Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

01 березня 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка [PERSON] зазначає, що 07 листопада 2009 року, між нею, [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції 07.11.2009 року складено актовий запис за №455. Спільне подружнє життя між ними не склалось, вказує, що вони мають різні погляди на життя, побут, ведення спільного господарства, через що виникають постійні сварки та суперечності. Це призвело до того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Позивачка зазначає, що шлюбні відносини фактично припинені з жовтня 2018 року, спільне господарство ними не ведеться, позивач та відповідач проживають в різних регіонах країни. Основна причина розпаду сім`ї - це відмінність у позивача та відповідача поглядів на інститут шлюбу та зобов`язань подружжя одного перед одним, неприйняття відповідачем пріоритету інтересів сім`ї над власними уподобаннями та інтересами. Позивачка вказує, що збереження шлюбу можливе лише на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, проте позивач та відповідач мають різні погляди на вказані сімейні цінності. Тому позивачка вважає, що подальше примирення із відповідачем та збереження шлюбу є неможливим. Неодноразові спроби зберегти сім`ю, призводили лише до нових суперечок та сварок. В позовній заяві позивачка вказує, що у шлюбі дітей вони не мають, спільно нажите майно відсутнє, майнові або будь-які інші претензії до відповідача, у неї відсутні. Виходячи з вищевикладеного, позивачка просить розірвати шлюб, укладений між нею, [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського обласного управління юстиції 07.11.2009 року за актовим записом №455. Ухвалою Василівського районного суду від 07 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін в судове засідання. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду надійшла заява з проханням розглянути справу без її участі. На заявлених позовних вимогах наполягає та просить суд задовольнити її позов про розірвання шлюбу за підставами, викладеними у позовній заяві (а.с.17). В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, проте на адресу суду відповідачем [PERSON] подано 07.05.2021 року письмову заяву з проханням розглянути справу без його участі. Позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 24). Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі: [PERSON] та [PERSON] з 07 листопада 2009 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, про що 07.11.2009 року зроблено відповідний актовий запис за №455, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.6). Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Подружні стосунки між сторонами припинені по причині розбіжностей характерів та різних поглядів на життя, відсутністю взаєморозуміння, що в цілому призвело до втрати почуття любові та довіри один до одного, та припинення шлюбних відносин, відмінність у позивача та відповідача поглядів на інститут шлюбу та зобов`язань подружжя одного перед одним, неприйняття відповідачем пріоритету інтересів сім`ї над власними уподобаннями та інтересами, у зв`язку з чим позивачка [PERSON] звертається до суду з даним позовом про розірвання шлюбу. Чинним законодавством України передбачено право подружжя на розірвання шлюбу за позовом одного із них на підставі рішення суду: зокрема, положеннями ст.ст.104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1 Сімейного кодексу України (далі СК України). Частинами 3,4 ст.56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно зі ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ст.111 СК України суд приймає міри до збереження шлюбу, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. В даному випадку, сторони вважають неможливим з моральної точки зору, продовжувати шлюбні відносини, тому суд не може зобов`язати їх прийняти заходи до примирення. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх неповнолітньої дитини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 СК України, у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Тому, з урахуванням викладеної позивачкою позиції, суд вважає необхідним після розірвання шлюбу прізвище відповідачки залишити « [PERSON] ». Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", шлюб може бути розірвано у судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Таким чином, враховуючи вищевикладене, аналізуючи вищенаведені законодавчі норми, виходячи з принципів об`єктивності, розумності, справедливості та доцільності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі та суд приходить до висновку, що дана сім`я розпалася остаточно та будь-яких підстав до її збереження судом не встановлено. Крім того, оскільки позивачка [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням її до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Примушування до шлюбу не допускається. А тому, подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу між сторонами суперечило б їх інтересам, що має істотне значення. Частиною 4 ст.206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вивчивши обґрунтування заявлених [PERSON] позовних вимог, та приймаючи до уваги визнання відповідачем [PERSON] позовних вимог про розірвання шлюбу у повному обсязі, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами не може бути збережений, оскільки факти, викладені у позовній заяві свідчать про те, що шлюб між сторонами фактично розпався, спільне життя подружжя і збереження сім`ї стало неможливим, шлюбні стосунки сторони не підтримують, мешкають окремо, та формальне існування шлюбу обмежує особисту свободу позивачки та порушує її особисті інтереси, що мають істотне значення, тому суд приходить до висновку, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved