Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

09.03.2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. На обґрунтування вимог зазначила, що у неї з відповідачем є спільний син [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо і добровільно не надає допомоги на його утримання. Посилаючись на викладене, вона просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі по 700 грн., починаючи з 09.03.2016 року до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позов повністю. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково і пояснив, що він не має роботи, тому не може допомагати дитині, але згоден сплачувати аліменти у розмірі 400 грн. Заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням суду від 01.02.2016 р. В свідоцтві про народження дитини [PERSON], [INFO], зазначено, що його батьком є відповідач по справі [PERSON] Позивачка в судовому засіданні пояснила, що дитина знаходиться на її утриманні, відповідач проживає окремо і добровільно відмовляється надавати допомогу на утримання дитини. Ч.2 ст.51 Конституції України закріплений конституційний обов'язок батьків утримувати своїх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення повноліття. Цей обов'язок є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначені розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В судовому засіданні відповідач пояснив, що він в даний час не працює, на обліку в центрі зайнятості не перебуває, інших утриманців він не має. Однак суд враховує, що рівень матеріального становища відповідача не звільняє його від обов'язку утримувати свою дитину, забезпечувати їй необхідні умови для розвитку та проживання, так як відповідач є працездатною особою, здатною забезпечити дитині такі умови. Відповідно до Закону України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня 2016 року становить 1455 грн. Отже, вказана грошова сума визначена законом як мінімум, необхідний для утримання дитини, для забезпечення її першочергових потреб. Оскільки утримувати дитину зобов'язані обоє батьки, з відповідача належить стягувати аліменти у розмірі, визначеному позивачкою. На підставі викладеного ,

Outcome: approved