Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

\~ Позивач\~ звернулась\~ до суду з\~ позовом в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки до відповідачів, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати недійсним виданий [PERSON] РДА Кіровоградської області [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 010802, зареєстрований 22.11.2005 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1, та визнати за нею та її дочкою [PERSON] право спільної часткової власності, за кожною по 1/4 частині, на земельну ділянку площею 3,57 га, що розташована на території Камбурліївської сільської ради Онуфріївського району Кіровоградської області, кадастровий номер земельної ділянки\~\~ 3524682500:02:000:0242. Свій позов мотивують тим, що позивач та відповідачі за законом успадкували в рівних частинах по ? земельну ділянку площею 3,57 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради після смерті [PERSON]. Однак, позивачу стало відомо, що [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області 22.11.2005 року [PERSON] та [PERSON] на спірну земельну ділянку виданий державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 010802, що зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №1. З вказаного державного акта, право власності на земельну ділянку посвідчено лише за відповідачами, прізвища позивачів відсутні в списку співвласників земельної ділянки. Наявність вказаного державного акта перешкоджає позивачам оформити своє речове право власності на спірну земельну ділянку. У звязку з викладеним позивачі вважають, що вищевказаний державний акт підлягає визнанню недійсним, як таким, що порушує їх права власників, земельної ділянки та виданий з порушенням цілого ряду норм закону. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив, що двоє позивачів та двоє відповідачів успадкували після смерті [PERSON] земельну ділянку, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради. Вказаним особам нотаріусом було видано два свідоцтва про прийняття спадщини: одне свідоцтво позивачам по ? частини і одне свідоцтво про прийняття спадщини відповідачам по ? частині. Крім того, відповідачі у 2005 році подали свої документи, тобто свідоцтво про прийняття спадщини до [PERSON] районної державної адміністрації, і [PERSON] районна державна адміністрація 22.11.2005 року видала державний акт на імя [PERSON] В даному державному акті зазначено, що він видається [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 3,57 га і в додатку до даного державного акту вказаний один співвласник - [PERSON] з часткою ? на дану земельну ділянку. Позивач до 2013 року не зверталась про видачу державного акту до районної державної адміністрації. Вважає, що наявність даного державного акта перешкоджає їй та її неповнолітній дочці реалізувати своє право власності на дану земельну ділянку. Крім того, позивач вважає, що вони є власниками даної земельної ділянки в частинах по ? кожному. Право власності у позивача, її доньки та відповідачів виникло в силу прийняття спадщини. Тобто, у померлої особи був державний акт на цю земельну ділянку і в результаті реалізації права на спадкування як на обєкт спадщини, позивачі отримали свідоцтво про прийняття спадщини за законом на спільну земельну ділянку. На момент видачі відповідачам державного акту існував певний механізм, тобто, в разі коли видається державний акт на спільну часткову власність до державного акту додається список усіх співвласників, це зроблено було для того, щоб не порушувалися права інших співвласників на земельну ділянку. Більш того, районна державна адміністрація коли видавала державний акт повинна була зробити аналіз документів, які свідчать про існування підстав для виникнення права власності. Таким чином, коли відповідачі подавали заяву до районної державної адміністрації вони надали своє свідоцтво про прийняття спадщини за законом, в якому було вказано, що земельна ділянка належить їм не в цілому по ? на праві власності, а вони являються власниками кожен по ? частини. Відповідно вони подали документи на половину земельної ділянки, а районна державна адміністрація не повно проаналізувала дані документи та видала державний акт і в списку співвласників зазначили лише одного співвласника, а інші два співвласника, позивачі, в даному державному акті не зазначені як співвласники. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що за доводами позивача, внаслідок видачі [PERSON] районною державною адміністрацією відповідачам державного акту на право власності на земельну ділянку порушується їхні права щодо володіння, користування та розпорядження належною їй та дочкі по 1/4 частині земельної ділянки і це є підставою для визнання спірного Державного акту недійсним.На хибність таких тверджень позивача вказала наступне.Свідоцтво про право на спадщину за законом спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] державним нотаріусом видане 08.11.2004р.,тобто до внесення змін до ст. 126 ЗК України згідно із Законом України від 05.03.2009р. № 1066- VI, правова підстава, а також момент виникнення права власності на земельну ділянку внаслідок спадкування за законом повинна регулюватися тією редакцією ст. 126 ЗК України, яка діяла саме у той час та згідно з положеннями якої незалежно від підстав набуття право власності на земельну ділянку посвідчувалося лише Державним актом.Таким чином, Земельним кодексом України в редакції, чинній станом на 08 листопада 2004 р., прямо передбачено, що право власності на земельну ділянку у спадкоємця виникає не з моменту отримання ним свідоцтва про право спадщину на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка, а лише після одержання її власником державного акта встановленої форми, яким і посвідчується право власності на земельну ділянку, та його державної реєстрації.Фактично після отримання спадкоємцями за законом [PERSON], [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.09.2004р. під реєстровим № 2187, свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2004р. під реєстровим № 2345 до [PERSON] районного відділу земельних ресурсів заяву на видачу державного акту на право власності на успадковану ? частину земельної ділянки розміром 3.57 га на території Камбурліївської сільської ради подали лише співвласники земельної ділянки [PERSON] та [PERSON]Інші спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON] із такою заявою до [PERSON] районного відділу земельних ресурсів не зверталися та до органу земельних ресурсів свідоцтво про право на спадщину за законом від 08.11.2004р. під реєстром № 2345 на підтвердження факту успадкування ними інших ? часток спірної земельної ділянки не надавали.У звязку з цим, ці особи при оформленні Державного акта на право власності на земельну ділянку серії КР № 010802 до списку співвласників земельної ділянки не були включені на законних підставах.З огляду на ці обставини, по факту одержання 22 листопада 2005р. державного акта на право власності на земельну ділянку серія КР № 01802 та його реєстрації у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, в силу положень ч. 1 ст. 125, ч. 1 ст. 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку розміром 3.57 га на території Камбурліївської сільської ради виникло лише у співвласників [PERSON] та [PERSON]У інших спадкоємців спірної земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] право власності на цю земельну ділянку фактично не виникло, а тому жодних порушень їх прав при видачі [PERSON] районною державною адміністрацією іншим співвласникам земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] державного акту на право власності на земельну ділянку серії КР № 010802 не відбулося.Задоволення позовних вимог [PERSON] щодо визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку серія КР № 010802 призведе до того, що власники ? частини земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] будуть позбавлені єдиного правовстановлюючого документа, на підставі якого у відповідності до положень ст. ст. 125. 126 ЗК України, в редакції чинній на той час, у останніх виникло право власності на землю після чого вони набули право приступити до її використання за цільовим призначенням. Натомість, позивачі [PERSON] та [PERSON], в разі визнання цього державного акту недійсним, все одно не мають право оформити своє речове право на ? частину спірної земельної ділянки, так як спадщина на це спадкове майно ними також набута у той час, коли єдиним документом, що посвідчував виникнення права власності на земельну ділянку виступав виключно державний акт. Крім того просила застосувати до позовних вимог [PERSON] позовну давність, оскільки позивач [PERSON]. [PERSON] та відповідачі [PERSON]. [PERSON] є родичами першого ступеня споріднення спадкодавця [PERSON] та відповідно при оформленні спадщини на земельну ділянку мали відомості про фактичне успадкування інших ? часток цієї земельної ділянки кожним із цих спадкоємців.Після видачі свідоцтва про право на спадщину за законом від 08.11.2004р. спадкоємці [PERSON] та [PERSON] на протязі декількох років поспіль отримували від орендаря орендну плату за користування ? частиною земельної ділянки, а тому мали обєктивну можливість довідатися та фактично довідалися, що іншим спадкоємцям цієї земельної ділянки [PERSON] і [PERSON] [PERSON] районною державною адміністрацією видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 01082, внаслідок чого, на думку позивачів, порушено їх право на їх частину спірної земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] позов не визнав в повному обсязі та просив в його задоволенні відмовити. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] в судовому засіданні позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник відповідача відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Кіровоградської області [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі та пояснила, що вважає, що задовольнити позов не можливо з тих причин, що державний акт виданий відповідачам згідно чинного законодавства, яке діяло на той час і тому підстав вважати його недійсним не має. Суд, заслухавши представника позивача, представників відповідачів, вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 19.07.2003 року в с. Камбурліївка Онуфріївського району Кіровоградської області, на праві приватної власності належала земельна ділянка кадастровий номер 3524682500602600060242, яка знаходиться на території Камбурліївської сільської ради передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва /а.с. 32, 35/. Згідно спадкової справи № 244 на майно померлого 19 липня 2003 року [PERSON] після його смерті заяви подали [PERSON] (мати), [PERSON] (батько) та [PERSON] (дружина), яка діяла від свого імені та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] /а.с. 31-32/. Належність вищевказаних осіб до спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] підтверджується відповідними документами /а.с. 8,33, 39/. 24 вересня 2004 року відповідачами [PERSON] та [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом по ? частині спадкового майна, яке складається з земельної ділянки , розміром 3,57 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому [PERSON] згідно державного акту серії Р2 № 475710 /а.с. 38/. 8 листопада 2004 року позивачем [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом по ? частина спадкового майна, яке складається з земельної ділянки , розміром 3,57 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому [PERSON] згідно державного акту серії Р2 № 475710 /а.с. 41/. 12 серпня 2005 року позивач зареєструвала шлюб зі [PERSON], після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище Стець /а.с. 10/. 22 листопада 2005 року [PERSON] РДА Кіровоградської області [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР № 010802, зареєстрований 22.11.2005 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1 /а.с. 132/. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України\~ніхто не може бути позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення цього права власник має право на підставі\~ст.391 ЦК України\~вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.86, п. «в» ч.1 ст.87, ст.88 ЗК України при прийнятті спадщини на земельну ділянку двома або більше особами виникає право спільної часткової власності на земельну ділянку, коли така земельна ділянка перебуває у спільній власності декількох осіб із визначенням частки кожного з учасників спільної власності. Право спільної власності на землю посвідчується державним актом на право власності на землю. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюється за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди\~у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки зі складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно з п.п.2.1, 2.2, 2.10 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і права постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, що затверджена\~наказом Державного комітету України по земельних ресурсах №43 від 04 травня 1999 року\~та зареєстрована в Міністерстві юстиції України за №354/3647 від 04 червня 1999 року, якою також було врегульовано спірні правовідносини на момент видачі відповідачам [PERSON]І та [PERSON]С державного акту на право приватної власності на землю серії серії КР № 010802 від 22.11.2005 року, підготовчі роботи зі складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку в обовязковому порядку включають в себе аналіз правовстановчого документа, що посвідчує перехід права власності на землю. До державного акта на право власності на земельну ділянку, що видається товариствам всіх видів або співвласникам, обовязково додається затверджений список членів даного товариства або співвласників. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку площею 3, 57 га № 242, яка розташована на території Камбурліївської земельної ділянки, серії КР № 010802, зареєстрованого 22.11.2005 року в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1, він виданий на імя [PERSON]. В списку співвласників земельної ділянки зазначено [PERSON] - 0,25 %, та [PERSON] 0,25 %. /а.с. 132/ Таким чином, як слідує з наведених вище приписів законодавства, при умові одержання декількома фізичними особами земельної ділянки у спільну часткову власність в порядку спадкування, відповідне право (право спільної часткової власності на земельну ділянку) для таких осіб посвідчується державним актом на право приватної власності на землю, виданим на імя всіх співвласників (згідно зі списком). Окремий державний акт на котрогось із співвласників щодо належної йому частки\~може бути виданий тільки після виділення такої частки в окрему земельну ділянку згідно із вимогами\~Земельного кодексу України. Таким чином, отриманий відповідачами [PERSON]І та [PERSON]С, як учасниками права спільної часткової власності на земельну ділянку розміром 3,57 га, державний акт на право приватної власності на землю серії КР № 010802 від 11 листопада 2005 року на цілий обєкт права спільної часткової власності, а не на належну їм частку у цьому майні, є таким, що складений та виданий із грубим порушенням норм законодавства, діючого на момент його видачі, в звязку з чим підлягає визнанню недійсним. Враховуючи докази надані сторонами по справі та те, що державний акт на право власності на земельну ділянку площею 3,57 га, серії КР № 010802, виданий [PERSON] районною державною адміністрацією Кіровоградської області 22 листопада 2005 року на ім"я [PERSON] в якому співвласником значиться [PERSON] отриманий без достатніх на те правових підстав, суд вважає, що вимоги позивача в цій частині підлягають задоволенню. В задоволенні вимоги позивача про визнання права власності по ? частині за нею та її неповнолітньою донькою слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~\~\~\~\~\~ \~ У відповідності до ч. 4\~ст. 25 ЦК України\~цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. \~\~\~\~\~\~ Відповідно до положень ч. 1\~ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. \~\~\~\~ Згідно з п. «г» ч. 1\~ст. 81 Земельного кодексу України\~\~ однією з підстав\~\~ набуття громадянами України\~\~ права власності на земельні ділянки є прийняття спадщини. \~\~ \~\~Як вбачається з положень\~ст. 1216 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків\~( спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того,\~Главою 86 ЦК України\~та Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику в справах про спадкування" визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Пункт 23 даної Постанови вказує, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. З рішення про відмову у державній реєстрації від 21 листопада 2015 року державного реєстратора прав на нерухоме майно [PERSON], реєстраційної служба [PERSON] РУЮ Кіровоградської області видно, що підставою для відмови в державній реєстрації права власності на майно отримане в порядку спадкування, є те, що з даних, які містяться у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку наявні відомості про зареєстроване право за субєктами права (спадкоємцями) відмінними від відомостей щодо субєктів права (спадкоємцями), котрі є заявниками державної реєстрації прав та особами, що зазначеними у свідоцтві про право на спадщину, також містяться відомості про виданий правовстановлюючий документ державний акт на право власності на земельну ділянку КР № 010802 від 22 лютого 2005 року /а.с. 76/. \~\~\~\~\~\~\~\~У разі, якщо відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину не підтверджена належними доказами, а саме: відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, це вже є підставою для відмови у позові, проте, в матеріалах справи є свідоцтво про право на спадщину за законом видане [PERSON] та [PERSON] по ? частині спадкового майна, яке складається з земельної ділянки, розміром 3,57 га, яка розташована на території Камбурліївської сільської ради, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належала померлому [PERSON] згідно державного акту серії Р2 № 475710, й факт прийняття спадщини позивачем і її донькою та отримання ними свідоцтва про право на спадщину ніким не оспорюється, та не позбавляє позивача зареєструвати його в установленому законом порядку за умови визнання недійсним спірного державного акту. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] в частині визнання права власності по ? частині за нею та її неповнолітньою донькою слід відмовити, оскільки він не ґрунтується на вимогах закону і не підтверджений належними та допустимими доказами. При цьому суд не вбачає підстав для застосування строку позовної давності до позовних вимог оскільки позивач до 2013 року до [PERSON] районної державної адміністрації Кіровоградської області про видачу державного акту не зверталась.

Outcome: partial