Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 13.04.2005 року помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку №13 з надвірними будівлями, розташованого по вулиці Лісній (до перейменування Чапаєва) в с.Нивки Коростенського району Житомирської області. На час відкриття спадщини спадкоємцем першої черги за законом на 1/2 частину спадкового майна була дружина спадкодавця [PERSON], яка на момент відкриття спадщини проживала і була зареєстрована за однією адресою разом із спадкодавцем, але свідоцтво на спадщину за законом в нотаріальній конторі не отримала. 24.09.2011 року [PERSON] померла. Остання була її матір"ю. Після смерті батьків вона є єдиним спалкоємцем і звернулась до нотконтори із заявами про прийняття спадщини, де заведено спадкові справи №147/2008 і №36/2012, однак у видачі свідоцтв про прийняття спадщини їй відмовлено через відсутність правовстановлюючого документа на житловий будинок. Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі запису погосподарської книги. Побудувавши вказаний будинок, за час свого життя батько не отримав на нього правовстановлюючий документ, що на даний час позбавляє її можливості реалізувати свої спадкові права, тому просить визнати за нею право власності на вказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті батьків. Сторони письмово повідомили про можливість розгляду справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що 13.04.2005 року у віці 77 рік в с.Нивки Коростенського району Житомирської області помер [PERSON]. З довідки Холосненської сільської ради слідує, що житловий будинок №13 по вул.Лісній (до перейменування Чапаєва) в с.Нивки Коростенського району Житомирської області належить на праві особистої приватної власності [PERSON], відповідно записів погосподарської книги №1 за 2001-2005 роки (особовий рахунок 436), рік побудови будинку 1970. Інвентаризація будинку проведена Коростенським МБТІ 16.11.2016 року. В даному будинку [PERSON] був зареєстрований та проживав разом із дружиною [PERSON], яка померла 24.09.2011 року. Отже, на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги за законом на 1/2 частину спадкового майна була дружина спадкодавця [PERSON], яка на момент відкриття спадщини проживала і була зареєстрована за однією адресою разом із спадкодавцем, але за життя свідоцтва про право власності на спадщину в нотаріальній конторі не отримала. Позивач є донькою [PERSON] та [PERSON], що стверджується свідоцтвом про народження №260910 та свідоцтвом про укладення шлюбу №044826, отже є спадкоємцем по закону першої черги . Частинами 1 та 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким. що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно вимог частини 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON] підтверджено довідкою Холосненської сільської ради. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті батьків стверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру та листом Коростенської районної державної нотаріальної контори від 22.12.2016 року №01-16/16/1556 ( спадкові справи №147/2008 , №36/2012). При зверненні позивача до нотаріуса з заявою про видачу свідоцтв про право на спадщину на житловий будинок позивачу було відмовлено у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на будинок №13 по вул.Лісовій (до перейменування Чапаєва) в с.Нивки Коростенського району Житомирської області, що стверджується листом № 02-14/1412 від 26.11.2016 року. На час розгляду справи можливість державної реєстрації права власності за спадкодавцем втрачена, що перешкоджає позивачу реалізувати свої спадкові права. З роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, викладених у інформаційному листі від 16.05.2013 року Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування слідує, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як\~ \~ Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Однак, враховуючи те, що позивачем надано суду копію листа нотаріуса , яким відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину і надано роз'яснення щодо підстав відмови чим позивач підтвердила неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину в органах нотаріату, тому позов підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved