Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

18.09.2017 року Державне підприємство "Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств" звернулося до суду з вищезазначеним позовом. Позов мотивовано тим, що у процесі здійснення ліквідаційної процедури у Державному підприємстві "Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств" ліквідатором встановлено, що 4 вересня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В. зареєстровано право власності на нежитлові будівлі загальною площею 710, 68 кв.м., що знаходяться за адресою [ADDRESS] Воловецького району Закарпатської області за ТзОВ "ГРІН САММЕР", 09.09.2016 року на підставі договору купівлі-продажу №4024 - за [PERSON] При цьому, 19.12.2016 року за [PERSON] зареєстровано нотаріусом право користування вищезазначеними будівлями на строк до 19.12.2065 року. Вважає, що вищезазначене нерухоме майно належить ДП "Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств", тому просить витребувати його з незаконного володіння [PERSON] та зобрв"язати відповідача передати будівлі за актом приймання- передачі позивачу. Представник позивача Чорній М.В. у судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з"явився, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову заперечує. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з"явився, про причини неявки не повідомив, до початку засідання надав суду заяву, в якій просить розгляд справи провести без його участі, проти задоволення позову заперечує. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що постановою Господарського суду Закарпатської області від 02.06.2016 року у справі №907/25/16 визнано Державне підприємство "Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств" банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру. Ухвалою суду від 17.01.2017 року призначено ліквідатором арбітражного керуючого Чорнія М.В. Відповідно до ч.2 ст.41 Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника пбо визнання його банкрутом", ліквідатор з дня свого призначення приймає до свого відання майно боржника, забезпечує його збереження, виконує функції управління та розпорядження майном банкрута, аналізує фінансове становище банкрута, виконує повноваження керівника банкрута. Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.п.19, 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. За приписами статті 387 Цивільного кодексу України та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. Відтак, виходячи з положень закону право витребувати майно із чужого незаконного володіння має лише власник цього майна, що узгоджується з позицією, викладеною у постанові Верховного суду України по справі № 6-327цс15 від 23.12.2015 року. Як убачається з матеріалів справи, і не заперечується сторонами, відповідач [PERSON] є власником нежитлових будівель загальною площею 710, 68 кв.м.(адміністративний будинок (літ.А) площею 210, 06 кв.м., пилорама стрічкова (літ.К) площею 84,40 кв.м., пилорама РД-63 (літ.М) площею 227,25 кв.м., склад (літ.П) площею 42, 57 кв.м., вбиральні (літ.В) площею 4,50 кв.м.), що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Право власності відповідача виникло на підставі договору купівлі- продажу від 09.09.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Стрельченко О.В Даний правочин, як підстава виникнення права власності у відповідача, ніким не оспорений та на час розгляду справи у суді є чинним. Твердження позивача про те, що право власності на спірні нежитлові будівлі у попередніх власників [PERSON] та ТзОВ "Грін Саммер" виникло незаконно, на підставі підробленого судового рішення, не підтверджено належними та допустимими доказами, зокрема, відсутнє будь-яке кінцеве рішення органу, уповноваженого на перевірку такого виду інформації та доведення її у встановленому законом порядку. Також позивачем на підтвердження обставин, викладених у позовній заяві щодо його права на спірне нерухоме майно надано суду у якості письмових доказів Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об"єктів нерухомого майна щодо об"єктів нерухомого майна №103349867 від 10.11.2017 року, згідно якої за філією "Воловецьдержспецлісгосп" 31.01.2008 року було зареєстровано право державної власності на адмінбудинок, пилораму стрічкову, пилораму РД-63, цех деревообробки, конюшню, склад, вбиральню, розташовані у с.Верхні Ворота, вул. Без назви; підстава виникнення права власності- Свідоцтво про право власності [NUMBER] від 24.01.2008 року (а.с.60-61). Однак правовстановлюючого документа -Свідоцтва про право власності [NUMBER] від 24.01.2008 року- позивачем не надано, а рішення Верхньоворітської сільської ради Воловецького району від 21.06.2006 року №37 "Про оформлення права державної власності на адмінбудинок, пилораму стрічкову, цех деревообробки, конюшню, склад, вбиральню, пилораму РД-63 філії Воловецьдержспецлісгосп" не є доказом виникнення права власності на вказане майно. Крім цього, з поданих документів неможливо встановити дійсне місце розташування нерухомого майна, його склад, розміри, тощо. З наказу №74 від 31.08.2012 року "Про приведення у відповідність положень про філії державного підприємства "Закарпатське обласне управління лісогосподарських агропромислових господарств" філію "Воловецьдержспецлісгосп" перейменовано у Воловецьке лісове агропромислове господарство ДП Закарпатського обласного управління лісогосподарських агропромислових господарств. (а.с.77). Проте, доказів передачі майна до оперативного відання з філії до Державного підприємства чи навпаки, за відповідними актами прийому- передачі, суду також не надано. Згідно із ч.1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до обґрунтованого висновку про недоведеність заявлених позивачем вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, оскільки ним не надано суду належних і допустимих доказів на підтвердження вказаних вимог.

Outcome: dismissed