Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду 13 січня 2015 року з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем по справі. Під час перебування у шлюбі вона захворіла і у 1988 році їй встановлена 2-а група інвалідності. На даний час вона не працює, крім пенсії інших доходів не має, а тому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 350 гривень щомісячно, до 01 січня 2016 року. У судове засідання позивач не з"явилася, але надала суду уточнену позовну заяву, а саме прохала стягнути з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 300 гривень, яку підтримала в повному обсязі та просила слухати цивільну справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з"явився, але надав суду письмовий відзив в якому зазначив, уточнений позов визнає, має задовільний стан здоров"я, стягнень з нього за виконавчими листами не проводиться, має постійне місце роботи, інших осіб на утриманні в нього не має та прохав слухати цивільну справу за його відсутністю. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Матеріалами справи встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ксерокопії свідоцтва про розірвання шлюбу, вбачається, що шлюб між сторонами було розірвано 11 грудня 2007 року (а.с.№ 16). Відповідно до Форми індивідуальної програми реабілітації інваліда, що видається медико-соціальними експертними комісіями вбачається, що [PERSON] являється інвалідом 2 групи та постійно потребує медікаментозного лікування (а.с.№17).. Як достовірно встановлено судом, на даний час позивач не працює, знаходиться на обліку в Пенсійному фонді України в Лозівському районі (а.с.№14), інших доходів, крім пенсії по інвалідності не має та потребує матеріальної допомоги. Судом також з»ясовувалось матеріальне становище та стан здоров»я відповідача, та встановлено, що останній має постійне місце роботи в Локомотивному Депо м. Лозова на посаді токаря, де він працює з 01 серпня 2005 року, і стягнень за виконавчими листами з нього не проводиться, що підтверджується довідкою з місця роботи (а.с.№ 22). Відносно до вимоги позивача, необхідно зазначити, що в ст. 75 СК України, встановлено, що права на утриманя має той із подружжя, який є енпрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу, оскільки розірвання шлюбу не є підставою для припинення права на утримання, яке виникло у дружини чи у чоловіка під час шлюбу. Таким чином, суд, дослідивши всі обставини, що мають істотне значення для справи, вважає за необхідне задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача аліменти на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 300 грн. щомісяця, починаючи з дня подачі позову до суду і до 01 січня 2016 року, тобто до чергового медичного огляду. Згідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. Статтею 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ст.ст.81, 88 ЦПК України, а також відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд стягує на користь держави з відповідача судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп..

Outcome: approved