Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився,про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності відповідача в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно Витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, [PERSON] є власником 60/100 частин домоволодінняза адресою: [ADDRESS]. 14.09.1976 року за вищезазначеною адресою була зареєстрована колишня дружина її покійного дяді [PERSON], що підтверджується Довідкою ТОВ "ЖЕК "Забота" №1940 від 08.11.2017 р. З 2012 року відповідач не проживає за місцем своєї реєстрації. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Факт не проживання відповідача у вищезазначеному житловому будинку з 2012 року підтвердили сусіди у Актах про не проживання особи за місцем проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до правової позиції Верховного Суду України в справі №688/63/15-ц, у справі №6-709цс16 положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жилого приміщення, будинку, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім'ї, а положення статей 405 ЦК України, статей 150, 156 ЖК України регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів та членів його сім'ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин в будь-який час. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку про те, що право членів сім'ї власника будинку користуватись цим жилим приміщенням може виникнути та існувати лише за наявності права власності на будинок в особи, членами сім'ї якого вони є; із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сім'ї. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 05 листопада 2014 року у справі № 6-158цс14. На підставі викладеного, суд дійшов до висновку, що є підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинокм за вищезазначеною адресою. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved