Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], стверджуючи, що сім"я між ними розпалась, поновити сімейні відносини не можливо. [PERSON] також заявила вимоги про стягнення аліментів у розмірі 14 частини з доходів батька на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та вимоги про розподіл спільно придбаного майна - нежитлових приміщень [ADDRESS]. [PERSON] позов визнав у повному обсязі. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2008 року, від цього шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сім"я між сторонами розпалась, причиною є різні погляди на подружнє життя, матеріальне забезпечення сімі"ї, виховання дитини. Постійні сварки з різних питань привели до втрати почуттів любові та поваги. Сторони не підтримують шлюбні стосунки більше року, відповідач фактично утворив іншу сім»ю. У судовому засіданні сторони наполягали на розірванні шлюбу. Після припинення шлюбних стосунків між батьками неповнолітній [PERSON] проживає з матір»ю, проти чого батько не заперечує. [PERSON] на утримання сина сплачує матері у добровільному порядку, тому позивачка просить стягнути аліменти на утримання дитини з дня ухвалення рішення. На підставі договору купівлі-продажу від 31.05.2011 року [PERSON] на праві власності належать нежитлові приміщення [ADDRESS] (зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно 20.06.2011 року). При вищенаведених обставинах суд вважає позов [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів і розподіл майна підлягаючим задоволенню з таких підстав: Суд встановив, що сім»я між сторонами розпалась, сторони спільно не проживають, збереження шлюбу не є можливим, тому як шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а у даному випадку така згода відсутня. Ст.180 СК визначає « батьки зобов»язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття». За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батька і (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ч.3 ст.181 СК України. У даному випадку малолітня дитина проживає з матір»ю. Суд присуджує аліменти на утримання малолітньої дитини у частці від доходу батька, який працює і має постійний дохід : у розмірі 14 частини з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ст.60 СК України передбачає, що « майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині і чоловікові на праві спільної сумісної власності, незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу)». У даному випадку нежитлові приміщення [ADDRESS] придбана на ім.»я [PERSON] у період зареєстрованого шлюбу з [PERSON] Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності. Це означає, що ні дружина ні чоловік не зобов»язані доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте у шлюбі. Ст.69 СК України закріплює право дружини і чоловіка на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Із змісту ч.2 названої статті випливає, що поділ майна подружжя може бути здійснено у добровільному або судовому порядку. Ст.70 СК України визначає, що «у разі поділ майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.» У даному випадку шлюбний договір між сторонами відсутній. Щодо домовленості, то сторони дійшли до неї під час судового вирішення спору. Ст.130 ч.4 ЦПК України передбачає право суду ухвали рішення в попередньому судовому засіданні при визнанні позову відповідачем в порядку, встановленому ст..174 ЦПК України. Визнання відповідачевою стороною пред»явленного позову не суперечить закону, не порушує права та інтереси інших осіб.

Outcome: approved