Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

у грудні 2017 року [PERSON] звернувся у суд з позовною заявою до [PERSON] про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дітьми, визначення порядку участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з 25 червня 2008 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року шлюб розірвано. З лютого 2017 року відповідач разом з дітьми проживає окремо та відмовляється надавати позивачу можливість бачитися з дітьми, у зв"язку з чим він звертався за захистом своїх прав до Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, де за наслідками розгляду його заяви розпорядженням № 521 від 26.09.2017 р. позивачу було визначено способи участі батька у вихованні дітей. Проте, відповідач продовжує чинити перешкоди у спілкуванні та участі у вихованні дітей, забороняє бачитися з дітьми, у зв"язку з чим [PERSON] звертався з відповідною заявою до Дніпровського районного управління ГУ НП у м. Києві. Просить встановити йому години участі у вихованні та спілкуванні з сином [PERSON], [INFO], та донькою [PERSON], [INFO], за наступним графіком: щовівторка та щочерверга з 14.00 год. до 17.00 год. та щосуботи з 10.00 год. до 13.00 год. Також надати щороку відпочинок з дітьми протягом місяця та зобов"язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні дітей та спілкуванні з ними. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15 січня 2018 року відкрито провадження у даній справі. (а.с. 22) 08 лютого 2018 року відповідач [PERSON] надала до суду заперечення проти позову. Просить відмовити в задоволенні позову. (а.с. 38) В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні не визнали позовні вимоги та заперечувати проти їх задоволення, посилаючись на необгрунтованість вимог позивача. Третя особа - служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечила явку свого представника. В матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без їх участі. Просить врахувати способи участі батька у вихованні дітей, визначений Розпорядженням № 521 від 26.09.2017 р. (а.с. 87) Вислухавши пояснення сторін у справі, їх представників та свідків, а також дослідившиматеріали справи, суд встановив наступне. В Декларації прав дитини зазначено, що дитина внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження. Принцип 6-й Декларації прав дитини встановлює, що дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під піклуванням та відповідальністю своїх батьків і, у всякому випадку, в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. Конвенція про права дитини, також, визнає, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Частиною 1 ст. 7 Конвенції встановлено, що дитина з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до ч.3 ст.9 Конвенції про права дитини, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Сімейний Кодекс України також регулює сімейні, особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, в тому числі: відносини між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до вимог ст.141 СК України, мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. У відповідності до ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 158 СК України встановлено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов'язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи (ч.ч.1, 2 ст.159 СК України). Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] з 25 червня 2008 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу у подружжя народилися діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтв про народження дітей. (а.с. 6-7) Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 жовтня 2017 року шлюб розірвано. (а.с. 5) На час розгляду даної справи діти проживають з матір'ю за адресою: [ADDRESS] Батько проживає окремо. В добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дітьми. Розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 26 вересня 2017 року за заявою [PERSON] йому встановлено побачення з малолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у формі спілкування з малолітніми дітьми щовівторка та щочетверга з 14.00 год. до 17.00 год., щосуботи з 10 год. до 13 год. (а.с. 8) Вказаний графік спілкування батька з дітьми не був додержаний сторонами. За твердженням відповідача він не має можливості спілкуватися з дітьми з лютого 2017 року, тобто з моменту їх проживання разом з матір'ю, яка заперечує щодо його участі у вихованні дітей. Позивач визнала факт відсутності спілкування батька з дітьми у вказаний проміжок часу, вказавши то на наявність об'єктивних причин, то на відсутність волевиявлення батька. Суд критично оцінює такі посилання з огляду на наявність звернень відповідача до правоохоронних та інших компетентних органів з приводу перешкод у спілкуванні з дітьми (а.с. 109 - 119). З обставин справи вбачається, що між сторонами склались конфлікті відносини. Разом з тим, не підтверджено належними і допустимими доказами обставини щодо здійснення фізичного чи психологічного насильства відповідача щодо його дітей. За наведених обставин не вбачається підстав для обмеження участі батька у вихованні дітей. Тому суд вважає обґрунтованими доводи позивача про наявність перешкод у спілкуванні [PERSON] з його малолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], які підлягають усуненню шляхом зобов'язання відповідача не чинити позивачу перешкоди у спілкуванні з дітьми. Відповідно до чч. 4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Разом з тим орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Частиною 6 ст. 19 СК України встановлено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Служба у справах дітей Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не забезпечила явку свого представника та не надала відповідний висновок. У клопотанні просить врахувати способи участі батька у вихованні дітей, визначені Розпорядженням № 521 від 26.09.2017 р. (а.с. 87) Аналізуючи вказане розпорядження органу опіки та піклування, суд не вбачає змін певних обставин, які зумовили зміну графіку зустрічей батька з дітьми у сторону значного збільшення часу спілкування. Проте, як вже вказано вище між батьками відсутнє порозуміння, наявні неприязні, конфліктні стосунки, що негативно впливає на розвиток дітей. Разом з тим, при визначенні графіку участі батька у вихованні дійте слід врахувати: малолітній вік дітей, відсутність тривалого спілкування з батьком, їх насторожене ставлення до нього і в той час потребу у спілкування з ним, зміну способу життя в подальшому з урахуванням розвитку дитини та необхідності навчання, оскільки такий графік встановлюється без зазначення строку. За наведених обставин, виходячи з пріоритету прав дітей, суд вважає, що доцільним є встановлення графіку зустрічей батька з дітьми один раз на тиждень кожної суботи з 12:00 по 18:00. Такий графік забезпечить систематичне їх спілкування та участь батька у вихованні дітей з мінімальними змінами у вже звичному для них житті разом з матір'ю. Також такий спосіб участі батька у спілкуванні з дитиною не зашкодить їй, а навпаки повністю відповідатиме можливості дитини в повній мірі сприймати піклування кожного із батьків про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток і дасть змогу урівноважити психоемоційний стан кожної з них. З приводу необхідності присутності матері при зустрічах батька з дитиною слід вказати на те, що негативний вплив на розвиток дитини полягає у тому, що вона стає свідком неприязних відносин батьків. Тобто визначення необхідності присутності матері під час зустрічей батька з дітьми, з урахуванням відносин, що склались між ними, має носити не постійний, а тимчасовий характер, протягом часу необхідного для налагодження контакту батька з кожною дитиною. На думку суду, для цієї мети достатньо буде двох місяців з дня набрання рішенням законної сили. На підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати.

Outcome: partial