Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

14.08.2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина, [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який був юридично оформлений 07.06.2008 року та який був розірваний 25 червня 2016 року. [INFO] у них народився син [PERSON]. Аліменти на утримання сина були стягнуті по рішенню Полтавського районного суду Полтавської області від 28.04.2010 року у розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача. Після народження сина між ними виникали сварки та у присутності сина вона зазнавала фізичного насильства від чоловіка. Після розірвання шлюбу відповідач ухилився від виконання батьківського обов»язку, не приймає участі у вихованні сина, не цікавиться життям сина, з сином не спілкується та не зустрічається, матеріально сина не утримує, має заборгованість по аліментам , станом на 01.03.2017 року у розмірі 76 527.24 грн. Просила задовольнити позовні вимоги та стягнути з відповідач на її користь судові витрати. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила, що станом на 01.12.2017 року заборгованість по аліментам зросла та становить 90 789.99грн. Також зазначала, що вона жодним чином не перешкоджала відповідачеві у спілкуванні із сином, коли сину було 2 роки ( у 2011 році) відповідач один раз дзвонив їй та просив привести сина в ТРЦ « Екватор», вона привезла дитину, вони разом відвідували розважальні заходи, але після цього відповідач жодного разу не виявляв бажання зустрітись із сином, з цього часу не поздоровляв сина із днем народження, святами та не надавав матеріальної допомоги на утримання сина, нііколи їй не дзвонив, не цікавився життям сина, його розвитком. Син не знає відповідача в обличчя, тим більше як батька. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, зазначала, що не сплата аліментів не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] напевно перебував з ознаками алкогольного сп»яніння, що супроводжувалось різким запахом алкоголя, поведінкою. Суд неодноразово робив представнику зауваження, а потім на вимогу відповідача [PERSON] суд видалив представника [PERSON] із зали судового засіданні. Від відповідача не надійшло заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи, відповідач не заперечував проти продовження розгляду справи у відсутність представника [PERSON]. Відповідач не визнаючи позовні вимоги позовні вимоги не визнав, пояснив, що він не відмовляється від сина, не заперечував того, що з 2011 року він не сплачує аліменти на утримання сина , але зазначив що його вини в цьому немає, що він не може сплачувати аліменти позивачці, так як не знає куди ці кошти будуть спрямовані. Також відповідач пояснив, що останній раз він бачив сина у 2012 році, коли відвідував дитячий садочок, до якого ходив син, що у садочку йому не перешкоджали зустрічам із сином, однак двічі відвідавши сина, він, щоб не травмувати психіку дитини, більше не зустрічався з ним, не намагався спілкуватись з ним та приймати участь у вихованні та утриманні сина . Зазначав , що позивач чинила перешкоди у спілкуванні із сином, які саме перешкоди він не вказав. Також позивач підтвердив, що з 2012 року він жодного разу не звертався до органу опіки та піклування , інших компетентних органів чи позивача для того, щоб вирішити питання про спілкування з сином та його участі у вихованні сина. Треті особи , служба у справах дітей виконавчого комітету Київської районної у м. Полтаві ради, Служба у справа дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області, надали заяви про розгляд справи у відсутність їхніх представників. Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина. Представник відповідача [PERSON] заявляв клопотання про відкладення розгляду справи у зв»язку з неявкою представників третіх осіб, однак не обґрунтовував свої вимоги. Враховуючи ту обставину, що представники третіх осіб приймали участь у попередніх судових засіданнях, виклали свою позицію щодо задоволення позовних вимог, а Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області надала висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина, суд ухвалив продовжувати розгляд справи у відсутність представників третіх осіб. Заслухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд дійшов до наступних висновків. Установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2009 року. [INFO] у них народився син [PERSON] ( а.с. 5). Шлюб між сторонами розірваний 25 червня 2010 року ( а.с. 6. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 28 квітня 2010 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання сина у розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу), але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку( а.с. 8) Із довідки Полтавського районного ВДВС ГТУЮ у Полтавській області убачається, що станом на 01.12.2017 року заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становить 90 789.99 грн. ( а.с.118-119). Із довідки Полтавського обласного центру естетичного виховання учнівської молоді Полтавської обласної ради від 26.06.2017 року № 245 убачаються, що [PERSON] [INFO] навчається у двох колективах, цирковій студії з 2015 року та спортивного бального танцю з 2014 року . За час навчання батько у закладі не з»являвся ( а.с. 9). Аналогічні відомості щодо батька дитини маються в характеристиці на [PERSON] з Полтавської міської школи мистецтв ( а.с. 10), характеристики з Комунального закладу « Полтавська загальноосвітня щкола 1-ІІІ ступенів №5 Полтавської міської ради Полтавської області ( а.с. 11). У судовому засіданні відповідач підтвердив ті обставини, що з 2011 року він не сплачує аліменти на утримання сина, що не бачив сина та не спілкувався з ним з 2012 року, що за цей час жодного разу не поздоровив сина з днем народження, святами, не дарував сину подарунки, не відвідував школу, не спілкувався з вчителями. Після звернення позивача до суду із вказаним позовом, у серпні 2016 року, по час розгляду справи у суді відповідач не змінив свого ставлення до сина, не цікавився сином, не намагався зустрітись із сином , не приймав участі у його вихованні , не цікавився його навчанням та розвитком , ухилявся від утримання дитини, отже слід дійти до висновку , що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов»язків. Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 р. №3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття та ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Виключний перелік підстав позбавлення батьківських прав, визначений ст. 164 Сімейного кодексу України. Мати (батько) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона (він): - не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини й протягом 6 місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; - ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; - жорстоко поводяться з дитиною; - є хронічними алкоголіками або наркоманами; - вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; - засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Згідно висновку Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації від 02.11.2017 року № Б01-32/06 є доцільним позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ( а.с. 57-59). Відповідно до положень статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. Із пояснень відповідача у судовому засіданні убачається що його інтерес до дитини зводиться до того, що він не відмовляється від сина, в чому полягає визнання ним сина не пояснив, не надав суду жодного доказу чи аргументу, який би підтвердив щирість його батьківських почуттів до сина, бажання приймати в житті сина участь, яка б відповідала інтересам сина, сприяла його всебічному розвитку. Протягом часу розгляду справи відповідач не сказав , що він любить сина, що має бажання на спілкування із сином, що він ліквідує заборгованість по аліментам та буде матеріально утримувати сина та приймати участь у вихованні сина, а навпаки підтвердив ту обставину, що він не бачив сина з 2012 року, що свідчить про те, що син не знає, як навіть виглядає його батько, оскільки останнє спілкування відповідача із сином було тоді, коли дитина мала трирічний вік. Матеріали справи достовірно підтверджують ту обставину, що відповідач свідомо не турбується про сина не проявляє інтересу до нього. На користь такого висновку свідчить відсутність жодного доказу про те, що позивач перешкоджає відповідачеві спілкуватись із дитиною. Відповідач пояснив у суд , що не звертався до органу опіки та піклування із заявами , які б свідчили про те, що позивач позбавляє його права на виховання дитини, перешкоджає його зустрічам із дитиною, також не звертався до суду із такими позовними вимогами та не має наміру цього робити. Суд не приймає заперечення відповідача щодо позовних вимог, в тій частині, що не сплата ним аліментів не є підставою для позбавлення його батьківських прав. Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав суд приймає до уваги, як доказ свідомого нехтування відповідачем батьківськими обов»язками, не тільки несплату відповідачем аліментів на утримання сина з 2011 року та заборгованості по сплаті аліментів у розмірі 90 789.99 грн. , а також небажання відповідача спілкуватись із сином, відсутність будь-якого бажання приймати участь у житті сина, піклуватись про здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток , навчання сина, створення належних умови для розвитку природних здібностей сина. Статтею 169 СК України передбачено право батьків поновлення у батьківських правах, не позбавлений цієї можливості і відповідач, якщо змінить своє відношення до дитини, проявить турботу та піклування щодо сина. Враховуючи викладене суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог про позбавлення батьківських прав. Підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати. Куруючись ч. 6 ст. 19, 164 , 196 СК України, ст. 141, 264, 265 ЦПК України ,-

Outcome: approved