Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

Представник позивача звернувся з позовом в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] якому зазначив, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. Заочним рішенням Новоселицького районного суду від 24.08.2014 року малолітній [PERSON] був відібраний від батьків без позбавлення ї батьківських прав. Розпорядженням Новоселицької райдержадміністрації від 22.09.2014 року №210 - р. малолітньому [PERSON] було встановлено статус, Дитина яка позбавлена батьківського піклування. Опікуном був призначений дядя дитини [PERSON], який повністю утримує дитину, створює необхідні умови для нормального її розвитку та проживання. На даний час [PERSON] проживає в [ADDRESS] в господарстві разом з дідусем [PERSON], бабусею [PERSON] та його опікуном [PERSON]. Батьки [PERSON], батько [PERSON] та мати [PERSON] самоусунулися від виховання та матеріального утримання дитини. Будучи викликані на засідання комісії з питань захисту прав дітей 13.10.2015 року не з'явились та не повідомили про причину не явки. Рішенням Органу опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації від 20.10.2015 року за №60 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] позбавити батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. Представник позивача просить суд на підставі наданих доказів позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідачі в судове засідання не з'явилися повторно, хоча належним чином були повідомлені про місце, день та час розгляду справи, причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про слухання справи в їх відсутності в суд не подавали. У зв'язку з повторною неявкою відповідача в судове засідання суд вважає, що у відповідності до вимог ст. 169 ЦПК України, справа підлягає розгляду в їх відсутності із винесеням по справі заочного рішення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. По справі є в наявності достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] суду показали, що вони є родичами [PERSON], дядем та дідусем а тому відповідно і рідним братом та батьком відповідача [PERSON]. [PERSON] та його дружина на даний час зловживають алкогольними напоями, самоусунулись від виховання дитини. Залишили дитини напризволяще, ведуть антигромадський спосіб проживання. Дитина проживає разом з ними та вони неї піклуються. Свідок [PERSON] суду показав, що йому як голові сільради добре відомо становище сім'ї [PERSON] та [PERSON], які зловживають алкогольними напоями. Залишили дитину напризволяще. На даний час дитина проживає з дідусем та рідним дядем які про неї піклуються. [PERSON] на території сільради не проживає її точне місце знаходження невідомо. [PERSON] проживає у його батьків постійно на нього надходять скарги від його родичів. Зловживає алкогольними напоями, веде антигромадській спосіб проживання. Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження видане виконкомом сільради с. Форосна, Новоселицького району 14.03.2007 року [PERSON] народився [INFO] року про що в книгу реєстрації народжень 14.03.2007 року зроблено актова запис №02. Батьками зазначені, батько [PERSON], мати [PERSON]. Заочним рішенням Новоселицького районного суду по справі №2-626/2014р. від 29.08.2014 рік було вирішено відібрати малолітнього [PERSON], [INFO] від [PERSON] та [PERSON] без позбавлення батьківських прав. Рішенням органу опіки та піклування Новоселицької райдержадміністрації від 20.10.2015 року за №60 визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. З Доповідної записки Директора РЦСССДМ начальнику у справах дітей Новоселицької райдержадміністрації від 06.10.2015 року за №149 вбачається, що житловий будинок за місцем реєстрації [PERSON] та [PERSON] перебуває в аварійному стані в ньому більше п'яти років ніхто не проживає. З характеристики виданої Жилівської сільрадою [PERSON] вбачається, що він проживає з його батьками в с. Жилівка, Новоселицького району не займається вихованням свого сина [PERSON], місце знаходження його дружини не відомо. Пунктом 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 грудня 2008 року № 20) передбачено, що відповідно до статті 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України, 1. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15, в абзаці 2 п. 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" встановлено, що розглядаючи справи даної категорії, судам слід мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування вирішується лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи та характеру ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд оцінюючи у сукупності пояснення сторін, надані сторонами докази та зазначені правові норми та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, дійшов висновку, що вони з однозначністю та достовірністю доказують, що [PERSON] та [PERSON] не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти а тому зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення батьків від виховання дитини та нехтування ними своїми обов'язками. Суд враховуючи, що Орган опіки та піклування був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з зазначеною позовною заявою суд відповідно до вимог ст..88 ЦПК України та враховуючи ставки судового збору встановлені Законом України «Про судовий збір» дійшов висновку, що слід стягнути в дольовому порядку з відповідачів в дохід держави судовий збір в сумі 1218 грн..

Outcome: approved