Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-24 00:00:00

10 лютого 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] про визнання батьківства, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що протягом часу з 1989 року по теперішній час він та відповідач проживають однією сім'єю, шлюб у відділі РАЦС не зареєстрували. [INFO] в їх сім'ї народилася дитина, [PERSON]. При отриманні свідоцтва про народження дитини вона в графі «батько» вказала своє прізвище «[PERSON]», а по батькові - його ім'я - «[PERSON]», однак фактично батьком дитини є він. На даний час [PERSON] уклала шлюб та їй було присвоєно прізвище [PERSON]. Тому просить суд визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO] та зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області внести зміни до актового запису про народження дитини [PERSON] про нього, як про батька. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак до суду надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, праву розглянути у його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву в якій вимоги позивача визнала, не заперечувала проти їх задоволення, просила розглянути справу у її відсутності. Представник третьої особи, відділу реєстрації актів цивільного стану по м. Слов'янську Слов'янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилася, однак до суду надала заяву в якій вимоги позивача підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3 визначено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст.128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. На підставі вищевикладеного, враховуючи, що дитина [PERSON] народилася у 1992 році, тобто до набрання чинності СК України, до зазначених правовідносин слід застосовувати норми КпШС України. Так, частинами 2-3 статті 53 КпШС України передбачено, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у пункті 9 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», убачається, що відповідно до ст. 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або оспорюють заявлені вимоги чи заперечення проти них. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у фактично шлюбних стосунках, проживали однією сімєю з 1989 року. [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON], про що в книзі реєстрації народжень 03.09.1992 року зроблено відповідний актовий запис №948. Під час реєстрації народження дитини, [PERSON], в свідоцтві про її народження запис про батька дитини було зроблено за заявою матері у відповідності до положень ч.2 ст.55 КпШС України (ред..1970 року). Зі свідоцтва про шлюбу вбачається, що 19.08.2011 року [PERSON], [INFO], уклала шлюб з [PERSON] та їй було присвоєно прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Оскільки відповідач [PERSON] не заперечує та визнає, що саме позивач є батьком дитини [PERSON], а [PERSON] підтримала вимоги позивача, то суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки заявлені вимоги є законними, визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved