Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

03 жовтня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області про встановлення факту належності [PERSON], яка померла [INFO], на праві власності житлового будинку та допоміжних господарських споруд, та визнання за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] права власності на вказане майно. Вимоги позову обгрунтовує неможливістю оформлення нею своїх прав на спадкове майно через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надіславши заяву, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищенаведені законодавчі вимоги, суд вважає за необхідне зупинитися на наступному. [INFO] померла [PERSON] /а.с. 8/. За життя [PERSON] належав житловий будинок [ADDRESS]. Проте [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючі документи та зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. На час набуття права власності спадкодавцем на спірний будинок до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі - Вказівки № 112/5), а згодом - аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі - Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Із довідки № 801, виданої 24.07.2018р. виконавчим комітетом Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області вбачається, що за записами погосподарської книги Чапліївської сільської ради № 3 на 2016-2020 роки житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], належав [PERSON] /а.с. 11/. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку з допоміжними господарськими спорудами [ADDRESS] на праві власності [PERSON], померлій [INFO], підлягають задоволенню. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. За життя [PERSON] заповіту не складала. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки № 975, виданої 24.09.2018р. виконавчим комітетом Чапліївської сільської ради Шосткинського району Сумської області вбачається, що на день смерті [PERSON], разом з нею проживали: донька - [PERSON], зять - [PERSON] /а.с.12/. З відповіді нотаріуса Шосткинської районної державної нотаріальної контори на запит суду /а.с. 24, 25/ вбачається, що після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа №343 за 2014 рік, спадкоємицею за законом є дочка [PERSON], яка спадщину прийняла, спадкоємиця за законом -донька померлої [PERSON], надала заяву про відмову від спадщини на користь [PERSON], остання 10.11.2015р. отримала свідоцтво про право на спадщину на земельні ділянки (паї), що належали померлій [PERSON] Інші спадкоємці для прийняття спадщини в нотаріальну контору не звертались. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиною спадкоємицею померлої [PERSON], яка в силу вимог ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач, будучи спадкоємицею померлої [PERSON] за законом, звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на своє ім`я на спірний житловий будинок, але відсутність правовстановлюючих документів на зазначений будинок позбавило її можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на спірне майно. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У даному випадку у позивача відсутні правовстановлюючі документи на ім'я спадкодавця на спірний житловий будинок, що свідчить про неможливість отримання нею свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке її право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає можливим позов задовольнити.

Outcome: approved