Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

02.08.2017 позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати односторонній правочин Приватного підприємства «Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємства № 8» по перерахуванню моїх грошей у сумі 3155,29 грн. (три тисячі сто п'ятдесят п'ять гривень 29 копійок) на рахунок іншого підприємства недійсним (нікчемним); зобов'язати Приватне підприємство «Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 8» відшкодувати [PERSON] шкоду, завдану внаслідок вчинення ним нікчемного правочину та перерахувати на мій особистий рахунок кошти в сумі 3155,29 грн. (три тисячі сто п'ятдесят п'ять гривень 29 копійок), а також судовий збір у сумі 640,00 коп. (шістсот сорок гривень 00 копійок), разом - 3795,29 грн. (три тисячі сімсот дев'яносто п'ять гривень 29 копійок). Представника позивач подав до суду заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності, позов підтримає в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не надходило. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача та представника позивача, що відповідає положенню ст. 280-282 та ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, 19.04.2017 [PERSON] помилково перерахував кошти у сумі 3587,47 грн. (три тисячі п'ятсот вісімдесят сім гривень 47 копійок) на розрахунковий рахунок Приватного підприємства «Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство № 8», про що письмово повідомив керівника підприємства. Листом Приватного підприємства "Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство №8" № 867 від 26.06.2017 року повідомлено, що рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 21.02.2017 року [PERSON] звільнено від сплати вартості житлово-комунальних послуг /квартирної плати та вивезення твердих побутових відходів/ в сумі 433,81 грн. за період з 25.08.2015 року по 31.01.2016 року. Згідно даного рішення підприємством зроблено перерахунок на суму в розмірі 433,81 грн. Крім того, на рахунок приватного підприємства «КВЖРЕП № 8» [PERSON] сплачено 1131,55 грн. при заборгованості в розмірі 1627,05 грн. Станом на 01.05.2017 року на особовому рахунку рахується переплата в сумі 2,71 грн. Переплата у сумі 3155, 29 грн. (три тисячі сто п'ятдесят п'ять гривень 29 копійок) перераховані на інше підприємство - КП «ВЖРЕП № 8» ЖМР для погашення заборгованості за надані раніше послуги. Тому директор приватного підприємства «КВЖРЕП № 8» - Півоварова С.І. повідомила, що [PERSON] необхідно звернутися до КП «ВЖРЕП №8» ЖМР для вирішення про повернення помилково сплачених коштів. Позивач вважає, що відповідач безпідставно, не маючі на те повноважень, на власний розсуд, розпорядився грошами, чим завдав останньому матеріальних збитків на суму 3155,29 грн. (три тисячі сто п'ятдесят п'ять гривень 29 копійок). Відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частини друга, третя статті 215 ЦК України). Кореспондуючи зазначені вимоги цивільного законодавства України, до спірної ситуації вбачається, що в даному випадку при укладанні оспорюваних договорів в повній мірі були дотриманні всі законодавчо встановлені вимоги і жодної вказівки норми закону на нікчемність спірних договорів, судом не встановлено. Відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 204 Цивільного кодексу України закріплена презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або він не визнаний судом недійсним. Статтею 57 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності ст. 60 цього Кодексу, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у. сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 216 ч.1 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Згідно п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних-справ про визнання правочинів недійсними» У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК. На підставі ст. 141 ч.1 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача сплачений судовий збір в сумі 640 грн..

Outcome: approved