Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

11 серпня 2015 року [PERSON] звернулась до Октябрського районного суду м. Полтави із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, а саме договору від 20 березня 1995 року купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заяви [PERSON] посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 березня 1995 року придбала однокімнатну квартиру за вищевказаною адресою у [PERSON], але в даному правовстановлюючому документі її прізвище помилково зазначено як «[PERSON]» замість вірного за паспортом прізвища «[PERSON]». Посилаючись на те, що факт належності йому правовстановлюючого документа має для неї юридичне значення, просила суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу від 20 березня 1995 року квартири [ADDRESS] У судове засідання [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Заяву підтримує в повному обсязі. Представник Першої полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд заяви за їх відсутності. Проти задоволення заяви не заперечують, просять ухвалити рішення на розсуд суду. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наданих доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з договором купівлі-продажу від 20 березня 1995 року, посвідченого державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори 20 березня 1995 року, [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] Судом встановлено, що заявник згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 25 квітня 1998 року є [PERSON], [INFO], уродженка м.Харкова (а.с.5). Російською мовою прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». Як вбачається з паспорту [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] з 30 січня 1996 року., де до цього часу і проживає. В той же час в правовстановлюючому документі, а саме договорі купівлі-продажу від 20 березня 1995 року прізвище заявника зазначено як «[PERSON]». Сукупність зазначеного, а саме: співзвучність прізвища заявниці, зазначеного у договорі купівлі-продажу, із прізвищем, що зазначене в її паспорті, однаковість імені та по-батькові заявниці в її паспорті та договорі купівлі-продажу, а також однаковість адреси реєстрації заявниці в її паспорті із адресою її проживання, вказаною у договорі купівлі-продажу, все це, а також наявність оригіналів документів у заявниці підтверджує той факт, що договір купівлі-продажу від 20.03.1995 року квартири за адресою: [ADDRESS], дійсно належить заявниці [PERSON] У зв'язку з тим, що прізвище заявниці в паспорті не збігається з її прізвищем у договорі купівлі-продажу квартири, заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право власності на майно. Відповідно до ст. 256 ч. 6 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи зі змісту п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5, (зі змінами від 25 травня 1998 року) "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", судом розглядаються справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті (у тому числі факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали). Суд може встановлювати факти належності документів, які не належать до тих, що посвідчують особу. Беручи до уваги викладене, суд вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки факт належності їй договору купівлі-продажу знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, іншим шляхом встановлення цього факту неможливо, а його встановлення необхідно заявниці для реалізації права власності. Таким чином, суд вважає необхідним встановити факт належності заявнику [PERSON] договору купівлі-продажу від 20 березня 1995 року квартири за вищевказаною адресою.

Outcome: approved