Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

12.02.2018 позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] , [PERSON] про звільнення майна з-під арешту В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 по справі № 638/8773/16-ц звернуто стягнення на предмет застави шляхом визнання за ним права власності на 1/2 ідеальної частки автомобіля марки «MERCEDES-BENZ ML350», 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Однак позивачу стало відомо, що ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.08.2011 по справі № 2-2088/11 заява [PERSON] про забезпечення позову по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - задоволена частково. Накладено арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML350, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Рішення суду по справі № 2-2088/11 прийнято та набрало законної сили. На сьогоднішній день, внаслідок винесення вищезазначеної ухвали про арешт, було порушено права позивача як правонаступника заставоутримувача та власника відповідного майна. У зв`язку з чим позивач просит задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явився, уповноважив [PERSON] представляти його інтереси. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою з проханням проводити слухання справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не сповістив. Треті особи у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11383936000 від 15.08.2008. В забезпечення виконання кредитного договору№11383936000 від 15.08.2008 був укладений договір застави між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] . Предметом застави став автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML350, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . ПАТ «УкрСиббанк» відступив право вимоги на користь ТОВ «Кредит Фінанс» за договором факторингу № 05/12-КВ від 20.04.2012. ТОВ «Кредит Фінанс», в свою чергу, за договором факторингу від 20.04.2012 відступив ТОВ «Вердикт Фінанс» право вимоги за кредитним договором № 11383936000 від 15.08.2008. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до третьої особи, яка виконала обов`язок боржника за зобов`язанням, забезпеченим рухомим майном, переходить право за обтяженням, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до квитанцій про сплату боргу від 04.06.2014 № 48-239К, №48-238К, [PERSON] Вю та [PERSON] були сплачені на користь кредитора необхідні грошові кошти за кредитним договором № 11383936000 від 15.08.2008 у розмірі 193 436 грн. 00 коп. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] були остаточно виконані кредитні зобов`язання перед ТОВ «Вердикт Фінанс». Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника виконання обов`язку боржника третьою особою. Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в рішенні від 2004 по справі № 06-1440кс03 зазначається, що спеціальний порядок передачі прав від кредитора до поручителя у ЦК України не передбачений, з чого можна зробити висновок про їх автоматичний перехід від кредитора до поручителя в момент виконання останнім обов`язку боржника. Іншими словами, підставою переходу прав кредитора до поручителя виступає не угода про уступку права вимоги, а такий юридичний факт, як виконання зобов`язання за боржника, з яким закон пов`язує перехід прав кредитора до третьої особи разом зі всіма додатковими зобов`язаннями включно заставу. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до третьої особи, яка виконала обов`язок боржника за зобов`язанням, забезпеченим рухомим майном, переходить право за обтяженням, якщо інше не встановлено законом або договором. Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 по справі № 638/8773/16-ц позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави та зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, третя особа ТОВ «Вердикт Фінанс» задоволені. Звернуто стягнення на предмет застави шляхом визнання за [PERSON] , права власності на 1/2 ідеальної частки автомобіля марки « MERCEDES-BENZ ML350 », 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Звернуто стягнення на предмет застави шляхом визнання за [PERSON] , права власності на 1/2 ідеальної частки автомобіля марки « MERCEDES-BENZ ML350 », 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML350 », 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] - залишений у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України в рішенні від 2004 по справі № 06-1440кс03 зазначається, що спеціальний порядок передачі прав від кредитора до поручителя у ЦК України не передбачений, з чого можна зробити висновок про їх автоматичний перехід від кредитора до поручителя в момент виконання останнім обов`язку боржника. Іншими словами, підставою переходу прав кредитора до поручителя виступає не угода про уступку права вимоги, а такий юридичний факт, як виконання зобов`язання за боржника, з яким закон пов`язує перехід прав кредитора до третьої особи разом зі всіма додатковими зобов`язаннями включно заставу. Відповідно до ч.2 ст.6 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до третьої особи, яка виконала обов`язок боржника за зобов`язанням, забезпеченим рухомим майном, переходить право за обтяженням, якщо інше не встановлено законом або договором. Пунктом 1 ч. 1 ст. 26 цього Закону визначено, що обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передачу рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 23.08.2011 по справі № 2-2088/11 заява [PERSON] про забезпечення позову по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики - задоволена частково. Накладено арешт на автомобіль марки MERCEDES-BENZ ML350, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Рішення суду по справі № 2-2088/11 прийнято та набрало законної сили. Відповідно до ч.1,2 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Відповідно до п. 10 пленуму Верховного суду України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. Накладений арешт на автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML350», 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , власниками якого стали [PERSON] та [PERSON] порушує права заставоутримувача майна, яким на момент накладення арешту був ТОВ «Вердикт Фінанс» та його правонаступників [PERSON] та [PERSON] , які відповідно до Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2017 по справі № 638/8773/16-ц визнані власниками автомобіля марки «MERCEDES-BENZ ML350», 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 27.11.2017 року по справі №643/4515/17 автомобіль марки «MERCEDES-BENZ ML350», 2008 року випуску, шасі (кузов, рама) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] виключено з описів та з під арештів. Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником майна. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що існуючий арешт майна позивача грубо порушує гарантоване Конституцією України та іншими нормативно-правовими актами його право приватної власності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved