Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-09 00:00:00

13.12.2017 року позивач звернулася до суду з даним позовом мотивуючи його тим, що проживала з відповідачем однією сім"єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дочки [PERSON] не надає, їй важко самостійно утримувати сім'ю і вказує, що відповідач офіційно не працює, стан здоров»я та матеріальне становище дають йому можливість сплачувати аліменти. Просить стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не з"явився. Подав до суду письмову заяву, згідно якої позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини по справі, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити, з наступних підстав. Між сторонами виник спір з приводу стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO] сторони по справі є матір'ю та батьком неповнолітньої дитини ( а.с.3). Відповідно до ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікованаПостановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Відповідно до ст.1,2 Закону України «Про охорону дитинства»батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку. Відповідно до положеньст. 141СК Українимати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно доч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно дост. 184 Сімейного кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Заст. 182 Сімейного кодексу Українипри визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За приписами ч. 2ст. 182 СК Українирозмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи вищенаведене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд вважає, що позов слід задовольнити та щомісяця стягувати з відповідача аліменти в користь позивача на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1000 гривень до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів слід розпочати з дня подання позову до суду, тобто з 13.12.2017 року. Судові витрати необхідно розподілити відповідно до вимогст. 141 ЦПК України. Тобто з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 704,80 грн.. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст.180,181,182,184,191 Сімейного кодексу України, ст.ст.141, 263,264,265,268,354 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved