Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-05 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23.01.1999 року. У шлюбі у подружжя народилась донька - [PERSON], [INFO]. Подружні відносини не склалися, з серпня 2014 року подружжя проживає окремо, тому позивач вважає, що збереження сім"ї не можливе. Також просить стягнути аліменти з відповідача щомісяця на утримання дитини у розмірі 1/4 частки від доходу відповідача щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання доньки та ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації проживання, про причини неявки суд не повідомив. Суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів, з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23.01.1999 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Керченського міськвиконкому АР Крим сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 46 (а.с.6). У шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спільне життя між сторонами не склалося із-за різних поглядів на життя, внаслідок чого між сторонами постійно виникали суперечки. Сторони втратили почуття любові один до одного, спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбних відносин, не проживають разом з серпня 2014 року. Примирення між сторонами неможливе. На час розгляду справи у суді майнового спору між сторонами немає. Враховуючи викладене вбачається, що розлад між подружжям носить не тимчасовий характер. За таких обставин суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно та поновлена бути не може, оскільки подальше збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. В даний час дитина проживає разом з позивачем у справі та перебуває на її утриманні. Згідно із ст. 121 Сімейного Кодексу України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому державним органом реєстрації актів цивільного стану, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають значення для справи. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються з дня пред'явлення позову. При призначенні розміру аліментів суд враховує те, що обов'язок по утриманню дитини покладений на обох батьків, а тому вважає за можливе задовольнити позов та стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 551,20 грн. судового збору, а також на користь держави - 551,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved