Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за заповітом посилаючись на те, що 02.04.2007 року померла її мати [PERSON] Ще при житті вона склала заповіт, в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла позивачу та [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0368 га, яка розташована на території Ленінської сільської ради, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЖТ № 156593. Позивач не може оформити право власності на спадкове майно, так як у Державному акті невірно вказано площу земельної ділянки, в звязку з чим позивач змушений звернутись до суду із позовною заявою як спадкоємець за заповітом. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду заяву в якій просить слухати справу без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії IV-УР № 1513620 від 27.04.1962 року, батьками позивачки [PERSON] зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 21.05.1983 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] та отримала прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ТП №459515 від 21.05.1983 року (а.с. 7). 10 вересня 1996 р. [PERSON] зробила заповіт (зареєстрований в реєстрі за № 88, с. Леніне) в якому все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла на ім"я позивача - [PERSON] та [PERSON] 02.04.2007 року померла мати позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,0368 га, яка розташована на території Ленінської сільської ради, що належала [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №156593. Як вбачається із витягу з Державного земельного кадастру № НВ-1800465352013 від 15.08.2013 року, земельна ділянка, яка розташована на території Ленінської сільської ради, Радомишльського району, Житомирської області, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, має площу - 1,9427 га. Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON] надіслав до суду заяву в якій відмовляється від своє частки на земельну ділянку площею 1,9427 га, та просить визнати право власності за [PERSON] на спадкове майно. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved