Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

12 грудня 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Слов'янської міської ради Донецької області, про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що його бабусі [PERSON] та його дядьку [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності належав житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. До складу спадщини входила ? частка житлового будинку, фактично спадщину отримала її донька [PERSON], але спадкові права не оформила, оскільки [INFO] вона померла. Після смерті матері він прийняв спадщину, оскільки на час її відкриття був зареєстрований та проживав у спадковому будинку разом із спадкодавицею. Власник іншої ? частини будинку [PERSON] помер [INFO]. Після смерті [PERSON] спадщина відкрилась за законом та заповітом, у відповідності до якого ? частка житлового будинку була заповідана його матері [PERSON]. Спадкова справа була відкрита, та спадщину за законом отримали доньки померлого [PERSON] Його мати [PERSON] заяву про прийняття спадщини не подавала, однак була зареєстрована в спадковому будинку та проживала в ньому. У спадковому будинку він з 17 липня 1981 року зареєстрований та проживав разом із матір'ю по день відкриття спадщини. 06 грудня 2013 року він звернувся до нотаріальної контори,однак нотаріус постановою відмовив у вчинені нотаріальних дій,оскільки не надано документів підтверджуючих факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON], а також не надано доказів, що спадкоємці [PERSON], які прийняли спадщину за законом не мають права на обов'язкову частину спадкового майна, яке заповідано [PERSON]. Надати зазначені докази він не може, у зв'язку з відсутністю. У зв'язку з цим просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], та визнати за ним право власності на житловий будинок з господарським та побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування. Ухвалою суду від 24 січня 2014 року за клопотанням позивача було залучено до участі у справі в якості співвідповідачів [PERSON] та [PERSON], доньок померлого [PERSON]. Враховуючи той факт, що [PERSON] та [PERSON] проживають у м. Нижньому Новгороді Приокського району РФ, ухвалу суду, в порядку судового доручення, було направлено іноземному суду для проведення окремих процесуальних дій. Ухвалою суду від 12 травня 2015 року було закрито провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] до Слов'янської міської ради, [PERSON], [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно в частині позовних вимог до [PERSON] про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності на спадкове майно,у зв'язку зі смертю [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяви про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 23 жовтня 2013 року у судовому засіданні від 15 квітня 2015 року позовні вимоги свого довірителя підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, просив їх задовольнити. У судові засіданні, призначені 29 квітня 2015 року та на 12 травня 2015 року, у судове засідання не з'явився, подав до суду заяви про слухання справи у його відсутності, позов підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив його задовольнити. Представник відповідача Слов'янської міської ради у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. У відповідності до ухвали суду від 24 січня 2014 року про направлення судового доручення іноземному суду для проведення окремих процесуальних дій, було допитано у Приокському районному суді м. Н. Новгород РФ відповідача [PERSON],з протоколу судового засідання вбачається, що [PERSON] позовні вимоги [PERSON] визнає, на час смерті [PERSON] ,померлого [INFO], вона не була особою, яка має право на обов'язкову частину спадкового майна. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлена належним чином, не заперечує проти розгляду справи у її відсутності. Свідок [PERSON] у судовому засіданні під присягою пояснила, що їй достеменно відомо, що [PERSON] була матір'ю [PERSON], оскільки вона є квартальною у районі, де проживали [PERSON] та [PERSON], їй відома ця сім'я. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, повідомлених свідком. Даних про його заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, його показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS]. належав на праві власності у відповідності до Свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 15 жовтня 1959 року, [PERSON] та [PERSON](а.с.13) Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 10 жовтня 2013 року, [PERSON] померла [INFO], заявником про смерть був [PERSON](а.с.59) З відповіді Державного нотаріуса Першої Слов'янської державної нотаріальної контори від 17 квітня 2015 року № 941/01-16 вбачається, що після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилася. [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], помер [INFO].(а.с.5) Після смерті [PERSON] було відкрито спадкову справу №91/83 від 06 грудня 1982 року, з якої вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернулися його доньки [PERSON], [PERSON]. Також за життя, [PERSON] склав заповіт від 17 грудня 1981 року,згідно якого він заповів належну йому частину житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], своїй сестрі [PERSON](а.с.16) Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER], [PERSON], померла 18 листопада 2008 року.(а.с.4) Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] є сином [PERSON](а.с.6) Після смерті [PERSON],було відкрито спадкову справу № 478/2013 від 15 листопада 2008 року,з якої вбачається, що до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернувся її син, позивач по справі, [PERSON].(а.с.47-72) Постановою державного нотаріуса від 06 грудня 2013 року [PERSON] було відмовлено у вчинені нотаріальних дій, оскільки не надано документів підтверджуючих факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON], а також не надано доказів, що спадкоємці [PERSON], які прийняли спадщину за законом не мають права на обов'язкову частину спадкового майна, яке заповідано [PERSON](а.с.70-71) Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України N 5 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Власниками житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS]. є [PERSON] та [PERSON]. З домової книги, вбачається, що у будинку [ADDRESS] були зареєстровані [PERSON],[INFO], з 09 жовтня 1959 року, [PERSON] [INFO], з 09 жовтня 1959 року, [PERSON], [INFO], з 17 червня 1981 року(а.с.19-21) Суд, проаналізувавши надані документи, вважає, що факт родинних відносин між [PERSON], [INFO], та [PERSON],[INFO], підтверджується, домовою книгою,з якої вбачається, що [PERSON] була зареєстрована у домоволодінні, яке належало [PERSON] та [PERSON], а також слідує з того, що житловий будинокрозташований за адресою: [ADDRESS]. було зареєстровано за [PERSON] та її сином [PERSON],та за життя [PERSON] заповів свою частину житлового будинку своїй сестрі [PERSON], а також показаннями свідка [PERSON], яка у судовому засіданні під присягою ствердила ту обставину, що [PERSON] за життя була матір'ю [PERSON] Встановлення факту родинних відносин необхідно позивачу для подальшого оформлення та отримання спадщини, отже, враховуючи зазначене, є всі підстави задовольнити позовні вимоги позивача в частині встановлення факту родинних відносин між [PERSON],[INFO], та [PERSON],[INFO], а саме, що [PERSON],була матір'ю [PERSON]. Стосовно позовних вимог позивача про визнання права власності в порядку спадкування суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що спадщина після померлих [PERSON] та [PERSON] відкрилася за Цивільним кодексом 1963 р. Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами справ про спадкування" від 24.06.1983 року № 4, - якщо позивач в 6-ти місячний строк вступив у володіння або керування спадковим майном або його частиною, то суд на цих підставах розв'язує питання про визнання права на спадкове майно. Відповідно до ст. 86 ЦК України(1963р) право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР. Відповідно до ст. 549 ЦК України (1963р) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління та або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Під фактичним вступом у володіння спадковим майном розуміються будь-які дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню й використанню цього майна, підтриманню його в належному стані, перелік цих дій не є вичерпним, до них відносилася і наявність у спадкоємця документів щодо спадкового майна (ощадних книжок, при спадкуванні вкладів, сертифікатів, свідоцтв, та ін.) Дії з фактичного вступу в управління спадковим майном могли бути вчинені як самим спадкоємцем, так і за його дорученням іншими особами (членами його сім'ї) протягом установленого законодавством шестимісячного строку. Вчинення таких дій щодо частини спадкового майна означає прийняття спадщини в цілому. Спадкоємцем першої черги за законом були [PERSON] та [PERSON], до складу спадщини входила ? частина житлового будинку, але після смерті [PERSON] до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася. Фактично спадщину на ? частину житлового будинку прийняла її донька [PERSON], оскільки була зареєстрована та проживала у спадковому житловому будинку, здійснювала необхідні дії по управлінню, розпорядженню й використанню житлового будинку.