Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-29 00:00:00

\~17.05.2021 до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просила суд поновити їй строк звернення до суду, визнати за позивачкою право на отримання земельної частки (паю) розміром 6,50 умовних кадастрових гектарів із вільних земель колективної власності, які обліковуються як невитребувані паї бувшого КСП "Довжанський" Золочівського району Харківської області. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 28.07.1997 року вона була прийнята до радгоспу "Довжанський" правонаступником якого стало СТОВ "Довжик", 24.11.1997 року звільнилася за власним бажанням. Її членство в радгоспі підтверджується відповідною довідкою СТОВ "Довжик", з членів вищевказаного радгоспу вона не виходила та виключена не була. При зверненні до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області в квітні 2021 їй стало відомо, що її прізвище не внесено до списку громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства Додаток 1 Державного акту серії ХР-13-00-000806 на право колективної власності на землю КСП "Довжанський" від 28.10.1997 року. Однак невнесення до списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Вважає, що відлік строку позовної давності повинен йти з квітня 2021, тобто з часу, як вона дізналася про те, що її право порушено, а дізналася про це вона з листа - відповіді СТОВ "Довжик", котрий є правонаступником КСП "Довжанський". Цей лист підтверджує, що вона має право на земельну частку (пай) із земель бувшого КСП "Довжанський". Оскільки з моменту отримання КСП Державного акту на право колективної власності на землю вона була його членом, то має право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного списку особи, яка була членом КСП на час передачі землі у колективну власність не може позбавити її права на земельну частку. 17.05.2021 в результаті авторозподілу справа була передана судді Черновій О.В. Ухвалою судді від 18.05.2021 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі. 28.05.2021 недоліки позовної заяви було усунено. Ухвалою судді від 01.06.2021 провадження по справі відкрито в загальному позовному провадженні, призначено підготовчий розгляд справи за участю сторін. 17.06.2021 до суду надійшов відзив на позовну заяву від Золочівської селищної ради Харківської області з підтвердження направлення його копії учасникам справи. 01.07.2021 до суду надійшла відповідь на відзив. Ухвалою суду від 11.08.2021 підготовче провадження по справі закрито та справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні за участю сторін. В судове засідання позивач та її представник адвокат Дейна С.А. не з`явилися, від представника позивача адвоката Дейна С.А, надійшла заява, в якій вона справу просила розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Від представника відповідача СТОВ "Довжик" надійшла заява, в якій він просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] просив задовольнити в повному обсязі. Від представника відповідача Золочівської селищної ради Харківської області надійшла заява, в якій він справу просить розглядати за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечив. У відзиві на позовну заяву представник Золочівської селищної ради Харківської області проти задоволення позовних вимог заперечував, зазначив, що в технічній документації по перепаюванню земель КСП «Довжанський» та додаткових списках громадян, які мають право на середню земельну частку (пай) КСП «Довжанський» [PERSON] відсутня. Пунктами 4.2 та 4.3. Статуту КСП передбачено, що на момент створення підприємства право на членство в ньому має кожен член Товариства покупців членів трудового колективу ДП Радгосп «Довжанський» який приймав участь у викупі цілісного майнового комплексу Радгоспу «Довжанський» , згідно прийнятому і затвердженому списку конференцією уповноважених на даний період. Прийняття у члени Підприємства після держ. реєстрації здійснюється конференцією уповноважених,а у перерву між ними правлінням на підставі особистої письмової заяви. Заява розглядається у двотижневий строк. Членство позивача у КСП «Довжанський» не підтверджено, довідка правонаступника не може бути належним та достатнім доказом. Згідно витягу з протоколу №5 прийняття у члени відбулося загальними зборами (зборами уповноважених) членів КСП, що не передбачено Статутом, принаймні титульним аркушом, аркушами №1,3, наданими позивачем. Не визначено у який з двох способів позивач став членом підприємства. Серед іншого позивач просить визнати за нею право на земельну частку (пай) із вільних земель колективної власності, які обліковуються як невитребувані паї колишнього КСП «Довжанський», що є неможливим, оскільки це порушить права власників сертифікатів (або їх спадкоємців), а також осіб, які з різних причин таких сертифікатів не отримали, проте були включені до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, які можуть виявити бажання отримати належні їм земельні ділянки та оформити право власності на них до 01.01.2025. Крім цього наявність сертифіката є обов`язковою умовою для набуття особою права на земельну частку (пай). Але в даному випадку сертифікат на ім`я позивача не виготовлявся. Крім цього позовні вимоги у даній справі не можуть бути задоволені через сплив строку позовної давності, адже з моменту паювання земель КСП «Довжанське» минуло 24 роки. Позовна давність за вимогами про визнання права на земельну частку (пай) повинна обчислюватися з часу виготовлення державного акта на право колективної власності на землю, тобто з 28.10.1997. Позивач не звертався до суду за захистом своїх прав протягом 24 років, при цьому ним не наведено жодних поважних причин пропуску строків позовної давності, адже позовна давність установлюється в законі із метою стимулювання суб`єктів, права чи законні інтереси яких порушені, до реалізації права на їх позовний захист протягом встановленого строку. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо. У відповіді на відзив представник позивача адвокат Дейна С.А. зазначила, що позивач [PERSON] під час розпаювання земель була членом радгоспу «Довжанський», з його складу не виходила та виключена не була, але земельну частку (пай) вона не отримала. Аргументи відповідача з приводу того, що позивач не має права на земельну частку (пай) безпідставні. Про порушене право позивачці стало відомо лише в квітні 2021 року, після чого вона відразу звернулася до суду. Вважає, що строк звернення до суду [PERSON] пропущений з поважних причин, оскільки лише в квітні 2021 року вона дізналася що має право на земельну частку (пай). Невнесення до списку Державного акту особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Вважає, що відлік строку позовної давності повинен йти з квітня 2021, коли вона з листа СТОВ «Довжик» дізналася про те, що має право на земельну частку (пай) із земель бувшого КСП «Довжанський». Враховуючи неявку усіх учасників справи, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснювалося на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно трудової книжки колгоспника від 05.11.1994 року серія та номер [NUMBER] вбачається, що [PERSON] , [INFO] , 28.07.1997 року прийнята на роботу в радгосп «Довжанський» на підставі наказу №107-к від 28.07.1997 року, 24.11.1997 року [PERSON] звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП, наказ №164-к від 24.11.1997 (а.с.29). З листів начальника відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області Трофімова В. від 01.04.2021 року №245/142-21, від 09.04.2021 №254/142-21 вбачається, що державний акт на право колективної власності на землю серія ХР №13-00-000806 КСП «Довжанський» отримало 28.10.1997 року, список громадян, які мають право на земельну частку (пай) в КСП «Довжанський», який додається до державного акту, у відділі відсутній. Згідно технічної документації по перепаюванню земель колективної власності КСП «Довжанський» Золочівського району Харківської області від 2002 до списку громадян, які мають право на середню земельну частку (пай) в КСП «Довжанський» та до додаткових списків громадян, які мають право на середню земельну частку (пай) в КСП «Довжанський», громадянка [PERSON] не включена. Розмір земельної частки (паю) на одну особу КСП «Довжанський» Золочівського району Харківської області становить 6,50 в умовних кадастрових гектарах. Вартість земельної частки (паю) загальним розміром 6,50 в умовних кадастрових гектарах станом на 01.01.2021 становить 181158,45 грн. (а.с.8). 07.09.1997 року розпорядженням голови Золочівської районної державної адміністрації №193 зареєстровано Статут колективного сільськогосподарського підприємства «Довжанський». Відповідно до пунктів 4.5, 4.6 Статуту, членство в підприємстві припиняється у разі добровільного виходу або виключення із членів підприємства. Член підприємства має право добровільно виходити із підприємства, попередивши про це правління в письмовій формі не пізніше ніж за два місяці до виходу. На протязі цього часу правління зобов`язане розглянути заяву і прийняти рішення. Момент виходу члена із підприємства є день прийняття рішення правлінням з цього питання (а.с.11-13). СТОВ «Довжик» Золочівського району Харківської області є правонаступником радгоспу «Довжанський» Золочівського району Харківської області. Усі документи радгоспу «Довжанський» Золочівського району Харківської області знаходяться на зберіганні у СТОВ «Довжик». До Державного архіву передані не були. Станом на 28.10.1997 на час отримання КСП «Довжанський» Золочівського району Харківської області Державного акту на право колективної власності на землю [PERSON] була членом КСП «Довжанський» Золочівського району Харківської області, що вбачається із наданих суду довідок СТОВ «Довжик» №60, 62 від 26.05.2021 та витягу з протоколу №5 Загальних зборів (зборів уповноважених) членів КСП «Довжанський» Золочівського району Харківської області (а.с.26, 27, 28). З копії довідки №44 від 27.03.2021 СТОВ «Довжик» вбачається, що [PERSON] , 1974 р.н., дійсно працювала у радгоспі «Довжанський» і на момент розпаювання земель була членом радгоспу: прийнята 28.07.1997 року на підставі наказу №107-к від 28.07.1997 року; звільнена 29.11.1997 на підставі наказу №164-к від 24.11.1997. 04.09.1997 згідно протоколу №1 від 30.07.1997 зборів уповноважених членів колективу і розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 04.10.1997 №493 радгосп «Довжанський» перереорганізовано в СВК «Довжанський» з 04.09.1997 на підставі наказу №139-к від 24.09.1997. Розпорядження №793 Золочівської райдержадміністрації від 04.09.1997 року про реорганізацію радгоспу «Довжанський» в КСП «Довжанський», протокол №1 загальних зборів КСП «Довжанський» від 15.01.2000 про реорганізацію КСП «Довжанський» в СВК «Довжанський», протокол №1 загальних зборів СВК «Довжанський» від 29.02.2000 про реорганізацію СВК «Довжанський» в СТОВ «Довжик» (а.с.9). З відповіді на запит №22 від 08.04.2021 СТОВ «Довжик» повідомило, що на період розпаювання земель КСП «Довжанський» [PERSON] була його членом, але не включена до списку (а.с.10). При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями\~Земельного Кодексу України,\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у\~\~колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року № 720/95. Згідно ст.19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: а) землі сільськогосподарського призначення; б) землі житлової та громадської забудови; в) землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; г) землі оздоровчого призначення; ґ) землі рекреаційного призначення; д) землі історико-культурного призначення; е) землі лісогосподарського призначення; є) землі водного фонду; ж) землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення. Земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадян чи юридичних осіб, можуть перебувати у запасі. Відповідно до\~ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить в тому числі: а) розпорядження землями територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; в) надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; й) вирішення земельних спорів; к) вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону. Згідно ст. 25 ЗК України при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Рішення про приватизацію земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій приймають органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень за клопотанням працівників цих підприємств, установ та організацій. Землі у приватну власність особам, зазначеним у частині першій цієї статті, передаються безоплатно. Площа земель, що передаються у приватну власність, становить різницю між загальною площею земель, що перебували у постійному користуванні сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, і площею земель, які залишаються у державній чи комунальній власності (лісогосподарського призначення, водний фонд, резервний фонд). Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Громадянам України із числа депортованих осіб, які поселилися в сільській місцевості, державою забезпечується безкоштовна передача у власність землі сільськогосподарського призначення в розмірі земельного паю, визначеного для цієї місцевості, за рахунок земель запасу та резервного фонду в разі їх наявності. Пунктом 2\~Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у\~\~колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 8 серпня 1995 року №720/95\~передбачено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на\~право на земельну частку\~(пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо. Абзацом 7 статті 1\~Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)"\~визначено, що\~право на земельну частку\~(пай) може бути встановлено в судовому порядку. У відповідності до п."а" частини 3 статті 152\~ЗК\~України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. За таких обставин суд доходить висновку, що позивач [PERSON] до розпаювання земель колективної власності була членом КСП «Довжанський» на момент передачі\~\~землі у колективну власність 28.10.1997 року та видачі Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР № 13-00-000806, у зв`язку з чим набула право на земельну частку (пай) у відповідному розмірі площею 6,50 га з дня видачі цього акта. Однак, відповідачем у відзиві на позовну заяву заявлено про пропуск позовної давності позивачем. У відповідності до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Згідно ч. 5 ст. 267\~ЦК України якщо\~суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 261\~ЦК України перебіг\~строку позовної давності починається від дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У позовній заяві та відповіді на відзив позивач зазначив, що про той факт, що її не було включено до списку громадян, які мають право на земельну частку (пай) вона дізналася лише з листа відділу у Золочівському районі ГУ Держгеокадастру у Харківській області від 01.04.2021 року, а тому строк позовної давності нею не пропущено. Згідно ст. 71 ЦК України (в редакції 1963 року) загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК України (в редакції 1963 року) позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦК України (в редакції 1963 року) закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Отже, відмова у задоволенні позову у зв`язку із спливом строку позовної давності можливо, у разі якщо позовні вимоги обґрунтовані, але позивач, як з`ясовано, без поважних причин пропустив строк звернення до суду. Під час отримання 28.10.1997 року КСП "Довжанський" Державного акту на право колективної власності на землю серії ХР №13-00-000806 та складання списків на отримання земельної частки (пай) [PERSON] була членом КСП "Довжанський", тому суд вважає, що на дату її звільнення 24.11.1997 у [PERSON] була об`єктивна можливість дізнатися про порушення її права та не включення до списку осіб, який додано до вказаного Державного акту. Оскільки\~ст. 76 ЦК УРСР\~(в редакції 1963 року) містить презумпцію обізнаності особи про стан своїх суб`єктивних прав. Відтак обов`язок доведення терміну, з якого особі стало (могло стати) відомо про порушене право, покладається на позивача. Згідно з нормами ст. ст.\~12, 81 ЦПК України кожна\~сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Всупереч вимогам\~ст. ст. 12, 81 ЦПК України\~ [PERSON] не надала належних та допустимих доказів того, що вона не могла дізнатися про порушення свого цивільного права. Доводи позивачки щодо поважності причин пропуску позовної давності є безпідставними, оскільки розпаювання земель колишніх колгоспів, яке почало проводитись з 1993 року, є загальновідомим фактом, а тому позивач, як член колгоспу, повинна була дізнатись про порушення свого права на земельну частку (пай) ще з часу видачі КСП "Довжанський" зазначеного вище державного акту на землю. Відповідно до ст. 89\~ЦПК України суд\~оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Стаття 76 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.78 цього ж\~Кодексу обставини\~справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування. За таких обставин в позові [PERSON] про визнання права на земельну частку (пай) необхідно відмовити у зв`язку зі спливом позовної давності. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений\~ст. 141 ЦПК України. Так, ч. ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed