Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

06 листопада 2019 року представник [PERSON] в інтересах [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гойдаївської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 3.7992 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Ленінської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті її матері - [PERSON] , яка померла [INFO] , оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - Гойдаївської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області в судове засідання не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Жодинського міського виконавчого комітету Мінської області 31 грудня 2015 року, переклад з російської мови на українську якого нотаріально засвідчив [PERSON] , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстровано в реєстрі за №4776(а.с.12-13). Спадкоємицею за законом першої черги на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії [NUMBER] , виданого Кривоозерським райбюро ЗАГС Миколаївської області 25 квітня 1960 року(а.с.39), даними копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого відділом РАЦС Жодинського міського виконавчого комітету Мінської області 14 березня 2008 року, переклад з російської мови на українську якого нотаріально засвідчив [PERSON] , приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області, зареєстровано в реєстрі за №4775(а.с.15-16). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 3.80 га, кадастровий номер: 4823982000:01:000:0093, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території Ленінської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належних на праві власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК №071916, виданого Кривоозерською райдержадміністрацією 20 січня 2005 року(а.с.25) та даними копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-4805034232018 від 16 березня 2018 року та №НВ-4805034232018 від 16 серпня 2018 року(а.с.26-28). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається зі спадкової справи №122/2016(а.с.34-46), позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.35). В оформленні спадщини на земельну ділянку площею 3.80 га кадастровий номер: 4823982000:01:000:0093, державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.10), оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з положеннями ст.131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За положеннями ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельну ділянку не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved