.03.2021 року, враховуючи категорію та складність справи. Відповідно до вимог п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, ухвала про відкриття провадження у справі разом з додатками надсилалася відповідачу за адресою місця реєстації, що зареєстроване у встановленому законом порядку, які відповідач не отримав, до суду повернувся конверт з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Розгляд справи було відкадено на 24.03.2021 року. Ухвалою суду від 04.03.2021 року здійснено перехід від розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику), до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідача повідомлено про дату та час розгляду справи шляхом направлення судової повістки та розміщенням оголошення на офіційному Веб-сайті «Судова влада». Станом на 24.03.2021 року відповідач відзив до суду не подав. З клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Позивач подала до суду заяву про задоволення позовних вимог з викладених у позові підстав. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. У відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні правовідносини. Сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 11.02.2013 року (а.с. 32). Відповідач [PERSON] являється батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Новоукраїнського районного управління юстиції, актовий запис №48 (а.с. 33). Згідно рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2020 року з [PERSON] , стягнуто на користь [PERSON] , аліменти на утримання повнолітньої доньки [PERSON] , яка продовжує навчатися, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, на час навчання доньки, починаючи з 29.04.2020 року, але не більше ніж до досягнення нею 23-річного віку, за умов продовження навчання. З матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення вищезазначеного рішення [PERSON] навчалась в Центральноукраїнському науковому ліцеї - інтернат Кіровоградської обласної ради. На даний час донька сторін по справі навчається в Центральноукраїнському державному педагогічному університеті ім. Володимира Винниченка на денній державній формі навчання. Термін навчання з 14.09.2020 року по 30.06.2024 року, що підтверджується довідкою №275/2020 від 01.10.2020 року (а.с. 6). В позові позивач зазначила, що з 22.07.2020 року вона втратила роботу і утримує доньку з періодичних нестабільних заробітків. Змінився розмір витрат на навчання, придбання методичних посібників, продуктів харчування, витрати на проживання в гуртожитку, на підтвердження надала копію трудової книжки (а.с. 20-23), та копію платіжного доручення про оплату гуртожитку в розмірі 5027.00 грн (а.с.34). Інших доказів на підтвердження понесених витрат на навчання доньки позивачкою не надано. Суд не вбачає за потрібне досліджувати докази надані позивачем, які не стосуються предмету даного спору, та досліджує докази лише в межах заявлених позовних вимог стосовно збільшення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання, тобто суд не враховує докази надані позивачем до справи на підтвердження стану здоров`я доньки, оскільки вони є окремими позовними вимогами, так як згідно положень ч. 1 ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В своїй постанові від 26 серпня 2020 року (справа № 336/1488/19) ВС розмежовує витрати на навчання та додаткові витрати на дитину, вказуючи, що навчання особи з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивач зверталась з окремим позовом до суду про стягнення додаткових витрат на лікування дитини, що підтверджується рішенням суду від 03.11.2020 року (а.с. 15-18). Правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). Згідно ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і взв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з чим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.п.17, 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Таким чином, підставою для звернення до суду із позовом про збільшення розміру аліментів відповідно до положень ст.192 СК України є зміна матеріального або сімейного стану платника або одержувача аліментів, погіршення, або поліпшення стану здоров`я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи викладені вище правові норми, судом відзначається, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок, встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу. Як на підставу для збільшення розміру аліментів позивач посилається на те, що збільшились потреби в навчанні. Однак при визначенні суми матеріальної допомоги мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем навчання. Однак позивач окрім доказів про витрати на проживання доньки в гуртожитку, доказів інших витрат суду не надала, навіть не зазначила їх розміру в позові. Згідно з ч.2 ст.77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно зі ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивач не надала до суду доказів, що матеріальне становище її та відповідача змінилось і останній може надавати матеріальну допомогу на період навчання повнолітньої доньки у збільшеному вигляді. Також не надала доказів про неотримання, або ж отримання стипендії донькою з зазначенням розміру такої, та доказів про витрати, пов`язані з навчанням та обгрунтування їх розміру, а саме: квитанцій - про оплату, проїзду з місця проживання до місця навчання і навпаки, придбання продуктів харчування, одягу, підручників та інших речей, які необхідні для навчання. В постанові Верховного Суду від 20.05.2020 року у справі № 635/1139/17 (провадження № 61- 350св17) щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, суд зазначив, що, не надання будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у повнолітньої дитини потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо) може стати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання після досягнення повноліття. Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що позивачкою [PERSON] не доведено підстави позову про збільшення розміру стягуваних аліментів на навчання доньки, визначених рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 17.07.2020 року, оскільки не надано доказів такої потреби та доказів зміни матеріального стану стягувача або платника аліментів, згідно вимог ст. 192 СК України, а тому у позові слід відмовити. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» судові витрати у вигляді судового збору необхідно віднести за рахунок держави

Outcome: dismissed