Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

У серпні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просила визнати за нею право власності, в порядку спадкування за законом, на земельні ділянки, цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, сіножаті, площею 0,3039 га, кадастровий номер [NUMBER], та ріллі, площею 1,8150 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташовані на території Гульської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, які раніше належали її бабусі [PERSON], яка померла. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, яку вона фактично прийняла. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у видачі такого свідоцтва їй відмовлено, оскільки не надано оригіналів Державних актів на право власності на земельні ділянки на ім"я [PERSON]. Вказує, що Державні акти були втрачені. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, просить суд визнати за нею право власності на зазначені земельні ділянки. У судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, які просить задовольнити, справу розглянути у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з"ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER] від [INFO] / копія а.с. 8/. Як слідує з копій Державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] є власником земельних ділянок, цільове призначення яких ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,3039 га та площею 1,8150 га, що знаходяться на території Гульської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області. Державні акти видані [PERSON] 20 жовтня 2004 року /а.с.11.12/. Вище вказаним земельним ділянкам присвоєно відповідні кадастрові номери: земельній ділянці, прощею 0,3039 га, - [NUMBER], земельній ділянці, площею 1,8150 га, - [NUMBER], що вбачається з копій витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку /а.с.13-14,15-17/. Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 25.07.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки на руках у позивача відсутні державні акти на право власності на вищевказані земельні ділянки, необхідність яких передбачена Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України /а.с.18/. Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27.04.2017 року, яке набрало чинності, встановлено факт постійного проживання однією сім"єю [PERSON] разом з [PERSON], яка померла [INFO], на день відкриття спадщини/а.с.21/. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Згідно із ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна (зобов'язана) довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги те, що [PERSON] за життя видано Державні акти на земельні ділянки, площею 0,3039 га та площею 1,8150 га, оригінали яких не зберізлися, та те, що позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги та прийняла спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved