Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

06.05.2019 [PERSON] звернулась до суду з даною заявою мотивуючи тим, що 25.12.1995 року при видачі їй Київською облдержадміністрацією посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії [NUMBER] (категорії 4) було допущено помилку у її прізвищі, а саме зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, актовий запис №21 від 02.06.1984 року, [NUMBER] , її прізвище прописано « [PERSON] ». Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера, виданої ДПІ у м. Біла Церква від 08.01.2001 року їх прізвище прописано « [PERSON] ». Відповідно до паспорта громадянина України серія [NUMBER] , виданого Міським відділом №2 Білоцерківського МУГУ МВС України в Київській області 28.11.1995 року, її прізвище прописано « [PERSON] ». В паспорті громадянина України [PERSON] , який є її чоловіком, серія [NUMBER] , виданий міським відділом №2 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області, 28.11.1995 року, його прізвище прописано « [PERSON] ». З метою усунення неправильності запису вона звернулася до Управління соціального захисту населення з проханням видати їй дублікат посвідчення з виправлення помилки. Однак, їй повідомили, що дублікати посвідчень 4 категорії зараз не видаються, а видають лише довідки. Цей факт для неї має юридичне значення, адже їй відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», тому просила встановити юридичний факт, а саме, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю серії [NUMBER] (категорії 4) від 25.12.1995 року видане із записом « [PERSON] » належить « [PERSON] . 13.05.2019 року судом відкрито провадження у справі та призначено до розгляду по суті. Заявник [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю та просила заяву задовольнити. Заінтересована особа Управління соціального захисту населення Білоцерківської міської ради Київської області в судове засідання свого представника не направила, до суду подала клопотання про розгляд справи без участі їх представника, при розгляді справи управління покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Так, в п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України визначено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 2 статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого поряду їх встановлення. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах встановлення фактів, що мають юридичне значення» (далі - постанови Пленуму) із змінами та доповненнями від 25.05.1998, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить їй і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що 25.12.1995 року Київською облдержадміністрацією заявнику [PERSON] , [INFO] , було видане посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії [NUMBER] , однак в даному посвідчені її прізвище вказано « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Як вбачається з свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.4), 02.06.1984 року [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] . Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище « [PERSON] ». Згідно наявного в матеріалах справи копії паспорту серії [NUMBER] , що виданий міським відділом №2 Білоцерківського МУ ГУ МВС України в Київській області 28.11.1995 року (а.с.7), прізвище заявника зазначено, як « [PERSON] ». Встановлення факту належності заявнику правовстановлюючого документу (посвідчення потерпілої особи) має значення для оформлення нею пенсії за віком із зниженням пенсійного віку. Проаналізувавши матеріали справи та наявні у ній документи, суд приходить до висновку, що дійсно в посвідчені громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю (категорії 4) серії [NUMBER] була допущена описка в прізвищі заявника, а саме: зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] ». Постановою КМ України від 20.01.1997 року № 51 було затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, згідно п.2 якого посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Відповідно до ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію за віком із зниженням пенсійного віку мають в т.ч. особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні посиленого радіологічного контролю за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 4 років: на 2 роки та додатково 1 рік за 3 роки проживання, роботи, але не більше 5 років. А згідно положень ст.14 цього Закону, до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у цій зоні не менше чотирьох років, - категорія 4. Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, не передбачено можливості вносити відповідні виправлення у посвідченнях, врегульовано лише порядок видачі дублікатів посвідчень у разі втрати або псування посвідчення. Суд вважає доведеним той факт, що посвідчення громадянина, який постійно проживає або постійно працює на території зони посиленого радіоекологічного контролю категорії 4 серія [NUMBER] від 25.12.1995 року, видане Київською облдержадміністрацією на ім`я « [PERSON] », дійсно належить [PERSON] , та встановлення вказаного факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved