overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що шлюб між ними зареєстрований 28 вересня 2013 року в центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис № 727. Сімейне життя між ними не склалось із-за протилежність характерів, різних поглядів на життя. Подальше збереження шлюбу суперечитиме її інтересам у відповідності до Сімейного кодексу України, у зв"язку з чим і звернулася з даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась. Подала суду письмлву заяву про розгляду справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з"явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що свідчать судові повістки та оголошення в пресі, які містяться в матеріалах справи. Про причини неявки суд не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не звертався. В зв'язку з чим, відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і визначив відповідно до них правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER], між [PERSON] та [PERSON], 28 вересня 2013 року було зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №727 (а.с.5). Згідно із ч. 3 статті 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, а тому, враховуючи обставини справи, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами існує формально, подальше спільне проживання і збереження сім'ї стали неможливими і суперечить інтересам сторін. Крім того, встановлено, що сторони шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, в зв"язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та доведеними, у зв'язку з чим підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивувала тим, що 24 листопада 2012 року було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Просить розірвати шлюб. 09 березня 2017 року ухвалою суду сторонам було надано строк для примирення до 11 травня 2017 року, однак збереження сім"ї не відбулося. 11 травня 2017 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача про продовження строку на примирення відмовлено. Позивач у судове засідання не з'явилась, про місце і час розгляду справи повідомлена належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, просив надати час на примирення. На підставі ст.197 ч.2 ЦПК України справа розглянута у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідив матеріали справи, суд встановив наступні правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 24 листопада 2012 року Виконавчим комітетом Обичівської сільської ради Прилуцького району Чернігівської області, актовий запис № 02 (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюбні відносини припинені через відсутність взаєморозуміння. Сторони спільно не проживають, не господарюють. Сім'я фактично розпалася і надалі спільне проживання і збереження сім'ї неможливе. У відповідності зі ст.112 ч.2 Сімейного Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу , якщо буде встановлено, що подальше спільне життя чоловіка і жінки і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлені саме такі обставини, тому вимоги позивача підлягають задоволенню. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп., відповідно до ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" (а.с.1). Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір немайнового характеру на користь позивача в сумі 640 грн. 00 коп. У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвали і на даний час проживають окремо. Відповідач є батьком її доньки, яка навчається на стаціонарній формі навчання у навчальному закладі. За домовленістю відповідач сплачував аліменти на доньку до настання повноліття. Позивач самостійно утримувати доньку немає можливості. Добровільно відповідач не надає матеріальну допомогу. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і суду пояснила, що донька навчається в навчальному закладі. Самостійно не в змозі забезпечити доньку всім необхідним для належного та повноцінного навчання. В судовому засіданні відповідач проти позовних вимог не заперечував. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 10.11.2004 року. Від спільного життя мають доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається в Київському університеті імені Бориса Грінченка на денному відділенні ІІ курсу факультету «педагогічна освіта». Відповідно до ст.198 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітній син, донька продовжує навчання і у зв"язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов"язані утримувати їх, за умови що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Оксана проживає з матірю, будь-яких доходів не має. Позивач самостійно утримувати доньку не в змозі. Відповідач має постійне місце роботи, отримує заробітну плату, інших аліментів на даний час не сплачує та не заперечує проти сплати аліментів. Таким чином виходячи з наданих доказів, суд вважає, відповідач несе рівні обов"язки щодо наданню допомоги доньці і має можливість надати таку допомогу та не заперечує проти сплати аліментів до закінчення донькою навчання в учбовому закладі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 3400 грн. 00 коп. щомісячно, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач ухиляється від належної допомоги по утриманню дітей, яким порушує свій обов'язок передбачений ст. 180 СК України. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з обставин , що викладені у позовній заяві . Одночасно зазначила про те , що відповідач матеріально забезпечений , однак належне йому майно зареєстровано на інших осіб . Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, зазначив про те , що він інколи забирає дітей до себе та забезпечує їх необхідним харчуванням , до того ж він не впевнений у тому , що аліменти , які він буде сплачувати на користь позивача будуть використовуватися на утримання дітей. Згоден сплачувати аліменти у розмірі 600 грн. на місяць на обох дітей , оскільки матеріально не забезпечений та немає постійного доходу. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково виходячи з наступного . Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбу , мають спільних дітей : сина [PERSON] ., [INFO] та сина [PERSON] ., [INFO] . З встановлених по справі обставин вбачається , що на час розгляду справи сторони проживають окремо ., малолітні діти проживають з позивачем . Питання щодо визначення місця проживання дітей сторонами не вирішувалось Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки сторони не визначилися в питанні матеріального утримання дітей та відповідач не надав доказів того , що ним належним чином виконується обов"язок по утриманню останніх , суд приходить до висновку про обгрунтованість вимог позивача щодо стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дітей . Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме у розмірі 730 грн. 00 коп. щомісяця на кожну дитину, що складає 1/2 частину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку , який визначений Законом України " Про державний бюджет на 2015 р." ( з 01.09.2015 р. прожитковий мінімум на дитину віком від 6до 18 років складає 1 455 грн ) . Доводи позивача про матеріальну спроможність відповідача сплачувати аліменти у зазначеному нею у позовній заяві розмірі не підтверждені будь-якими доказами. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 1000 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач належної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає . Позивач у поданій до суду заяві від 17.09.2015 р. розгляд справи просила проводити у її відсутності , зазначила про те , що позовні вимоги підтримує . Відповідач у поданій до суду заяві від 17.09.2015 р. розгляд справи просив проводити у його відсутність , зазначив про те , що проти позову не заперечує . Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі , мають спільну дитину [PERSON], [INFO], яка згідно довідки від 12.08.2015 року наданої КП "Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Деснянського району м. Києва" проживає разом із позивачем. Згідно вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки, відповідач обов'язки по матеріальному утриманню дитини належним чином не виконує , суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів на утримання дитини обгрунтованими . Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. ст. 182, 183 СК України і приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 1 000 грн. 00 коп. щомісячно на користь позивача на утримання дитини , починаючи з дня пред"явлення позову і до повноліття дитини . Оскільки суд задовольняє позовні вимоги позивача, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на частину квартири, посилаючись на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1998 року, виданого на підставі розпорядження №1329 органу приватизації державного житлового фонду Оболонського району м. Києва від 15.12.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях їй, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] . Квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 40,7 кв.м. На даний час з відповідачем склались неприязні стосунки і він відмовляється отримувати в Органі приватизації Оболонського району м. Києва оригінал свідоцтва про право власності на житло, чим суттєво обмежує її право власності на частину квартири. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач проти позову не заперечує. Третя особа [PERSON] позов підтримала. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 15.12.1998 року, виданого на підставі розпорядження №1329 органу приватизації державного житлового фонду Оболонського району м. Києва від 15.12.1998 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності в рівних долях [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] . Квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 40,7 кв.м. На даний час з відповідачем склались неприязні стосунки і він відмовляється отримувати в Органі приватизації Оболонського району м. Києва оригінал свідоцтва про право власності на житло, чим суттєво обмежує права інших власників квартири. Відповідно до ст. 48 Закону України "По власність", власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. За таких обставин суд приходит до висновку, що позов законний, обгрунтований, такий, що підлягає задоволенню у судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , яка на день смерті постійно проживала та була прописана (зареєстрована) у [ADDRESS] . Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй майно. За життя [PERSON] заповіт не складала. [PERSON] звернулась до нотаріальної контори з метою отримання спадщини після смерті [PERSON] однак їй було відмовлено, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Своєчасно подати заяву про прийняття спадщини не мала змоги, оскільки перебувала на лікуванні, що підтверджується відповідною довідкою. Вважає, що це є поважною причиною пропущення строку для прийняття спадщини. В судове засідання [PERSON] не з`явилась, але від неї надійшла письмова заява про розгляд справи в її відсутність, вимоги підтримує. Представник відповідача не з"явився, надійшла письмова заява про розгляд справи в відсутність представника, вимоги визнають. Розгляд справи проводився відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про смерть (а.с.6). Факт родинних відносин спадкодавця і [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про народження позивачки (а.с.14). Факт зміни прізвища позивачки підтверджується даними свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.15). На день смерті [PERSON] постійно проживала та була прописана ( зареєстрована ) в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виконавчого комітету Бобровицької міської ради № 382 від 02.08.2019 року, разом знею на день смерті ніхто не був зареєстрований те не проживав (а.с.13). Відповідно до медичної довідки, виданої "Новобиківською сільською лікарською амбулаторією" від 31.07.2019 року, позивачка [PERSON] дійсно перебувала на лікуванні в період з 16.07.2006 року по 21.07.2006 року (а.с.7). Відповідно до довідок, які надійшли від нотаріусів Бобровицького нотаріального округу спадкова справа після померлої [PERSON] не відкривалася. На спадщину може претендувати територіальна громада , так як в передбачений чинним законодавством строк позивач не подав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позивач по справі в період закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини захворів, що підтверджується довідкою з лікувального закладу, суд вважає, що, шестимісячний строк, встановлений ст. 1270 ЦК України пропущений з поважних причин, а його вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідач вимоги визнав. На підставі вищезазначеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини. З червня 2005 року по травень 2011 року вона перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є відповідач. Син постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.08.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь до повноліття дитини. На той час відповідач виплачував аліменти на утримання своєї доньки від першого шлюбу. На даний час матеріальне становище відповідача змінилось, оскільки його донька досягла 23 років і він перестав виплачувати їй аліменти. Так, як відповідач інших утриманців не має, працездатний, має систематичний заробіток, просить збільшити розмір аліментів на їх сина [PERSON] до ? частини з усіх видів його заробітку та доходу. В судовому засіданні позивачка позов підтримала і просила суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти збільшення розміру аліментів не заперечував. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: -стан здоров"я та матеріальне становище дитини; -стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з червня 2005 року по травень 2011 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від цих відносин [INFO] народився син [PERSON], батьком якого є відповідач (а.с.5). Син постійно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. За рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10.08.2011 року з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частина з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на її користь до повноліття дитини (а.с.4). На той час відповідач виплачував аліменти на утримання своєї доньки від першого шлюбу. На даний час матеріальне становище відповідача змінилось, оскільки його донька досягла 23 років і він перестав виплачувати їй аліменти. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-21 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, посилаючись на наступні обставини. Рішенням Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області від 15.11.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку кожного місяця. Однак, старша донька [PERSON] на сьогоднішній день повнолітня і стягнення аліментів на її користь припинено. Коштів, які платить її чоловік на утримання їх меншої доньки, їм недостатньо. Тому звернулась до суду і просить збільшити розмір аліментів на свою користь на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], з 1/6 частини до ? частини заробітку та доходів відповідача щомісячно. В судове засідання позивач не прибула, надала заяву про розгляд справи у свою відсутність, позов підтримала, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не прибув, повідомлений про день та час розгляду справи судовою повісткою з поштовим повідомленням. Про причини неявки до суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Справа слухалась у його відсутність, відповідно до ст.169 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.180 СК України, батьки зобов"язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує: -стан здоров"я та матеріальне становище дитини; -стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів; -наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; -інші обставини, що мають істотне значення. Як видно з матеріалів справи, Рішенням Нікопольського міськрайсуду Дніпропетровської області від 15.11.2010 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку кожного місяця (а.с.4). Однак, старша донька [PERSON] на сьогоднішній день повнолітня і стягнення аліментів на її користь припинено. Проте, на сьогоднішній день коштів, які виплачуються відповідачем на утримання молодшої доньки, не достатньо. Відповідач має працездатний вік, заробіток і змогу утримувати свою дитину. За таких обставин суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. З урахуванням всіх обставин справи: матеріального стану сторін, інших обставин, суд вважає необхідним збільшити розмір стягуваних аліментів до 1/4 частини заробітку та доходів відповідача щомісячно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-28 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначивши, що 04.07.2017 року з відповідачем уклали шлюб, який було зареєстровано Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис №201. Спільних дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, під час перебування у шлюбі між ними постійно виникають непорозуміння і сварки, чоловік інтересами сім"ї не цікавиться, вони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Просить суд постановити рішення про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, відновивши їй дошлюбне прізвище " [PERSON] " та стягнути з відповідача понесені судові витрати. Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи (направлення судових повісток за місцем реєстрації, розміщення оголошення на сайті суду), відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що 04.07.2017 року сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Коростенським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області та зроблено актовий запис №201. Сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, що є підставами для розірвання шлюбу між ними. Примирення не бажають, тому суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами неможливо. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після пррозірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи те, що укладення та розірвання шлюбу є добровільним, примушування до шлюбу не допускається, його існування протирічить інтересам позивача , позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають сятгненню відповідно до положень ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved