Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни 02 грудня 2016 року звернулась до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості, в якому просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованість за кредитним договором №59/05ф від 29.04.2005 року станом на 16.11.2016 року у розмірі 1084167 гривень 12 копійок, з яких: заборгованість по відсоткам - 27091 долар 95 центів США, що за курсом НБУ станом на 16.11.2016 року еквівалентно 704709 гривень 35 копійок; пеня за несвоєчасне погашення кредиту - 379457 гривень 77 копійок. Представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29 квітня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (назва якого в подальшому була змінена на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 59/05ф, відповідно до умов якого банк надав позичальнику на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 28000 доларів США на строк до 28.04.2008 року зі сплатою 15,5 відсотків річних. На виконання умов договору банк надав позичальнику - [PERSON] кредит в сумі 28000,00 доларів США. З метою виконання позивальником зобов'язань за кредитним договором № 59/05ф від 29.04.2015 року, 29.04.2005 р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель - [PERSON] поручився перед кредитором за виконання позичальника в повному обсязі зобов'язань, що випливають з кредитного договору, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в кредитному договорі. Не зважаючи на обов'язковість виконання взятих на себе зобов'язань, встановлені договором терміни повернення наданого кредиту (основної суми) та терміни сплати процентів за кредит, відповідачем не дотримувались, у зв'язку з чим станом на 11.06.2008 р. загальна сума заборгованості відповідача перед банком становила 23994 долара 22 цента США, що в еквіваленті по курсу НБУ на зазначену дату складало 116407 гривень 96 копійок. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2008 року позов ВАТ «ВіЕйБі Банк» задоволено повністю. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 59/05ф від 29.04.2005 року в загальній сумі 116407 гривень 96 копійок, що за курсом НБУ станом на 11.06.2008 року було еквівалентно 23994 долара 22 центи США, яка складалась з: 20350 доларів 28 центів США - загальна заборгованість за кредитом; 1232 долара 55 центів США - прострочена заборгованість по відсоткам; 2362 долара 99 центів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 48 доларів 40 центів США - пеня за несвоєчасне повернення процентів. Звернуто стягнення на пасажирський автобус марки «Mercedez-Benz», модель 609D, 1995 року випуску, об'єм двигуна 4000 куб.см, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Дане судове рішення набрало законної сили. Однак рішення суду про стягнення заборгованості виконано не було, заборгованість за кредитним договором не погашена. У зв'язку з чим, позивач зазначив, що зобов'язання сторін не припинилися, [PERSON] від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання не звільнений, загальна заборгованість за кредитним договором №59/05ф від 29.04.2005 року, станом на 16.11.2016 року, складає 1084167 гривень 12 копійок, з яких: заборгованість за відсотками - 27091 долар 95 центів США, що згідно з курсом НБУ станом на 16.11.2016 р. еквівалентно 704709 гривень 35 копійок; заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 379457 гривень 77 копійок. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, а також вказав, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про вручення судових повісток, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідач [PERSON] повторно не з'явився у судове засідання, про дату, час та місце проведення судових засідань повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.28) [PERSON], [INFO], з 08.08.2000 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та саме за цією адресою направлялись судові повістки на ім'я [PERSON], за якою відповідач отримував особисто судові повістки. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.29) [PERSON], [INFO], з 10.10.2012 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та саме за цією адресою направлялись судові повістки на ім'я [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справіта постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала цивільна справа №2-4413/2008 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на майно. Рішенням Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2008 року по цивільній справі №2-4413/2008 позов Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на майно - задоволено. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь ВАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № 59/05ф від 29.04.2005 року в загальній сумі 116407 гривень 96 копійок, що згідно з курсом НБУ станом на 11.06.2008 року було еквівалентно 23994 долара 22 центи США. Звернуто стягнення на пасажирський автобус марки «Mercedez-Benz», модель 609D, 1995 року випуску, об'єм двигуна 4000 куб.см, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER], який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Дане судове рішення набрало законної сили. У вказаному рішенні суду також встановлено, що 29 квітня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 59/05ф, за яким [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 28000,00 доларів США, на придбання пасажирського мікроавтобусу, зі сплатою 15,5 процентів річних з кінцевим терміном повернення - 28.04.2008. Відповідно до п. 3.3 договору кредиту, позичальник зобов'язався забезпечити повернення кредиту, сплачувати проценти за користування кредитом, та на вимогу кредитодавця достроково повернути наявну заборгованість за кредитом, сплатити проценти за фактичний термін користування кредитом та штрафні санкції. З метою виконання позивальником зобов'язань за кредитним договором № 59/05ф від 29.04.2015 року, 29.04.2005 р. між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», [PERSON], [PERSON] був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель - [PERSON] поручився перед кредитором за виконання позичальника в повному обсязі зобов'язань, що випливають з кредитного договору, у тому числі за повернення основної суми боргу, відсотків, комісій за користування кредитом, відшкодування можливих збитків, за сплату пені та інших штрафних санкцій, зазначених в кредитному договорі. Пунтом 4 договору поруки встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язань, поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 10.05.2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] був укладений договір застави, згідно з яким [PERSON] - як майновий поручитель [PERSON], передає Всеукраїнському Акціонерному Банку у заставу автомобіль - пасажирський автобус марки «Mercedez-Benz», модель 609D, 1995 року випуску, об'єм двигуна 4000 куб.