Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-03 00:00:00

Заявниця звернулась до суду із заявою про видачу обмежувального припису в якій просить суд встановити заходи тимчасового обмеження прав [PERSON] поклавши на нього терміном на 6 місяців наступні обов'язки: заборонити перебувати в місцях проживання з постраждалою особою [PERSON], що проживає за адресою [ADDRESS], а також проживає за адресою [ADDRESS]; заборонити наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою - [PERSON]; заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу [PERSON], якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому [PERSON], переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; заборонити вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою - [PERSON], або контактувати із нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Вимоги заяви мотивовано тим, що 07.11.1971 року між заявницею та заінтересованою особою був зареєстрований шлюб. 16.07.2018 року заявниця звернулась до Дніпровського районного суду м. Києва із позовом про розірвання шлюбу і ухвалою суду від 26.07.2018 року відкрито провадження у справі №755/10555/18. 28.06.2018 року заявниця звернулась до начальника Обухівського ВП ГУМП Київської області з заявою про вчинення щодо неї фізичного насильства її чоловіком [PERSON] У зв'язку з вказаним зверненням відносно заінтересованої особи було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП і постановою Обухівського районного суду Київської області від 24.07.2018 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Довідкою №01-01/482 від 17.09.2018 року виданою Службою у справах дітей та сім'ї Обухівської РДА в ході службового розслідування, заявниця визнана особою, щодо якої вчинено насильство. Відповідно до довідки від 28.06.2018 року №3096 та Висновку експертного дослідження від 03.07.2018 року №45 було виявлено тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області правого ока, судин в області лицьового черепа та лівого плеча, які були завдані [PERSON] Заявниця вказує, що на сьогоднішній день вона проживає разом з [PERSON] в [ADDRESS], а також досить часто разом бувають на дачі за адресою: [ADDRESS]. При цьому, за твердженням заявниці, [PERSON] поводить себе агресивно, вдається до фізичного насильства та словесних погроз у присутності спільних дітей, родичів та близьких осіб. [PERSON] постійно перебуває у стані алкогольного сп'яніння та не контролює свою поведінку. Заявниця зазначає, що не може проживати разом з [PERSON], оскільки почуває себе незахищеною та побоюється, що він може у будь-який момент завдати тілесних ушкоджень. За наведених обставин заявниця вказує, що змушена звернутись до суду за захистом шляхом видачі обмежувального припису, оскільки поведінка [PERSON] свідчить про те, що її життя і здоров'я перебувають під постійною загрозою. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 01.10.2018 року було відкрите провадження у справі. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, неявка належним чином повідомлених заінтересованих осіб не перешкоджає розгляду справи про видачу обмежувального припису. Заявниця в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. За змістом положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України, справа про видачу обмежувального припису розглядається судом за участю заявника та заінтересованих осіб. У разі якщо участь заявника становить загрозу подальшої дискримінації чи насильства для нього, справа може розглядатися без його участі. Вислухавши думки та пояснення представників заявниці щодо розгляду справи за відсутності заявниці, суд ухвалив розглядати справу про видачу обмежувального припису без особистої участі заявника у відповідності до положень ч. 1 ст. 350-5 ЦПК України. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що заінтересована особа неодноразово вдавався до психологічного та фізичного насильства відносно заявника і був притягнений постановою суду до адміністративної відповідальності за насильницькі дії відносно заявника. Підтвердженням застосування фізичного насильства стосовно заявниці є наявні в матеріалах справи медичні довідки і на думку представника, лише шляхом видачі обмежувального припису можна припинити насильницькі дії, що вчиняються заінтересованою особою відносно заявниці. Представник заявника [PERSON] в судовому засіданні підтримала вимоги заяви з підстав викладених у ній, просить заяву задовольнити і додатково пояснила суду, що вона є донькою заявниці і всю ситуацію, яка склалась бачить сама. [PERSON] постійно зловживає алкогольними напоями, дуже часто б'є заявницю, ображає, принижує її та зводить наклепи. Представниця вказує, що боїться за життя і здоров'я заявниці, оскільки заявниця дуже хвора і від чергового штовхання з боку [PERSON] може вже ніколи не встати. Представниця вважає, що подальше проживання заявниці із [PERSON] не можливе, заявниця знаходиться в постійному пригніченому стані і живе в страху. За твердженням представника, заявниця терпіла знущання [PERSON] все своє життя, але не маючи більше змоги терпіти звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу. Наразі цю справу ще не вирішено. Суд, вислухавши пояснення представників заявника, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, дослідивши всі зібрані по справі докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст.ст. 350-2, 350-3 ЦПК України, заява про видачу обмежувального припису може бути подана: 1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Заінтересованими особами у справах про видачу обмежувального припису є особи, стосовно яких подано заяву про видачу обмежувального припису. Згідно ст. 350-5 ЦПК України, суд розглядає справу про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Судом встановлено, що заявниця та заінтересована особа 07.11.1971 року зареєстрували шлюб, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 5). Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.07.2018 року відкрито провадження у справі №755/10555/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, що підтверджується копією відповідної ухвали (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи, 28.06.2018 року в журналі єдиного обліку Обухівського ВП ГУНП в Київській області за №7370 була зареєстрована заява [PERSON] в ході розгляду якої було встановлено факти вчинення адміністративного правопорушення [PERSON] та складено відносно останнього протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с. 7). За змістом наявної в матеріалах справи довідки №3096 від 28.06.2018 року, [PERSON] зверталась за медичною допомого у відділення невідкладної медичної допомоги Обухівської ЦРЛ, діагноз: забій крововилив в області правого ока; забій садна в області лицевого черепа, лівого плеча (а.с. 6). За висновком експертного дослідження №45 від 03.07.2018 року, у [PERSON], згідно наданої медичної документації, виявлені тілесні ушкодження у вигляді крововиливу в області правого ока, саден в області лицевого черепа, лівого плеча. Виявлені тілесні ушкодження утворились від дії тупим (- ими) твердим (-ими) предметом (-ими) з обмеженою травмуючою поверхнею і відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с. 8). Постановою Обухівського районного суду Київської області від 24.07.2018 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 170,00 грн. (а.с. 14-15). Відповідно до змісту довідки від 17.09.2018 року №01-02/482 виданої Службою у справах дітей та сім'ї Обухівської РДА Київської області, за результатами проведеного службового розслідування виявлено, що 24.06.2018 року гр. [PERSON] вчинено насильство по відношенню до гр. [PERSON] По факту скоєння насильства сім'ю громадян [PERSON], що проживають за адресою: [ADDRESS], 17.09.2018 року взято на облік родин, що перебувають у складних життєвих обставинах (а.с. 10). Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії паспорту заявниці, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 4). Крім того, відповідно до змісту довідки №33059065 від 07.09.2018 року виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації, місце проживання [PERSON] зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 12). За змістом ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», 3) домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім'ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім'єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь; 6) кривдник - особа, яка вчинила домашнє насильство у будь-якій формі; 7) обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов'язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи; 8) особа, яка постраждала від домашнього насильства (далі - постраждала особа), - особа, яка зазнала домашнього насильства у будь-якій формі; 9) оцінка ризиків - оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи; 17) фізичне насильство - форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється, зокрема, на таких осіб: 1) подружжя; 2) колишнє подружжя. Згідно ст. 20 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», суб'єкти, що здійснюють заходи у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, відповідно до компетенції забезпечують надання дієвої допомоги та захисту постраждалим особам з урахуванням основних засад запобігання та протидії домашньому насильству, визначених статтею 4 цього Закону. Надання допомоги та захисту постраждалим особам здійснюється, зокрема, за такими напрямами: 4) забезпечення постраждалим особам доступу до правосуддя та інших механізмів юридичного захисту, у тому числі шляхом надання безоплатної правової допомоги у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу". Також, за змістом положень ст. 21 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», постраждала особа має право на: 1) дієвий, ефективний та невідкладний захист в усіх випадках домашнього насильства, недопущення повторних випадків домашнього насильства; 5) безоплатну правову допомогу у порядку, встановленому Законом України "Про безоплатну правову допомогу"; 10) звернення до правоохоронних органів і суду з метою притягнення кривдників до відповідальності, застосування до них спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству; 11) своєчасне отримання інформації про остаточні рішення суду та процесуальні рішення правоохоронних органів, пов'язані з розглядом факту вчинення стосовно неї домашнього насильства, у тому числі пов'язані з ізоляцією кривдника або його звільненням. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать, зокрема: 2) обмежувальний припис стосовно кривдника. Як зазначено у ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов'язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства України, суд приходить до висновку про те, що заявниця обґрунтовано звернулась до суду з заявою про видачу обмежувального припису і її права мають бути захищенні судом шляхом видачі відповідного обмежувального припису, оскільки заявниця дійсно є постраждалою особою від домашнього насильства, а її кривдником є заінтересована особа [PERSON], що підтверджується змістом викладених письмових доказів у справі. При цьому, вивчивши зміст обов'язків, які заявниця просить покласти на кривдника, суд вважає, що вони не можуть бути задоволені в повному обсязі, зокрема, стосовно заборони наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою, в частині заборони наближатись до місця роботи та інших місць частого відвідування. До такого висновку суд приходить враховуючи ту обставину, що заявниця не працює і це підтверджується наявною в матеріалах справи копією пенсійного посвідчення (а.с. 13). Крім того, під час розгляду справи представники заявниці на питання суду підтвердили відсутність у неї місця роботи. Також суд вважає неможливим покладення на кривдника обов'язку не наближатись до інших місць частого відвідування постраждалою особою, оскільки ці місця частого відвідування не конкретизовані ні у самій заяві, ні у її прохальній частині, і не були будь-яким чином конкретизовані під час розгляду справи. При цьому, покладення на кривдника такого обов'язку призведе до об'єктивної неможливості дотримання його з боку кривдника, адже йому не будуть відомі місця до яких він не може наближатись. Отже, в цій частині заяви до задоволення підлягає вимога про заборону наближатись на відстань 100 метрів до місця проживання постраждалої особи - [PERSON] Вимоги про заборонуособисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею і про заборону вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою, або контактувати із нею через інші засоби зв'язку особисто і через третіх осіб, є обґрунтованими та відповідають нормам чинного законодавства України, тому підлягають до задоволення. Також суд приходить до висновку про обґрунтованість, доведеність і відповідність вимогам закону прохання заявниці покласти на кривдника обов'язок шляхом заборони йому перебувати в місцях проживання з постраждалою особою за адресами: [ADDRESS]; [ADDRESS]. До такого висновку суд прийшов з огляду на те, що письмовими доказами у справі підтверджуються вказані місця проживання заявниці за зазначеними адресами. До таких доказів суд відносить наявні в матеріалах справи копії: паспорту заявниці (а.с. 4); довідки Служби у справах дітей та сім'ї Обухівської РДА Київської області №01-02/482 від 17.09.2018 року (а.с. 10); довідки №33059065 від 07.09.2018 року виданої відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації (а.с. 12); постанови Обухівського районного суду Київської області від 24.07.2018 року (а.с. 14-15). Стосовно вимог заявниці про покладення на заінтересовану особу відповідних обов'язків терміном на 6 місяців, суд вважає, що вказаний термін має бути скорочений до 3 (трьох) місяців, з огляду на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, усі наявні письмові докази стосуються одного й того ж самого випадку застосування насильства заінтересованою особою по відношенню до заявниці, яке відбулось 24.06.2018 року. Не дивлячись на посилання заявниці у своїй заяві та пояснень представниці заявника про те, що це не було єдиним випадком насильства з боку заінтересованої особи і застосування насильства продовжується, жодних доказів на підтвердження цього суду не надано. Тож, у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» оцінюючи ризики, тобто вірогідність продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи, суд приходить до висновку про необхідність покладення на заінтересовану особу відповідних обов'язків на строк 3 місяці. Крім того, визначаючи термін тимчасового обмеження прав заінтересованої особи суд враховує наближення зимового періоду і відсутність даних про наявність у заінтересованої особи іншого місця проживання відмінного від адрес проживання заявниці. Оцінюючи ризики у відповідності до положень Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» суд також враховує право заявниці у відповідності до ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» звернутись із заявою про продовження терміну обмежувального припису та скорочений строк розгляду такої заяви, що визначений ст. 350-5 ЦПК України. За таких умов суд роз'яснює заявниці, що відповідно до положень ч. 5 ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», за заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті. Відповідно до ст. 350-7 ЦПК України, за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу. На підставі викладеного,

Outcome: partial