Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

04 квітня 2014 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Сандора" звернувся до суду із позовом, в якому просить розірвати договір укладений з відповідачем 03 вересня 2012 року № S-11-1266 та стягнути з [PERSON] грошові кошти в розмірі 144319,76 грн. В обґрунтування позову зазначив, що 03 вересня 2012 року між сторонами був укладений договір №S-11-1266 про відмову від права власності на земельну ділянку, згідно якого [PERSON] зобов'язався у встановлені терміни відмовитися від права власності на земельні ділянки загальною площею 0,4894 га з метою переводу їх відповідним органом виконавчої влади до земель запасу Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, що повинно бути підтверджено нотаріально посвідченою угодою про передачу права власності на земельні ділянки, укладеною між [PERSON] та органом виконавчої влади відповідно до вимог діючого законодавства. Однак, відповідачем взяті на себе зобов'язання не виконані повністю, що є підставою для розірвання спірного договору. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали з підстав, викладених в ньому, просили його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, подав суду письмові заперечення та пояснення. Крім обставин, викладених в запереченнях та письмових поясненнях, послався на те, що він в односторонньому порядку від виконання умов спірного договору не відмовлявся. Вказав, що в листопаді 2013 року він звернувся до позивача з листом, в якому пропонував внесення змін до спірного договору в частині забезпечення виконання зобов'язань позивача банківською гарантією, оскільки він від земельних ділянок відмовляється назавжди та безповоротно, а зобов'язання позивача не підкріплене жодним забезпеченням. Оскільки не отримав відповіді на вказаний лист, він у лютому 2014 року відкликав свою заяву про добровільну відмову від права власності на земельні ділянки площею 0,4894 га, які належать йому на праві власності і з цього часу припинив будь-які дії відносно спірного договору. В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 вересня 2012 року між сторонами був укладений договір №S-11-1266 про відмову від права власності на земельну ділянку (далі - Договір) (а.с.9-14). Відповідно до пункту 2.1. Договору, відповідач зобов`язався відмовитися від права власності на земельні ділянки загальною площею 0,4894 га з метою переводу їх відповідним органом виконавчої влади до земель запасу Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, що повинно бути підтверджено нотаріально посвідченою угодою про передачу права власності на земельні ділянки, укладеною між [PERSON] та органом виконавчої влади відповідно до вимог діючого законодавства. Згідно абзацу 4 пункту 3.2. Договору, відповідач [PERSON] був зобов'язаний у 4-х місячний термін після підписання Договору, тобто до 03 січня 2013 року, укласти угоду про передачу права власності на земельні ділянки, а орган виконавчої влади відповідним рішенням перевести земельні ділянки до земель державної власності. Відповідно до пункту 4.1. та 4.2. Договору розмір коштів за добровільну відмову від права власності на земельні ділянки загальною площею 0,4894 га склав 300946,30 грн., які позивач зобов'язався перерахувати відповідачу поетапно у наступному порядку: - 20000,00 грн. - протягом 10 банківських днів з дати підписання сторонами Договору, в тому числі з урахуванням всіх податків та зборів, пов'язаних з виплатою зазначеної суми; - 100000,00 грн. - протягом 10 банківських з дати оформлення нотаріально посвідченої заяви про добровільну відмову від права власності на земельні ділянки; - 100000,00 грн. - протягом 10 банківських з дати оформлення нотаріально посвідченої Угоди про передачу права власності на земельні ділянки та переводу їх до земель державної власності, ненаданих у власність чи користування (земель запасу) Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, в тому числі з урахуванням всіх податків та зборів пов'язаних з виплатою зазначеної суми; - 30000,00 грн. - протягом 10 банківських з дати погодження [PERSON] проекту землеустрою щодо відведення ТОВ «Сандора» земельних ділянок в оренду, як суміжний землевласник, в тому числі з урахуванням всіх податків та зборів, пов'язаних з виплатою зазначеної суми. Згідно платіжних доручень від 06 вересня 2012 року №34852 та №34559 позивачем було перераховано 20000,03 грн. відповідачу (а.с.29) та 3837,83 грн. до місцевого бюджету як податок на прибуток фізичної особи [PERSON] (а.с.25) відповідно. 06 грудня 2012 року позивач листом №2351 повідомив відповідача про невиконання ним умов договору, в частині неподання заяви про добровільну відмову від права власності на земельні ділянки (а.с.27). 21 січня 2013 року позивач листом №2351 повідомив відповідача про невиконання ним умов договору, передбачених абзацами 2, 3, 4 пункту 3.2 Договору (а.с.29). Судом приймається посилання відповідача в запереченнях про відсутність порушення зобов'язань з його боку станом на 03 січня 2013 року по укладенню угоди про передачу права власності на земельні ділянки в зв'язку з відмовою Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області в такому укладанні з огляду на наступне. Згідно абзацу 4 пункту 3.2. Договору, відповідач [PERSON] був зобов'язаний до 03 січня 2013 року, а не до 03 грудня 2012 року, як посилається представник позивача, укласти угоду про передачу права власності на земельні ділянки з органом державної виконавчої влади. У відповідності до статті 122 ЗК України (в редакції станом на 01 січня 2013 року) земельними ділянками сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною 8 статті 122 ЗК України для всіх потреб, розпоряджається центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи. Тобто, з 01 січня 2013 року угоди про передачу права власності фізичної особи на земельну ділянку за межами населеного пункту державі, можуть укладатись лише з відповідним територіальним органом Держземагентства України, замість місцевої державної адміністрації. Таким чином, невиконання абзацу 4 пункту 3.2 Договору в термін 4 місяці з моменту підписання Договору розцінюється як таке, що не залежало від сторін. 15 квітня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду №1 до Договору, якою частково змінено предмет та об'єкт Договору, а також продовжено до 8 місяців з дати підписання Договору, термін виконання відповідачем зобов'язань по укладенню угоди про відмову від права власності на земельні ділянки (тобто до 03 травня 2013 року) (а.с.15-17). 30 травня 2013 року відповідач [PERSON] заявою, яка посвідчена приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу [PERSON], до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області в порядку статті 142 ЗК України добровільно відмовився від права власності на земельні ділянки загальною площею 0,4894 га в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, що є об'єктом Договору (а.с.20-21). На виконання абзацу 2 пункту 4.2 Договору позивач, згідно платіжних доручень від 04 червня 2013 року №1290783304 та №1290783305 перерахував 100000,00 грн. відповідачу (а.с.24) та 20481,93 грн. до місцевого бюджету як податок на прибуток фізичної особи [PERSON] (а.с.26) відповідно. Таким чином, позивач ТОВ «Сандора» перерахувало на користь відповідача [PERSON] 144319,76 грн., з урахуванням податку на прибуток фізичної особи, виконавши при цьому, свої зобов'язання щодо поетапної сплати коштів (абзац 1, 2 пункту 4.2 Договору). З урахуванням положень Договору та додаткової угоди №1 до Договору, відповідач [PERSON] в строк до 03 серпня 2013 року, зобов`язаний був виконати наступну частину своїх зобов`язань, зокрема укласти з відповідним органом виконавчої влади угоду про передачу земельних ділянок до земель державної власності. 17 червня 2013 року Жовтнева райдержадміністрація Миколаївської області листом №3557/01-19/7-13 повідомила відповідачу про зміни в земельному законодавстві, зокрема в частині розпорядження землями сільськогосподарського призначення державної власності та рекомендувала для вирішення питання щодо добровільної відмови від земельних ділянок звернутись до відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області (а.с.109-111). 05 липня 2013 року позивач надіслав на адресу відповідача лист та додаткову угоду №2 до Договору, в якому запропоновано продовжити терміни виконання зобов'язань та змінити орган виконавчої влади, з яким необхідно в подальшому укласти угоду про передачу права власності на земельні ділянки (а.с.33). 24 липня 2013 року між сторонами укладено додаткову угоду №2, якою термін виконання позивачем зобов'язань по укладанню угоди про відмову від права власності на земельні ділянки було подовжено до 11 місяців з дати підписання договору, тобто до 03 серпня 2013 року та внесено зміни щодо органу виконавчої влади з яким необхідно укласти угоду в зв'язку зі змінами в земельному законодавстві щодо повноважень по розпорядженню землями сільськогосподарського призначення (а.с.18-19). 02 вересня 2013 року відповідач [PERSON] повідомив позивача про існування об'єктивних обставин, що зумовлюють тимчасову неможливість виконання пункту 3.2 Договору (з урахуванням додаткових угод) в частині укладення угоди про відмову від права власності на земельні ділянки з органом державної виконавчої влади та з пропозицією подовження строку його зобов'язань по Договору до вирішення питання по господарській справі №915/1354/13 (а.с.116). 19 листопада 2013 року відповідач [PERSON] повідомив позивача про те, що укладений між сторонами спірний правочин не передбачений чинним законодавством, про відсутність в спірному договорі забезпечення виконання договору, що дає підстави вважати про існування небезпеки того, що після відмови відповідача від земельної ділянки, та у разі невиконання позивачем положень договору по оплаті (у зв'язку з будь-якими обставинами, у тому числі форм-мажорними), стягнення сум у судовому порядку може виявитись безрезультатним, при цьому втрата права власності буде безповоротною. Просив внести зміни до Договору в частині забезпечення виконання зобов'язань банківською гарантією та збільшити суму за Договором на 175500,00грн. (а.с.171). Відповідно до пункту 4.3 Договору розмір коштів за договором є фіксованим та не підлягає перегляду з метою його збільшення. Отже, вимога відповідача в листі від 19 листопада 2013 року щодо суттєвого збільшення оплати за його добровільну відмову від земельних ділянок була безпідставною та не відповідала пункту 4.3 Договору. Разом з тим, в судовому засіданні відповідач пояснив, що зазначена вимога не була однозначною підставою для відкликання ним заяви про добровільну відмову від земельних ділянок, в той час як основною підставою була відсутність банківської гарантії як виду забезпечення зобов'язань за Договором. Як вбачається з постанови Вищого господарського суду України від 13 березня 2014 року по справі №915/1354/13, рішенням господарського суду Миколаївської області від 15 жовтня 2013 року, залишеного без змін постановою Одеського апеляційного господарського суду від 03 грудня 2013 року, в задоволенні позову ФГ «Виктан» до ТОВ «Сандора» про застосування наслідків нікчемності правочину, відмовлено (а.с.130-132). Рішення по вказаній справі №915/1354/13 набуло законної сили 03 грудня 2013 року. 13 січня 2014 року позивач надіслав відповідачу лист з додатковою угодою №3, якою запропоновано продовжити термін виконання зобов'язань по укладанню угоди про відмову від права власності до 17 місяців з дати підписання Договору, тобто до 03 лютого 2014 року (а.с.129, 173). 13 лютого 2014 року відповідач [PERSON] заявою, яка посвідчена приватним нотаріусом Жовтневого районного нотаріального округу [PERSON], до Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області та відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області повідомив, що заяву подану ним 30 травня 2013 року про добровільну відмову від права власності на земельні ділянки загальною площею 0,4894 га в межах території Воскресенської селищної ради Жовтневого району Миколаївської області, що є об'єктом Договору, просить вважати неподаною у зв'язку з помилковим розумінням сутності правовідносин та припинити буд-яке провадження за вказаною заявою (а.с.163). 26 лютого 2014 року позивач надіслав відповідачу лист з пропозицією надати інформацію про укладання угоди про добровільну відмову від земельних ділянок між ним та органом виконавчою влади (а.с.35). 13 березня 2014 року Жовтнева районна державна адміністрація Миколаївської області повідомила позивача про відкликання відповідачем заяви про добровільну відмову від права власності на земельні ділянки (а.с.39). Позивач 26 березня 2014 року направив відповідачу претензію щодо повернення в термін до 02 квітня 2014 року 144319,76 грн. При цьому, судом також враховано, що спірний договір відповідачем укладено добровільно та в судовому порядку нікчемним не визнавався. За правилами, встановленими статтею 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, відповідач в односторонньому порядку припинив виконання власних зобов'язань за Договором після залишення без уваги його пропозиції щодо внесення змін до Договору щодо запровадження забезпечення виконання зобов'язань позивача. При цьому, за приписами статті 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, а також з огляду на правила статей 525, 651 ЦК України, саме відповідач припустився порушення умов Договору. В свою чергу, через зазначене порушення відповідача позивач значною мірою позбавляється того, на що він розраховував при укладенні Договору. Щодо стягнення з відповідача на користь Позивача 24319,76 грн., сплачених останнім в рахунок державного бюджету, суд зазначає таке. Відповідно до підпункту 14.1.180 пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України, при здійсненні платежу за Договором позивач виступив в якості податкового агентавідповідача, іншими словами - самостійно від імені та за рахунок відповідача сплатив податкові зобов'язання останнього перед Державним бюджетом України. Тобто, загальна вигода відповідача від Договору становить 144319,76 грн., з яких 120000,00 грн., одержані безпосередньо відповідачем, а 24319,76 грн. - в якості оплати податкових зобов'язань останнього перед державою.

Outcome: approved