Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку(доходів), але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У своєму позові позивач вказала, що відповідач, проживаючи окремо від дітей, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча є працездатною особою. Ухвалою Кривоозерського районного суду Миколаївської області від 16 вересня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, про що повідомлено сторони. Клопотань від учасників процесу про розгляд справи у поряду загального позовного провадження не надходило. Сторони в судове засідання не з`явились. Позивач надіслала до суду заяву, згідно якої просила слухати справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, відзив не надав, тому суд у відповідності до\~ст.280 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що у сторін є спільні неповнолітні діти: - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 07 жовтня 2014 року(а.с.10); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 07 жовтня 2014 року(а.с.11); - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного реєстраційної служби Кривоозерського районного управління юстиції у Миколаївській області 07 жовтня 2014 року(а.с.10). Згідно даних довідки Кривоозерської селищної ради Кривоозерського району Миколаївської області №2605 від 26 липня 2019 року [PERSON] проживає разом із дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.13). Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно положень ст.141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Положення ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України регламентують, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов`язку визначаються за домовленістю між ними. Пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів свідчить про те, що батьки не досягли домовленості щодо способів виконання кожним із батьків обов`язку утримувати дитини. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст.191 СК України). Аналіз наведених норм у сукупному взаємозв`язку свідчить про те, що аліменти на утримання дитини стягуються із того з батьків, хто проживає окремо від дитини, на користь другого з батьків, із ким дитина проживає на відповідній правовій підставі. Положеннями ч.3 ст.181\~Сімейного Кодексу\~України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ч.1 ст.182\~Сімейного Кодексу\~України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Положення ч.ч.1, 2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини, ст.181, 182\~Сімейного Кодексу\~України дають підстави для висновку про те, що суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами дитини та, з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив не надав, суду не доведено, що він не може надавати матеріальної допомоги на утримання дітей в розмірі, заявленому позивачем, тому cуд прийшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню повністю. При зверненні до суду позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст.5 "Закону України "Про судовий збір". Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України. Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст.141 ЦПК України та стягує з відповідача в дохід держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі приписів п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved