Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

Позивач просить стягувати з відповідача, як батька їхньої дочки, [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі в розмірі 1/3 частини усіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на дитину щомісячно і до досягнення нею повноліття. [PERSON] разом з позивачем не проживає, матеріальну допомогу на утримання дитини надавати припинив, її життям не цікавиться, а тому просить стягувати з відповідача кошти в примусовому порядку. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги змінила, не заперечила щодо стягнення аліментів на утримання дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача та просила його задовольнити. Відповідач до суду не з'явився, подав заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги в частині сплати аліментів в розмірі 1/4 частини усіх видів його доходів на утримання дочки визнав, не заперечив щодо їх задоволення, надавши довідку про доходи та довідку про перебування на його утриманні неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO]. Вивчивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Встановлено, що сторони відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 17.09.2014 року розірвали шлюб від якого мають дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матір'ю та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач, будучи працездатним та маючи постійне місце роботи вантажника в ТОВ "Українсько-Словенське спільне підприємство "Київський обласний хлібопекарський комплекс" та отримуючи заробітну плату, ухиляється від виконання обовязку по утриманню дитини, яка повністю знаходиться на утриманні матері, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. В добровільному порядку питання щодо утримання дитини позивач та відповідач не вирішили. В силу ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 1 статті 183 СК України передбачає, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до розяснень, викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 05.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та врахувавши всі обставини справи в тому числі і наявність на утриманні відповідача неповнолітньої дитини, що було підтверджено наданою довідкою виконавчого комітету Крушинської сільської ради від 11.01.2017 року та свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], суд приходить висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання дитини у частці від свого доходу, а саме в розмірі 1/4 частини всіх видів своїх доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27.12.2016 року та до досягнення нею повноліття.

Outcome: approved