Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

12 лютого 2020 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] . У належній їй квартирі з її згоди зареєстровані: донька - [PERSON] , онука [PERSON] та [PERSON] , що є відповідачем у справі. Фактично відповідач з 2017 року не проживає у квартирі, комунальні платежі не сплачує, останню не утримує, а реєстрація відповідача порушує її права, як власника нерухомого майна. У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на ст. 405 ЦК України, просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 13 лютого 2020 року позовну заяву було залишено без руху з наданням строку для усунення її недоліків (а.с. 21-22). 18 лютого 2020 року позивач усунула недоліки позовної заяви (а.с. 24-28). Ухвалою суду від 16 березня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання (а.с. 38). Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року було закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с. 51). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити (а.с. 17). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавав. Треті особи - [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, але подали суду окремі заяви про розгляд справи за їх відсутності, позов просили задовольнити (а.с. 18, 19). Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до переконання, що позовна заява обґрунтована і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом установлено, що позивач [PERSON] на підставі договору довічного утримання від 19 січня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Шевченко О. М., зареєстрованого в реєстрі за № 2-141, наданого суду у засвідченій позивачем копії, є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства "Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації" № 13575615 від 15 лютого 2007 року, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с. 7, 10). Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу ГУМС УДМС України в Дніпропетровській області № 988/2 від 04 березня 2020 року, [PERSON] , [INFO] , з 05 вересня 2016 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 37), що також підтверджується інформаційною довідкою Виконавчого комітету Новомосковської міської ради № 353 від 27 січня 2020 року (а.с. 6). Відповідач у зазначеній квартирі [ADDRESS] зареєстрований, однак не проживає з 2017 року і не проживав у період з 2017 року по 2020 рік, що підтверджується актами старшого інспектора Відділу реєстрації та обліку громадян Виконавчого комітету Новомосковської міської ради [PERSON] , складеними в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] № 623 від 14 лютого 2020 року, №№ 705, 706, 707, 708 від 20 лютого 2020 року (а.с. 25, 31, 32, 33, 34). Згідно з ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частинами 1, 2 статті 319 ЦК України установлено, що власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Положеннями ст. 405 ЦК України визначено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідач [PERSON] без поважних причин не проживає більше одного року, в квартирі [ADDRESS] , де право власності належить позивачеві, але з реєстрації не знявся, доказів поважності причин не проживання відповідач суду не надав. Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] порушує права позивача як власника квартири, оскільки позивач не може вільно розпоряджатися належним їй нерухомим майном, і може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved