Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

09.03.2021 року представник позивача [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2003. В зазначеній квартирі зареєстрована позивачка, як власниця, та відповідачка [PERSON] . З 2013 року відповідачка фактично не проживає у вказаній квартирі по теперішній час. Вважає, що відповідачка втратила право користування житлом. До судового засідання представник позивача не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка до судового засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Дослідивши подані документи та матеріали, судом встановлено наступне. На підставі договору купівлі-продажу від 03.02.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Філіпенко В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 818, [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Як вбачається з відомостей Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Миколаївській області від 19.03.2021 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки приватного підприємства "Управляюча компанія ЖЕД №10" №70 від 09.03.2021, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається з Акту про не проживання від 09.03.2021, [PERSON] , не проживає за адресою: [ADDRESS] з 2013 року по теперішній час. Судом було встановлено, що відповідачка в вищезазначеній квартирі не проживає з 2013 року, така обставина не оспорюється. Відповідно до ст. 391ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У відповідності до ст.156 ч.1 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною 1 статті 405 ЦК України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки між позивачкою та відповідачкою відсутні будь-які договірні відносини з приводу користування житловим приміщенням, остання не проживає та не користуються житловим приміщенням зазначеної квартири більше восьми років, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] .

Outcome: approved