Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

Позивач звернувся з позовом про стягнення заборгованості за договором, посилаючись на те, що 04.08.2010 року [PERSON] (далі - Відповідач) стала клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг підписавши Анкету- Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно якої отримала кредитну картку "Універсальна". 04.07.2014 року Відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку Універсальна Gold" відповідно до Тарифів якої Відповідач отримав кредит у розмірі 6200,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27.60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 65035,07 грн., яка складається з: 6184,75 грн. - заборгованість за кредитом;52078,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;3198,46 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3073,10 грн. - штраф (процентна складова). Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по договору в розмірі 65035,07 грн. гривень та судові витрати 1600,00 гривень. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позов підтримує. У судове засідання відповідач не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти позову заперечує, просить суд у задоволенні позову відмовити у звязку із пропуском строку позовної давності. Встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступних висновків. У відповідності зі ст. ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 04.08.2010 року [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ "ПриватБанк", ідентифікувавшись та ознайомившись з Умовами та Правилами надання банківських послуг, підписавши Анкету- Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ "ПриватБанк", згідно якої отримала кредитну картку "Універсальна". 04.07.2014 року Відповідачу було переоформлено кредитну карту на престижну кредитну картку Універсальна Gold" відповідно до Тарифів якої Відповідач отримала кредит у розмірі 6200, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27, 60% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь- якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У порушення вимог договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим, відповідач станом на 31.08.2017 року має заборгованість 65035,07 грн., яка складається з: 6184.75 грн. - заборгованість за кредитом;52078.76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Встановлені судом обставини свідчать, що відповідно до положень ст.ст.\~526,\~549,\~550,\~611,\~1054 ЦК України\~доводи позивача про наявність у [PERSON] обовязку щодо сплати вищевказаної заборгованості є обґрунтованими. Разом із тим, позивачем також заявивлені вимоги про стягнення 3198,46 грн. заборгованості по комісії та пені. Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6- 1746цс16: «Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суди, дійшовши висновку про те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, не звернули уваги, що, встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним». Відповідно до наведеної правової позиції стягнення комісії є незаконним, оскільки позивач здійснював платежі на користь банку, а тому у задоволенні позовних вимог у цій частині суд відмовляє. Згідно ст. 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У позовній заяві позивач просить стягнути 3198,46 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 3073,10 грн. - штраф (процентна складова), нараховані за несвоєчасність сплати боргу. Таким чином, до відповідача застосована подвійна санкція за одне і те саме правопорушення у вигляді невчасного повернення заборгованості по кредиту, що не відповідає ст. 61 Конституції України, а одночасне стягнення двох видів пені та штрафу за одне і те саме правопорушення є неприпустимим, а тому ці вимоги позивача задоволенню не підлягають. З огляду на зазначене, суд задовольняє позов частково. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] судовий збір на користь позивача у розмірі 1600 грн.

Outcome: partial