Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

Позивач на підставі вимог ЦК України заявляє вимоги до відповідача, а саме: - стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у розмірі 90 650, 73 грн. за Договором про споживчий кредит № 408/0080 від 04.10.2019. В обґрунтування заявленого змісту позовних вимог, позивач вказав, 04.10.2019 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № 408/0080, за яким відповідач отримав грошові кошти (кредит) у сумі 79 200, 00 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03.10.2024 р., із сплатою 56 % за користування кредитом. Згідно з умовами Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1320, 00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з листопада 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. З боку відповідача має місце неналежне виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, у зв`язку із чим, у позичальника за Договором про споживчий кредит № 408/0080 виникла заборгованість, яка станом на 15.01.2021 р. складає 90 650, 73 грн., де: 73 442, 24 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 12 785, 09 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті прострочених процентів за користування кредитом; 1415, 93 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 269, 91 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 2290, 78 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 446, 78 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором у відповідача виникла прострочена заборгованість за Договором, у зв`язку із чим позивач заявляє позовні вимоги. Ухвалою судді від 03.02.2021 року відкрито провадження у справі та ухвалено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні без виклику (повідомлення) сторін. Представник позивача подав до суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, а також зазначив, що не заперечує проти винесення заочного рішення у разі наявності умов для заочного розгляду. Копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучених до нього документів, направлялася відповідачу [PERSON] за відомим місцем її реєстрації, надсилались судові повістки про виклик до суду, тобто він був належним чином повідомлений про існування справи, про призначення справи до судового розгляду. Відповідач [PERSON] в установлений ч. 7 ст.178 ЦПК України строк не подала до суду відзив на позовну заяву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст.178 ЦПК України. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуючи неявку належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача в судове засідання, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 04.10.2019 між позивачем та відповідачем був укладений Договір про споживчий кредит № 408/0080, за яким Відповідач отримав грошові кошти (кредит) у сумі 79 200, 00 грн. на строк 60 місяців, з терміном остаточного повернення кредиту не пізніше 03.10.2024 р., із сплатою 56 % за користування кредитом. Згідно з умовами Договору позичальник зобов`язується здійснювати повернення кредиту рівними частинами в розмірі 1320, 00 грн. та сплату процентів, нарахованих банком на залишок основної суми боргу за кредитом, щомісячно до 25 числа місяця, наступного за звітним, починаючи з листопада 2019 року, шляхом внесення власних коштів на поточний рахунок, які Банк, використовуючи право договірного списання коштів, наданого йому згідно з умовами цього Договору, списує в рахунок погашення Основної суми боргу за кредитом та сплати процентів відповідно до послідовності, визначеної цим Договором. З боку Відповідача має місце неналежне виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором, у зв`язку із чим, у позичальника за Договором про споживчий кредит № 408/0080 виникла заборгованість, яка станом на 15.01.2021 р. складає 90 650, 73 грн., де: 73 442, 24 грн. - загальна сума прострочених чергових платежів за кредитом (по основному боргу); 12 785, 09 грн. - загальна сума заборгованості по сплаті прострочених процентів за користування кредитом; 1415, 93 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 269, 91 грн. - 3 % річних за несвоєчасне погашення процентів за користування; 2290, 78 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 446, 78 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування. В обґрунтування суми заборгованості позивач наводить розрахунок. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України, встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Суд вважає, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Оскільки відповідач не надав відзиву до суду, не надав заперечень проти розрахунку заборгованості, наданого з боку позивача, не оскаржив його жодним чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі і покладає в основу обґрунтування судового рішення вказаних розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Суд зазначає, що враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ «Державний ощадний банк України» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Таким чином, суд вважає, наявність правових підстав для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі, 3 % річних (згідно ст. 625 ЦК України) на суму простроченого кредиту, втрат від інфляції за несвоєчасне погашення боргу (кредиту). Аналогічна правова позиція викладена в постанові від 03 липня 2019р. Великої палати Верховного суду у справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Отже, сукупність досліджених доказів, щодо заборгованості відповідача перед позивачем в межах виконання умов договору, які свідчать про невиконання умов договору з боку відповідача згідно наданого розрахунку заборгованості відповідача, відповідно до вказаних норм закону є підставою для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved