Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-01 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом, відповідно до якого просить розірвати шлюб, який зареєстрований між сторонами 26.01.2019 року Олександрійським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №24. Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини сторони припинили, оскільки зрозуміли, що не збігаються характерами, типами темпераменту та поглядами на життя, шлюб носить формальний характер. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Спір з приводу поділу майна на даний час між сторонами відсутній. Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області суду від 24.03.2021 р. відкрито провадження у справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, при цьому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач про розгляд справи повідомлялася належним чином, причини неявки не повідомила, відзиву на позов та будь-яких заяв чи клопотань не подала. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 26.01.2019 року Олександрійським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №24, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] (а.с.6). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ) (а.с.7). Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до позовної заяви спір про поділ майна між сторонами відсутній. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами ст. 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати суд залишає за фактично понесеними, оскільки позивач на їх стягненні з відповідача не наполягає.

Outcome: approved