Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», [PERSON] про звернення стягнення. В обґрунтування своїх позовних вимоги посилаючись на те, що відповідно кредитного договору № DT/078 від 04.02.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит у сумі 40500 дол. США, зі сплатою за користування ним 15,00 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.02.2013р., проте в порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконував, що стало підставою для звернення до суду. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені шляхом укладання з відповідачем договору застави рухомого майна від 04.02.2008 р. Вимоги до відповідача [PERSON], що випливають зі згаданого кредитного договору, були забезпечені і шляхом укладання з відповідачем ПАТ "Акцент-Банк" договору поруки № 167 від 20.10.2010 року, у зв'язку з чим він є солідарним відповідачем за пред'явленим до стягнення боргом. З урахуванням викладеного просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № DT/078 від 04.02.2008 року у розмірі 82493,09 дол. США витребувати у відповідача [PERSON] та передати в заклад (володіння) шляхом вилучення Публічному Акціонерному Товариству [PERSON] "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570), предмет застави: автомобіль Renault Magnum, модель: АЕ430, рік випуску 2000, тип ТЗ: сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: VF611GTA000101647, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Renault Magnum, модель: АЕ430, рік випуску 2000, тип ТЗ: сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: VF611GTA000101647, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON]; - звернути стягнення на предмет застави автомобіль: Renault Magnum , модель: АЕ430, рік випуску 2000, тип ТЗ: сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: VF611GTA000101647, реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційний [PERSON] "Приватбанк" (49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, код ЄДРПОУ 14360570) з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію т/з замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію т/з або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Також просив стягнути солідарно з Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 10 000,00 грн. та стягнути із відповідача [PERSON] сплачений судовий збір за подання позовної заяви. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17 вересня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» були задоволені частково. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 квітня 2013 року заочне рішення від 17 вересня 2012 року було скасовано. При новому розгляді справи представник позивача у судове засідання не зявився, суду надав заяву про слухання справи без його участі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать повідомлення про вручення. Про причину неявки суду не повідомив. Представник відповідача [PERSON] в судові засідання, які відбувалися до зупинення провадження у справі зявлявся, та надавав заяви та клопотання. Представник ПАТ «Акцент-Банк» в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вивчивши матеріали справи та надані докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством [PERSON] банк «ПриватБанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство [PERSON] банк «ПриватБанк») та [PERSON] укладено кредитний договір № DT/078, відповідно до якого відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 40500,00Доларів США зі сплатою за користування ним 15,00% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.02.2013 року. В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним договором, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір застави рухомого майна від 04.02.2008 року згідно якого в заставу надано автомобіль Renault Magnum, модель: АЕ430, рік випуску 2000, тип ТЗ: сідловий тягач-Е, № кузова/шасі: VF611GTA000101647, реєстраційний номер [NUMBER],що належить на праві власності відповідачу [PERSON]. Для забезпечення виконання кредитного договору 20 жовтня 2010 року між ПАТ «Акцент-Банк» та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір поруки №167, за умовами якого ПАТ «Акцент-Банк» взяв на себе зобовязання у випадку неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором відповідати перед банком нарівні з боржником, як солідарні боржники (п.4 договору поруки), з обсягом відповідальності поручителя перед кредитором в 10\~000 грн. Як вказав в своїй позовній заяві позивач, [PERSON] свої зобовязання не виконує в повному обсязі, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором станом на 14.08.2012 року склала 82493,09 Доларів США, що за курсом 7,99 відповідно до повідомлення НБУ складає 659367 грн. 27 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 35739,15 Доларів США; заборгованість по процентам за користування кредитом 31058,88 Доларів США; пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 15695,06 Доларів США. Відповідно до ст. 526,527,530 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно та в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом\~ст. 1 Закону України «Про заставу»,\~ст. 572 ЦК України\~застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом ( право застави). Відповідно до\~ст.20 Закону України " Про заставу", заставодержатель має право з метою задоволення своїх вимог, звернути стягнення на предмет застави, якщо в\~\~ момент настання термінів\~\~ виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.\~\~ Згідно до правил\~ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до\~ст. 24 Закону України « Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Згідно зі ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст.26 цього Закону. 08.10.2010 року ПАТ КБ « ПриватБанк» направив [PERSON] попередження про порушення зобовязання. В серпні 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договорам не виконував належним чином у зв'язку з чим станом на 14.08.2012 року утворилася заборгованість за кредитним договором DT/078від 02.10.2008 року в розмірі 82493,09 дол. США, то суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в частині звернення стягнення на заставне майно знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягають задоволенню. Щодо заявлених позовних вимог позивача про стягнення із боржника та поручителя ПАТ «Акцент-Банк» суми заборгованості. Відповідно до ст. 16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. З урахуванням того, що позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" стосовно стягнення суми з ПАТ "Акцент-Банк" за договором поруки витікають з відносин, які виникли на підставі договору укладеного між юридичними особами, то такі вимоги не можуть бути розглянутими в порядку цивільного судочинства. Така правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року\~ по\~ справі\~ №6-745цс 15 та від 08 листопада 2015 року №6-1737цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.\~\~ Згідно п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Таким чином, провадження у справі за позовними вимогами ПАТ КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк" про стягнення заборгованості за договорами поруки підлягає закриттю. Також відповідно до вимог ч. 2 ст. 206 ЦПК України необхідно повідомити ПАТ\~КБ\~ «ПриватБанк», що розгляд його позовних вимог до ПАТ «Акцент-Банк» і про стягнення заборгованості за кредитним договором\~ віднесено\~до юрисдикції господарських судів. Позовні вимоги в частині витребування та передачі комплекту ключів та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивачу задоволенню не підлягають, оскільки є неналежним способом захисту. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial