Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

02 грудня 2019 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] та державного реєстратора Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області Іскрова О.В. про скасування рішення реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції Одеської області Іскрова О.В. за № 29443036 від 27 квітня 2016 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на кв. [ADDRESS] . Також позивач просив про стягнення з відповідача судового збору у розмірі 1921,00 гривень. Позов обґрунтовано наступним. Приморською районною адміністрацією під час перевірки законності проведення будівельних робіт об`єкта нерухомого майна виявлені з боку [PERSON] порушення при здійсненні реконструкції кв. [ADDRESS] та порушення при здійсненні державним реєстратором Управління державної реєстрації ГТУЮ в Одеській області Іскрова О.В. державної реєстрації прав на реконструйований об`єкт нерухомого майна. При подачі декларації про початок будівельних робіт [PERSON] подав недостовірні дані. Наказом Управління державного архітектурно будівельного контролю Одеської міської ради № 01-13/69 ДАБК від 29 березня 2018 року , декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД 08212197974 від 23 жовтня 2012 було скасовано. Посилаючись на те, що реконструкція [PERSON] відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради просила про задоволення позову. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 лютого 2020 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання на16 березня 2020 року. У підготовче судове засідання 16 березня 2020 року з`явився представник позивача. відповідачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Розгляд справи відкладено на 06 травня 2020 року. У судове засідання 06 травня 2020 року учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача надав клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 15 липня 2020 року. У судове засідання 15 липня 2020 року з`явився представник позивача. відповідачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. [PERSON] надав суду клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 15 вересня 2020 року. У судове засідання 15 вересня 2020 року з`явився представник позивача. відповідачі не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Розгляд справи відкладено на 26 жовтня 2020 року. 26 жовтня 2020 року судове засідання не відбулося у зв`язку з перебуванням судді Свяченої Ю.Б. на лікарняному. Справа відкладена розглядом на 04 грудня 2020 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 04 грудня 2020 року позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради залишена без розгляду. Після усунення недоліків позовної заяви, справа призначена до розгляду на 03 березня 2021 року. У судове засідання 03 березня 2021 року з`явилися представник позивача та представник відповідача [PERSON] . Державний реєстратор Іскров О.В. не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд закрив підготовче судове засідання та призначив справу до розгляду по суті на 08 червня 2021 року. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 березня 2021 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі. У судове засідання 08 червня 2021 року учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. У справі оголошено перерву на 30 вересня 2021 року. У судове засідання 30 вересня 2021 року учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Представник позивача 29 березня 2021 року надав додаткові пояснення до позовної заяви, в яких зазначив, що в яких просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 квітня 2016 року державним реєстратором Іскровим О.В. прийнято рішення № 29443036 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо кв. [ADDRESS] , а саме загальну площу спірної квартири з 48,3 кв.м. та житлову площу з 35,2 кв.м. змінено на 138,2 кв.м. загальної площі та 61,4 кв.м. житлової площі , дві кімнати змінено на 3 кімнати, площа квартири [ADDRESS] збільшилася за рахунок прибудованого другого поверху над зазначеною квартирою. Право власності на спірну квартиру виникло на підставі: технічного паспорту виданого 20 квітня 2016 року ТОВ «БТІ Одеса»; висновок щодо технічної можливості об`єднання від 20 квітня 2016 року видане ТОВ «БТІ Одеса»; квитанції про сплату адміністративного збору та за надання інформаційної довідки виданий 25 квітня 2016 року. В матеріалах справи міститься декларація інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області від 23 жовтня 2012 року № ОД 08212197974, [PERSON] виконав реконструкцію квартири з улаштуванням другого поверху. Наказом Управління державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 29 березня 2018 року № 01-13/69ДАБК скасовано декларацію про початок виконання будівельних робіт № ОД08212197974 від 23 жовтня 20212 року та забезпечено невідкладне направлення до ДАБІ України копії наказу про виключення запису про реєстрацію декларації. Відповідно до статті 2 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень якщо законодавством передбачено\~прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Згідно ч. 3 ст. 10 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Згідно ч. 4 ст. 18 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державній реєстрації підлягають виключно заявлені права та їх обтяження за умови їх відповідності законодавству і поданим/отриманим документам. Відповідно до ч. 1. ст. 26 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом «в» пункту 2 ч. 6 ст. 