Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

Позовні вимоги. Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», в подальшому назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] було укладено кредитний договір на придбання транспортного засобу. На підставі вчиненого виконавчого напису приватного нотаріусу, державним виконавцем у позивача було вилучено автомобіль, про що складено акт опису й арешту майна. Проте, вилучення автомобіля жодним чином не вплинуло на розмір заборгованості за кредитним договором. В кінці березня 2021 року позивачу стало відомо, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження. Однак, ознайомившись з його матеріалами вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки вимоги ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» (стягувача за виконавчим провадженням) є неправомірними в частині розміру заборгованості та спливу строків давності за вимогами. Окрім того, нотаріусом було порушено процедуру вчинення виконавчого напису, зокрема, виконавчий напис вчинено: без письмової вимоги про усунення порушень від кредитора (правонаступника), яка боржнику не надсилалась, та як наслідок недотримання вимог закону щодо вчинення нотаріусом дій лише після спливу 30-ти днів з моменту надсилання боржнику такої вимоги, на підставі неконкретизованого розрахунку заборгованості, який не підтверджений відповідними первинними бухгалтерськими документами та виписками за рахунками обліку заборгованості; відсутності безспірного характеру заборгованості та спливу строку після виникнення права вимоги, більш ніж трьох років до моменту вчинення виконавчого напису. Зазначає, що станом на 01.07.2020 - дату вчинення спірного виконавчого напису нотаріуса чинне законодавство передбачало можливість вчинення виконавчого напису лише за умови подання нотаріально посвідченого договору. Вчинення виконавчого напису на підставі не нотаріально посвідчених кредитних договорів чинним законодавством не передбачено. Також виконавчий напис вчинено не на договорі, а на окремому бланку при наявності на договорі вільного місця, що також є порушенням вимог чинного законодавства. Враховуючи вищевикладене, просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської обл. [PERSON] № 2206 виданий 01.07.2020, яким запропоновано звернути стягнення 1 284 348,55 грн. з [PERSON] (РОНКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (ЄДРПОУ: 41661563) за Кредитним договором № 11/П/60/2006-840 від 29.08.2006 укладеним між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», права вимоги за яким на підставі Договору відступлення прав вимоги від 15.05.2020 № GL2N79276ПВ272, відступлено ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС». Крім того, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» (ЄДРПОУ: 41661563) на користь [PERSON] (РОНКПП: [NUMBER] ) 1 362,00 грн. судового збору та 5 200,00 грн. витрат на правову допомогу. Рух справи в суді. Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 28 квітня 2021 року відкрито провадження по справі, та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Однак, враховуючи обставини, встановлені при вивченні матеріалів справи, характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі, з метою встановлення всіх обставин у справі, на які посилається позивач у позовній заяві та які повинні бути враховані судом при вирішенні спору, для забезпечення можливості реалізації принципу рівності та справедливого балансу між сторонами, судом було вирішено здійснити перехід до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням викликом сторін в судове засідання. Крім того, ухвалою суду від 28 квітня 2021 року, заяву позивача про забезпечення позову в справі за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору - приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу [PERSON] та державного виконавця Оболонського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Сакун Дар`ї Вячеславівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, - задоволено. Зупинено стягнення на підставі виконавчого напису нотаріусу зареєстрованого в реєстрі № 2206 від 01 липня 2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської обл. [PERSON] Позиція сторін по справі. Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, позов просив задовільнити, з підстав викладених в ньому. Відповідач будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи свого представника в судове засідання не направив. Відзив чи заперечення на спростування позиції позивача до суду не надав. Треті особи по справі в судове засідання не з`явились, письмові пояснення до суду не надали. Як вбачається з відповіді Міністерства юстиції України, наказом Міністерства юстиції України від 14.04.2021 № 1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05.04.2021 № 2 та на підставі підпункту «є» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат», а саме, у зв`язку з неодноразовими порушеннями нотаріусом законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 13.08.2012 за № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , анульовано. Відповідно до ст.4 ЦПК України, ч.1ст.16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до частини четвертої статті 263ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 і від них Велика Палата Верховного Суду не відступала, на час розгляду справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17 (провадження № 12-278гс18) зроблено висновок, що «вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88Закону України«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Інформація про наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Якщо порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, допущені нотаріусом при вчиненні виконавчого напису, не свідчать про недотримання умов вчинення виконавчого напису, передбачених статтею 88 Закону України «Про нотаріат», та не призвели до порушення гарантованих законом прав боржника або стягувача, вони не можуть слугувати підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню». У пунктах 17, 18, 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19) зазначено, що «Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29червня 1999року №1172 (далі Перелік)». Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у разі стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, для одержання виконавчого напису додаються: а)оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення позовної заяви виходячи з наступного. Судом було встановлено, що 29.08.2006 між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра», в подальшому назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 11/П/60/2006-840 на придбання автотранспортного засобу. Даний Кредитний договір нотаріально не посвідчувався. За умовами п. 1.1. Кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 24 750,00 доларів США в порядку і на умовах, визначеним цим Договором. Відповідно до п. 1.2. Кредитного договору ціль кредитування - придбання автотранспортного засобу, визначеного у п. 2.1. цього Договору. У відповідності до п. 2.1. Кредитного договору в якості забезпечення виконання Позичальником своїх зобов`язань щодо погашення Кредиту, сплати відсотків та інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, Позичальник укладає договір застави автотранспорту легковий автомобіль, марка Chevrolet, модель Tacyma, рік випуску 2005, колір чорний, шасі (кузов, рама, коляска) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] що набувається позичальником по договору купівлі-продажу автотранспортного засобу № 214141-975 від 26.08.2006, укладеного між Позичальником та АФ «Либідь-Авто». За домовленістю сторін вартість автотранспортного засобу складає 125 000,00 грн., що в еквіваленті при перерахуванні на долари США по офіційному курсу НБУ на день прийняття автотранспортного засобу у заставу складає 24 753,00 долари США. Договір застави автотранспортного засобу має бути в день укладення цього Договору. Відповідно до п. 3.3.1. Кредитного договору моментом (днем) надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника № [NUMBER] , відкритому у філії ВАТ КБ «Надра» Київське РУ. За п. 3.3.1. Кредитного договору позичальник повертає кредит та сплачує Банку передбачені п. п. 1.3.1., 1.3.2. цього Договору платежі шляхом здійснення перерахування на рахунок № [NUMBER] МФО 320564 мінімально необхідного платежу у валюті Кредиту. У відповідності до п. 3.3.2. Кредитного договору щомісячна сума мінімального кредитного платежу складає 579,00 доларів США. Відповідно до п. 3.3.3. Кредитного договору Позичальник вносить черговий мінімальний платіж, визначений у п. 3.3.2. цього Договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця. Згідно з п. 3.3.4. Кредитного договору кінцевий термін погашення кредиту - 29.08.2011. На підставі п. 4.2.4. Банк має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобов`язань щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих відсотків, інших платежів, передбачених цим Договором, можливих штрафних санкцій, якщо Позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п. 3.3.3. цього Договору. 03.11.2011 між Позивачем та Банком укладено Додаткову угоду № 2 до Кредитного договору. 11.11.2011 між Позивачем та Банком укладено Додаткову угоду № 1 до Кредитного договору. Дана Додаткова угода № 1 до Кредитного договору нотаріально не посвідчувалась. Цією Додатковою угодою № 1 деякі пункти Кредитного договору викладені у новій редакції. Так, п. 1.3.1. З дати підписання Додаткової угоди встановлюється відсоткова ставка в розмірі 6 % річних. П. 3.3.2. Щомісячна сума мінімально необхідного платежу, вказана у Графіку, що міститься у Додатку до цього Договору, та є його невід`ємною частиною. П. 3.3.4. При умові виконання позичальником умов цього Договору, дата повернення Кредиту - 01.09.2016. Відповідно до Графіку до Додаткової угоди № 1 до кредитного договору позичальнику встановлено щомісячні платежі з погашення Кредитного договору в сумі 660,00 доларів США, починаючи з 08.12.2011 і закінчуючи 01.09.2016. При цьому, згідно з Графіком, Позичальник за останній місяць відповідно до Графіку повинна сплатити 3 905,39 доларів США. Загальна сума сплачена Позичальником складає 8 536,00 доларів США та 10 000,00 грн. На підставі виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Шевельовою В.М. від 25.11.2008 № 8303 державним виконавцем Оболонського РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Ченківським О.О. 24.05.2013 у позивача було вилучено автомобіль Chevrolet, реєстраційний номер [NUMBER] , про що було складено акт опису й арешту майна. Постановою державного виконавця Оболонського РВ ДВС у м. Києві ГТУЮ у м. Києві Сакун Д.В. від 26.03.2021, за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТ ХАУС» відкрито виконавче провадження № 64961780. Виконавче провадження відкрито з примусового виконання виконавчого напису № 2206 виданого 01.07.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської обл. [PERSON], в якому пропонується звернути стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС» заборгованості за Кредитним договором № 11/П/60/2006-840 від 29.08.2006 укладеним між [PERSON] та ПАТ «КБ «Надра», права вимоги за яким на підставі Договору відступлення прав вимоги від 15.05.2020 № GL2N79276ПВ272, відступлено ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС». З метою з`ясування, на підставі яких документів приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської обл. [PERSON] було вчинено виконавчий напис № 2206 від 19.02.2020, представником [PERSON] адвокатом Мірошником С.Б. надсилався [PERSON] адвокатський запит. За даними трекінгу поштового відправлення за трек кодом 0303513784050 (за яким надіслано зазначений запит) з офіційного Веб-сайту ПАТ «Укрпошта», відправлення вручене особисто отримувачу 07.04.2014. Проте, день розгляду позовної заяви, відповідь до представника позивача на адвокатський запит не надходила. Щодо порушення нотаріусом ст. 88 ЗУ «Про нотаріат». Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За змістом статті 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями-не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій, а лише їх конкретизує. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує виникнення права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису-надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання безспірного зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності-це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої вимоги боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та виходячи з системного аналізу статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису (наприклад, неповідомлення боржника про вимогу кредитора), так і необґрунтованість вимог до боржника. З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не дотримано вимог щодо безспірності заборгованості позивача перед відповідачем, оскільки сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості позивача. Нотаріус не переконався в тому, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше 3-років, що свідчить про порушення нотаріусом порядку видачі виконавчого напису. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що з дня виникнення права вимоги за кредитним договором № 11/П/60/2006-840 від 29.08.2006 між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] минуло більше трьох років, і вчинення виконавчого напису на такій угоді є порушенням нотаріусом приписів ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Щодо чинності редакція Переліку №1172, суд зазначає наступне. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку №1172. При цьому цей Перелік №1172 не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі №3425-XII та Порядку №296/5. Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цією постановою були внесені зміни в розділ "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами" Переліку №1172 та доповнено його новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин". Дана постанова надала право нотаріусу вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, вказану постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі №826/20084/14 було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 було залишено без змін, а Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 було відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017. Отже, чинна редакція Переліку №1172 передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі нотаріально посвідченого договору. Матеріали справи свідчать, що нотаріально посвідчений договір між сторонами укладено не було. Не зважаючи на відсутність нотаріально посвідченого договору та те, що судовим рішенням 22.02.2017 були скасовані зміни до Переліку №1172 в частині вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, приватний нотаріус вчинив виконавчий напис на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. Крім того, судом береться до уваги, що відповідач не скористався принципом диспозитивності, не подав відзив на позов, не надав суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження безпідставності позовних вимог, в тому числі не надав доказів того, що ним надано приватному нотаріусу усі документи, передбачені чинним законодавством, для видачі виконавчого напису, в тому числі документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, забезпечення направлення та вручення позивачу письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Таким чином, встановлені судом обставини та досліджені докази у своїй сукупності дають підстави стверджувати про те, що заборгованість, яка стягнута з позивача на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса не має характеру безспірної, що є однією з основних умов для її стягнення в такому порядку. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим та підлягає до задоволення. Щодо заходів забезпечення позову. Відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення. Таким чином, заходи забезпечення позову, вжиті за ухвалою Галицького районного суду міста Львова від 28 квітня 2021 року, шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом нотаріуса продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Щодо судових витрат по справі. У відповідності до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, витрати на професійну правничу допомогу. За ст. 131-2 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Відповідно до преамбули Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» цей закон визначає правові засади організації та діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні. На підставі ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. За приписами ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: - складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); - часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); - обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; - ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. За надання адвокатом Мірошником С.Б. Позивачу правничої допомоги з підготовки позовної заяви, а також правового аналізу та вивчення документів, консультації та формування доказів, згідно з актом виконаних робіт, який є Додатком до Договору про надання правової допомоги, позивачем сплачено адвокату 5 200,00 грн. (вказане підтверджується наданими суду квитанціями від 01 квітня 2021 року, 02 квітня 2021 року та 20 квітня 2021 року). На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем також надано копію договору про надання правової допомоги від 31.03.2021, копію акту виконаних робіт з детальним описом виконаної роботи, копію платіжних документів про отримання 5 200,00 грн., копії деяких зазначених вище за текстом документів, що підготовлені адвокатом Мірошником С.Б., у т. ч., копія адвокатського запиту та ордеру серії КС № 534975 виписаного для подання адвокатського запиту до ДВС Оболонський РВ у м. Київ ЦМУ Мінюсту (м. Київ), копію адвокатського запиту та ордеру серії КС № 534972 виписаного для подання адвокатського запиту щодо надання інформації приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області [PERSON], копію адвокатського запиту та ордеру серії КС № 534974 виписаного для подання адвокатського запиту до ТОВ «ФК «ІНВЕСТ ХАУС», а також роздруківки з офіційного Веб-сайту Ради адвокатів Харківської області рекомендованих (мінімальних) ставок адвокатського гонорару затверджених Рішенням Ради адвокатів Харківської області № 17 від 21.03.2018. Виходячи із положень статей 133, 137, 141 ЦПК України, статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», суд має вирішити питання про відшкодування стороні, на користь якої відбулося рішення, витрат на послуги адвоката,

Outcome: approved