overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

12.04.2017 року ТОВ «Краматорськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до відповідачки про стягнення боргу за опалення та підігрів води, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ТОВ "Краматорськтеплоенерго" здійснювало поставку теплової енергії та гарячого водопостачання відповідачці, яка є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачка не вносила плату за теплову енергію та гаряче водопостачання з 01.11.2012 року і станом на 01.11.2016 року у неї утворилася заборгованість по оплаті в розмірі 5426,78грн. До теперішнього часу заборгованість відповідачкою не погашена, тому просить її стягнути на користь позивача. Крім того просить стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати в сумі 1600,00грн. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Відповідно до вимог ст.ст.224-225 ЦПК України, судом прийняте рішення про заочний розгляд справи. Представник позивача в судовому засіданні на заявлених вимогах наполягав та просив їх задовольнити. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши всі матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач постійно мешкає за адресою [ADDRESS], та є власником. Правовідносини по позову регулюються Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про теплопостачання». Суд бере до уваги саме ці Правила, бо у термін за який позивач заявив позов діяли саме ці Правила. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Згідно ст.ст.156, 162 Житлового кодексу України, власник зобов'язаний вчасно вносити плату за комунальні послуги по встановленому у законному порядку тарифам. Згідно з випискою з особового рахунку за період з 01.11.2012 року по 01.11.2016 року заборгованість відповідачки складає 5426,78грн., яка підлягає стягненню у повному обсязі. Крім того, у відповідності зі ст.88 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 1600,00грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-22 00:00:00

12.04.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26.07.2013 року у Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис №45. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини припинені. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "Щупко". В судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Згідно з частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Сім'я існує формально, сторони не мають наміру зберегти шлюб. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.07.2013 року (а.с.8). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Положеннями ст. 200 ЦПК України визначено право суду ухвалювати рішення за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24\~Сімейного кодексу\~України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-13 00:00:00

12.04.2021 заявник подала до суду заяву про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного закладу у примусовому порядку. В обґрунтування заяви наведено наступне. [PERSON] відповідно до висновку КЛП від 12.04.2021 хворіє на важкий психічний розлад і потребує госпіталізації у психіатричних заклад. Заявник в судовому засіданні пояснила, що згода хворої на госпіталізацію відсутня, у зв`язку з цим вирішити це питання інакше як в судовому порядку неможливо. На підставі наведеного просила заяву задовольнити. Прокурор проти задоволення заяви не заперечував. [PERSON] проти госпіталізації заперечувала. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку. [PERSON] 11.04.2021 була доставлена в психіатричну лікарню на підставі скерування сімейного лікаря [PERSON] . Відповідно до висновку КЛП від 12.04.2021 у [PERSON] наявний важкий психічний розлад, а саме: порушення мислення, сприйняття, волі, емоцій, інтелекту. Комісія лікарів-психіатрів прийшла до висновку що [PERSON] потребує госпіталізації у психіатричний заклад. Хвора категорично відмовляється від госпіталізації. Відповідно до ст. 14 Закону України "Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до закладу з надання психіатричної допомоги без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заява підставна та підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

12.04.2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В заяві вказувала на те, що їй належить Державний акт на право власності ІІ-ПЛ №028445 на земельну ділянку площею 0,10 га, яка розташована на території с.Глухове Чорноглазівської сільської ради, в якому її прізвище записано із помилкою, а саме: замість [PERSON] вказано [PERSON] . В зв`язку з чим просила суд встановити факт належності, їй [PERSON] , [INFO] , РНОКПП - [NUMBER] Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ІІ-ПЛ №028445, виданий 18.02.1998 року на ім`я [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника [PERSON] за дорученням Яцик С.М. заяву підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Представник Полтавської міської територіальної громади Дзюба О.І. в судовому засідання заперечувала щодо задоволення заяви, просила відмовити в повному обсязі. Суд, заслухавши представника позивача [PERSON] , представника заінтересованої особи [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, що мають юридичне значення. Судом встановлено, що згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія II-ПЛ №028445, виданого Чорноглазівською сільською радою 18.02.1998 року, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю №462 [PERSON] була передана у приватну власність земельна розміром 0,10 га на території с.Глухове Чорноглазівської сільської ради (нині Полтавської міської територіальної громади). Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER] прізвище заявника зазначено - " [PERSON] ", а згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії II-ПЛ №028445 від 18.02.1998 року « [PERSON] ». У зв`язку з допущеною помилкою заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Тому, суд вважає за можливе встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме: Державного акту на право приватної власності на землю від 18.02.1998 року на земельну ділянку, яка розташована на території с.Глухове, Чорноглазівської сільської ради - [PERSON] .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

12.05.2014 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з заявою про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання учасники процесу не прибули, проте їх присутність не є обов'язковою. Представник відповідача подала заяву, в якій не заперечувала щодо зміни прізвища позивача. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, яким вирішити питання про зміну прізвища позивача після розірвання шлюбу та вирішити питання щодо судових витрат. 09.01.2014 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18.03.2014 року вказаний позов було задоволено. Разом з тим, в даному рішенні суд не вирішив питання про зміну прізвища позивача після розірвання шлюбу та щодо стягнення судових витрат. Відповідно до ст. 220 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення та не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи те, що позивач просила після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне "[PERSON]", однак дана вимога не була вирішена в рішенні суду, тому суд вважає, ухвалити додаткове рішення з даного питання. Щодо стягнення судових витрат з відповідача, то суд вважає стягнути з [PERSON] на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 229,40 грн. у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.06 № 590 граничний розмір таких витрат складає 40 відсотків від мінімальної заробітної плати за годину роботи. Проте, до суду не надано розрахунку вартості виконаних робіт, обчисленого відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року. А тому з огляду на зазначене, суд вважає що вимоги про стягнення витрат за надання правової допомоги не підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

12.05.2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В позові зазначено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 18.02.2011 року в них народився син [PERSON]. В свідоцтві про народження [PERSON] значиться батьком [PERSON]. Після народження дитини, відповідач залишив сім'ю та почав жити окремо. Позивач створила нову сім'ю та уклала шлюб з [PERSON] [PERSON] у вихованні дитини участі не приймає, матеріальної допомоги не надає. [PERSON] вимгає стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, але не мешне 30% прожиткового мінімуму. В судовому засіданні позивач була відсутня, проте надала заяву, згідно змісту якої позов підтримує, прохає розгляд справи проводити без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судовому засіданні був відсутнім, хоча про місце й час розгляду справи був належним чином повідомлений, клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №227694 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Валківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис №22, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO](а.с.6) [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб між собою 05.07.2014 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ВЛ №231929 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Валківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис №50, після реєстрації шлюбу, позивач змінила прізвище на "Цимбалюк".(а.с.5) Згідно змісту довідки КП «Благоустрій» Валківської міської ради у Харківській області № 142 від 08.05.2015 року [PERSON], [INFO], мешкає зі своє матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS].( а.с.13) Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. З огляду на вищенаведене, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку(доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, необхідно стягнути з [PERSON] судовий збір на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

12.05.2015 року з Апеляційного суду м. Києва за підсудністю до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON], в якій він просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачкою [PERSON]. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяву з проханням розглянути справу у їх відсутність, просили задовольнити позовні вимоги, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином шляхом оголошення про час та місце проведення судового засідання в газеті "Урядовий кур'єр". У зв'язку з цим на підставі п.4 ст.169 ЦПК України, суд ухвалив справу розглянути у її відсутність на підставі наявних у ній матеріалів та доказів. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 жовтня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Феодосійського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим (актовий запис №461). Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинені з початку 2013 р. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

12.05.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пояснюючи, що 22.06.2012 року між ПАТ « Дельта Банк» який є правонаступником ТОВ « Комерційний Банк « Дельта» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 001-04096-220612. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит у сумі 2058, 96 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов,язаний сплачувати проценти, виходячи зі ставки 36% в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору. За обслуговування кредитної заборгованості сплачувати плату в розмірі 1,74% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, може змінюватись відповідно до умов Договору. Станом на 11.04.2015 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором та має заборгованість на суму 1416, 68 грн. Тому просить суд стягнути з відповідача заборгованість примусово. Позивач у судове засідання не з,явився, але просить суд розглянути справу за відсутністю представника, на позові наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з"явився, належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 526 ЦК України, обов"язки повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК, інших актів цивільного законодавства. Матеріалами справи встановлено, що 22.06.2012 року між ПАТ « Дельта Банк» який є правонаступником ТОВ « Комерційний Банк « Дельта» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 001-04096-220612. Згідно кредитного договору відповідач отримав кредит у сумі 2058, 96 грн. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов,язаний сплачувати проценти, виходячи зі ставки 36% в рік. Процентна ставка може змінюватись відповідно до умов Договору. За обслуговування кредитної заборгованості сплачувати плату в розмірі 1,74% в місяць. Розмір плати за обслуговування кредитної заборгованості, може змінюватись відповідно до умов Договору. Станом на 11.04.2015 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором та має заборгованість на суму 1416, 68 грн, яку необхідно стягнути з нього на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. до спеціального фонду Державного Бюджету України, оскільки відповідно до п.22 ст. 5 ЗУ « Про судовий збір» позивач від сплати судового збору звільнений. На підставі ст. 526 ЦК України, ст. 88 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

12.05.2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 22 вересня 1991 року. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що у них з відповідачем життя не склалось, спільне проживання припинено два роки тому, шлюб, що існує носить лише формальний характер, а тому просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги, наполягав на розлученні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, хоча про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про вручення їй судової повістки на 31.05.2016 року - 24.05.2016 року (а.с.12). Причини неявки суду не повідомила, заяв про розгляд справи в її відсутності не надходило. За таких обставин, суд зі згоди позивача [PERSON] ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вирішуючи спір суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 вересня 1991 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають (а.с. 5). Подружні стосунки припинені, позивач наполягає на розлученні, миритись не бажає. Даному факту відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.51 Конституції України, ст. 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.), ст.ст. 24, 105, 110, 112 СК України. Згідно ст.51 Конституції України, ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Стаття 5 Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і "в разі його розірвання". Відповідно до ст.ст. 105, 110, 112 СК України шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить їх інтересам, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved