Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

Позивач звернувся до суду і просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , мотивуючи тим, що він є власником вказаного житлового будинку, в якому крім нього зареєстровані: дочка - [PERSON] , 1980 року народження, зять - [PERSON] , 1979 року народження, та внуки - [PERSON] , 1999 року народження, [PERSON] , 2003 року народження, [PERSON] , 2005 року народження, але з листопада 2009 року вони проживають в Німеччині, в м. Гамбург. В будинку відсутні їх майно та особисті речі. Він неодноразово звертався до відповідачів з проханням знятися з реєстрації в будинку, але вони не бажають зробити це добровільно та припинити реєстрацію, посилаючись на неможливість приїзду в Україну. Факт реєстрації відповідачів порушує його право на вільне розпорядження і користування майном. В разі продажу будинку йому необхідна довідка про відсутність осіб зареєстрованих у будинку. Крім того, комунальні послуги він сплачує з урахуванням зареєстрованих в будинку осіб. Відзиву на позовну заяву відповідачі до суду не надали. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але надали заяви, в яких просять справу слухати у їх відсутність. Позовні вимоги підтримали. Погоджуються на заочний розгляд справи. В підготовчому засіданні 03.06.2021 позивач та його представник були присутні. Позовні вимоги також підтримували. Відповідачі про причини неявки не повідомили, хоча своєчасно та належним чином, відповідно до положень ст. ст. 128-130 ЦПК України, повідомлялися про час та місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням та оголошенням про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України. Суд, вивчивши позовну заяву та дослідивши в судовому засіданні письмові докази, вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , тобто позивач, є власником житлового будинку [ADDRESS] . У вказаному житловому будинку зареєстровані та не проживають з листопада 2009 року: дочка - [PERSON] , 1980 року народження, зять - [PERSON] , 1979 року народження, та внуки - [PERSON] , 1999 року народження, [PERSON] , 2003 року народження, [PERSON] , 2005 року народження . Вказані обставини підтверджуються копіями: витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 15.08.2018, технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб виконавчого комітету Овруцької міської ради Житомирської області №7-256 від 29.03.2021 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.04.2021 ( а. с.5-12). Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання з урахуванням вимог, визначених частиною одинадцятою статті 6 цього Закону. Тобто, як випливає із указаної правової норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) виселення; 4) визнання особи безвісно відсутньою; 5) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язана з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про виселення; 4) про визнання особи безвісно відсутньою; 5) про оголошення фізичної особи померлою. Таким чином, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В ч.1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 01.04.2021 (а. с.12) вбачається, що [PERSON] , 1980 року народження, [PERSON] , 1979 року народження, [PERSON] , 1999 року народження, [PERSON] , 2003 року народження, та [PERSON] , 2005 року народження, зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , але не проживають з листопада 2009 року. Постійно проживають у Німеччині. Копія запрошення [PERSON] на ім`я [PERSON] та її дітей (а.с.15), підтверджує факт реєстрації [PERSON] в м. Гамбург, Німеччина. Таким чином, обравши для себе інше місце проживання, відповідачі втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] , а тому позов підлягає задоволенню. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 908 грн. в доход держави.

Outcome: approved