Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

Позивач - ТОВ «Компанія Дасті» 11.07.2016 року звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON], третя особа - АТ «Імексбанк», в якому, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, в редакції заяви від 16.08.2017року, просить суд стягнути з відповідача - [PERSON]заборгованість за договором приєднання №5007019/N від 16.07.2014року в сумі 178163,00грн., яка складається з: 55749,78грн. - заборгованість за тілом кредиту, 23520,50грн. - заборгованість по нарахованим відсоткам за користування кредитом, 65562,60грн. - заборгованість по комісії, 15200,00грн. - заборгованість за штрафними санкціями, 14940,61грн. - інфляційні втрати, 3189,34грн. - три відсотки річних, а також просив суд стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 284,93грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що 16.07.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] було укладено договір приєднання №5007019/N, на підставі якого ПАТ «Імексбанк» надав позичальникові овердрафт за допомогою платіжної картки VISA, з максимальною сумою заборгованості 62000,00гривень, зі сплатою 16% фіксованої процентної ставки річних від суми заборгованості, щомісячною сплатою комісійної винагороди за послуги кредит-сервіс у розмірі 3,39% від суми отриманого кредиту. Загальна сума щомісячного платежу по вищезазначеним зобов'язанням визначена в додатку №1 до договору кредиту та становить 3866,00грн. 21.11.2014 року, як вказує представник позивача, між ПАТ «Імексбанк» та ТОВ «Фрегат» був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор за плату передав/відступив, а новий кредитор ТОВ «Фрегат» одержав/набув право вимоги, належні первісному кредитору за кредитними договорами, які укладені між первісним кредитором та відповідними фізичними особами, перелік яких визначено в додатку №1, який є невід'ємною його частиною. Представник позивача зазначає, що у подальшому, 26.12.2014 року ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» було укладено договір про заміну сторони в зобов'язанні, згідно якого здійснена заміна сторони, а саме до нового кредитора у договорі про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, який укладено між банком та ТОВ «Фрегат». З моменту підписання договору усі права та обов'язки нового кредитора за договором про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року переходять від ТОВ «Фрегат» до ТОВ «Компанія Дасті». 14.01.2015 року, як вказує представник позивача, первісним кредитором та новим кредитором були виконані зобов'язання до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року, а саме на виконання п.2.1. договору та у відповідності зі строками сплати, зазначеними у п. 2.2. договору, новий кредитор сплатив первісному кредитору винагороду у повному обсязі згідно підписаного акта про виконання зобов'язань до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року. Таким чином, представник позивача зазначає, що ТОВ «Компанія Дасті» має право вимагати від позичальника виконання зобов'язання щодо сплати заборгованості за отриманим кредитом, також за відсотками та штрафними санкціями, які нараховуються відповідно до умов укладеного договору кредиту. Представник ТОВ «Компанія Дасті» вказує на те, що у зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору щодо повернення отриманого кредиту із сплатою процентів за його користування та інших платежів, передбачених договором в строки, визначені у додатку №1 до договору, ТОВ «Компанія Дасті» звернулося до позичальника - [PERSON] з листом - претензією щодо повернення заборгованості за кредитом та вимогою погасити заборгованість в повному обсязі. Відсутність відповіді на надіслані вимоги та невиконання відповідачем зобов'язань по укладеному договору зумовило звернення ТОВ «Компанія Дасті» до суду із відповідним позовом. Вищезазначена справа перебувала на розгляді судді Київського районного суду міста Одеси Реви С.В. Згідно з розпорядженням Київського районного суду міста Одеси за №535 від 17.11.2016 року, відповідно до п.2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, з метою недопущення порушення строків розгляду справи, справу було передано до автоматичного розподілу. Вказана цивільна справа на підставі ст. 11-1 ЦПК України, розподілена судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Калініченко Л.В.від 17.11.2016 року цивільну справу №520/7986/16-ц за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» до [PERSON] про стягнення заборгованостібуло прийнято до свого провадження, та призначено по справі попереднє судове засідання. У судовому засіданні 30.01.2017 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору було залучено АТ «Імексбанк», та призначено справу до судового розгляду для розгляду по суті. Відповідно до ч. 2 ст. 31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов. У судовому засіданні 17.08.2017 року заяву ТОВ «Компанія Дасті»про збільшення розміру позовних вимог від 16.08.2017 року було прийнято до розгляду (а.с. 239-240). У судове засіданні 02.10.2017 року представник позивача не з'явився, однак надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Відповідно до ст.74 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею. Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с.34) [PERSON], [INFO], з 26.07.1995року зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Частиною 9 ст. 74 ЦПК України передбачено, що відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. На ці випадки поширюється правило частини четвертої цієї статті. У зв'язку з тим, що судові повістки були повернуті із відміткою «за закінченням терміну зберігання» та «адресат вибув», виклик відповідача [PERSON] у судове засідання здійснювався через опублікування оголошення у пресі «Одеські вісті», а також направлялись судові повістки за місцем реєстрації, а саме: [ADDRESS]. Суд також зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Згідно з ч.4 ст.169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник третьої особи - АТ «Імексбанк» про час та місце судових засідань повідомлений належним чином, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень, які наявні у матеріалах справи, у судові засідання не з'явився, однак 08.06.2017 року надіслав на адресу суду письмові пояснення, в яких просив відмовити ТОВ «Компанія Дасті» у задоволенні позову у повному обсязі. Враховуюче вищевикладене, а також, що відповідно до ч.1 ст. 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, та у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України, Київським районним судом м. Одеси було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справіта постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено судом у судовому засіданні, 16.07.2014 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON]був укладений договір приєднання №5007019/N, відповідно до умов якого, у порядку та на умовах, визначених цим договором, банк зобов'язується надати кредит позичальнику для сплати коштів понад кредитовий залишок коштів на рахунку шляхом встановлення на поточний рахунок позичальника ліміту овердрафту та зарахування коштів на поточний рахунок №26255000036857980, у розмірі та на умовах, встановлених у даному договорі, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитом, а також інші платежі, відповідно до умов договору. Згідно з п. 1.2 договору приєднання №5007019/N від 16.07.2014року банк надає кредит на таких базових умовах: розмір кредитного ліміту - 62000,00грн.; валюта кредиту - гривня; мета кредиту - споживчі потреби; момент (дата) видачі кредиту: визначається згідно п. 3.1. публічного договору про надання кредиту (овердрафту) з використанням банківської платіжної картки міжнародних платіжних систем в системі АТ «ІМЕКСБАНК», а саме: кредит надається позичальнику шляхом встановлення ліміту на рахунок зазначений в п.1.1 договору приєднання. Розмір кредитного ліміту не може перевищувати розмір встановлений в п. 1.2.1 договору приєднання. Дата погашення кредиту - 15.07.2018року, фіксована процентна ставка - 16% річних. Сплата інших платежів на користь банку: комісійна винагорода за надання кредиту у розмірі 11,99% від суми отриманого кредиту, яка сплачується позичальником у день видачі кредиту, комісійна винагорода за послуги кредит-сервіс у розмірі 3,39% від суми отриманого кредиту, яка сплачується позичальником щомісячно. Кредит, проценти за користування кредитом, комісійна винагорода за послуги кредит-сервіс сплачуються в період встановлений графіком погашення кредиту, визначеним у додатку №1 до цього договору. У випадку, якщо останній вказаний день сплати процентів є неробочим днем, то позичальник зобов'язаний сплатити суму процентів у робочий день, що передує дню платежу. Свої зобов'язання за договором приєднання банк виконав в повному обсязі, а відповідач до 31.01.2015 року виконував прийняті на себе обов'язки, частково погашаючи заборгованість, про що свідчить розрахунок заборгованості за кредитним договором №5007019/N від 16.07.2014року (а.с. 237-238 на звороті). 21.11.2014 року було укладено договір про відступлення права вимоги, яким ТОВ «Фрегат» отримав від ПАТ «Імексбанк» право вимоги за, належні останньому, кредитними договорами, які були укладені між первісним кредитором та відповідними фізичними особами, зокрема, право вимоги за кредитним договором №5007019/N від 16.07.2014 року (а.с. 18-20, 23-25). 26.12.2014 року між ПАТ «Імексбанк», ТОВ «Фрегат» та ТОВ «Компанія Дасті» було укладено договір про заміну сторони в зобов'язанні, відповідно до якого право вимоги за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «Імексбанк» та відповідними фізичними особами перейшло до ТОВ «Компанія Дасті» (а.с. 21). Так, 14.01.2015 року до ТОВ «Компанія Дасті» перейшло право вимоги, зокрема за договором №5007019/N від 16.07.2014року, укладеним із [PERSON],про що свідчить акт про виконання зобов'язань до договору про відступлення права вимоги від 14.01.2015 року та акт приймання-передачі до договору про відступлення права вимоги від 21.11.2014 року (а.с. 22, 27-30). Остання сплата по кредиту №5007019/N від 16.07.2014 року у розмірі 3866,00гривень (з яких: 788,40 грн. - сума процентів, 2068,68 грн. - сума оплачених нарахованих комісій та 1008,92 грн. - сума оплаченого кредиту) була здійснена [PERSON] в період з 07.01.2015року по 31.01.2015 року, що підтверджується розрахунком заборгованості за договором №5007019/N від 16.07.2014 року станом на 07.08.2017 року (а.с. 237 на звороті). Так, станом на 07.08.2017 року заборгованість за договором кредиту № 5007019/N від 16.07.2014року становить в загальній сумі 178163,00грн., у тому числі: заборгованість за кредитом 55749,78грн., заборгованість по сплаті відсотків 23520,50грн., заборгованість за комісією 65562,60грн., штраф 15200,00грн., інфляція 14940,61грн. та три відсотки річних 3 189,34грн. (а.с. 238 на звороті). 21.06.2016 року ТОВ «Компанія Дасті» направило [PERSON] претензію щодо повернення заборгованості за кредитом № 5007019/N від 16.07.2014року відповідно до якої ТОВ «Компанія Дасті» повідомило позичальника про договір відступлення права вимоги від 21.11.2014 року та договір про заміну сторони у зобов'язанні від 26.12.2014 року, а також про необхідність сплатити заборгованість за кредитом з урахуванням штрафних санкцій у розмірі 114393,92грн. станом на 21.06.2016року (а.с. 16). Вищенаведене прямо свідчить про те, що умови кредитного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ «Імексбанк» 16.07.2014 року позичальником належним чином не виконувалися. Стаття 509 ЦК України встановлює, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Окрім цього, даною статтею передбачено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Стаття 512 ЦК України передбачає, що кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою. Разом з цим, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Ст. 519 ЦК України встановлює, що первісний кредитор у зобов'язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов'язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором. Так, відповідно до положень чинного цивільного законодавства, обов'язкове повідомлення про заміну кредитора у зобов'язанні не передбачено. Тому, неповідомлення боржника про таку зміну не звільняє його від обов'язку належного виконання умов договору. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, позивачем не було надано жодних доказів щодо виконання укладеного зобов'язання перед первісним кредитором. Як встановлює ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Саме на порушення зобов'язання [PERSON] за договором про надання кредиту №5007019/N від 16.07.2014року посилається позивач. Статтею 611 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов'язання, встановлені договором чи законом. А саме: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Тому, у зв'язку з тим, що відповідач по справі передбачені договором обов'язки належним чином не виконував, що підтверджується матеріалами справи, а крім цього, намагання позивача врегулювати спір у досудовому порядку ігнорував, про що свідчить наявна в матеріалах справи претензія, адресована [PERSON], ТОВ «Компанія Дасті» на правах нового кредитора у зобов'язанні отримало право стягнути з боржника суму заборгованості. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу було передано вимоги до [PERSON] щодо кредитного договору №5007019/N від 16.07.2014року, а саме щодо заборгованості по даному договору у розмірі 60080,91грн., яка складається з: загальної заборгованості по основному боргу 56758,70 грн., нарахованих процентів 914,53 грн., а також нарахованої щомісячної комісії 2407,68 грн. (а.с. 24). Відповідно до Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12.07.2001 року (далі Закон), а саме: відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону фінансова послуга це операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Перелік видів фінансових послуг міститься у ст. 4 Закону, до яких, зокрема, належать надання коштів у позику та надання поручительства. Пунктом 7 статтею 1 визначено вичерпний перелік суб'єктів, на яких поширюється дія Закону. Зокрема, на учасників ринків фінансових послуг, до яких відносяться юридичні особи та фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, які відповідно до закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України та споживачі таких послуг. При цьому дія Закону розповсюджується не на всіх юридичних осів, а лише на тих, які є професійними учасниками ринку фінансових послуг. Судовим розглядом встановлено, що ТОВ «Компанія Дасті» не являється учасником ринку фінансових послуг, оскільки не входить у перелік визначених фінансових установ згідно п. 1 ст. 1 даного Закону. Згідно з ч. 4 ст. 5 Закону можливість та порядок надання окремих фінансових послуг юридичними особами, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, визначаються законами та нормативно-правовими актами державних органів, що здійснюють регулювання діяльності фінансових установ та ринків фінансових послуг, виданими в межах їх компетенції. З аналізу зазначених правових норм вбачається, що сфера дії Закону за суб'єктним складом учасників є обмеженою і не поширюється на: по-перше, юридичних осіб, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами; по-друге, фізичних осіб, які не є суб'єктами підприємницької діяльності. Тому, так як позивач - ТОВ «Компанія Дасті» за своїм правовим статусом не відноситься ні до юридичних осіб, ні до суб'єктів підприємницької діяльності, які відповідно до Закону мають право здійснювати діяльність з надання фінансових послуг на території України, а відтак відсутні підстави стягнення інших виплат з відповідача окрім тих, які вказані у договорі про відступлення права вимоги, тобто 60080,91грн., яка складається з: загальної заборгованості по основному боргу 56758,70 грн., нарахованих процентів 914,53 грн., а також нарахованої щомісячної комісії 2407,68 грн., що не суперечить нормам чинного цивільного законодавства. Разом з тим, суд зазначає, що після відступлення права вимоги, відповідачем - [PERSON] за період з 07.01.2015 року - 31.01.2015 року було здійснено часткове погашення заборгованості на загальну суму 3866,00грн., яка складається з:788,40 грн. - сума процентів, 2068,68 грн. - сума оплачених нарахованих комісій та 1008,92 грн. - сума оплаченого кредиту, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором №5007019/N від 16.07.2014року (а.с. 237 на звороті). Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Компанія Дасті» в частині розміру стягнення заборгованості з [PERSON] за кредитним договором №5007019/N від 16.07.2014року, підлягають частковому задоволенню, стягненню підлягає заборгованість у розмірі, яка перейшла за договором про відступлення прав вимоги з виключенням сплачених відповідачем грошових коштів після уступки права вимоги, а саме у розмірі 56214,91грн., яка складається з: загальної заборгованості по основному боргу - 55749,78 грн., нарахованих процентів - 126,13 грн., а також нарахованої щомісячної комісії - 339 грн. Позивачем по справі - ТОВ «Компанія Дасті» також заявлені вимоги про стягнення з відповідача - [PERSON]інфляційних втрат у розмірі 14940,61грн. та три відсотки річних у розмірі 3189,34грн., за період з 07.01.2015року по 07.08.2017року. На думку суду позивач має право на стягнення штрафних санкцій встановлених ст. 625 ЦК України, з огляду на наступне. Так, у відповідності до ч. 1 ст. 549, п. 3 ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки - грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у рази порушення ним зобов'язання. У відповідності до ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Аналогічна правова позиція викладена у рішенні апеляційного суду Одеської області від 23 травня 2017року номер провадження:22-ц/785/2129/17. Як вже зазначалось, судом було встановлено, що [PERSON] за період з 07.01.2015 року - 31.01.2015 року було здійснено часткове погашення заборгованості на загальну суму 3866,00грн., а тому суд вважає, що період стягнення трьох відсотків та інфляційних втрат розпочинається з 01.02.2017 року. Разом з тим, судом було перевірено наданий до суду представником позивача розрахунок трьох відсотків річних та індексу інфляції, зроблено власний розрахунок за період з 01.02.2015року по 07.08.2017 року, та встановлено, що індекс інфляції за період з 01.02.2015року по 07.08.2017року складає 38337,89грн., три проценти річних за період з 01.02.2015року по 07.08.2017року складає 4206,00грн., що є більшим розміром ніж заявлено позивачем по справі. Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. У зв'язку з чим, суд вважає за необхідне задовольнити індекс інфляції та три відсотки річних, у межах заявлених позовних вимог, а саме у розмірі - 14940,61грн. - індекс інфляції та 3189,34грн. - три відсотки річних, за період з 01.02.2015року по 07.08.2017року. З урахуванням викладеного, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія Дасті» до [PERSON], третя особа - АТ «Імексбанк» про стягнення заборгованості, підлягають частковому задоволенню у розмірі 74344,86грн., яка складається з: загальної заборгованості по основному боргу - 55749,78 грн., нарахованих процентів - 126,13 грн., нарахованої щомісячної комісії - 339 грн., індексу інфляції - 14940,61грн. за період з 01.02.2015року по 07.08.2017року та трьох відсотків річних у розмірі - 3189,34грн. за період з 01.02.2015року по 07.08.2017року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При вищевикладених обставинах та

Outcome: partial