Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-29 00:00:00

07 березня 2018 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником будинку [ADDRESS], у даному будинку з 26.02.2016 року зареєстрований відповідач [PERSON]. Відповідач на даний час за вказаним місцем реєстрації не проживає та не з'являється, також відповідач відмовився добровільно змінити місце реєстрації на фактичну адресу свого проживання. Оскільки відповідач взагалі не є членом сім'ї власника житла, угоди між власником житла та відповідачем про користування цим житлом немає, останній втратив право на його користування з моменту переходу права власності до позивача тобто з 08.09.2017 року. Позивач просить визнати [PERSON], таким що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та примусово зняти його з реєстрації обліку у вказаному будинку. Ухвалою судді від 10.04.2018 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання за загальними правилами позовного провадження. Ухвалою суду від 07.06.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у відсутність позивача та його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився. Повідомлявся судом належним чином, судова повістка направлена відповідачу у зв'язку з її неотриманням відповідачем повернута укрпоштою за закінченням терміну зберігання, що у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України є належним повідомленням відповідача. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справи у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечила проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується копією договору дарування житлового будинку від 08.09.2017 року. Відповідно до довідки форми 3 від 06.03.2018 року № 51 виданої Трипільською сільською радою Обухівського району Київської області, в будинку [ADDRESS] зареєстрований [PERSON]. Факт не проживання [PERSON] у квартирі [ADDRESS], підтверджується копіями актів обстеження б/н, за підписом депутата Трипільської сільської ради від 04.12.2017, 05.03.2018 року, з якого вбачається, що відповідач за вказаною адресою з 01 червня 2017 року по даний час не проживає. Згідно із ч.1 ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб (ч.1 ст. 383 ЦК України). Згідно із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою (ч.1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні"). Судом встановлено, що до теперішнього часу відповідач не знятий з реєстрації, таким чином, враховуючи викладені обставини по справі, вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS], є законними та обґрунтованими у зв'язку з чим вони підлягають задоволенню. Також, відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати. Враховуючи викладене та

Outcome: approved