Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів у розмірі 1000 грн. щомісяця на кожну дитину , починаючи з дня подачі позову і до повноліття дітей . Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала , зазначила про неможливість збереження сім"ї та невиконання відповідачем обов"язків по матеріальному утриманню дітей . Відповідач в судове засідання не з'явився , у поданій до суду заяві просив справу розглядати без його участі, проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів не заперечував, одночасно зазначив про те , що має сезонну роботу та в змозі сплачувати аліменти у розмірі 500 грн. на кожну дитину. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері , батька і ( або) у твердій грошовій сумі . Частинами 7-10 статті 7 Сімейного кодексу України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.1 статті 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Судом встановлено, що сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 10.06.2000 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO].. З матеріалів справи та пояснень позивача у судовому засіданні вбачається, що спільне життя сторін не склалося, через несумісність характерів, взаємне непорозуміння та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Позивач вказує про те, що в добровільному порядку сторони в питанні матеріального утримання малолітньої дитини не визначилися. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше збереження сім'ї за викладених обставин буде носити формальний характер та суперечити інтересам сторін. Оскільки відповідач належним чином обов"язки по матеріальному утриманню дітей не виконує , вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей є обгрунтованими . Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на утримання дітей аліментів у твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 1000 грн. щомісяця , на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. та на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 551 грн. 20 коп . На підставі викладеного,

Outcome: approved