Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

07 серпня 2015 року [PERSON] звернулвя до суду з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в якому зазначив, що йому на праві власності належить будинок [ADDRESS] Костянтинівського району Донецької області. Крім нього в зазначеному будинку значаться зареєстрованими його дружина, син та відповідач по справі [PERSON], який з початку 2005 року в зазначеному будинку не мешкає, особистих речей не має,комунальні послуги не сплачує. Формальна реєстрація відповідача в квартирі змушує позивача нести додаткові витрати по утриманню житла, як-то плата за комунальні послуги та створює йому перешкоди в оформленні субсидії, у зв'язку з чим позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком [ADDRESS] Костянтинівського району Донецької області. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, на стягненні з відповідача понесених судових витрат не настоював, не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] пояснили, що їм особисто відомо про те, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] Донецької області не мешкає протягом 10 років, місце його знаходження невідоме, перешкод у проживанні або вселенні до зазначеного будинку йому ніхто не створював. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином, у порядку ст. 74 ЦПК України, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про право власності серії [NUMBER], виданого 15 липня 2015 року (а.с. 7). Як вбачається з актів про осіб, проживаючих у будинку, сформованих Полтавською сільською радою Костянтинівського району Донецької області від 28 травня 2014 року (а.с.11) та від 01 липня 2015 року (а.с.12) за адресою: Донецька область, Костянтинівський район, [ADDRESS] значаться зареєстрованими [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], який за даною адресою не мешкає з 2005 року, місце його перебування невідоме. Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (стст.379, 382 ЦК). Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не є власником будинку, в ньому не проживає, будинком не цікавиться, його необхідно визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком [ADDRESS] На підставі ст.ст. 317, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved