Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, обгрунтовуючи свій позов, посилаючись на те, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 27 грудня 2008 року, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис 2445 від 27.12.2008р. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Під час перебування у шлюбі з'ясувалося, що сторони мають діаметрально протилежні погляди на сім'ю та сімейне життя, а також виховання доньки, тому в 2011 році вони фактично припинили свої подружні відносини. В судовому засідання позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Відповідач проти заявленого позову не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення сторін , дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, з урахуванням визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 грудня 2008 року, який був зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис 2445 від 27.12.2008 року ( а.с. 6) Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. ( а.с. 7) Під час перебування у шлюбі з'ясувалося, що сторони мають діаметрально протилежні погляди на сім'ю та сімейне життя, а також виховання доньки, тому в 2011 році вони фактично припинили свої подружні відносини та з цього часу проживають окремо. На даний час кожний із них має свої сім"ї, шлюб існує формально. Суд вважає, що сторони довели дійсність та незмінність волевиявлення про розірвання шлюбу. Відповідно до статті 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного із них. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). Проте судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Судом встановлено, що сім'я розпалась остаточно із-за непорозумінь, психологічної несумісності сторін, небажання відновити сімейні відносини, а тому подальше спільне життя сторін неможливе, збереження шлюбу є недоцільним та суперечить їх інтересам. Щодо утримання та виховання неповнолітньої доньки , сторони визначаться ся у добровільному порядку. Майнового спору у сторін на день розгляду позову про розірвання шлюбу не виникає. На підставі викладеного, ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України, з урахуванням Постанови № 11 від 21 грудня 2007 року Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділу спільного майна подружжя" та,

Outcome: approved