Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

14.08.2015 року позивач звернулась з позовом до суду, який в подальшому уточнила, та згідно з останньої редакції від 03.12.2015 року просила постановити рішення, яким: виділити їй, [PERSON], у натурі в окрему самостійну ізольовану одиницю домоволодіння, приналежну їй на праві спільної часткової власності, частку домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул.. Карла Лібкнехта, будинок № 16, яка згідно техпаспорта після реконструкції житлового будинку літ. «А» складається, з двоповерхового житлового будинку літ. «А1», «а2» загальною площею 119,7 кв.м., житлової 70,4 кв.м., підсобної 49,3 кв.м. та господарських будівель: сарай літ. «Л», навіс літ. «Т»; припинити право спільної часткової власності на домоволодіння та надвірні будівлі, розташовані за адресою: м. Одеса, вул.. Карла Лібкнехта, будинок № 16, яке належить двом співвласникам [PERSON] та [PERSON]; визнати за нею, [PERSON], право власності на окреме домоволодіння, яке розташоване за адресою: м. Одеса, вул.. Карла Лібкнехта, будинок № 16, яке складається з двоповерхового житлового будинку загальною площею 119,7 кв.м., житлової 70,4 кв.м., підсобної 49, 3 кв.м. та господарських будівель: сараю, навісу, розташованих на земельній ділянці загальною площею 0,0391 га. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником 21/300 частин житлового будинку з надвірними спорудами за адресою м. Одеса, вул.. Карла Лібкнехта, буд. 16, а відповідач [PERSON] є власником іншої частини будинку. Позивачка вказує на те, що частина будинку, якою вона володіє, має окремий вхід із відокремленою прибудинковою територією. Будинок за технічними показниками та розташуванням приміщень може використовуватись як самостійний обєкт нерухомості з присвоєнням відповідної адреси. Позивач стверджує те, що вона має намір виділити частку у спільній частковій власності та відокремити свою частину будинку із виведенням його в самостійний обєкт, однак у звязку з тим, що з відповідачем нормальні відносини не складаються, вона вимушена звернутись до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 02 лютого 1992 року державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори [PERSON], позивач [PERSON] успадкувала після смерті батька [PERSON], померлого 11 квітня 1993 року, 7\\100 частин житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою м. Одеса, вул. Карла Лібкнехта, будинок № 16, який складається в цілому із камяної житлової будівлі, загальною площею 52,7 кв.м. та надвірних прибудов «В» погріб, «Д» альтанка, «Е» гараж, «Ж» літня кухня, «З» альтанка, «И» сарай, «К» сарай, «Л» сарай, «М» вбиральня, «О» спай, погріб, «Р» душ, № 4-11 огородження, І, ІІІ, ІУ мощення, ІІ цистерна, розташованих на земельній ділянці площею 1415 кв.м. Вказані частки будинку належали померлому [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Третьої одеської державної нотаріальною конторою 03 травня 1979 року, за реєстровим № 2-2601. 14 жовтня 1997 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] було посвідчено Договір дарування, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] подарували, а [PERSON] прийняла в дар 14/300 частин житлового будинку, що знаходиться в місті Одесі по вул.. Карла Лібкнехта, будинок № 16, та складається в цілому із однієї камяної житлової будівлі, загальною площею 52,7 кв.м. та надвірних споруд «В» погріб, «Д» альтанка, «Е» гараж, «Ж» літня кухня, «З» альтанка, «И» сарай, «К» сарай, «Л» сарай, «М» вбиральня, «О» сарай , погріб, «Р» душ, а2, а3 прибудування, № 4-11 огородження, І, ІІІ, ІV мощіння, ІІ цистерна, розташованих на земельній ділянці площею 1415 кв.м. Власником іншої частки житлового будинку що знаходиться в місті Одесі по вул.. Карла Лібкнехта, будинок № 16 є відповідач [PERSON]. На підставі рішення Одеської міської ради народних депутатів від 17 квітня 2001 року за № 2419-ХХІІІ [PERSON] 03 серпня 2001 року було видано Державний акт Серії Р1№ 451883 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0391 гектарів, яка розташована території Одеської міської ради, м. Одеса, Київський р-н, вул.. Карла Лібкнехта, 16 (Чорноморка). Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель. 17 лютого 2009 року Інспекцією державного архітектурного контролю в Одеській області позивачу [PERSON] було надано Дозвіл № 136 на виконання будівельних робіт: з будівництва житлового будинку за адресою: м. Одеса, вул.. К. Лібкнехта, 16 (Чорноморка). Після чого позивачем була проведена реконструкція належних їй 21/300 частин будинку № 16, який знаходиться в місті Одесі по вул.. Карла Лібкнехта, в результаті якої на місці належних 21/300 частин будинку була побудована нова двоповерхова будівля, загальною площею 119,7 кв.м., житлової площі 70,4 кв.м., підсобної 49,3 кв.м. 23 квітня 2009 року рішенням приймальної комісії було складено Акт готовності обєкта готовності до експлуатації № 132, згідно якого житловий будинок за адресою м. Одеса, вул.. К. Лібкнехта, 16-А вважається закінченим будівництвом обєкт готовий до експлуатації. Цього ж дня, 23 квітня 2009 року Інспекцією державного архітектурного контролю в Одеській області було видано Свідоцтво № 15000132 про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що після проведення реконструкції старого будинку, заново збудована будівля стала фактично самостійною та ізольованою одиницею, яка обладнана автономними системами тепла, водо та електропостачання, що зокрема підтверджується копією розрахункової книжки по оплаті водопостачання і водовідведення ТОВ «ІНФОКС» філіал «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» та розрахунку за газ виконаного ПАТ «Одесагаз». Також в матеріалах справи міститься Довідка з Комунального підприємства «Право» про резервування адреси обєкта нерухомого майна від 15 вересня 2011 року за №336246/1, згідно якої вбачається, що у Адресному реєстрі міста Одеси зарезервовано наступну адресу обєкта нерухомого майна житлового будинку місто Одеса, вулиця Карла Лібкнехта, 16-А на підставі заяви [PERSON]. 02 червня 2015 року позивач звернулась до відповідача [PERSON] з проханням заключити з нею нотаріальний договір, про виділ в натурі частки майна, яке знаходиться у спільній частковій власності. Однак, від отримання вказаної заяви відповідач [PERSON] відмовилась, про що свідчить Акт від 03.06.2015 року складений позивачем [PERSON] та її донькою [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Відповідно до вимог статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Згідно ст.367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При вирішенні даної справи суд керується правилами, сформульованими у статтях 358, 367 ЦК України, де закладені принципи поділу майна у натурі, оскільки за нормами ст. 364 ЦК України при виділу частки право спільної часткової власності припиняється лише для особи, яка виділяє свою частку, тоді як в даному випадку при виділі частки позивача, право спільної часткової власності припиниться для обох сторін. В абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 визначено, що при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. При неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. Різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Аналогічну правову позицію зазначено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 3 квітня 2013р. по справі №6-12цс13, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 травня 2012р. по справі № 6-510св12, ухвалі Верховного Суду України від 1 квітня 2009 року по справі № 6-27902св08. Крім того, згідно п. 1.1. і 1.2. Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18.06.2007 за № 55, ця інструкція визначає порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна (далі - об'єкти нерухомого майна), крім земельних ділянок,\~\~та\~\~застосовується\~\~бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна (додаток 1) або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. В матеріалах справи міститься Висновок експертного дослідження № 476 від 30.06.2015 року, виготовлений експертами Товариства з обмеженою відповідальністю оціночна фірма «ІНЮГ-ЕКСПЕРИЗА», згідно якого експерт встановив, що належна гр.. [PERSON] на праві часткової власності 21/300 частин домоволодіння за адресою м. Одеса, вул.. Карла Лібкнехта, буд. 16, яка після реконструкції житлового будинку літ. «А» складається з: двоповерхового житлового будинку літ. «А», «а2» (квартира № 2 за технічним паспортом) загальною площею 119,7 кв.м. та господарських прибудов: сарай літ. «Л», навіс літ. «Т» - з технічної точки зору може бути виділена в натурі в окрему самостійну ізольовану одиницю. Отже судом достовірно встановлено, що реконструйований позивачем житловий будинок загальною площею 119,7 кв.м. по вул. Карла Лібкнехта № 16 м. Одесі придатний для подальшої експлуатації, відповідає вимогам чинного законодавства, побудований на земельній ділянці, яка належить позивачеві, може бути виділений в натурі в окрему самостійну ізольовану одиницю. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В силу статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання. Враховуючи вищезазначене та те, що відповідно до часток кожного із співвласників житлового будинку, як окремих, індивідуально визначених часток об'єкта нерухомого майна, враховуючи їх планувальне відокремлення один від одного, те, що приміщення, яке належить [PERSON] є ізольованим, забезпечене самостійним входом (виходом) на земельну ділянку, відокремлене від інших нежитлових приміщень будинку, не залежно та не пов'язано з господарською діяльністю з іншим співвласником, суд приходить до висновку, що виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності на частину житлового домоволодіння за адресою: м. Одеса, вул.. Карла Лібкнехта, будинок № 16 за [PERSON] можливий та не буде порушувати права співвласника нерухомого майна, а саме відповідача по справі [PERSON]. З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку про можливість задоволення у повному обсязі позову [PERSON] до [PERSON] про припинення права спільної часткової власності та виділ частки в натурі.

Outcome: approved