Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

03 липня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, зареєстрованого 30 серпня 2003 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області із [PERSON] , актовий запис № 58. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 30 серпня 2003 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народився неповнолітній син [PERSON] [INFO] . Причиною розірвання шлюбу позивач зазначає виникнення сварок, втрату почуття взаємоповаги та взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного Подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить насамперед інтересам сина, оскільки взаємовідносини які існують між батьками негативно впливають на його виховання. Спору про місце проживання неповнолітнього сина немає. Ухвалою суду від 10.07.2019 року відкрито провадження по справі та ухвалено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 02 вересня 2019 року. Позивач [PERSON] про розгляд справи повідомлений, процесуальні права та обов`язки позивачу роз`яснено шляхом направлення пам`ятки з текстами статей 43 та 49 ЦПК України. Позивач надав суду заяву, де просив розглянути справу в підготовчому засіданні без його участі, шлюб розірвати (а.с.21). Будь-яких інших заяв та клопотань що стосуються позовних вимог не подано Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена, процесуальні права та обов`язки відповідачу роз`яснено шляхом направлення пам`ятки з текстами статей 43 та 49 ЦПК України, в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у підготовчому засіданні у її відсутність, позовні вимоги визнає, просить шлюб розірвати (а.с. 20). Будь-яких інших заяв та клопотань що стосуються заявлених позовних вимог та зустрічного позову не подала. В зв`язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 30 серпня 2003 року позивач [PERSON] зареєстрував шлюб із відповідачем [PERSON] у у відділі реєстрації актів громадянського стану Зіньківського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 58 (а.с.4). Від цього шлюбу народився син [PERSON] [INFO] (а.с. 5). Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя та інтересам дитини, зважаючи на обставини викладені в поданих ними суду заявах . Відповідно до положень частини 1 статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до положень статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з положенням ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову, є безумовним, не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), тому необхідно ухвалити рішення про задоволення позову. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідач [PERSON] не заявила, яким прізвищем після розірвання шлюбу вона бажає іменуватися, суд вважає за необхідне залишити відповідачу прізвище « [PERSON] ». При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с. 1). Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про повернення позивачу 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме у розмірі 384,20 грн. Відповідно до ст.ст.133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду в сумі 384 грн. 20 коп.

Outcome: approved