Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

09 червня 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом. 12 червня 2017 року ухвалою судді було відкрито провадження в справі та призначено судове засідання на 11.07.2017. 10 серпня 2017 року за заявою відповідача, яка бажала звернутися за юридичною допомогою, в судовому засіданні було оголошено перерву. 17 серпня 2017 року до суду надійшла заява позивача про зміну позову про усунення перешкод у користуванні житлом. Ухвалою суду від 26 жовтня 2017 року до участі в справі залучено як третю особу Службу у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації. Ухвалою суду від 25.01.2018 відкладено розгляд справи на 14.03.2018 та надано можливість відповідачу [PERSON] в строк до 15 лютого 2018 року надати суду відзив на позов. 14.03.2018 в судове засідання не з'явилася відповідач [PERSON], діюча в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO] р. н., тому суд із власної ініціативи для захисту прав та інтересів малолітніх дітей ухвалою суду викликав її в судове засідання для надання особистих пояснень та визнав її явку обов'язковою на 05.06.2018. 05.06.2018 в судове засідання не з'явилася відповідач [PERSON], явка якої ухвалою суду від 14.03.2018 визнана обов'язковою, а судова повістка повернулася до суду не врученою із відміткою "За закінченням встановленого строку зберігання". Представником позивача - адвокатом [PERSON] в судовому засіданні заявлено клопотання про виклик відповідача [PERSON] через оголошення на веб-сайті суду. Ухвалою суду від 05.06.2018 відкладено розгляд справи на 17 серпня 2018 року з викликом відповідача [PERSON], діючої в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO] р. н., [PERSON], [INFO] р. н. до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. 17.08.2018 до суду надійшло письмове клопотання представника відповідача - адвоката [PERSON] про зупинення провадження в цивільній справі до вирішення іншої цивільної справи за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Кобеляцького районного суду у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (апеляційне провадження № 22-ц/786/1703/18, справа № 532/1746/14-ц). Ухвалою Кобеляцького районного суду від 17.08.2018 провадження в справі зупинено до набрання законної сили рішенням апеляційної інстанції у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, яка перебуває на розгляді в Апеляційному суді Полтавської області (апеляційне провадження №22-ц/786/1703/18 , справа № 532/1746/14-ц). 17 вересня 2018 року ухвалою суду поновлено провадження в справі та призначено її розгляд на 06.11.2018. В заяві до суду позивач вказував, що є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. У вказаному домоволодінні зареєстровані проживаючими крім нього, відповідач [PERSON] та її діти [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які не є членами його сім'ї. З 2004 року зазначені вище особи не проживають за місцем своєї реєстрації, оскільки постійно мешкають у м. Івано-Франківськ. Договорів про порядок користування чи найму житлового приміщення між ними не укладалося. Реєстрація проживання цих осіб впливає на призначення розміру субсидії позивача та створює ряд інших незручностей у користуванні власністю. На його усні прохання про зняття із реєстрації, відповідач не реагує, в добровільному порядку змінити своє місце реєстрації та місце реєстрації своїх дітей не бажає. Тому, [PERSON] прохав суд усунути перешкоди у користуванні його власністю та визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування належним йому на праві власності житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS] Представник позивача - адвокат [PERSON] в судовому засіданні підтримав заявлені [PERSON] позовні вимоги, прохав задовольнити. Відповідач [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], будучи повідомленими про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суду не повідомили, на попередньому судовому засіданні відповідач позов не визнала та вказала, що дійсно з 2004 року не проживає за місцем своєї реєстрації, однак прохала суд залишити їм вказану реєстрацію для отримання нею в подальшому соціальних виплат на дітей в Кобеляцькому УСЗН. Представник третьої особи - Кобеляцької міської ради Полтавської області в судове засідання не з'явився, однак Кобеляцький міський голова [PERSON] надав суду заяву, в якій прохав справу розглядати за його відсутністю, та рішення ухвалити на розсуд суду. Представник третьої особи служби у справах дітей Кобеляцької районної державної адміністрації Полтавської області - [PERSON] в судовому засіданн при вирішенні справи покладалася на розсуд суду, вказавши, що за зареєстрованим місцем проживання а ні позивач, а ні її діти не перебувають, про що вказує їхня відсутність, зафіксована при виїзді представників установи за вказаною адресою. Суд, заслухавши учасників процесу, розглянувши та вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав. В матеріалах справи є відомості про те, що [PERSON] власник житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] ( а.с.7,8,9-10,150-151). У вказаному домоволодінні зареєстровані проживаючими: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] ( а.с.11, 29). З 2004 року зазначені вище особи не проживають за місцем своєї реєстрації, оскільки постійно мешкають у м. Івано-Франківськ, що підтверджується актом депутата міської ради від 16.05.2017 ( а.с.12). Договорів про порядок користування чи найму житлового приміщення між сторонами не укладалося. На усні прохання [PERSON] про зняття із реєстрації місця проживання, [PERSON] не реагує, в добровільному порядку змінити своє місце реєстрації та місце реєстрації своїх дітей не бажає. Відповідно ст. ст. 319, 321, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права. За статтями 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до вимог ст. 72 Житлового Кодексу Української РСР - визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як встановлено в судовому засіданні та відповідно ст. 64 ЖК Української РСР, [PERSON] та її діти не є членами сім'ї власника спірного домоволодіння. Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Місцем проживання недієздатної особи є місце проживання її опікуна або місцезнаходження відповідної організації, яка виконує щодо неї функції опікуна. Як зазначено в ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника непотрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Як встановлено в судовому засіданні з пояснень відповідача та представника третьої особи [PERSON], за місцем реєстрації а ні [PERSON], а ні її діти не перебувають та не проживають. Малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мають місце народження в м. Івано-Франківськ, про що вказано у копіях свідоцтв про їхнє народження ( а.с.31,32). Отже, як відповідач, так і її малолітні діти втратили право користування житловим приміщенням. Зазначена в ст. 391 ЦК України норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятим. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником свою власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Аналогічну норму також містить ст. 405 ЦК України. Оскільки, відповідач та її діти з 2004 року без поважних причин не користуються будинком [ADDRESS] власником якого є позивач, ніяких домовленостей між ними про використання житла [PERSON] для їх реєстрації не існувало, останній вимагав у [PERSON] знятися з реєстраційного обліку за адресою вказаного домоволодіння, на що вона постійно ігнорувала та продовжувала використовувати без згоди власника належне йому помешкання для власного реєстраційного обліку та її дітей, їх реєстрація місця проживання впливає на призначення розміру субсидії позивача та створює ряд інших незручностей у користуванні ним власністю, то потрібно усунути перешкоди у користуванні цією власністю та визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування належним [PERSON] на праві власності житловим будинком з господарсько-побутовими будівлями в [ADDRESS] знявши з реєстрації їх місце проживання за вказаною вище адресою. Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється.

Outcome: approved