Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-11 00:00:00

04 червня 2019 року, представник позивачів [PERSON] звернувся до суду в інтересах позивачів [PERSON] , [PERSON] з позовом, в якому просив визнати за позивачами право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] , зокрема, за [PERSON] на 1/3 частину в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , на 1/3 частину, як за членом колишнього колгоспного двору та за [PERSON] на 1/3 частину, як за членом колишнього колгоспного двору, мотивуючи вимоги тим, що будинок належав [PERSON] , як голові колгоспного двору відповідно до свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння. Членами колгоспного двору були : [PERSON] та [PERSON] .. Після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , відкрилась спадщина на 1/3 частину домоволодіння, спадкоємцем за законом якого є позивач [PERSON] .. Хоча свідоцтво про право власності на житловий будинок було видане померлому, як голові колгоспного двору, проте і позивачі мають право на відповідну частку житлового будинку, як члени колгоспного двору. В судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, надавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач - Мохнатинська сільська рада Чернігівського району Чернігівської області не забезпечили явку свого представника в судове засідання, про день та час проведення засідання були повідомлені належним чином. Третя особа - Чернігівська районна державна нотаріальна контора не забезпечили явку свого представника в судове засідання, надали заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS] був колгоспним двором, головою якого був [PERSON] , що володів будинком на підставі свідоцтва про право власності від 15.04.1991 року (а.с.23). Членами колгоспного двору були [PERSON] та [PERSON] , оскільки станом на 01.07.1990 року та на 15.04.1991 року проживали та були зареєстровані в даному будинку, що підтверджується довідкою Мохнатинської сільської ради Чернігівського району та області (а.с.26). Відповідно до Постанови РМ УРСР від 11 березня 1985 року № 105 « Про порядок державного обліку житлового фонду» і відповідно до чинного на той час порядку обліку господарств колгоспних дворів, все майно колгоспного двору обліковувалося за головою колгоспного двору. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" з наступними змінами, до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору. За нормами ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, які діяли до ведення в дію Закону України "Про власність", кожен з членів колгоспного двору мали рівне право на майно колгоспного двору. Тобто, після введення в дію Закону України "Про власність" 15.04.1991 року у всіх членів колгоспного двору виникло право власності на все його майно в рівних частинах, в тому числі і на будинок з господарськими спорудами, які відносилися до цього колгоспного двору, які не втратили право на витребування частки. Таким чином, незважаючи на той факт, що свідоцтво на право особистої власності на житловий будинок було видане [PERSON] проте і [PERSON] , [PERSON] як члени колгоспного двору мали рівну частку житлового будинку з господарськими спорудами, а саме по 1/3 частині. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] , про що 14.04.2015 року Виконкомом Мохнатинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області складено актовий запис № 03 (а.с.19). Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] , яку у встановлений законом строк прийняла дружина померлого [PERSON] , оскільки на день смерті спадкодавця проживала та була зареєстрована разом з ним (а.с.25). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 20.03.2018 року № 1096/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями, оскільки в документі, що посвідчує право власності вказано, що житловий будинок належить голові колгоспному двору, а інформація про інших членів колгоспного двору відсутня (а.с.22). Як передбачено ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 296/5 від 22 лютого 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна. Отже, виходячи з наведеного, оскільки свідоцтво про право власності видано на голову колгоспного двору, позивачі позбавлені можливості відновити свої права у позасудовому порядку, а тому їх права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ними права власності.

Outcome: approved