overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

13 лютого 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 26 жовтня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1917, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через несумісність характерів, постійні конфлікти, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з»явився, в поданому позові просив розгляд справи здійснювати за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з»явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справи у підготовчому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 26 жовтня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 1917 (а.с.4). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-08 00:00:00

13 лютого 2019 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з 26 січня 2001 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. В шлюбі, за спільні кошти, ними була придбана квартира за адресою: [ADDRESS] , право власності на яку було зареєстровано за відповідачем [PERSON] . Оскільки відповідач відмовився в добровільному порядку ділити майно, яке було придбане ними за час шлюбу, вона вимушена звернутися для вирішення спору до суду. Просила ухвалити рішення яким поділити майно що є спільною сумісною власністю подружжя, виділивши їй 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . 09 липня 2019 року представник позивача [PERSON] подала до суду письмову заяву про зміну позовних вимог, в якій просила суд ухвалити рішення про визнання за нею та відповідачем права власності кожного на 1/2 частину спірної квартири (а.с.49). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, її представник адвокат Середа О.В. подала до суду письмову заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності та відсутності її довірителя. Також, просила суд задоволити змінені позовні вимоги (а.с.52). \~ \~ \~ \~У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] подала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності та відсутності її довірителя. Змінені позовні вимоги визнала повністю (а.с. 51). Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Враховуючи визнання позову представником відповідача, що визнання позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб та наявність законних підстав для задоволення позову, суд задоволює позовні вимоги позивача та визнає за позивачем та відповідачем право власності кожного на Ѕ частину квартири за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~що перебуває\~у їх\~спільній сумісній\~власності. Беручи до уваги положення ст.141, ст.142 ЦПК України та те, що представник відповідача до розгляду справи по суті позов визнала, суд стягує з відповідача [PERSON] в користь [PERSON] 384,20 грн. судового збору, що складає половину від визначеної ЗУ "Про судовий збір" ставки судового збору за вимогою майнового характеру та підтверджується документально (а.с.1), а решту 384,20 грн. суд повертає позивачу з Державного бюджету України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

13 лютого 2019 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 12 вересня 2015 року виконавчим комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, актовий запис №3. В обґрунтування позову вказала, що сімейне життя між сторонами не склалося, сімейні стосунки вони не підтримують, не ведуть спільне господарство, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу вона вважає неможливим. В підготовче судове засідання позивачка не з'явилася, надіслала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та просив справу розглянути за її відсутності. Відповідач в підготовче судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі та просив справу розглянути за його відсутності. Згідно частини 3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши докази в справі, дійшов до наступного висновку. 12 вересня 2015 року виконавчим комітетом Українківської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 3. Після реєстрації шлюбу прізвище відповідачки було змінено з [PERSON] на [PERSON]. За час шлюбу в них народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані їх різними характерами та поглядами на життя, внаслідок чого вони припинили шлюбно-сімейні відносини. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них та їх дітей, що має істотне значення і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ст.112 Сімейного кодексу України, має бути розірвано. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений ним при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

13 серпня 2012 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „ПриватБанк" (далі - Банк) звернулося до відповідача [PERSON] з позовом, в якому вказує, що згідно укладеного договору кредиту від 28 липня 2008 року банк надав [PERSON] кредит у розмірі 12 289,37 доларів США із сплатою 15 відсотків на місяць за користування на строк до 27 липня 2015 року . Відповідач [PERSON] зобов'язувався за договором кредиту повертати кредит щомісячними частинами у визначених сторонами строк та розмірах, але умов договору не виконував і згідно договору банк має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Для забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за договором кредиту відповідач [PERSON] 28 липня 2008 року уклав договір застави - надав в заставу автомобіль марки «Чері». На погашення заборгованості на загальну суму 92074,29 грн. за договором кредиту позивач просить звернути стягнення на предмет застави - автомобіль шляхом продажі позивачем з правом укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з отриманням права отримувати документи та наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Під час розгляду справи 28 листопада 2012 року за клопотанням представника позивача залучено як відповідача [PERSON], оскільки встановлено, що [PERSON] помер. В судовому засіданні представник позивача підтримує вимоги позову. Відповідачка позов визнає частково, не визнає вимоги сплатити нею судовий збір. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Між Банком і [PERSON] 28 липня 2008 року було укладено кредитний договір та договір застави. Відповідач [PERSON] помер [INFO] року. Заборгованість на час смерті становить 92074,29 грн. В заставу надано автомобіль. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли його неповнолітні діти, законним представником яких є відповідачка [PERSON] Вказані обставини встановлені з пояснень сторін та письмових доказів : договором кредиту, договором застави, розрахунком заборгованості за кредитним договором, повідомленням про сплату боргу, технічним паспортом автомобіля, спадковою справою. Достовірність вказаних доказів сторони не оспорюють. Відповідно до ст.ст. 526, 527,530 Цивільного кодексу України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлені строки. та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. З огляду на зазначені правові положення та встановлені судом обставини суд вважає, що спадкоємці, законним представником яких є [PERSON], повинні відшкодувати Банкові невиплачені суми кредиту після померлого [PERSON] в межах вартості автомобіля. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-11 00:00:00

13 серпня 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 16 березня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 39. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. Дітей від шлюбу не мають. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, спільно не проживають. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього позивач просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не подавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився, не бажає зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

13 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебувала з відповідачем з 2010 року по 2013 року у шлюбних відносинах, від яких мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після припинення шлюбних відносин дитина проживає разом з нею та знаходяться на її утриманні. На протязі останніх чотирьох місяців відповідач нерегулярно та не в значному розмірі надає матеріальну допомогу на утримання доньки. Просить суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно на її користь до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини заробітку щомісячно. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком малолітньої [PERSON], забов"язаний утримувати останню до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів враховує що відповідач не має постійного заробітку, відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у розмірі ? частини від усіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

13 серпня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 14683 грн. 05 коп. та судового збору. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщений завчасно і належним чином, з клопотання про відкладення розгляду справи до суду не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09.03.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року утворилася заборгованість в сумі 14683 грн. 05 коп., з якої: 6491 грн. 22 коп. - заборгованість за кредитом, 5358 грн. 29 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1658 грн. 16 коп. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. 00 коп. штрафу (фіксована частина) та 675 грн. 38 коп. штрафу (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 6-9). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

13 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказавши, що з 29 квітня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживає з квітня 2014 року, дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому звернулася з позовом про стягнення аліментів з відповідача на неповнолітню дитину у розмір 1/4 частини від усіх доходів щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з дня подачі позовної заяви. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягає. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги визнав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України. Суд вивчивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.04.1997 року, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] видане Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Маріуполя 29 квітня 1997 року. Згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого Жовтневим відділом реєстрації актів громадського стану м. Маріуполя Донецької області 16.05.1998 року де батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON]. Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Одним із способів утримання, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, є стягнення аліментів за рішенням суду. Згідно з ст. 79 ч. 1 СУ України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Виходячи з наведеного та враховуючі, зщо відповідачем позовні вимоги визнані, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача необхідно стягнути аліменти на неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісяця, з дня подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. Суд бере до уваги положення п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, та стягує судовий збір з відповідача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

13 серпня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство "ВТБ Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 14.03.2012 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № R52120206926В, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 93 790,00 грн. та зобов'язався повернути кредит в строк до 14 березня 2019 року або достроково у випадках, передбачених кредитним договором. Позивач зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у вказаній сумі. Відповідач зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до виникнення заборгованості станом на 25.06.2015 року на загальну суму 90 223,19 грн., з якої: поточна заборгованість за кредитом - 59 068,21 грн., заборгованість за простроченим кредитом - 7 085,63 грн., інфляційні втрати (кредит) - 1 658,61 грн., три відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення кредиту, - 89,17 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 7 866,63 грн., інфляційні втрати (відсотки) - 2 477,65 грн., три відсотки річних, нарахованих у зв'язку з порушенням зобов'язань щодо повернення відсотків, - 109,04 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 304,49 грн., пеня, нарахована у зв'язку з несвоєчасною сплатою відсотків та кредиту, - 11 563,75 грн. За таких обставин цим позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 90 223,19 грн. та судовий збір. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місто слухання справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved