Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-20 00:00:00

07.08.2017 позивачка звернулася з позовом до суду, зазначаючи, що з 16.09.2006 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 19.01.2017 року шлюб розірвано. Під час перебування у шлюбі 18.11.2006 року згідно договіру купівлі-продажу придбали будинок [ADDRESS] загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 54,60 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами. Після розлучення не можуть дійти згоди щодо добровільного розподілу спільного майна. Тому просила суд визнати вище зазначене майно спільною сумісною власністю та визнати за кожним із них по ? частини будинку. Позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, на позові наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини своєї неявки судові не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи без його участі не заявив. За письмової згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. У відповідності до вимог частини 2 статті 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає можливим розгляд справи у відсутності сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить чоловіку і дружині на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба і т.і.) самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.63 СК України - дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. На підставі ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визнано домовленістю. Згідно ст. 71 СК України - майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою. Пленум Верховного Суду України в п.п. 23,24 постанови від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про поділ спільного майна подружжя", роз'ясняє, що до складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи. Судом встановлено, що сторони з 16.09.2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі. 19.01.2017 року шлюб розірвано.(а.с.5). Під час перебування у шлюбі 18.11.2006 року згідно договіру купівлі-продажу придбали будинок [ADDRESS] загальною площею 86,20 кв.м., житловою площею 54,60, з надвірними будівлями та спорудами. (а.с.6). Враховуючи вищевикладене, позов підлягає задоволенню, згідно ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягають судовий збір в сумі 640 гривень. На підставі ст.ст. 368 ч.3, 370, 364 ЦК України, ст.ст. 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved