Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У лютому 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона в період з 1995 року до 2002 року перебувала з [PERSON] у шлюбних відносинах, проте їх шлюб було розірвано. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. На даний час їх син [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання Запорізького електротехнічного коледжу Запорізького національного технічного університету, що підтверджується довідкою директора коледжу за вих.. № 21/15 від 28.01.2015р. У зв'язку з тим, що [PERSON] вступив на денну форму навчання та часто хворіє, він не має можливості десь працювати у вільний від навчання час, потребує відповідних коштів для навчання, існування та матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення. [PERSON] після досягнення сином повноліття добровільно допомогу на його утримання у зв'язку з навчанням не надає та не збирається цього робити. Вважає, що права та обов'язки батьків відносно дитини є рівними, тому відповідач повинен надавати їй щомісячну матеріальну допомогу на утримання сина [PERSON], [INFO], на час навчання в розмірі ? частин від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання. На підставі викладеного, позивач просить суд стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], на час навчання в розмірі ? частин від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення навчання. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій також просила суд ухвалити по справі рішення, яким стягувати з [PERSON] на її користь на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/7 частин щомісячно від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], починаючи з дня звернення до суду - з 31 січня 2015 року і до закінчення [PERSON] навчання - 30 червня 2016 року. Представник відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що проти уточнених позовних вимог [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/7 частин щомісячно від усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги позивача та представника відповідача по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] в період з 1995 року до 2002 року перебувала з [PERSON] у шлюбних відносинах, проте їх шлюб було розірвано. (а.с. 8) Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина - [PERSON], [INFO], який мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. (а.с. 11, 19) Після розірвання шлюбу за судовим рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання [PERSON] стягувалися аліменти. 30 січня 2015 року спільному сину [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], [INFO], виповнилося 18 років та виконавче провадження про стягнення аліментів з відповідача на користь [PERSON] до досягнення [PERSON] повноліття закрито. (а.с. 10-зв.) На даний час їх син [PERSON] навчається на 3 курсі денної форми навчання Запорізького електротехнічного коледжу Запорізького національного технічного університету, що підтверджується довідкою директора коледжу за вих.. № 21/15 від 28.01.2015р. (а.с. 36) У зв'язку з тим, що [PERSON] вступив на денну форму навчання та часто хворіє, він не має можливості десь працювати у вільний від навчання час, потребує відповідних коштів для навчання, існування та матеріальної допомоги на лікування та оздоровлення. [PERSON], після досягненням [PERSON] повноліття добровільно допомогу на його утримання у зв'язку з навчанням у Запорізькому електротехнічному коледжу Запорізького національного технічного університету на денній формі навчання не надає, у зв'язку з чим [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Постановою Пленуму Верховного суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006р., встановлено, що обов"язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання) виникає за обов"язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потребу у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Аналізуючи зазначені норми права та наведені обставини, суд приходить до висновку, що у відповідності до ст.ст. 199, 200 СК України, та у відповідності до принципу адекватності, співмірності та розумної достатності, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітнього [PERSON] в розмірі 1/7 частин від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 31 січня 2015 року і до закінчення ним навчання - 30 червня 2016 року, є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Оскільки мінімальна заробітна плата на 1 січня 2015 року становить 1218,00 грн., то з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позовної заяви майнового характеру в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved