Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

14.01.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % всіх видів доходів до досягнення ним повноліття та на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % всіх видів доходів до досягнення ним повноліття. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що 03 серпня 1996 року вона уклала шлюб з відповідачем, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER], видане 03.08.1996 року Лозівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області. Від даного шлюбу в них народилося двоє синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На даний час позивачка [PERSON] працює продавцем у приватного підприємця, отримує мінімальну заробітну плату 1218 грн.. Позивачка вказує, що вона проживає разом з відповідачем, але [PERSON] ніякої матеріальної допомоги на утримання позивачки та дітей не надає, хоча має постійний дохід, так як перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Петропавлівському районі та отримує пенсію 2100 грн.. На підставі статей 180-183, 191 Сімейного кодексу України просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання: - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % доходів відповідача щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення сином повноліття, - неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25 % доходів відповідача щомісячно починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення донькою повноліття. Позивачка подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала і просила задовольнити. Позивач подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі. В судове засідання сторони не з'явилися, тому відповідно до правил ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши докази, наявні у матеріалах справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 14 січня 2011 року уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] видане 03.08.1996 року Лозівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 4). Від даного шлюбу в них народилося двоє дітей, син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтво про народження серії [NUMBER], виданого 23.07.1997 року Лозівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 5), та син [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 10.07.2001 року Лозівською сільською радою Петропавлівського району Дніпропетровської області (а.с. 5). Сторони проживають разом, що підтверджується довідкою № 4 від 12.01.2014 року Лозівської сільської ради Петропавлівського району (а.с. 6). Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Згідно з вимогами ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до приписів ч.1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Пленум Верховного суду України в Постанові № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Згідно з частиною 2 статті 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі досліджених доказів та приймаючи до уваги те, що відповідач, як батько дітей повинен піклуватися про них та утримувати, однак матеріальної допомоги на утримання синів не надає, суд приходить до висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25% відсотків всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття та на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 25% всіх видів доходів, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття. Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подачу позовної заяви майнового характеру позивач повинен сплатити 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до статті 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1218 грн., в зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі зазначеного, ст.ст. 80, 84, 180, 183 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved