Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

09.09.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання в порядку п.2 ст.101 ЦПК України, мотивуючи всій позов тим, що відповідачі, які проживають за адресою: [INFO], ухиляються від сплати коштів за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Як наслідок, виникла заборгованість за надані послуги, яка станом на серпень 2015 року за період з березня 2011 року по серпень 2015 року становить 10\~758,83 грн. з врахуванням поточної сплати та щомісячних нарахувань. За весь період прострочених платежів відповідачам нараховано: -5\~293,37 грн. інфляційних; -648,13 грн. 3% річних. Загальний розмір заборгованості відповідачів перед позивачем складає 16\~700,33 гривень. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з відповідною позовною заявою. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала з тих же підстав, що наведено у позовній заяві. Просила позов задоволити в повному обсязі, оскільки твердження відповідача про те, що її квартира має бути відключена від теплопостачання не підтверджуються жодними належними та допустимими доказами. Квартира забезпечується послугами теплопостачання, а відповідно у зареєстрованих в цій квартирі осіб виникає обовязок з оплати послуг з централізованого теплопостачання. Акту відключення квартири від теплопостачання відповідачем [PERSON] суду не представлено, а вказаний акт є підставою для не нарахування відповідних платежів за послуги з централізованого теплопостачання. Відповідач [PERSON], в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, вказуючи на те, що вона незадоволена якістю надання послуг з централізованого теплопостачання та відповідно бажала та бажає бути відключеною від послуг централізованого теплопостачання, що надаються позивачем. Вона відповідно ходила по різним інстанціям та писала заяву на відключення її квартири від централізованого теплопостачання, разом з тим на даний час її квартира підключена до централізованого теплопостачання та вона користується послугами позивача. Акту про відключення її квартири від централізованого теплопостачання у неї немає, так як її фактично від централізованого теплопостачання не відключено. На запитання суду чи відповідає дійсності інформація, що наведена у оборотній відомості за період з 10.2007 року по 08.2015 року, щодо здійснення нею проплат за послуги з централізованого теплопостачання в вересні 2010 року, в січні 2011 року, в березні 2011 року, в червні 2011 року, в грудні 2011 року, січні, лютому та березні 2012 року, в червні 2012 року, листопаді 2012 року та у вересні 2013 року (остання проплата) у відповідних сумах, відповідач повідомила, що так, дійсно вона в ці дати оплачувала відповідні послуги позивача. Також вона повідомила, що підстав для задоволення позову немає, оскільки між нею та позивачем не укладено відповідного договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не зявилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановлений законом спосіб та у передбачені ним терміни. Враховуючи викладене вище, суд ухвалив проводити розгляд справи у відсутність відповідачів що не заявились в судове засідання. Суд, заслухавши представника позивача та відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозвязку прийшов до переконання в тому, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог. Ст.10 ЦПК України визначено, що кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.2 ст.60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» є організацією що надає населенню послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, відповідно до умов визначених «Правилами надання послуг населенню з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року за №1875. Відповідачі зареєстровані за адресою: [INFO] та забезпечуються послугами централізованого теплопостачання, що надаються КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго», (обставина щодо користування послугами позивача не заперечувалась відповідачем [PERSON]В.). Згідно витягу з реєстру особових рахунків житлового фонду КБ ОЦ Житлово Комунального господарства, за адресою [ADDRESS] (особовий рахунок 300398) за вказаною адресою з поміж інших осіб (1 малолітня особа) прописані також і відповідачі по справі (а.с. 3). Порушуючи п.18 «Правил надання послуг населенню з централізованого опалення та постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінетом Міністрів України від 21.07.2005 року за №630 та п.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року за №1875, відповідачі ухиляються від сплати заборгованості за спожиті послуги з централізованого теплопостачання. Тому, станом на серпень 2015 року у них виникла заборгованість перед позивачем, яка складає 16\~700,33 грн., з яких: - 10\~758,83 грн. - борг за спожиті послуги з централізованого теплопостачання; - 5\~293,37 грн. інфляційних; - 648,13 грн. 3% річних, що підтверджується відповідними розрахунками заборгованості, що наявні в матеріалах справи (а.с. 5,6). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк, згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Враховуючи викладене та ту обставину, що відповідачі в добровільному порядку не розраховуються з позивачем за надані послуги централізованого теплопостачання, суд дійшов висновку про задоволення позову. Суд на виконання ч. 4 ст. 10 ЦПК України, сприяв всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснював учасникам процесу, їх права та обовязки, попереджував про наслідки вчинення та не вчинення процесуальних дій і сприяв в тому числі і відповідачу [PERSON] у здійсненні її прав (враховуючи також те, що вона не користується правовою допомогою), зокрема розяснював право подання відповідних доказів щодо відключення її квартири від централізованого теплопостачання, інших доказів, які б свідчили про обґрунтованість її заперечень проти позову, відсутність у неї боргу, чи наявності боргу у меншому розмірі. Разом з тим, відповідач [PERSON] вислухавши відповідні розяснення суду, повідомивши суд про те, що вона зрозуміла свої права, не забажала долучати будь яких письмових доказів які б підтверджували її заперечення проти позову. Розрахунок заборгованості наданий суду позивачем сумніву нею не піддавався. Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги позивача суд також зазначає те, що твердження відповідача [PERSON] з приводу того, що оскільки між позивачем та відповідачами не підписано відповідний договір про надання послуг з централізованого теплопостачання, то відповідно і будь яких боргів бути не може, оскільки немає договірних відносин, не приймаються судом до уваги, оскільки п. 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~передбачено право споживача одержувати житлово-комунальні послуги згідно із законодавством, якому кореспондує визначений пунктом 5 частини третьої\~статті 20 цього Закону\~обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані сплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а отже відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до ст.88 ЦПК України, усі судові витрати понесені позивачем у справі, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved