Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У серпні 2015 позивач звернувся до суду з позовом про стягнення коштів , посилаючись на те що 26.12.2011 р. відповідач взяв в борг 80 000 дол. США та зобов"язувався повернути до 26.12.2012 р. Однак до цього часу кошти не повернув. Тому він просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 80 000 дол. США, що еквівалентно 1 млн.764 тис. 800 грн. В судове засідання позивач не з»явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи повідомлявся за останнім відомим місцем проживання. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Встановлено що 426.12.2011 р. відповідач взяв в борг у позивача грошові кошти в розмірі 80 000 дол. США та зобов"язувався повернути до 26.12.2012 р., що підтверджується борговою розпискою (а.с.8). На час звернення позивача до суду відповідач борг не повернув. За змістом ст.ст. 1046, 1047 ЦК України договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов'язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Згідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа,- незалежно від суми. Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст. ст. 526, 527 ЦК України належним виконанням зобов'язання є, зокрема, виконання його належними сторонами або уповноваженими особами, під якими слід розуміти будь-яку особу, яка має повноваження сторони зобов'язання, про що може бути зазначено у договорі або виданій відповідно до закону довіреності. Аналіз норм ст. ст.192, 533 ЦК України дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій визначена сума зобов'язання) валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов'язання і його виконання є національна валюта України - гривня. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем щодо повернення позики не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо поверннення позики, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати 3 775,80 грн., які підтверджені документально.

Outcome: approved