Інша ? частина будинку була заповідана 17 грудня 1981 року [PERSON] її братом [PERSON] [PERSON] помер [INFO], після його смерті спадщина відкрилась за законом та заповітом. Спадкова справа була відкрита, та спадщину за законом отримали доньки померлого [PERSON] Спадкоємство за заповітом здійснювалося у відповідності до ст.534 ЦК України(1963р.) У відповідності до ст.535 ЦК України (1963р) право на обов'язкову частку в спадщині мають неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] немає. [PERSON] з заявою про отримання спадщини за заповітом не зверталася, але продовжувала проживати у спадковому будинку, та здійснювати всі необхідні дії з його утримання. Отже, [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину у відповідності до норм ЦК України(1963р). За змістом ст. 549 ЦК України в ред. 1963 року, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. У відповідності до ст.560 ЦК України в ред. 1963 року, спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. Аналізуючи норми законодавства, які діяли на момент прийняття спадщини [PERSON] як після смерті [PERSON] так і після [PERSON], суд приходить до висновку, що набуття права власності на спадкове майно на вказаний період часу не пов'язувалося ні з отримання права на спадщину, оскільки законодавець зазначає не обов'язок спадкодавця отримати таке свідоцтво, а лише право на його отримання, ні з державною реєстрацією спадкового нерухомого майна. [INFO] [PERSON], померла, та за життя спадкові права не оформила. З урахуванням аналізу вищенаведених норм, законодавства, суд приходить до висновку, що виникнення у спадкоємця, у даному випадку у [PERSON], права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від спадкодавця до спадкоємців, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися в наслідок його смерті. Відповідно ст.1223 ЦК України право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України Згідно зі ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем майна, згідно закону і прийняв спадщину, до нього правомірно перейшли права та обов'язки (спадщина ), отже за ним слід визнати право власності на спадкове майно. Після смерті [PERSON] позивач [PERSON] прийняв спадщину у встановлений ст. 1268 ЦК України спосіб, оскільки був зареєстрований та проживав у спадковому будинку разом із спадкодавицею [PERSON] з 17 липня 1981 року до часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.1261 ЦК України позивач являється спадкоємцем першої черги спадкоємців і має право на успадкування майна померлої матері [PERSON] У відповідності до довідки наданої КП «БТІ», станом на 09 жовтня 2013 року право власності на житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS], зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] на підставісвідоцтва про право власності, виданого Слов'янським міськоммунгоспом 15 жовтня 1959 року, дата реєстрації 26 жовтня 1959 року. Згідно матеріалів останньої поточної інвентаризації, проведеної 25 червня 1984 року на земельній ділянці за вказаною адресою знаходяться будівлі і споруди, а саме: житловий будинок «А-1» загальною площею 30,1 кв.м, житловою площею 17,7 кв.м.,сарай з льохом «Б», огорожа «№1», водопровід «№2»(а.с.69) З огляду на викладене, судом встановлено, що житловий будинок, який є об'єктом спадщини, що на момент смерті [PERSON] належав їй та її синові [PERSON] на праві власності, за життя [PERSON] заповів свою частину житлового будинку своїй сестрі, як вбачається з пояснень відповідача [PERSON], на час смерті батька [PERSON] спадкоємців, які мали право на обов'язкову частку у спадщині не було, [PERSON] за життя спадкові права не оформила, на сьогоднішній день спадкоємець не може оформити належне йому право власності на вказаний будинок в порядку спадкування відповідно до вимог закону з тих підстав, що не надано документів підтверджуючих факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON], а також не надано доказів, що спадкоємці [PERSON], які прийняли спадщину за законом не мають права на обов'язкову частку спадкового майна, яке заповідано [PERSON] В судовому засіданні було встановлено факт родинних відносин, також встановлено відсутність спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині на час смерті [PERSON] Враховуючи ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем після померлої [PERSON], позивач не має можливості в позасудовому порядку реалізувати свої права на спадщину після смерті матері, так як право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], за покійною [PERSON], не зареєстровано, обставини справи визнані сторонами, У зв'язку з цим, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що спірний житловий будинок є об'єктом права власності, а також про наявність правових підстав для визнання за спадкоємцем права власності на цей будинок у порядку спадкування. На підставі викладеного,

Outcome: approved