Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 10.03.2010 року помер її батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Нарцизівка, вул. Шляхова, 9а (далі житловий будинок, домоволодіння). Позивач спадщину прийняла, проте не в змозі її оформити, оскільки нотаріус відмовив їй у видачі нотаріального акту, мотивувавши своє рішення відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно. Вказане стало підставою для звернення позивача до суду з позовом, яким вона просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, проте останній подав до суду заяву в якій вказав, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, а справу розглянути у його відсутність. Голова Лукашівської сільської ради Липовецького району Вінницької області подав до суду заяву в якій вказав, що не заперечує проти задоволення позову, справу просив розглянути у відсутність представника сільської ради. Оскільки особи, які беруть участь у розгляді справи скористалися правом на розгляд справи у їх відсутність, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів, при цьому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, суд дійшов наступного висновку. 10.03.2010 року в місті Вінниця, Вінницької області, помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 6). Після його смерті відкрилася спадщина за законом, оскільки особистого розпорядження на випадок своєї смерті він не зробив. До складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: Вінницька область, Липовецький район, с. Нарцизівка, вул. Шляхова, 9а, який належав спадкодавцю на підставі Договору дарування від 21.11.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 23. З матеріалів Спадкової справи № 138/2016 слідує, що після смерті [PERSON] позивач, як спадкоємець першої черги за законом (а.с. 13, 14), спадщину прийняла в порядку, визначеному частиною 1 статті 1269 ЦК України. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, судом не встановлено. Отже, позивач є єдиною спадкоємицею на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] Для оформлення спадщини позивач звернулася до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який постановою від 08.09.2016 року (вих. № 02-31/684) відмовив їй у видачі нотаріального акту, мотивувавши своє рішення відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує право власності спадкодавця на зазначене спадкове майно. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування"). Відповідно до статті 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як вбачається з Технічного паспорту (а.с. 16-18), житловий будинок з господарськими будівлями були збудовані з 1979 по 1980 роки. На час будівництва будинку діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (далі Інструкція від 31.01.1966 року), затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56. Зазначений нормативний акт передбачав державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". 21.11.1989 року [PERSON] Махайло Петрович подарував [PERSON] житловий будинок, що розташований в селі Нарцизівка, Липовецького району Вінницької області, який належав дарувальнику на підставі запису в погосподарській книзі Лукашівської сільської Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області за № 683. У відповідності до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних і сільських Рад депутатів трудящих, затвердженої постановою Ради Міністрів УРСР від 14.01.1947 року № 56, вказаний договір було посвідчено секретарем виконкому Лукашівської сільської Ради народних депутатів Липовецького району Вінницької області і зареєстровано в реєстрі за № 23. Судом встановлено, що договори дарування будинків (домоволодінь) в сільській місцевості, посвідчені сільськими Радами входять до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР (пункт 20), Додаток № 1 до Інструкції від 31.01.1966 року. Отже, договір дарування за яким [PERSON] набув право власності на спірне домоволодіння є правовстановлюючим документом. Вказане домоволодіння, згідно записів в погосподраських книгах Лукашівської сільської ради (а.с. 9) рахується за [PERSON], який помер 10.03.2010 року. Таким чином, [PERSON] набув статусу власника житлового будинку у відповідності до законодавства, яке діяло на час набуття ним права власності. Враховуючи зазначене суд вважає, що позивач довела належними доказами факт належності спадкового майна спадкодавцю. За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, з огляду на що позов слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved