Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

02.04.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на: - 5/8 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; - 7/11 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивачі мотивують тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончарової О.С. №380/02-14 від 16.10.2019 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечував. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляв, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - 5/8 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.04.2015 року по справі №500/634/15-ц, яке набрало законної чинності 14.04.2015 року; - 7/11 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 30.05.1995 року. Крім того, вказане підтверджене довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» №594 від 25.05.2021 року. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від виданого 15.07.2016 року, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить: 5/8 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; 7/11 часток житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64682539 від 13.05.2021 року, наданої приватним нотаріусом Гончарової О.С., інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являються: - дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 29.04.2006 року. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджено відповідним записом в будинковій книзі, тобто вважається такою, яка прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Гончарової О.С. №380/02-14 від 16.10.2019 року, [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку із тим, що право власності на спадкове майно не зареєстровано у встановленому законом порядку. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved