Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-02 00:00:00

12.06.2019 заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, у якій просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що він народився у с. Дружба Решетилівського району Полтавської області та постійно проживав до грудня 1976 року, коли за комсомольською путівкою поїхав працювати на завод КАМАЗ до Російської Федерації. У травні 1991 року повернувся до батьків та до цього часу постійно проживає у с. Дружба Решетилівського району без реєстрації. Паспорт громадянина СРСР втратив. Через відсутність документів з території Решетилівського району з 1991 року не виїжджав. Звернувся до державних органів з приводу отримання паспорта громадянина України, однак Решетилівським РС УДМС України в Полтавській області йому було відмовлено у оформленні паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР, оскільки його належність до громадянства України не підтверджено. 13.06.2019 суддею Лизенко І.В. відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд на 12.09.2019, однак судове засідання відкладено за клопотанням представника заінтересованої особи на 03.10.2019. Заявник до суду не з`явився, оскільки згідно медичної довідки за станом здоров`я потребує стороннього догляду та обмежених у пересуванні (а.с.14). У судовому засіданні представник заявника підтримав заяву та просив задовольнити її, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, [PERSON] у судовому засіданні повідомив, що [PERSON] дійсно звертався щодо втрати ним паспорта громадянина СРСР, однак оскільки за результатами перевірки його громадянство України не встановлено, йому було відмовлено у виготовленні паспорта громадянина України. Паспорт громадянина СРСР йому було видано Решетилівським РВ УМВС. Оскільки документальне підтвердження належності заявника до громадянства України відсутнє, заперечував проти задоволення заяви. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 статті 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України\~«Про громадянство\~України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час. Відповідно до п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 3\~Закону України\~«Про громадянство\~України» громадянами України є: усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України\~«Про громадянство\~України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Тобто, особи, які визначені у п. 1 ч. 1 цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, а зазначені у п. 2 - з 13 листопада 1991 року. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Згідно пп. а, б п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001р. № 215/2001, встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року; осіб, які за станом на 24 серпня 1991 року або на 13 листопада 1991 року не досягли повноліття і батьки яких належать до категорій, зазначених у підпункті "а" цього пункту, які проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставини може бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 р. або 13.11.1991 р. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у с. Сталінка (нині с. Дружба) Решетилівського району Полтавської області, його батьки: [PERSON] та [PERSON] є українцями, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4). Згідно копії військового квитка [PERSON] був призваний Полтавським міським військовим комісаріатом на строкову військову службу 11.11.1973 та звільнений 12.11.1975, направлений в Решетилівський РВК; перебував на військовому обліку у Шевченківській сільській раді до 03.12.1976, а з 20.12.1976 на території Російської Федерації, в тому числі з 17.10.1990 - в Автозаводському РВК м. Н.-Челни; інші відмітки щодо військового обліку після цієї дати відсутні (а.с.5-7). Довідкою Шевченківської сільської ради Решетилівського району №499 від 10.06.2019 підтверджується, що заявник проживає у с. Дружба Решетилівського району з травня 1991 року по цей час без реєстрації місця проживання (а.с.8). Заявник звертався до Решетилівського РС УДМС України в Полтавській області із заявою щодо оформлення паспорта громадянина України замість втраченого паспорта громадянина колишнього СРСР, однак йому було відмовлено у задоволенні заяви, у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих його належність до громадянства України (а.с.9). Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що є сестрою заявника; брат разом з дружиною з 1970хроків проживав на території РФ. Приїхав до батьків у с. Дружба Решетилівського району на травневі свята 1991 року, пояснив, що розлучився з дружиною, у сім`ї не склалося. Залишився проживати у батьків у с. Дружба, де і проживає до цього часу. Паспорт громадянина СРСР загубив. Документів у нього не було, тому з Решетилівського району не виїжджав та офіційно не працював. Підробляв по людях. Був у депресії, бувало вживав спиртні напої, намагалися наставити на вірний шлях, але не вийшло. Нещодавно у нього стався інсульт, тому він зараз потребує сторонньої допомоги, вона його доглядає. Підтверджує, що заявник постійно проживав на території України в с. Дружба Решетилівського району з травня 1991 року по цей час, тобто станом на 24.08.1991. Свідок [PERSON] суду повідомила, що знайома із заявником з 1975 року, бо її чоловік був однокласником [PERSON] , дружили сім`ями. Після одруження заявник з дружиною поїхали на роботу в РФ, однак кожного року у травні приїздили у відпустку до батьків та щороку 24 травня разом святкували річницю весілля її та її чоловіка. У травні 1991 року заявник приїхав до батьків один та пояснив, що з дружиною не склалося. Залишився проживати у батьківській хаті та нікуди вже не їхав. Підтверджує, що заявник постійно проживав у с. Дружба Решетилівського району з травня 1991 року по цей час, в тому числі станом на 24.08.1991. Свідок [PERSON] суду пояснив, що є другом дитинства та однокласником заявника. Після служби в армії [PERSON] поїхав працювати в РФ на завод КАМАЗ, щороку приїздив у відпустку, зустрічалися, дружили сім`ями. Навесні 1991 року зустрів заявника, який сказав, що вирішили з дружиною пожити окремо. І з того часу [PERSON] проживав у с. Дружба Решетилівського району. Підстав сумніватись у показах свідків у суду немає, оскільки вони узгоджуються між собою та підтверджуються дослідженими судом письмовими доказами. Наявність у військовому квитку заявника даних про перебування на військовому обліку у м. Н.-Челни, РФ з 17.10.1990, не спростовує фактичного проживання заявника на території України без реєстрації та обумовлено втратою паспорта громадянина СРСР. Встановлення факту постійного проживання на території України станом на час оголошення незалежності України від 24 серпня 1991 року заявнику необхідно для підтвердження до належності громадянства України. Таким чином, суд вважає, що у судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт постійного безперервного проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1991 року, а тому суд вважає, що заява є обґрунтованою. На підставі вищезазначеного,

Outcome: approved