Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом в якому просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на житло в будинку [ADDRESS], який належить йому на праві власності. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач по справі - це постороння йому особа, в якої в свій час виникла необхідність зареєструватися, для того, щоб вступитидо навчального закладу. Тому він погодився зареєструвати відповідача у своєму будинку. З того часу відповідач за місцем реєстрації не проживає та його місце проживання чи перебування йому не відоме. Оскільки в добровільному порядку вирішити питання про зняття відповідача з реєстрації не можливо, тому він вимушений звернутися з даним позовом до суду. Не зняття відповідача з реєстрації порушує його права як власника будинку. Крім того, він є пенсіонером, отримує не значну пенсію та має намір оформити субсидію, проте не може скористатись цим правом, оскільки не може пред"явити довідки про доходи відповідача. Позивач в судове засідання не з"явився, проте надав суду заяву про слухання справи у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з"явився, хоч належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи, відзвив на позов не надав. Тому суд вважає за можливе вирішити справу за наявними у справі доказами. Суд, заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази вважає, що позов слід задовольнити в повному обсязі. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить жилий будинок з господарськими будівлями, розташований в [ADDRESS] (а.с.2,3). Відповідно до довідки Білопільської сільської ради Козятинського району Вінницької області від 13.07.2018 року за №276, відповідач - [PERSON], [INFO], значиться зареєстрованим в [ADDRESS] з 01.07.2009 року (а.с.8), даний факт також підтверджується копією домової книги для реєстрації громадян, які проживають в [ADDRESS] (а.с.7-9) Із акту обстеження домогосподарства від 11.07.2018 року вбачається, що відповідач [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], не проживає з моменту реєстрації, тобто з 01.07.2009 року (а.с.5). Даний факт в судовому засіданні також підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до ч.1 ст.317, ч.1, 2, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій, для запобігання такому порушенню. На підставі ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. Відповідно до ст.47, 48 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону та за рішенням суду. Згідно до ст. 150 Житлового кодексу України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Згідно ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності громадянина за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідач не проживає вже більше п'яти років. Відповідно до положень ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Згідно до ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. З огляду на вищевикладене, судом встановлено, що існують всі підстави для задоволення даних позовних вимог. Згідно із статтею 133 ЦПК України судовий збір включено до складу судових витрат. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 704,80 гривні, що підтверджено наданою квитанцією (а.с.1). У зв'язку з задоволенням позовних вимог в повному обсязі стягненню з відповідача підлягає сума судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved