Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

Представник відповідача звернувся до суду з даним позовом, вказуючи, що відповідачі по справі отримали квартиру [ADDRESS] на підставі ордера №56 від 28.02.1985 року. Певний час вони користувалися цією квартирою і проживали в ній. Після чого [PERSON] та [PERSON] виїхали на постійне місце проживання за межі України, залишившись зареєстрованими в цій квартирі. Через певний час квартиру залишила і [PERSON], місце проживання якої на даний час не відомо. Ця обставина створює багато незручностей для експлуатуючої організації ДКП ВЖРЕП, оскільки її працівники позбавлені можливості доступу до інженерних мереж розташованих в квартирі, не можуть їх оглянути та нормально експлуатувати. Квартира в холодний час року не опалюється, що викликає нарікання та скарги сусідів. З вищезазначеного видно, що особи яким квартира надавалася її не потребують, добровільно виписатися з квартири відповідачі відмовляються, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити позов з підстав зазначених в позові та вважає, що відповідачі втратив право користування житлом. Відповідачі та їх представник в судове засідання не з'явилися. Про день, час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому порядку. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] 28 серпня 1985 року видано ордер на квартиру [ADDRESS] (а.с.20). Згідно довідки ДКВЖРЕП №204 від 03 липня 2013 року в квартирі [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] (а.с.24). Факт не проживання відповідачів в спірній квартирі стверджується актами ДКП «ВЖРЕП» від 12 січня 2012 року, 04 квітня 2012 року та 06 липня 2012 року, які приймаються як достовірні докази (а.с.4-6). Перешкод в користуванні житлом відповідачам не чинилося. Встановлених законом випадків збереження за ними права користування житловим приміщенням не встановлено. Відповідно до ч.1 ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійснення ним права користування та розпорядження своїм майном. У разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття (ч.2 ст.107 ЖК України). Відповідно до ст. 71 ЖК України, відповідач не проживає у спірному житлі більш шести місяців без поважних причин, тому втратив право користування цим житлом. Відповідно до вимог ст.ст. 64, 156 ЖК України, члени сім"ї власника житлового будинку (квартири) користуються житловим приміщенням нарівні з власником, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування житлом. Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, суд частково задовольняє позовні вимоги лише в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS], Житомирської області та відмовляє в частині визнання [PERSON] та [PERSON] втратившими право на користування квартиро, оскільки дані особи не зареєстровані та не проживають в квартирі [ADDRESS], Житомирської області, що підтверджується довідкою ДКП ВЖРЕП від 03 липня 2013 року.

Outcome: partial