Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

01 вересня 2014 року [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], звернулись до суду із вищезазначеним позовом, в якому вказали, що 02 березня 2009 року їх двоюрідному дідові [PERSON] державним нотаріусом Розівської районної державної нотаріальної контори Запорізької області (далі - державний нотаріус) було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, за яким останній є спадкоємцем майна після смерті своєї матері [PERSON]. Спадкове майно, на яке було видане вказане свідоцтво, складалось із 1/2 частки земельної ділянки площею 6,43 гектара (далі - га), кадастровий номер 2324955100:03:001:0020, розташованої на території Розівської селищної ради та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №032527. [INFO] року помер двоюрідний дід позивачів - [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно, зокрема, 1/2 частки вищевказаної земельної ділянки. Позивачі у встановленому законом порядку звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті двоюрідного діда [PERSON], але державний нотаріус відмовив у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частку земельної ділянки, посилаючись на відсутність правовстановлюючого документа на ім'я спадкодавця, оскільки за життя [PERSON] замовив технічну документацію зі складання державного акту на право приватної власності на частку земельної ділянки, успадковану після померлої матері [PERSON], однак отримати правовстановлюючий документ не встиг. Посилаючись на викладене, позивачі [PERSON] та [PERSON] прохають суд визнати за кожним з них окремо право власності на 1/4 частку спірної земельної ділянки в порядку спадкування за законом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] у письмових заявах, поданих до суду, вказали про те, що вони підтримують позов та прохають задовольнити заявлені вимоги по тих підставах, які були викладені в позовній заяві (а.с.44,46). Позицію неповнолітнього позивача [PERSON] підтримала його законний представник [PERSON], яка надала судові відповідну письмову заяву (а.с.48). Відповідач - Розівська селищна рада позов визнала, фактичні обставини у справі повноважний представник відповідача Плішко А.П. не оспорював, про що судові була надана відповідна письмова заява (а.с.41,59). Представник третьої особи без самостійних вимог - завідувач нотаріальної контори Мацків Т.М. в поданій до суду письмовій заяві не заперечувала проти позову, погодившись із доводами, наведеними у ньому (а.с.60). Сторони, третя особа та їх представники в судове засідання не з'явилися, хоча про час і місце його проведення повідомлялися належним чином (а.с.54-58), до суду подали заяви з проханням слухати справу без їх участі (а.с.44,46,48,59,60). Виходячи з наведеного, а також положень ч.2 ст.158, ст.169 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін, третьої особи та їх представників. У відповідності до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось через неявку у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, з'ясувавши позиції сторін у справі, дослідивши наявні в матеріалах справи дані та докази, надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи позивачі [PERSON] та [PERSON] народились [INFO] року та [INFO] року відповідно в смт. Розівка Розівського району Запорізької області. Батьком позивачів є [PERSON], їх рідним дідом є [PERSON], а двоюрідним дідом - [PERSON] (а.с.7,13,15,17,20). [INFO] року в смт Розівка Розівського району Запорізької області у віці 81 рік померла [PERSON] (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 6,43 га, кадастровий номер 2324955100:03:001:0020, розташовану на території Розівської селищної ради та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належала померлій на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №032527, виданого Розівською селищною радою 09 вересня 1999 року та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №572 (а.с.6). Відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом, виданих державним нотаріусом 02 березня 2010 року та 01 листопада 2010 року, реєстрові №№ 295,1898 та 1896, вказану вище земельну ділянку успадкували: син спадкодавця - [PERSON] (1/2 частку), її внук - [PERSON] (1/4 частку), батько якого, [PERSON], помер [INFO] року, а також правнуки - [PERSON] та [PERSON] (по 1/8 частці кожен), батько та дід яких, [PERSON] та [PERSON] відповідно, померли [INFO] року та [INFO] року відповідно (а.с.14,16,19,22). [INFO] року в смт Розівка Розівського району Запорізької області у віці 67 років помер [PERSON] (а.с.11). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру та листа завідувача нотаріальної контори встановлено, що після померлого [INFO] року [PERSON] Розівською державною нотаріальною конторою Запорізької області 25 червня 2013 року заведена спадкова справа №57/2013 за номером у спадковому реєстрі 54651865 за заявою спадкоємців п'ятої черги [PERSON] та [PERSON], що діє за згодою матері [PERSON], які прийняли спадщину відповідно до ч.4 ст.1268 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) як неповнолітні спадкоємці на час відкриття спадщини. У матеріалах спадкової справи інформація щодо усунення спадкоємців від права на спадкування відсутня. Заяви від спадкоємців попередніх черг та інших осіб про прийняття спадщини або відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили (а.с.61,62). Постановою державного нотаріуса від 02 вересня 2013 року [PERSON] та [PERSON], що діє за згодою матері [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Розівської селищної ради, яка залишилась після померлого [INFO] року [PERSON]. Державний нотаріус роз'яснив, що заявники можуть отримати свідоцтво про право на спадщину на частку вищевказаної земельної ділянки лише за умови надання правовстановлюючих документів на зазначену земельну ділянку на ім'я спадкодавця (а.с.25). Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Абзацом 2 частини 2 статті 373 ЦК України визначено, що право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. За правилами частини 1 ст.125, ст.126 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документу, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Статтею 1299 ЦК України передбачено, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкодавця з моменту державної реєстрації цього майна. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], який є двоюрідним дідом позивачів, не оформив в установленому законом порядку своє право на спадщину після смерті своєї матері [PERSON], оскільки не здійснив державної реєстрації цього права, хоча мав намір це зробити (а.с.8-10). Як встановлено з матеріалів справи, батько позивачів [PERSON] та дід позивачів [PERSON] померли [INFO] року та [INFO] року відповідно (а.с.14,16). Згідно ч.1 ст.1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, а відповідно до ч.1 ст.1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними. Разом з тим, суд враховує те, що свідоцтво про право на спадщину - це процесуальний нотаріальний документ, який посвідчує перехід права власності на майно спадкодавця до спадкоємців. Зволікання з виконанням зобов'язань, передбачених ч.1 ст.1297, ч.1 ст.1299 ЦК України, щодо оформлення права на спадщину, в складі якої є нерухоме майно, або їх невиконання не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Саме до цього зводяться роз'яснення, надані Пленумом Верховного Суду України в пункті 27 постанови від 30 травня 2008 року №7 "Про практику у справах про спадкування". Встановлені обставини у справі сторони визнали, їх не оспорювали, а тому згідно з ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню. Згідно п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року №1952-ІV державна реєстрація прав проводиться, зокрема, на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Беручи до уваги те, що у [PERSON] та [PERSON] виникли труднощі із оформленням в установленому законом порядку свого права на спадщину за законом після смерті [PERSON], суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Питання про розподіл судових витрат позивачами не порушувалось.

Outcome: approved