Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

11 липня 2016 року позивач звернулася до Самарського районного суду м.\~Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28 грудня 1991 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають двох доньок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Останні десять років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, такими як повага до дружини, піклування про створення в сім`ї доброзичливої сприятливо морально психологічної атмосфери. З ініціативи відповідача постійно виникають сварки, свідками яких є діти, що спричиняє позивачці душевні страждання. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.1). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 29 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] надавався строк для примирення три місяці (а.с.16), однак сторони не примирилися. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити на підставі обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, зазначав, що хоче зберегти сім`ю заради дітей. Судом встановлено, що з 28 грудня 1991 року позивач [PERSON] (до шлюбу Іванова) О.Ю. та відповідач [PERSON]В, перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІV-КИ № 319244 від 28.12.1991 року, актовий запис 681 (а.с.5). Останнім часом позивач та відповідач разом не проживають однією сімєю. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 337034, актовий запис 277 (а.с.3) та неповнолітньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 079939, актовий запис 230 (а.с.4). Відповідно до ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи небажання позивача зберігати родину, а також те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить її інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України та ст.8 ЗУ "Про судовий збір" на підставі заяви позивача, суд відстрочив сплату судового збору. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі викладеного і

Outcome: approved