Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

13 листопада 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. В обґрунтування вимог позивач зазначила, 28.02.2002року розірвала шлюб з відповідачем у відділі реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області. Зазначила також, що від шлюбу сторони мають сина [PERSON], 26 січня 2000року народження, який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що [PERSON] покинув постійне місце проживання, не повідомляє про місце свого мешкання, не бажає добровільно брати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні сина, позивач вважає що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі. Позивач, належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, в якій підтримала позов в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив також, що від сплати аліментів ніколи не ухилявся, періодично допомагає синові у придбанні необхідних йому речей. Дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що батьками неповнолітнього [PERSON], 29 січня 2000року народження є [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖД №112043, виданого 28.02.2002року відділом реєстрації актів громадянського стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області вбачається, що 28.02.2002року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та після розірвання шлюбу дружині залишено прізвище «Райчева» (а.с.6). З довідки відділу реєстрації актів цивільного стану Татарбунарського районного управління юстиції Одеської області №38/3-52 від 10.08.2006року слідує, що до актового запису №10 від 21.02.2000року про народження [PERSON] внесені зміни, а саме в графі 1 прізвище дитини змінено на «Райчев» (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ЖД №168301 від 11.09.2009 року виконавчим комітетом Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] та дружині присвоєно прізвище «Зарічук» (а.с.3). З довідки Дмитрівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області від 29.10.2015року №2397 вбачається, що син проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с.7). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що на утриманні позивача перебуває неповнолітня дитина [PERSON], яка потребує витрат на харчування, навчання та повноцінний розвиток, [PERSON] є батьком цієї дитини та повинен брати участь в її утриманні, беручи до уваги згоду відповідача з розміром аліментів та відсутність доказів в матеріалах справи на підтвердження наявності у [PERSON] офіційного працевлаштування та стабільного регулярного доходу, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 600 грн щомісячно на утримання сина до досягнення ним повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 487грн.20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved