Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

13.12.2018 року [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київського районного у місті Одесі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області, в якій просить суд виключити з актового запису №932 від 24.07.2002р., складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції, запис про те, що батьком [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що [INFO] народився [PERSON] , батьком якого був записаний він - [PERSON] за їх із [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , спільною заявою до органів РАЦС, відповідно до положень ст. 126 Сімейного кодексу України. Однак, позивач зазначає, що він з [PERSON] ніколи не знаходився у шлюбі, на час зачаття [PERSON] , вони не проживали з нею разом, не вели сумісного господарства, на час запліднення він постійно мешкав в м. Ізмаїлі. Позивач вказує, що в цей час у них з відповідачем дійсно були близькі стосунки з [PERSON] , однак, в той же самий час, вона могли мати такі самі стосунки із іншими особами, у зв`язку з чим, позивач не може бути впевненим в тому, що саме він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що тривалий час він не з`ясовував цього питання, однак на теперішній час у нього є родина - жінка та троє неповнолітніх дітей, які знаходяться на його утриманні. При цьому, позивач стверджує, що відповідач - [PERSON] звертається до органів виконавчої служи з заявами та скаргами вимагаючи збільшення аліментів на утримання [PERSON] , а на теперішній час звернулася до Київського районного суду м. Одеси із позовом про утримання з нього додаткових витрат на утримання дитини. Крім того, позивач зазначає, що він не проти збільшити матеріальну допомогу дитині, але для цього він повинен напевне знати, що це його дитина. З урахуванням викладеного, у зв`язку з тим, що [PERSON] у позасудовому порядку вирішити це питання не вбачається можливим, [PERSON] звернувся до суду з позовом про виключення запису про батьківство. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 22.03.2018 рокубуло прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київський районний у місті Одесі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області про виключення запису про батьківство. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 20.06.2018 року у зазначеній справі було призначено судову генотипоскопічну експертизу, провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. 19.07.2018 року від [PERSON] надійшла апеляційна скарга на вказану ухвалу про призначення експертизи. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.12.2018 року було частково задоволено апеляційну скаргу [PERSON] , ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 20 червня 2018 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. 01.04.2019 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] просила суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. Так, в обґрунтування наданого відзиву [PERSON] посилається на те, що з [PERSON] вона познайомилася у 2000 році, коли разом працювали у ГСК ЧМП у юридичному відділі, дружні стосунки переросли у службовий роман та близькі стосунки. [PERSON] спочатку приходив до неї, а потім залишався спочатку на декілька днів та згодом на неділі у неї вдома. У березні 2001 року [PERSON] влаштувався на роботу у Державну Податкову інспекцію в якості юриста в м. Ізмаїл, але часто приїздив до неї, близькі стосунки з позивачем продовжувалися. 04.08.2001 року, як вказує відповідач, позивач приїхав до неї, щоб привітати з днем народження, та пробув у неї кілька днів, а на початку вересня вона дізналася, що вагітна, про що повідомила позивачу, [PERSON] не заперечував проти народження дитини, та постало питання про переїзд позивача до неї у м. Одесу. Відповідач зазначає, що 01.11 2001 року позивач переїхав до неї в м. Одесу, з цього часу вони з позивачем проживали однією сім єю, вели сумісне господарство та очікували народження дитини. [INFO] як вказує відповідач, народився їх з [PERSON] син - [PERSON] , позивач забрав її та дитину з пологового будинку, привітав та привіз до дому. Відповідач стверджує, що у відповідності до положень ст. 55 Кодексу про шлюб та сім`ю, чинного на той час, дитина була зареєстрована у відділі реєстрації актів цивільного стану, за сумісною заявою [PERSON] та її - [PERSON] , позивач був записаний батьком дитини. У вересні 2002 року, як зазначає відповідач, вони з позивачем припинили стосунки, дитина залишилась проживати з нею, а оскільки долею дитини позивач не цікавився та матеріальної допомоги не надавав, у березні 2003 року вона звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення аліментів на утримання дитини. Відповідач вказує, що позивач частково сплачував аліменти на утримання сина, чим підтвердив свої зобов`язання по відношенню до дитини та своє батьківство, при цьому, жодного позову стосовно сумнівів про своє батьківством позивач не подавав. У вересні 2017 року, як стверджує відповідач, позивач звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, а вона звернулася з зустрічною позовною заявою про стягнення додаткових витрат на дитину, оскільки дитина є інвалідом. У 2018 році [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав, стягнення заборгованості по сплаті аліментів та пені за прострочення сплати аліментів. Таким чином, на думку [PERSON] , підставами звернення [PERSON] до суду з позовом про виключення запису про батьківство є небажання позивача утримувати свого сина, сплачувати додаткові витрати на його лікування. З урахуванням викладеного, [PERSON] просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні позову у повному обсязі. 12.04.2019 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшла відповідь на відзив, в якій позивач зазначив, що відмова [PERSON] від проходження експертизи є підтвердженням його позовних вимог. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2019 року у зазначеній справі було призначено судову генотипоскопічну експертизу, а провадження у справі зупинено до отримання висновку експерта. 27.09.2019 року до Київського районного суду м. Одеси від Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи надійшов висновок експерта №103-234-2019. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 30.09.2019 року провадження у справі №520/1740/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Київський районний у місті Одесі Відділ державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області про виключення запису про батьківствобуло поновлено. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 14.11.2019 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання 17.12.2019 року позивач не з`явився, однак 16.12.2019 року надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а справу розглянути за його відсутності. У судовому засіданні 17.12.2019 року представник відповідача проти позову заперечував, просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Представник третьої особи - Київського районного у місті Одесі Відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області про час та місце судового засідання повідомлений належний чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, яке наявне у матеріалах справи, у судове засідання 17.12.2019 року не з`явився, про поважність причин відсутності суд не повідомив, письмових пояснень не надав. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, проаналізувавши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, [INFO] народився [PERSON] , батьком дитини записано - [PERSON] , матір`ю дитини записано - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, серія [NUMBER] , виданого повторно 25 лютого 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про народження № 932 від 24 липня 2002 року (а.с. 5). Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2019 року у зазначеній справі було призначено судову генотипоскопічну експертизу, проведення експертизи доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи. Відповідно до висновку експерта № 103-234-2019 від 20.09.2019, молекулярно-генетичним дослідженням встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства [PERSON] відносно [PERSON] складає величину не менш ніж 99,99%. Таким чином, згідно Hummel К at all "Biostatistische Abstammugs-begutachung mit blutgruppen befunden" Stuttgart, 1971., біологічне батьківство [PERSON] відносно [PERSON] практично доведено. Статтею 136 СК України визначено, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство має право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред`явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, яка записана батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду №3 від 15 травня 2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства відповідно до ст.136 СК України є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведення цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно частин 1-3 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що надання у даній категорії справи доказів про те, що позивач не є батьком дитини, є обов`язкове проведення судової генотипоскопічної експертизи, та саме експертний висновок є належним доказом по справі і підставою для виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються. 31.07.2019 року від [PERSON] до канцелярії суду надійшло клопотання про компенсацію витрат на проведення генотипоскопічної експертизи, в якому відповідач просить стягнути з позивача витрати, пов`язані з виконання проведення експертизи у розмірі 5 900,00грн., які складаються з: проїзд її [PERSON] разом із сином - [PERSON] з міста Одеси до міста Києва, та повернення з міста Києва до міста Одеси, проживання у місті Києві на протязі трьох днів у готелі, харчування дитини. У судовому засіданні 17.12.2019 року представник відповідача підтримав надане клопотання, просив суд його задовольнити. Позивач, у наданій до канцелярії суду заяві про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні вказаного клопотання, оскільки проведення експертизи було сплачено ним, а витрати, що заявлені [PERSON] не є судовими витратами. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов`язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Таким чином, суд зазначає, що призначення експертизи є способом забезпечення доказів. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч 1. ст.140 ЦПК України особа, яка надала доказ на вимогу суду, має право вимагати виплати грошової компенсації своїх витрат, пов`язаних із наданням такого доказу. Розмір грошової компенсації визначає суд на підставі поданих такою особою доказів здійснення відповідних витрат. З матеріалів справи вбачається, що відповідач - [PERSON] разом з неповнолітнім сином - [PERSON] з 04.09.2019 року по 09.09.2019 року перебувала у місті Києві з метою проведення судової генотипоскопічної експертизи, яку було призначено ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2019 року за клопотанням позивача. Відповідно до копій проїзних документів (квитків), квитанції до прибуткового касового ордеру та чеків, вартість поїздки [PERSON] разом з неповнолітнім сином - [PERSON] з 04.09.2019 року по 09.09.2019 року до міста Києві з метою проведення судової генотипоскопічної експертизи склала загалом 4 213,00грн. (а.с. 217-220). Надавши оцінку наданим відповідачем доказам на підтвердження стягнення з позивача витрат, пов`язаних з проведенням експертизи, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з позивача на користь відповідача 4 213,00 грн. витрат пов`язаних з забезпеченням доказів.

Outcome: approved