см, колір білий, реєстраційний номер [NUMBER],, який належить заставодавцю на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Пунктом 3.1. договору застави встановлено, що заставодержатель набуває право звернути стягнення на заставлене майно у разі порушення позичальником будь-якої з вимог кредитного договору. Судом було встановлено, що позичальник та поручитель свої зобов'язання за кредитним договором та договором поруки не виконали, у зв'язку з чим, виникла заборгованість за кредитним договором № 59/05ф від 29.04.2015 року, а саме: 20350 доларів 28 центів США - загальна заборгованість за кредитом; 1232 долара 55 центів США - прострочена заборгованість по відсоткам; 2362 долара 99 центів США - пеня за несвоєчасне повернення кредиту; 48 доларів 40 центів США - пеня за несвоєчасне повернення процентів, що в загальній сумі складає 23994 долара 22 цента США, що згідно з курсом НБУ станом на 11.06.2008 року було еквівалентно 116407 гривень 96 копійок. На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача щодо дострокового повернення наявної заборгованості за кредитом, сплати суми процентів, неустойки (пені) підлягають задоволенню у повному обсязі, а також вимоги щодо звернення стягнення на майно заставодавця, за наслідком чого Київським районним судом міста Одеси 11 грудня 2008 року було ухвалено вищевказане рішення суду. Рішення суду набрало законної сили. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. У зв'язку з чим, вищевикладені обставини у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України, додатковому доказуванню не підлягають та вважаються доведеними та встановленими. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Так, п. 1.1.3 кредитного договору №59/05ф від 29.04.2005 року, сторонами встановлено, що плата за користування кредитом - 15,5 процентів річних. Пунктом 4 вказаного договору встановлено, що у разі порушення позичальником умов цільового використання кредиту позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 25 процентів від суми кредиту, використаного не за цільовим призначенням, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. У разі несвоєчасного погашення кредиту, сплати процентів, визначених цим договором, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п.1.1.3 цього договору, за кожний день прострочення виконання, за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. У разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.3.-3.3.7., 5.2. цього договору, позичальник зобов'язаний сплатити кредитодавцю штраф у розмірі 5 процентів від суми кредиту, визначеної в п. 1.1.1. цього договору, за кожний випадок порушення за реквізитами, зазначеними кредитодавцем. Штрафні санкції підлягають сплаті за письмовою вимогою кредитодавця. При розрахунку штрафних санкцій приймаються рік - рівний 360 дням, місяць - рівний календарній кількості днів. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Вказана правова позиція узгоджується з висновками викладеними у постанові Верховного Суду України № 6-1206цс15 від 23 вересня 2015 року. Відповідно до ч.5 ст. 13 ЗУ « Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Також судом встановлено, що назва Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в подальшому була змінена на Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Акціонерний Банк». На підставі постанови Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року №188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20 березня 2015 року №63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на один рік, а саме, з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року. 22 лютого 2016 року Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №213 про продовження строків здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та делегування повноважень ліквідатора, яким продовжено строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» по 19 березня 2018 року (включно). Представник позивача звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначив, що рішення Київського районного суду міста Одеси від 11 грудня 2008 року не виконано, у зв'язку з чим у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість за кредитним договором №59/05ф від 29.04.2005 року, яка станом на 16.11.2016 року, складає 1084167 гривень 12 копійок, з яких: заборгованість за відсотками - 27091 долар 95 центів США, що згідно з курсом НБУ станом на 16.11.2016 р. еквівалентно 704709 гривень 35 копійок; заборгованість за пенею за несвоєчасне погашення кредиту (неустойка) - 379457 гривень 77 копійок. Вказана наявність заборгованості підтверджується наданим представником позивача до суду розрахунком заборгованості за кредитним договором №59/05ф від 29.04.2005 року (а.с.12-13), з якого також вбачається, що вказана сума заборгованості розраховується без врахування вже стягнутої за рішенням Київського районного суду міста Одеси від 11.12.2008 року заборгованості за відсотками. Доказів сплати зазначених сум відповідачем [PERSON], в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Суд також зазначає, що вже є встановленими обставини, що позичальник - [PERSON] та поручитель - [PERSON] є відповідальними перед кредитором - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» як солідарні боржники. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором №59/05ф від 29.04.2005 року, станом на 16.11.2016 року, у розмірі 1084167 гривень 12 копійок, яка складається з: заборгованості по відсоткам - 27091 долар 95 центів США, що за курсом НБУ станом на 16.11.2016 року еквівалентно - 704709 гривень 35 копійок; пені за несвоєчасне погашення кредиту - 379457 гривень 77 копійок, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1, 2, ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд зазначає, що ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 16.12.2016 року відстрочено Публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський Акціонерний Банк» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Славкіної Марини Анатоліївни сплату судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру в сумі 16262 гривні 51 копійка до ухвалення судового рішення по справі. З урахуванням того, що позов підлягає задоволенню, судовий збір в загальній сумі 16262 гривні 51 копійка підлягає стягненню з відповідачів на користь держави в рівних частинах.

Outcome: approved