Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

Позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу у розмірі 17834,77 гривень, витрати по оплаті судового збору у розмірі 229,40 гривень та витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень. Представник позивача позовні вимоги підтримав, мотивувавши їх тим, що у зв'язку з виплатою страхового відшкодування за пошкоджених застрахований транспортний засіб, відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування " отримали право регресу до особи, яка є відповідальною за завдання збитку. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що 14.05.2010 року між Моторно (транспортним) страховим бюро України та страхувальником [PERSON] був укладений договір страхування наземного транспорту, цивільної відповідальності за № ВЕ/1119964. Відповідно до договору страхування об'єктом страхування є майнові інтереси Страхувальника, що несуперечать чинному законодавству, пов'язанні з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим транспортним засобом, марки ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Страховим випадком за Договором страхування вважаються події, які виникають внаслідок настання страхових ризиків, яким серед інших є дорожньо-транспортна пригода. 21 серпня 2010 року трапилась дорожньо-транспортна пригода з участю застрахованого транспортного засобу марки ВАЗ 21074, державний реєстраційний номер [NUMBER] та транспортним засобом марки ГАЗ, державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], в наслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2010 року [PERSON] визнано винним у скоєні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності передбаченої ст. 124 КпАП. 24.02.2009 року страхувальник звернувся до позивача з заявою про страхову виплату. Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування у розмірі 17043,63 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5478 від 30 грудня 2010 року; послуги аварійного комісара у розмірі 791,14 гривень, що підтверджується платіжним дорученням за №5182 від 15 грудня 2010 року. Також позивачем сплачено кошти на правову допомогу у розмірі 2000 гривень.. На підставі ст. 1166 Цивільного кодексу України передбачені загальні підстави відповідальності за завдану шкоду згідно з якими майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, під шкодою розуміється зменшення або втрата певного особистого чи майнового блага. Згідно зі ст. 1192 Цивільного кодексу України існує два способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого: відшкодування майнової шкоди в натурі або у вигляді збитків. При цьому, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Необхідною підставою для настання цивільно-правової відповідальності за заподіяння шкоди є наявність складу правопорушення, що включає в себе певні елементи, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи; шкідливого результату такої поведінки (шкоди); причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою. Наявність цих елементів правопорушення є необхідною вимогою для притягнення до відповідальності і відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1187 Цивільного кодексу України. За змістом ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Приписами ст. 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно ст. 27 Закону України „ Про страхування " до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Також, положеннями ст. 993 цього Кодексу встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З урахуванням наведених правових положень та встановлених обставин справи суд вважає, що доводи позивача є обґрунтованими, оскільки вони підтверджуються зібраними по справі доказами і відповідають вимогам закону, а тому позовні вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved