Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

позивач звернулась до суду з позовом, збільшивши вимоги якого просить стягнути з ФОП [PERSON] ТМ «Мережа агенцій горящих путівок» на її користь суму матеріальних збитків у розмірі 3110 грн. 40 коп; 202 грн. 02 коп. витрат на лікування, 20 000 моральної шкоди та 551 грн. 21 коп. сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 30.01.2015 року між нею та ФОП [PERSON] ТМ «Мережа агенцій горящих путівок» було укладено договір на туристичне обслуговування № 100575, відповідно до якого їй надавались туристичні послуги на автобусний тур «Венеція -театр вражень» тривалістю 5 днів, вартістю 1958 грн. 40 коп., що еквівалентно 68 євро. Додатком до договору № 1, який є невід'ємною частиною договору, в розділі «Перелік замовлених туристом послуг» передбачено групове медичне страхування, яке включене у вартість туру. 03.02.2015 року близько 21 год. рухаючись пішим ходом по набережній у м.Будапешт вона травмувала ногу. Вранці наступного дня виявила набряк та крововилив на нозі. При ходьбі вона відбувала біль, це ускладнювало її ходіння та було візуально помітним. Вона повідомила керівнику групи про травму ноги, однак, ані медичної допомоги, ані рекомендацій щодо дій у випадку настання медичного страхового випадку їй надано не було. Звернутися за медичною допомогою вона змогла лише після повернення у м.Львові, де одразу після висадки з автобуса звернулась у Міський травматологічний пункт №2 по вул. Навроцького, 23. У даній медичній установі їй було діагностовано закритий перелом лівої малогомілкової кістки на накладено гіпсову лангетку. Відповідно до ч.1 ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення послуг. Однак, при придбанні нею вищевказаного туристичного продукту їй не було надано копії договору медичного страхування, будь-яких інструкцій щодо дій у випадку тримання травми чи переліку страхових випадків передбачених умовами страхової угоди. При укладенні договору їй лише повідомили про групове медичне страхування. 09.02.2016 року вона звернулась до відповідача ФОП [PERSON] ТМ «Мережа агенцій горящих путівок» з вимогою про відшкодування їй оплачених неякісних туристичних послуг, витрат на лікування та моральну шкоду. Однак, 13.06.2016 року на її адресу надійшов лист від ТОВ «Танго Тревел» де зазначено, що її вимоги про відшкодування вартості туристичних послуг, а також витрат на лікування та моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, оскільки, не вчинення заходів щодо надання їй фахової медичної допомоги позбавило її можливості повною мірою скористатися придбаними у агентстві туристичними послугами просить позов задоволити. В судовому засіданні позивач позов підтримала повністю, дала пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить позов задоволити. Представник відповідача ФОП [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що згідно п. 2.8 Договору про туристичне обслуговування № 1000575 від 30.01.2016 року укладеного між ФОП [PERSON] та позивачем, на день підписання даного договору турист вважається таким, що повністю отримав всю необхідну інформацію, яку йому була зобов'язана надати туристична агенція згідно даним договором. А відтак, ФОП [PERSON] було надано, обумовлені договором про туристичне обслуговування послуги якісно та в повному обсязі, що підтверджується особистим підписом позивача. А відтак, покликання позивача на порушення її прав як споживача є безпідставними. Просить відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача ТзОВ «Танго Тревел» в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що на виконання умов договору на туристичне обслуговування, в частині забезпечення туриста страховим полісом було укладено договір добровільного страхування подорожуючих за кордон від 01 лютого 2016 року № МВ-ПК 079173. Крім того, до моменту укладення договору на туристичне обслуговування позивача було детально ознайомлена з програмою туристичної подорожі. Також позивачу було надано детальну інформацію по організації туристичної подорожі, її права, зобов'язання, правила безпеки та умови страхування, порядок відшкодування збитків. Отримання вказаної інформації підтверджується підписом позивача у відповідній графі договору. Просить в задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, показання свідків [PERSON] та [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Судом встановлено, що 30 січня 2016 року між позивачем та відповідачем ФОП [PERSON] (ТМ «Мережа агенцій горящих путівок») було укладено договір на туристичне обслуговування № 100575. Відповідно до умов договору позивачу було надано туристичні послуги на автобусний тур «Венеція-театр вражень» тривалістю 5 днів (з 02.02.2016 року по 06.02.2016 року) маршрут: Львів-Егер-Будапешт-Вереція-Верона-Львів. Як підтверджується підписом позивача у відповідній графі договору її було ознайомлено із вказаним договором на туристичне обслуговування та програмою туристичної подорожі, надано детальну інформацію по організації туристичної подорожі, про права, зобов'язання, правил безпеки та умовами страхування, порядок відшкодування збитків, умов відмови від послуг, та іншу інформацію згідно Закону України «Про туризм». Вартість туристичних послуг в розмірі 1958 грн. 40 коп. була в повному обсязі оплачена [PERSON]. Відповідно до ст.16 Закону України «Про туризм» страхування туристів (медичне та від нещасного випадку) є обов'язковим і забезпечується суб'єктами туристичної діяльності на основі угод із страховиками. Договором страхування повинні передбачатися надання медичної допомоги туристам і відшкодування їх витрат при настанні страхового випадку безпосередньо в країні (місці) тимчасового перебування. Туроператом несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталось із вини туриста. (ст.20 Закону). На виконання умов договору на туристичне обслуговування №100575 в частині забезпечення позивача страховим полісом, 01 лютого 2016 року було укладено договір добровільного страхування подорожуючих за кордон № МВ-ПК 079173. Судом встановлено, що 06.02.2016 року (після повернення із туру) [PERSON] встановлено діагноз - закритий перелом лівої малогомілкової кістки, що підтверджується довідкою, виданою Міським травматологічним пунктом №2. Як вбачається із товарних чеків № 6831 та № 6762 від 06.02.016 року позивачкою було понесено витрати на лікування в розмірі 202 грн. 02 коп. Згідно п.1.3.1 договору турист зобов'язаний належним чином дотримуватися усіх умов договору, зокрема, при виникненні зауважень у туриста по обслуговуванню його на маршруті та відхиленні від запланованого туру, він повинен на місці звернутися до представника туристичної агенції, якщо такий є, або до представника приймаючої сторони. Про всі свої зауваження, що стосуються туристичного сервісу і виконання туру, необхідно скласти на місці (в триденний строк з моменту виникнення вищевказаних проблем) протокол або акт в двох екземплярах, на російській і англійській мовах за підписом туриста, представника приймаючої сторони, адміністрації готелю і двох - незалежних свідків. Всі підпис у протоколі повинні бути завірені печаткою, а підпис туриста і двох незалежних свідків - у місцевого нотаріуса. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що був керівником групи в автобусному турі «Венеція-театр вражень», де туристом була позивач та ствердив, що остання із будь-якими скаргами з приводу здоров'я до нього не зверталась, навпаки, саме він помітивши, що вона накульгує, запитав чи потрібна їй допомога, однак, позивачка відмовилась від допомоги та повідомила, що нога розходиться. Страховий поліс знаходився у нього, однак, для його активації потрібно було звернення туриста, а такого від позивачки не надходило, тому його і не було активовано. Свідок [PERSON] суду стердив, що 06.02.2016р. до нього зверталась позивачка за медичною допомогою, була ним оглянута, поставлено діагноз та рекомендовано лікування. Відомості про час та механізм отримання травми записувались зі слів позивачки. Відповідно до ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частина 2 ст.60 ЦПК України визначає, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Однак, всупереч зазначених вимог, позивачем не надано суду належних та достатніх доказів в підтвердження обставин щодо ненадання їй інформації щодо страхування та ненадання медичної допомоги, а також спричинення моральної шкоди. Надана позивачкою медична довідка свідчить про її звернення за медичною допомогою та поставлений діагноз, однак, не підтверджує даних про час та місце отриманння травми. Інші докази, які б підтверджували факт повідомлення представника туристичної агенції або представника приймаючої сторони про вказані обставини та необхідність надання їй медичної допомоги відсутні, складання протоколу чи акту, у порядку визначеному п.1.3.1 договору позивачкою не ініціювалось. Крім того, як вбачається із анкети - туриста, яка заповнена особисто позивачем, що нею визнано в судовому засіданні, остання не мала жодних зауважень щодо організації та роботи туристичної агенції. З огляду на зазначене, у зв»язку із недоведенням позивачем обставин щодо невиконання відповідачами умов договору про туристичне обслуговування, вимог Закону України «Про туризм» та Закону України «Про захист прав споживачів», суд приходить до висновку, що позов є безпідставними та не підлягає до заводолення. Крім того, статтею 1167 Цивільного кодексу України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до роз'яснень, що містить п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, якщо право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень, положень Цивільного кодексу та іншим законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди, при порушенні зобов'язань, які підпадають під дію Закону "Про захист прав споживачів" чи інших законів, що регулюють такі зобов'язання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Моральною шкодою є втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"). Така може полягати у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно з п.5 зазначеної вище Постанови підставами відшкодування моральної (немайнової) шкоди є: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Враховуючи те, що судом не встановлено факту вчинення відповідачем щодо позивача протиправних дій, а також відсутність доказів, які б свідчили про заподіяння позивачці моральної шкоди, суд вважає, що в задоволенні вимоги про відшкодування такої слід відмовити. На підставі ст.ст.16, 20 Закону України «Про туризм», ст. 1167 Цивільного кодексу України, ст.15 Закону України «Про захист прав споживачів» та

Outcome: dismissed