Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У жовтні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В позовній заяві зазначено, що позивачка є власником 11/20 часток домоволодіння [ADDRESS], в якому вона зареєстрована і постійно проживає. Відповідачка [PERSON] є колишньою приятелькою подруги позивача, на прохання якої позивач надала згоду на реєстрацію відповідачки в її частині будинку на нетривалий час, після чого остання обіцяла добровільно знятись з реєстрації. 28.08.2012 року відповідачка зареєструвалась в будинку позивача, і після цього вона її жодного разу не бачила та не спілкувалась, її місце перебування позивачці невідоме. Отже, відповідач, яка не є членом сім'ї позивача, з моменту реєстрації в спірній частині будинку не проживає, її речей в приміщенні немає, участі в утриманні даного жилого приміщення вона не приймає. Самостійно відповідач не приймає жодних мір до того, щоб знятись з паспортної реєстрації, тому на неї нараховуються комунальні платежі, які позивач змушена оплачувати зі своїх доходів, крім того, позивач не може оформити житлові субсидії та не має змоги розпорядитись належним їй житлом на свій розсуд. Отже, реєстрація відповідача в належній позивачу частині будинку створює для останньої перешкоди в користуванні її власністю, що і стало підставою для звернення до суду з даною позовною заявою. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Просила визнати [PERSON] такою, яка втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 146 по вул. Бучми в м. Вінниці. Також не заперечила проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих причин, хоча про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. За таких обставин у відповідності до ст. 224 ЦПК України суд розглянув справу у її відсутність на підставі наявних у справі доказів, ухваливши заочне рішення, оскільки позивачі не заперечують проти такого порядку вирішення спору. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить 11/20 часток домоволодіння [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 11.05.1995 року Калинівською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2128 (а.с. 5). Право позивачки на дане домоволодіння 19.05.1995 року було зареєстроване в КП ВООБТІ в реєстровій книзі за реєстровим № 16552 (а.с. 5, зворот). 26.12.2002 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали договір про порядок користування реальними частками житлового будинку [ADDRESS], посвідчений того ж дня Другою вінницькою державною нотаріальною конторою (а.с. 6), на підставі якого 03.01.2003 року ВООБТІ видало реєстраційне посвідчення про реєстрацію за [PERSON] 11/20 часток домоволодіння [ADDRESS], про що внесено запис в реєстрову книгу № 76 за реєстровим № 16552 (а.с. 7). З довідки № 157, виданої 21.10.2014 року квартальним комітетом "Малі - Хутора "Центр", вбачається, що [PERSON] та її дочка [PERSON] зареєстровані та проживають у [ADDRESS]. Крім того, за вказаною адресою зареєстрована, однак не проживає [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з акту № б/н від 25.09.2014 року, складеного комісією в складі мешканців будинків [ADDRESS]: [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS] з 28.08.2012 року та по час складання даного акту (а.с. 11). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оскільки судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї позивача [PERSON], а також приймаючи до уваги той факт, що вона у спірний житловий будинок не вселялась та не проживала в ньому, не оплачувала комунальні послуги, які нараховуються на неї, як на особу, яка зареєстрована в даному будинку, не несла інших витрат по утриманню будинку, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS], підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на її користь, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 450,00 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved