Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх малолітнього сина - [PERSON], [INFO] у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. Позивач до судового засідання не з'явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, надала до суду заяву по якій просила суд справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд їх задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, подав до суду заяву по якій просив суд справу розглядати за його відсутності, позові вимоги визнає в повному обсязі. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позов підлягаючим задоволенню. Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими, такими, що стосуються сімейних правовідносин, урегульовані положеннями ЦК України та СК України. По справі встановлені наступні фактичні обставини. 22.05.2007 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, наявною в матеріалах справи, актовий запис №509. (а.с. 3). Від цього шлюбу є дитина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис №350 (а.с.4). Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як зазначає позивач в позові, з 23.11.2013 року позивач та відповідач фактично припинили шлюбно-сімейні відносини та ведення спільного господарства, стали проживати окремо. 29.11. 2013 року позивачка звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою про стягнення аліментів з відповідача. Як зазначено позивачем в позові, відповідач не допомагав позивачці матеріально, вона не працює, оскільки знаходиться у вимушеній відпустці по догляду за дитиною. Також зазначила, що дитина страждає на ряд хронічних захворювань та необхідні кошти на її лікування та що матеріальне становище позивача не дає їй змогу повноцінно утримувати дітей. Як вбачається з матеріалів справи, малолітній син проживає разом з матір'ю, що підтверджується копією довідки з місця проживання про склад сім'ї та реєстрацію ( а.с. 10). Також в матеріалах справи наявна довідка про заробітну плату [PERSON], де зазначено, що він працює з 04.07.2005 року на посаді докер-механізатора контейнерного терміналу Одеського порту( а.с.11), та має стабільний дохід. У відповідності з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України (ч. 2 ст. 182 СК України). Як зазначено в п. 17 ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Позивач також в своєму позові просить стягнути з відповідачів на користь позивача витрати на правову допомогу у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження того, що позивачу були надані послуги на правову допомогу у розмірі 500 грн. в матеріалах справи наявний договір про надання правової допомоги, укладений 26.11.2013 року між [PERSON] та [PERSON]- адвокатом Одеської обласної колегії адвокатів(а.с. 12), отримання адвокатом коштів від позивача підтверджується квитанцією №28 від 26.11.2013 року , наявною в матеріалах справи ( а.с.14). Таким чином, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача суму в розмірі 500 грн.- вартість адвокатських послуг. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач -визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з постановою № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Враховуючи вищезазначене, суд приймає визнання позову відповідачем та ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved