Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], [PERSON], в якому, з урахуванням уточнень до позовної заяви, просить суд стягнути у солідарному порядку з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №СМ-SМЕ 505/158/2008 від 23.06.2008року у розмірі 9 480 520, 57 гривень, що за курсом НБУ (1 долар США становить 11,87 грн.) становить 798 695, 92 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 167 164,63 доларів США, суми відсотків за користування кредитом у розмірі 5 015,72 доларів США, суми пені за прострочення виконання зобов'язань у розмірі 7 436 739,76 гривень, що еквівалентно по курсу НБУ дорівнює 626 515, 57 доларів США, а також просив стягнути з відповідачів у рівних частинах судовий збір. В обґрунтування заявленого позову позивач посилається на те, що 23 червня 2008року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №СМ-SМЕ 505/158/2008, та відповідачу було видано кредит у розмірі 163 400,00 доларів США. В забезпечення належного виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором, як зазначає представник позивача, 23.06.2008року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №CR-SME-505/158/2008. Крім того, представник позивача вказує, що 23.04.2009року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до кредитного договору, яким внесено зміни до частини № 1 кредитного договору шляхом надання позичальнику траншу в сумі 5330,92 доларів США для погашення прострочених процентів, що підтверджується кредитною заявкою від 23.04.2009року. Невиконання відповідачами зобов'язань по укладеним договорам зумовило звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду із відповідним позовом. У судове засідання 12.11.2014року представник позивача не з'явився, але надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності та зазначив, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 168), однак у судове засідання 12.11.2014року не з'явився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Відповідач - [PERSON] про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, однак у судове засіданні 12.11.2014року не з'явився, 10.11.2014року направив на адресу суду заяву, в якій просив відкласти слухання справи, у зв'язку з проходженням стажування у туристичній компанії «Яна» у місті Києві з 10.11.2014року по 21.11.2014року. Судом було відмовлено у задоволенні зазначеного клопотання, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу, у разі, зокрема, першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними. Як вбачається з матеріалів справи, провадження у справі було відкрито 02.09.2013року, тобто справа перебуває в провадженні вже більше року. Неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача розцінюється судом як намір затягування розгляду справи. При цьому суд зазначає, що необґрунтоване затягування розгляду справи суперечить вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги неприбуття у судове засідання належним чином повідомленого відповідача, з урахуванням положень ч. 1 ст. 157 ЦПК України та п. 2 ч. 1 ст. 169 ЦПК України, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні заяви відповідача про відкладення розгляду справи та не вважає, що проходження стажування є поважною причиною неявки в судове засідання, при тому, що відповідач має представника, який був присутнім в попередніх судових засіданнях. Крім того, суд зазначає, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 04.02.2014року за клопотанням представника відповідача - [PERSON] було призначено судову економічну експертизу, яким вартість експертизи сплачена не була, у зв'язку з чим матеріали цивільної справи були повернуті до суду без виконання експертизи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 23 червня 2008року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №СМ-SМЕ 505/158/2008, відповідно до умов якого, банк надає кредит, а позичальник приймає його на наступних умовах: розмір кредиту 163400,00 доларів США, перший транш 131506,05 доларів США, на погашення поточної заборгованості позичальника перед кредитором першої черги за кредитним договором першої черги; другий транш 38893,95 доларів США на споживчі цілі. Цільове використання кредиту: 1-й транш - на погашення поточної заборгованості позичальника перед кредитором першої черги за кредитним договором першої черги; 2-ий транш - на споживчі цілі. Річна база нарахування процентів 360 днів у році. Дата остаточного повернення кредиту 23 червня 2023 року. Відповідно до п. 3 частини №1 кредитного договору, для розрахунку процентів за користування кредитом використовується плаваюча процентна ставка, яка визначається як Фіксований відсоток + FIDR, де фіксований відсоток дорівнює 6,0% (шість відсотків) річних, FIDR - це процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів Банку ставка FIDR може змінюватись банком (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку, передбаченому Кредитним договором. Згідно п.1.1. частини №2 кредитного договору № СМ-SМЕ505/158/2008від 23.06.2008року, банк надає позичальнику кредит у розмірі та валюті, визначеній у частині №1 цього договору, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і конати всі інші зобов'язання, як вони визначені у цьому договорі. Статтею 1.4 частини №2 кредитного договору передбачено, що за користування кредитом позичальник повинен сплатити банку відповідну плату в порядку та на умовах, визначених нижче, а саме: проценти за користування кредитом розраховуються банком наступним чином: у разі використання фінансової процентної ставки проценти за користування кредитом розраховуються на основі Фіксованої процентної ставки, яка є незмінною на весь строк дії договору з розрахунку річної бази нарахування процентів. У разі використання плаваючої процентної ставки проценти за користування кредитом розраховуються як FIDR+ Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. За базовий FIDR (діючу на момент укладення цього Договору) . Плаваюча процентна ставка по Кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього Договору щоразу після перебігу кожного 12 календарного місяця, починаючи з дня видачі кредиту, якщо інше не передбачено цим Договором. Плаваюча процентна ставка за користування кредитом впродовж першого року дії цього Договору, підлягає корегуванню після перебігу 11 календарного місяця, починаючи з дня видачі кредиту. Плаваюча процентна ставка фіксується відповідно до умов цього Договору в перший Банківський день місяця, наступного за місяцем закінчення вищезазначеного 11/12 місячного періоду дії попередньої Плаваючої процентної ставки. З зазначених дат, проценти нараховуються виходячи із ставок FIDR (фактично діюча на дату корегування) + Фіксований відсоток з розрахунку Річної бази нарахування процентів. Сторони цим висловлюють свою цілковиту згоду щодо такої зміни Плаваючої процентної ставки, стосовно непогашеної суми кредиту, без укладення будь-яких додаткових договорів до цього Договору. Проценти нараховуються щомісяця у день сплати процентів, але не пізніше Дати платежу, на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування таким коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення, та сплачуються позичальником відповідно до умов ст. 1.5 цього Договору. Відповідно до п.п. 1.5.1, 1.5.1.1 частини №2 вказаного кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у графіку повернення кредиту та сплати шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Якщо до сплати процентів з моменту надання кредиту залишається не більше 3 (трьох) банківських днів, перше нарахування та сплата процентів здійснюється у наступному місяці. Відповідно до п. 1.6.1. частини 2 вищезазначеного кредитного договору позичальник зобов'язаний повністю повернути банку суму кредиту не пізніше дати остаточного повернення кредиту відповідно до умов, встановлених п. 1.5. цього договору. Відповідно до п.п.1.9.1 та 1.9.3. частини 2 кредитного договору №СМ-SМЕ505/158/2008 від 23.06.2008року, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником та/або поручителем, та/або майновим поручителем своїх боргових та інших зобов'язань за договором (в тому числі, але невиключно, встановлених п.2.3.7 та ст..3 цього Договору) та/або умов Договору іпотеки, та/або умов Договору поруки (надалі - вимога). При цьому зобов'язання позичальника їх дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено позичальником протягом 30 ( тридцяти) календарних днів з дати направлення Позичальнику відповідної вимоги. У випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань понад 38 календарних днів банк має право в односторонньому порядку розірвати цей договір шляхом відправлення на поштову адресу позичальника відповідного листа. Цей договір вважається розірваним з моменту відправлення на поштову адресу позичальника вищевказаного листа. Пунктами 4.1, 4.1.1, 4.1.1.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені передбаченої п. 4.1.1. цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0, 01% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50,00грн. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п. 4.1.1., 4.1.1.1 цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0, 02% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 100, 00грн. 23.06.2008року та 26.06.2008року [PERSON] звернувся до позивача з кредитними заявками, в яких просив видати кредит в сумі 131 506,05доларів США та 31 893,95доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору, між ЗАТ „ОТП Банк" та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-SМЕ505/158/2008 від 23.06.2008року, а 31.01.2012року між цими ж сторонами був укладений додатковий договір № 2 до договору поруки №SR-SМЕ505/158/2008 від 23.06.2008року, згідно з якими, поручитель зобов'язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов'язань перед кредитором за кредитним договором, в повному обсязі таких зобов'язань. Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Відповідно до п. 2 договору поруки, порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов'язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо повернення основної суми кредиту, наданого кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, сплати пені за прострочення повернення кредиту, прострочення сплати відсотків та штрафу за нецільове використання кредиту. Крім того, 23.04.2009року, 14.07.2011року та 31.01.2012року між ЗАТ «ОТП Банк» та відповідачем - [PERSON] були укладені додаткові договори №1, №3 та №4 до кредитного Договору №СМ-SМЕ505/158/2008 від 23.06.2008року. Враховуючи порушення відповідачем - [PERSON] строків повернення кредиту, 08.01.2009року за №22-3-2-/52933, 15.09.2009р. за №22-2/104149, 04.06.2013року за №200028379 та №200028380 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося на адресу відповідачів з досудовими вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором №СМ-SМЕ505/158/2008 від 23.06.2008року, в яких вимагало протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про вимогу від банку, достроково виконати зобов'язання по укладеним кредитним договорам, а саме: сплатити на рахунок банку суму кредиту, суму відсотків за користування кредитом, штраф та пеню за порушення строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Відсутність відповіді на надіслані вимоги, а також невиконання відповідачами своїх зобов'язань по вищезазначеним договорам, зумовило звернення ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до суду із відповідним позовом. Як вбачається з витягів з договору про відступлення права вимоги від 29.04.2010року, Товариству з обмеженою відповідальністю „ОТП Факторинг Україна" перейшли всі права Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», яке в свою чергу є правонаступником усіх прав та обов'язків Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк», щодо права вимоги до відповідача за кредитними договорами № СМ-SМЕ505/158/2008від 23.06.2008року. Ч. 1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 ЦК України передбачають, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п. 1.2. договору поруки, яким передбачено, що поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов'язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно. Таким чином, суд зазначає, що позичальник - [PERSON] та поручитель - [PERSON] є відповідальними перед кредитором - ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як солідарні боржники. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч.1, ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Так, відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Як вбачається із наданого представником позивача розрахунку заборгованості за кредитним договором №СМ-SМЕ505/158/2008 від 23.06.2008року (т.3 а.с.147), у відповідача - [PERSON] наявна заборгованість за кредитним договором, яка дорівнює 172 180, 35 доларів США та 7 436 739,76грн., та складається з: 167 164,63 доларів США - залишок заборгованості за кредитом; 5 015,72 доларів США - сума відсотків - відсотки за користування кредитом; 7 436 739, 76 грн. - сума пені за прострочення зобов'язань, що еквівалентно по курсу НБУ 626 515,57 доларів США. Доказів сплати зазначеної суми відповідачами, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, суду не надано. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачів пені у розмірі 7 436 739,76 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 626 515,57 доларів США, суд зазначає наступне. Пунктом 4.1,4.1.1,4.1.1.1 кредитного договору передбачено, що за невиконання або неналежне виконання прийнятих на себе зобов'язань по цьому договору позичальник несе відповідальність в порядку і на умовах визначених в цьому договорі, а саме: за порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобов'язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, за кожний день прострочки. Зазначена пеня сплачується додатково до прострочених сум, що підлягають сплаті згідно цього договору. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 15 календарних днів позичальник, крім пені передбаченої п. 4.1.1. цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0, 01% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 50,00грн. За прострочення виконання боргових зобов'язань понад 30 календарних днів позичальник, крім пені та штрафу, передбачених п.п. 4.1.1., 4.1.1.1 цього договору, додатково сплачує на користь банку штраф у розмірі 0, 02% від суми прострочених боргових зобов'язань, але не менше 100, 00грн. Відповідно до ч.1 ст.549, п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов'язання. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦПК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦПК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що розмір пені (7 436 739,76 грн., що еквівалентно по курсу НБУ 626 515,57 доларів США) значно перевищує розмір заборгованості за кредитом (167164,63доларів США), суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні вимог ТОВ „ОТП Факторинг Україна" щодо стягнення пені. З урахуванням викладеного, вимоги позивача про стягнення залишку заборгованості за кредитом у розмірі 1 984 244,16 грн., суми відсотків за користування кредитом у розмірі 59 536,59грн., заявлені на підставі розрахунку, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3 441,00грн. у рівних частинах.

Outcome: partial