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. Частиною 5 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюється у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку передбаченому ст. 37 цього закону). Частиною 2 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Згідно ст. 22 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Відповідальність за достовірність даних, що містяться в документах несе заявник, якщо інше не встановлено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: 1) укладеного в установленому законом порядку договору, предметом якого є нерухоме майно, речові права на яке підлягають державній реєстрації, чи його дубліката; 2) свідоцтва про право власності на частку у спільному майні подружжя у разі смерті одного з подружжя, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 3) свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; 4) виданого нотаріусом свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів) та свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів (аукціонів), якщо прилюдні торги (аукціони) не відбулися, чи їх дублікатів; 5) свідоцтва про право власності, виданого органом приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді, чи його дубліката; 6) свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого до 1 січня 2013 року органом місцевого самоврядування або місцевою державною адміністрацією, чи його дубліката; 7) рішення про закріплення нерухомого майна на праві оперативного управління чи господарського відання, прийнятого власником нерухомого майна чи особою, уповноваженою управляти таким майном; 8) державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; 9) рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно; 10) ухвали суду про затвердження (визнання) мирової угоди; 11) заповіту, яким установлено сервітут на нерухоме майно; 12) рішення уповноваженого законом органу державної влади про повернення об`єкта нерухомого майна релігійній організації; 13) рішення власника майна, уповноваженого ним органу про передачу об`єкта нерухомого майна з державної у комунальну власність чи з комунальної у державну власність або з приватної у державну чи комунальну власність; 14) інших документів, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Таким чином, підставою для здійснення державним реєстратором державної реєстрації прав є правовстановлюючі документи, які підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно. Умови, підстави та процедуру проведення державної реєстрації, перелік документів, необхідних для її проведення, права та обов`язки, суб`єктів у сфері державної реєстрації прав визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. Абзацом 5 пункту 54 вказано Порядку (в редакції, що діяла на час здійснення держреєстрації) для державної реєстрації права власності на об`єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділку або об`єднання, подаються: - документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли право власності на такий об`єкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); - документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта (крім випадків, коли об`єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об`єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); - технічний паспорт на новостворений об`єкт нерухомого майна. Статтею 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень передбачено, що у державній реєстрації прав може s бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження. Стосовно документу, що засвідчує прийняття\~в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Виходячи зі змісту інформаційної довідки з Держреєстру речових прав на нерухоме майно, Відповідач 2 прийняв оскаржуване рішення №29443036 від І 27.04.2016 року про державну реєстрацію прав на квартиру на підставі: висновку від 20.04.2016 року щодо технічної можливості об`єднання об`єкта нерухомого майна, виготовлений ТОВ БТІ ОДЕСА та . технічного паспорту інвентаризації нерухомого І майна на № б/н від 20.04.2016 року, виготовленого ТОВ БТІ ОДЕСА. Згідно частини 2 та 3 пункту 58 Порядку № 1127 за бажанням заявника у разі зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна для державної реєстрації права власності на такий об`єкт може бути подано технічний паспорт, що містить актуальні відомості про технічні характеристики об`єкта, незалежно від наявності таких відомостей в документах, що подаються для відповідної реєстрації. У разі коли зміни технічних характеристик об`єкта нерухомого майна відбулися у зв`язку з проведенням будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення, також подається документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. У випадках, передбачених абзацами першим та другим цього пункту, державний реєстратор під час проведення державної реєстрації прав до Державного реєстру прав вносить відомості про об`єкт нерухомого майна відповідно до технічного паспорта на такий об`єкт та документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта. Частиною 3 статті 215 Цивільного кодексу України зазначено, що вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Таким чином, оспорювати правочин може також особа (заінтересована особа), яка не була стороною правочину, на час розгляду справи судом не має права власності чи речового права на предмет правочину та/або не претендує на те, щоб майно в натурі було передано їй у володіння. Вимоги заінтересованої особи, яка в судовому порядку домагається визнання правочину недійсним, спрямовані на приведення сторін недійсного правочину до того стану, який саме вони, сторони, мали до вчинення правочину. Власний інтерес заінтересованої особи полягає в тому, щоб предмет правочину перебував у власності конкретної особи чи щоб сторона (сторони) правочину перебувала у певному правовому становищі, оскільки від цього залежить подальша можливість законної реалізації заінтересованою особою її прав. Статтею 216 Цивільного кодексу України передбачено загальні наслідки недійсності правочину: недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Отже, такий спосіб захисту порушеного права як визнання недійсним правочину застосовується у випадках, коли необхідно відновити становище, яке існувало до укладання правочину. Застосування зазначених правових наслідків засвідчує факт повернення сторін у первісний стан, який мав місце до вчинення недійсного правочину, тобто має місце двостороння реституція. Зважаючи на те, що наказом Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради від 29 березня 2018 року № 01-13/69ДАБК скасована декларація про початок виконання будівельних робіт № ОД 08212197974 від 23 жовтня 2012 року, на підставі якої 27 квітня 2016 року державним реєстратором прийнято рішення № 29443036 про внесення змін до Державного реєстру речових прав на спірну квартиру, позовна заява Приморської районної адміністрації Одеської міської ради підлягає задоволенню.

Outcome: approved