Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовом про захист честі, гідності, ділової репутації, відшкодування моральної і матеріальної шкоди, завданої суддею Франківського районного суду м.Львова Кузем В.Я. із врахуванням збільшення позовних вимог у розмірі 24\~240,00 грн. під час виконання посадових обов`язків судді. В обгрунтування позовних вимог, покликається на те, що в провадженні Франківського районного суду м.Львова перебуває справа №465/2333/18 за позовом [PERSON] до ГТУЮ У Львівській області, Франківського ВДВС м.Львова ГГУЮ у Львівській області, треті особи Міністерство юстиції України, суддя Франківського районного суду м.Львова Кузь В.Я. Зазначає, 26.09.2018 року , позивач [PERSON] приймала участь в судовому засіданні як представник позивача, діючи на підставі довіреності, в якому заявила відвід головуючому судді Кузю В.Я. через існування недовіри до нього, мотивуючи вказану заяву також невідповідністю зазначених суддею активів у декларації про його доходи. Під час розгляду заяви про відвід, суддею було визнано, що представники позивача у справі зверталися до Вищої ради правосуддя та Вищої кваліфікаційної комісії судді України із скаргами на його дії та поведінку та аналізу поданих ним декларацій про його доходи. Вказує, що в ухвалі від 26.09.2018 року за результатами розгляду її заяви про відвід, суддею зазначено, що подання заяви про відвід суд розцінює як протиправну перешкоду у здійсненні судочинства та є підставою для застосування до учасника процесу заходів процесуального примусу. Також вказує, що в ухвалі від 26.09.2018 року про відвід судді, зазначено, що [PERSON] вже є інвалідом. Посилається на те, що ніколи не зверталася із заявою до Франківського районного суду м.Львова про наявність відповідних підтвердних документів щодо належності до «інвалідів», а тому твердження судді про її інвалідність принижує її честь та гідність та завдає моральної шкоди, створює негативне враження щодо можливості виконання нею делегованих повноважень представництва. Крім того, 26.09.2018 року була поширена інформація про її інвалідність суддею Кузем В.Я. в залі судових засідань в присутності учасників судового процесу та викладена в ухвалі від 26.09.2018 року. Відтак, вказаними діями позивачу завдана моральна шкода, яку позивач оцінює в розмірі 24\~240,00 грн., яку просить стягнути з відповідача свою користь. Ухвалою судді Залізничного районного суду м.Львова від 11.11.2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, про що повідомлено сторони. Підстав для задоволення клопотань та розгляду справи з викликом сторін в судовому засіданні не вбачається, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав Судом встановлено, що в провадженні Франківського районного суду м.Львова у судді Кузя В. Я. перебувала справа №465/2333/18 за позовом [PERSON] до ГТУЮ У Львівській області, Франківського ВДВС м.Львова ГГУЮ у Львівській області, треті особи Міністерство юстиції України. Встановлено, що 26.09.2018 року, [PERSON] приймала участь в судовому засіданні як представник позивача. Позивач просить стягнути моральну шкоду, оскільки в ухвалі від 26.09.2018 року про відвід судді Кузя В.Я., зазначено, що [PERSON] є інвалідом. Позивач в позовній заяві посилається на те, що ніколи не зверталася із заявою до Франківського районного суду м.Львова про наявність відповідних підтвердних документів щодо належності її до "інвалідів". Крім того, 26.09.2018 року була поширена інформація про те, що [PERSON] вже є інвалідом суддею Кузем В.Я. в залі судових засідань в присутності учасників судового процесу та викладена в ухвалі від 26.09.2018 року. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу дізнання, досудового розслідування, прокуратури або суду, передбачене ст. 1176 ЦК України. Цією статтею встановлені випадки і умови її відшкодування та визначено, що така шкода відшкодовується державою. За ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюються (ч.7 ст.1176 ЦК України), а саме Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Вказаним Законом передбачено, що для відшкодування шкоди рішення, дії чи бездіяльність повинні бути незаконними. Також у\~постанові Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» №\~6\~від\~27\~березня\~1992 року надано судам роз`яснення, про те, що на підставі ст. 56 Конституції України відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади. Отже, чинним законодавством не передбачено такої правової підстави для відшкодування моральної шкоди, на яку позивач посилається в позовній заяві як на підставу своїх вимог. Також у відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У п. 17 "Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» зазначено, що передбачене частиною 5 ст.4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів дізнання, попереднього слідства, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Однак позивачем у відповідності до вимог ст. 23 ЦК України, якою врегульовано відшкодування моральної шкоди, не доведено належними та допустимими доказами завдання їй факту заподіяння моральних страждань чи втрат немайнового характеру, а відтак заподіяння моральної шкоди, розмір якої жодним чином не обґрунтований. На підставі наведеного відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог позивача про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з чим у позові [PERSON] слід відмовити. \~ \~ \~ \~\~На підставі\~ст.ст.\~23,\~1167\~ЦК\~України\~та

Outcome: dismissed