Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення додаткових витрат на дитину мотивуючи тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 2015року. На даний час їх сторони проживають окремо. У шлюбі у них народився син [PERSON], 20.11.2015р.н., який проживає разом з нею, знаходиться повністю на її утриманні. Син відвідує Херсонський ясла-сад №82 з 26.01.2018р. по теперішній час, кожного місяця позивач витрачає фонд групи 35грн., фонд садочку 35грн., театр для загального розвитку дитину - 35грн.;за харчування в садочку 142,80грн. Всього витрачено за 4 місяця -999,20грн. Також син захворів з 20.03.2018р. по 03.04.2018р.та перебував на стаціонарному лікуванні, що підтверджується копіями справи, випискою з лікарні, призначення лікаря та на лікування витрачено всього 3133,33грн. Відповідач матеріальної допомоги на додаткові витрати не надає, у звязку з чим просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені додаткові витрати на утримання дитини в сумі 3133,33грн. Рішення суду допустити негайне виконання. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 18.05.2018 року справу про стягнення додаткових витрат на дитину призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до вимог ч. 5 ст. 279 ЦПК України сторони в судове засідання не викликалися, проте відповідачу було встановлено строк в пятнадцять днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження на подачу відзиву на позовну заяву. На адресу відповідачем направлено відзив, відповідно до якого він заперечував проти позову, оскільки він бере безпосередньо участь у додаткових витратах на дитину. Вказує що позивачем надано документально підтвердженні чеки тільки на суму 982,33грн. А тому просить задовольнити позов частково, просить стягнути з нього 491,17грн. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-КГ №100124 позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.2015 року, актовий запис №910. Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КГ №209229 мають повнолітнього сина [PERSON], 20.11.2015р.н. Відповідно до довідки №02-05/08 від 23.04.2018р. видана [PERSON] про те, що її син [PERSON], 20.11.2015р.н. дійсно відвідує Херсонський ясла-садок №82 з 26.01.2018 року по теперішній час. Відповідно до квитанцій Приватбанк від 10.04.2018р. та 11.04.2018р. [PERSON] сплатила\~ по 142,80грн. за харчування\~ [PERSON] Ніколая за березень та квітень 2018року, всього сплачено 285,60грн. Відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого №225340 КЗ "Херсонського дитячої обласної клінічної лікарні "Херсонської обласної ради", [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 24.02.2018р.по 03.03.2018р. з діагнозом Гостра респіраторна інфекція. з супутніми захворюваннями фебрильні судоми. Затримка темпів мовленого розвитку . У звязку із чим були витрачені кошти на лікування дитині відповідно до квитанції № 119848 від 24.02.2018р. в розмірі 95,93грн.; квитанції №155747 від 25.027.2018р. в розмірі 118,59грн.; квитанції №65831 від 26.02.2018р. в розмірі 88,20грн.; квитанції №73472 від 27.02.2018р. в розмірі 212,03грн., всього 514,75грн. Крім того відповідно до призначення дільничного лікаря були придбані медичні препарати, відповідно до квитанції від 05.03.2018р. в сумі 97,48грн.; квитанції від 05.03.2018р. на суму 578,01грн.; квитанції від 12.03.2018р. на суму 602,78грн., всього 1278,27грн. Так на лікування дитини [PERSON] позивачем витрачено всього 1793,05грн. Загальна сума оплати за садок та лікування дитини, що підтверджується квитанціями у справи складає 2178,65грн. Статтею 10, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з положень ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України,кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). В правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 р. у справі № 6-1296цс15, зазначено, що виходячи з аналізу ст. 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. З аналізу перелічених норм права вбачається, що суд сприяє в захисті прав дитини та необхідності належного матеріального забезпечення з боку батьків, і в разі необхідності додаткових витрат, які несуть батьки паритетно по відношенню до дитини. В даному випадку сторони в добровільному порядку не вирішили спір щодо додаткових витрат на утримання дитини, що спонукало позивачку звернутись до суду з даним позовом. Оцінюючи зібрані у справі докази за внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги [PERSON], є такими, що підлягають частковому задоволенню, та приймає до уваги надані позивачем докази, які\~ підтверджують оплату за лікування та харчування за садок. А тому вважає, обґрунтованими вимоги позивача, що половина понесених витрат підлягає разовому стягненню з відповідача, крім того відповідач частково визнав позов. Щодо вимог позивача допустити негайне виконання рішення суду, то вони не підлягають задоволенню, оскільки згідно ст.430 ЦПК України, передбачено вичерпний перелік справ де можливо допустити негайне виконання рішення суду і дана справа не входить до вказаного переліку. Згідно положень ст.141ЦПК України судовий збір в сумі 704,80 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: partial