Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-22 00:00:00

У червні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить суд скасувати рішення житлової комісії військової частини [NUMBER] (Протокол засідання ЖК від 21.02.2019р. №4/1) в частині виключення позивача та його родини із загальної та першочергової черги на отримання житла та зобов`язати житлову комісію військової частини [NUMBER] оформити (поновити), визначені у наказі МО України від 30.11.2011р. №737 (зі змінами) «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців ЗСУ та членів їх сімей жилими приміщеннями», документи щодо поновлення у загальної та першочергової черги на отримання житла та направити їх встановленим порядком до Квартирно - експлуатаційного відділу м. Миколаєва. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача позовні вимоги не визнав. Третя особа надала суду пояснення, в яких зазначив, що позивач з 06.10.2006 р. перебував на квартирному обліку у загальній черзі на отримання житла у військовій частині [NUMBER] , зі складом сімї на 3 особи.23.11.2018 р. позивач звільнився. Таким чином, житловою комісією військової частини був внесений протокол №4/1 від 21.02.2019 р. про зняття його з квартирного обліку. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] з 01.08.1994 р. по 23.11.2018р. проходив дійсну військову службу у Збройних Силах. Відповідно до Витягу з наказу командира військової частини [NUMBER] (по стройовій службі) №315 від 23.11.2018 п. звільнено з військової служби у запас за підпунктом «й». Вислуга років у Збройних Силах України становить 24 р. 03 м. 22 д., пільгова - 08 р. 00 м. 00 д. Згідно повідомлення №227 від 05.03.2019 р. військової частини [NUMBER] , з 23.11.2018 р. на підставі п.29, Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловим приміщенням, затвердженого постановою КМУ від 03.08.2006 р. №1081, у звязку зі звільненням з військової частини у запас за підпунктом «й», позивача знято з загальної та першочергової черги на поліпшення житлових умов. Відповідно до довідки №80 від 23.06.1999 р. Одеського інституту сухопутних військ, [PERSON] , за час навчання в Одеському інституті сухопутних військ з 08.94 по 06.99 знаходився на казарменому положенні та окремою житловою площею не забезпечувався. Згідно Довідки військової частини [NUMBER] №441 від 29.11.2018 р., [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] . На даній площі зареєстровано 633 чоловік, в тому числі [PERSON] , 17.04.1977 р. з 06.10.2006 р., його дружина [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , 04.01.2017 р. з 28.02.2017 р. Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання житлове приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим Кодексом Української РСР та іншими нормативно - правовими актами. Відповідно до частини 1 зазначеної статті військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. На виконання статті 12 Закону прийнято Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006р № 1081, який пунктом 3 закріплює аналогічні з вимогами Закону приписи, щодо забезпечення військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше та членів їх сімей жилими приміщеннями для постійного проживання. Статтею 17 Конституції України визначено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей. Відповідно до статті 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», який гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі. Відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Відповідно до ст. 37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст. 38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 р. № 470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації. На виконання приписів вищевказаної статті постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 за № 1081 було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Пунктом 30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями передбачено, що військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Відповідно до абз. 1 п. 2.17 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30.11.2011 № 737 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10.01.2012 за № 24/20337, військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, за неможливості використання на військовій службі, а також після закінчення строку контракту при досягненні 20 років вислуги на військовій службі в календарному обчисленні, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини - у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання житла. Наказ Міністра Оборони України № 577 від 06.10.2006р. втратив чинність на підставі Наказу Міністерства Оборони № 737 від 30.11.2011р., яким була затверджена Інструкція про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка передбачала, що військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання, а військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до 1 січня 2005 року (набрання чинності Законом України від 24 червня 2004 року "Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей"), забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку - без врахування вислуги на військовій службі. Зміни до даної Інструкції були внесенні на весні 2014 року, але в даний час вже діяв особливий період, під час якого військовослужбовці залишались на військової служби на невизначений термін. Таким чином, на підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, \~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved