overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

13 серпня 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство "Ідея Банк" звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. З позовної заяви вбачається, що 14.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір № 7001-14/03/2008, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 85 526,80 доларів США. Позивач зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у вказаній сумі. Відповідач зобов'язання належним чином не виконав. Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.11.2012 року стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 766 600,00 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 3 219,00 грн. Несвоєчасне виконанням відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором призвело до виникнення заборгованості, що станом на 04.08.2015 року складається з нарахованих відсотків за період з 23.03.2012 року по 03.08.2015 року у сумі 21 482,17 доларів США та дебіторської заборгованості у сумі 5 500,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судовий збір. У судове засідання представник позивача не прибув, проте надав заяву, в якій просить розглянути справу за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у жодне судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, тоді як про час та місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Відповідач був викликаний у судове засідання через засоби масової інформації, про що свідчить наявне в матеріалах справи оголошення у газеті «Галичина» від 10 жовтня 2015 року. Проте відповідач не повідомив про причини своєї неявки і не подав заяв про розгляд справи за його відсутності, не було ним подано і заперечень на позовну заяву. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

13 серпня 2018 року позивачка [PERSON], [INFO], звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], [INFO], про розірвання шлюбу. \~ \~ \~ \~Мотивує свої вимоги тим, що вони з відповідачем 28 квітня 2015 року\~\~ року зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстраціїактів цивільного стану реєстраційної служби Дружківського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис за №79 . Фактично шлюбні відносини припинено з червня 2016 року і одночасно припинено сумісне ведення господарства. Родина розпалася через відсутність взаєморозуміння. Від шлюбу подружжя неповнолітніх дітей немає. Відповідач відмовляється звернутися до органів РАЦС для розірвання шлюбу, тому просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем, прізвище хоче мати після розірвання шлюбу - "Лисицька". \~ \~ \~ \~В судове засідання, позивачка не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, проте надала заяву слухати позов за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягає. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, проте надав заяву слухати позов без його участі. Проти позовних вимог і розірвання шлюбу не заперечує, зазначає, що майновий спір між подружжям відсутній . \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Згідно з ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Оцінивши усі докази, зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-15 00:00:00

13 серпня 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними 24 лютого 2001 року. Свої вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили з липня 2019 року, мешкають окремо. В шлюбі спільних дітей не мають, однак відповідачка відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Представник позивача адвокат Негара Ф.С. у суді позов визнав, просив його задовольнити, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачці судові повістки надсилались за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, але повертались з відміткою, що вона «за вказаною адресою не проживає» (а.с.27, 34). Відповідно до ч.8 ст. 128 ЦПК вважається, що відповідачка належним чином повідомлена про розгляд справи. Окрім того, за правилами ч.11 ст.128 ЦПК України відповідачка викликалась до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.43). Згідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши представника позивача адвоката Негара Ф.С., дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 24 лютого 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 25 липня 2019 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції України в Одеській області (а.с.6). Шлюбні відносини сторони не підтримують з липня 2019 року, проживають окремо. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи, що відповідачка не подала клопотання про відновлення дошлюбного прізвища, тому суд вважає необхідним залишити їй прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-28 00:00:00

13 січня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що перебуває з відповідачем у шлюбі, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Батько добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно на її користь до досягнення донькою повноліття. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить суд стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі ? частини заробітку, оскільки 400 грн. це дуже багато і він не згоден сплачувати у такому розмірі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 180 СК України батьки забов"язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що батьками малолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]. На теперішній час [PERSON] проживає разом з матір»ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні. Відповідач, який є батьком малолітньої [PERSON], забов"язаний утримувати останню до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Суд, при вирішенні питання щодо визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі, відповідно до ст. 184 СК України, враховує що відповідач не має постійного заробітку, відсутність аліментів на інших дітей, інші обставини, що мають істотне значення та вважає можливим встановити розмір аліментів у сумі 400 грн. щомісячно. Крім того, суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо завищено заявлених позивачем вимог про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно, оскільки відповідно до ЗУ «Про державний бюджет» з 01.12.2013 року по 31.12.2013 року мінімальний прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років встановлено 1286 грн. та відповідно - 30% прожиткового мінімуму становить 385,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

13 січня 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій зазначила, що [INFO] року її чоловік [PERSON] перебував в с. Слобода Мглінського району Брянської області, повідомив знайомих йому осіб про те, що їде в Україну і з тих пір його більше ніхто не бачив. Просить оголосити чоловіка померлим, що їй необхідно для оформлення спадкового майна. . Представник заявника в суді вимоги заяви підтримує. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] просять в письмових заявах розглядати справу без їх участі, погоджуються із вимогами заяви. Представник ВДРАЦСу просить розглядати справу без їх участі. Заслухавши пояснення заявниці, дослідивши докази, суд вважає, що є підстави для задоволення заяви. Встановлено, що чоловік заявниці [PERSON] пропав [INFO] року. Рішенням Мглинівського районного суду Брянської області від 11 вересня 2009 року [PERSON] було визнано безвісти відсутнім з [INFO] року. Відомості про його місцеперебування невідоме. Пояснення заявниці повністю узгоджуються з письмовими доказами, дослідженими в судовому засіданні - рішенням суду, свідоцтвом про народження заявниці, свідоцтвом про одруження заявниці із [PERSON], довідки Полонського РВ УМВСУ про розшук [PERSON] Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. З огляду на встановлені обставини суд вважає, що докази, досліджені в суді, об'єктивно підтверджують правдивість доводів заявниці. Визнання факту смерті [PERSON] має для заявниці юридичне значення, оскільки надасть їй можливість звернутися із клопотанням про оформлення спадщини після оголошення його смерті.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

13 січня 2015 року заявник [PERSON], звернувся до суду з названою заявою, в якій вказав, що він є власником земельної ділянки площею 10.2337 га. 10 серпня 2006 року на його ім'я було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 508981, в якому неправильно записано по-батькові заявника, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». В зв'язку з невідповідністю запису в графі «по-батькові» в державному акті, заявник не має можливості належним чином оформити договір оренди на зазначену земельну ділянку. Представник заявника в судовому засіданні підтримала вимоги заяви. Представник заінтересованої особи Володарської РДА Київської області, в судовому засіданні заявлені вимоги визнала, проти задоволення заяви не заперечувала. Заслухавши пояснення представника заявника, представника Володарської РДА Київської області, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення. По справі судом встановлено, що 10 серпня 2006 року заявнику було видано держаний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 508981, на земельну ділянку площею 10.2337 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Капустинської сільської ради Володарського району Київської області (а.с.5). На даний час заявник не має змоги оформити належним чином договір оренди на вказану земельну ділянку, оскільки у державному акті неправильно записано по-батькові заявника, а саме, замість «[PERSON]» записано «[PERSON]». Згідно паспорта громадянина України серії [NUMBER], який видано Володарським РВГУ МВС України Київської області, по-батькові заявника «[PERSON]» (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження, по-батькові заявника записано "[PERSON]" (а.с.4). У Вказані обставини справи підтверджуються письмовими доказами в матеріалах цивільної справи та поясненнями представника заявника. В держаному акті вказано по-батькові заявника - «[PERSON]», що є помилкою, так як необхідно було вказати «[PERSON]». Відповідно до ст. 256 ч. 1 п. 6 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту, п.6 ) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Встановлення факту належності правовстановлюючого документа, заявнику [PERSON], необхідно для належного оформлення договору оренди на належну йому земельну ділянку в установленому чинним законодавством порядку, та внести виправлення в документи іншим шляхом, окрім судового не можливо.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-22 00:00:00

13 січня 2015 року заявник звернувся до суду із заявою про госпіталізацію [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 12.01 2015 р. о 23год. 19хв. [PERSON] був госпіталізований до психіатричного стаціонару. За думкою комісії лікарів, хворий є безпорадним і не може самостійно задовольнити свої життєві потреби, лікування можливе лише у стаціонарних умовах. [PERSON] письмової поінформованої згоди на госпіталізацію до КЗ «ДКПЛ» ДОР не давав, що стало підставою для звернення до суду із даною заявою. У судовому засіданні представник заявника підтримав вимоги, прокурор та адвокат не заперечували проти задоволення заяви. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, думку прокурора, суд вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. В силу ст.14 Закону України від 22.02.2000р. № 1489-ІІІ «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність. У судовому засіданні було встановлено, що 12.01.2015 р. о 23год. 19хв. [PERSON] булв госпіталізований до КЗ «Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня» Дніпропетровської обласної Ради за направленням лікаря-психіатра Свирик лікарні КЗ "ДСШМД" ДОР. При обстеженні його психічного стану в КЗ «ДКПЛ» ДОР комісія лікарів виявила, що хворий фіксований, на запитання не відповідає, інструкції не виконує, є інвалідом 2 групи. [PERSON] було поставлено попередній діагноз - шизофренія, параноїдна форма, розумове відхилення, дебільність. Представник психіатричного закладу підтвердив обставини щодо поведінки та діагнозу захворювання та зазначив, що йому необхідно пройти курс лікування у стаціонарних умовах. Таким чином, суд вважає, що вимоги заявника, про госпіталізацію [PERSON] до психіатричного стаціонару без її усвідомленої згоди, обґрунтовані. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

13 січня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, предметом якого є: стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого законодавством України на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивачка обґрунтувала тим, що [PERSON], [INFO], є її і відповідача донькою та у теперішній час проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку із чим [PERSON]звернулася з позовом до суду. В судове засідання сторони не з'явилися. Від позивачки надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона зазначила, що позов підтримує (а.с. 12). Відповідач подав до суду заяву про визнання позову, просив розглянути справу у його відсутності (а.с. 13). Розглянувши позовну заяву, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є дочкою позивачки і відповідача. На час розгляду справи дочка проживає з позивачкою. Зазначені факти підтверджуються свідоцтвом про народження дитини та довідкою про склад сім'ї позивачки, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с. 3, 4). За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням викладеного, суд вважає вимоги позивачки обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За приписом ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року, від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню, судовий збір в розмірі 551 грн 20 коп. стягується з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

13 січня 2017 року до Любешівського районного суду Волинської області із позовом звернулася [PERSON] Позивач просить ухвалити рішення, яким розірвати її шлюб з [PERSON] Свої вимоги позивач мотивує тим, що через розбіжні погляди на сім'ю між сторонами почали виникати сварки, через що вона переїхала проживати до свої батьків. За таких обставин позивач вважає неможливим подальше збереження шлюбу. Позивач у судовому засіданні позов підтримала, настоює на розірванні шлюбу. [PERSON] повідомила, що після надання судом строку на примирення ситуація не змінилась. У судовому засіданні 10 лютого 2017 року відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу з позивачем, за його клопотанням сторонами надавався строк на примирення. Після відновлення провадження у справі на призначену дату судового розгляду [PERSON] до суду не з'явився. Дослідженням доказів по справі суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 квітня 2015 року у Березичівській сільській раді Любешівського району Волинської області, про що зроблено актовий запис № 2. Від шлюбу подружжя має доньку [PERSON], яка народилася [INFO]. Позивач настоює на розірванні шлюбу. Відповідно до частини 1 статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 статті 112 СК визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи обґрунтування позову, пояснення позивача та відповідача у судовому засіданні, суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позов необхідно задовольнити. Питання про розподіл судових витрат необхідно вирішити згідно з статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі -- ЦПК). Відповідно до статті 15 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану", частини 2 статті 115 СК рішення після набрання ним законної сили необхідно надіслати у Любешівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Волинській області для внесення відомостей про розірвання шлюбу до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставляння відповідної відмітки в актовому записі про шлюб.

Outcome: approved