Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-12 00:00:00

12.10.2021 року представник позивача звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. 28.10.2021 року ухвалою судді відкрито провадження по справі. В обґрунтування свого позову представник позивача зазначив, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 20.03.2020 року було підписано договір про споживчий кредит № 0271-234 та надано кредит у розмірі 35000,00 грн., зі сплатою 56,00 % річних. Банк виконав свої договірні зобов`язання за вказаним договором, надавши відповідачу кредитні кошти. 23.02.2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про споживчий кредит № 0271-234 від 20.03.2020 р. Однак, відповідачем були порушені умови договору, у зв`язку з чим, станом на 30.09.2021 року виникла заборгованість у розмірі 31024,15 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 25666,72 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5308,58 грн., три проценти річних від суми заборгованості 11,36 грн., три проценти річних від несплачених відсотків 31,00 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 6,49 грн. Просить стягнути з відповідача вказану заборгованість, а також витрати по сплаті судового збору у сумі 2270,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, вимоги підтримує та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує ( а.с.2 на звороті). Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, до суду повторно не з`явилася, та не повідомила суд про поважні причини неявки, відзив на позовну заяву не подала ( а.с.69-70,75,77). У зв`язку з повторною неявкою відповідача, належним чином повідомленого про час і місце судового засідання, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутністю, який не подав відзив на позовну заяву, суд відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи (а.с.2 на звороті). Суд, дослідивши та оцінивши надані позивачем докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] 20.03.2020 року було укладено було підписано договір про споживчий кредит № 0271-234 (а.с.12-24) та надано кредит у розмірі 35000,00 грн., що підтверджується випискою по рахунку (а.с.24). 23.02.2021 року між АТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про споживчий кредит № 0271-234 від 20.03.2020 р., який є невід`ємною частиною кредитного договору. Згідно п. 2.4 Договору за користування кредитом відповідач зобов`язалася сплачувати позивачу відповідну плату у розмірі 56 % річних, процентна ставка є фіксованою. Але, в порушення умов кредитного договору, [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором не виконала. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором від 20.03.2020 року, укладеного між позивачем та клієнтом [PERSON] , станом на 30.09.2021 року, заборгованість становить 31024,15 грн., яка складається з: заборгованості за основним боргом 25666,72 грн., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 5308,58 грн., три проценти річних від суми заборгованості 11,36 грн., три проценти річних від несплачених відсотків 31,00 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу 6,49 грн. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, на підставі ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні, що не оспорені відповідачем в судовому засіданні та шляхом подання відзиву. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Зобов`язання боржника за договором повернути кредитору, отриману грошову суму та винагороду за користування грошима, на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. До встановлених судом правовідносин, які склалися між сторонами, підлягають застосуванню наступні норми права. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Цей договір відповідно до ст. 1055 ЦК України укладається в письмовій формі. До відносин за кредитним договором застосовуються положення статей 1046-1052 ЦК України. Згідно ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення кредитного договору є зобов`язання позичальника сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України та проценти відповідно до статті 1048 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Згідно з положеннями п.п. 3.1 та 3.2 Постанови Пленуму Вищого Господарського суду України «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» від 17.12.2013 року № 14 інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів в наслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті». При цьому індекс інфляції, 3 % річних від простроченої суми (ст. 625 ЦК України) та проценти за позикою (ст. 1048 ЦК України) підлягають сплаті до моменту фактичного повернення боргу. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК України). Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства\~"Державний\~Ощадний банк\~України" до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 31024,15 грн., за кредитним договором від 20.03.2020 року, підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки зазначені суми підтверджені наданим позивачем розрахунком та не спростовані відповідачем у судовому засіданні та шляхом подання відзиву на позовну заяву. Судові витрати позивача по оплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, в розмірі 2270,00 грн. На підставі зазначеного,

Outcome: approved