Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-09 00:00:00

08 липня 2019 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Наталія Станіславівна, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач [PERSON] зазначає, що наприкінці травня 2018 року він отримав поштою постанову приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 02 травня 2018 року про відкриття виконавчого провадження №56284050 з виконання Виконавчого напису №1392, виданого 19 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з нього, [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 82883,01 гривень. [PERSON] звернувся до нотаріуса із запитом про надання копії виконавчого напису і документів що були підставою для вчинення виконавчого напису №1392 від 19 березня 2018 року й отримав вказані документи на 17 аркушах разом із супровідним листом №230/01-16 від 25.06.2018 року. У пред`явленому позові [PERSON] зазначає, що 19 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення з громадянина України [PERSON] , який є Боржником за кредитним договором № GP-5362672 від 04 листопада 2013 року, укладеним ним із АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне Товариство «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК» заборгованість за Кредитним договором № GP-5362672 від 04 листопада 2013 року. Як зазначено в тексті виконавчого напису: «Строк платежу за Кредитним договором № GP-5362672 від 04 листопада 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення проводиться за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2018 року. Сума заборгованості складає 82883,01 гривень (вісімдесят дві тисячі вісімсот вісімдесят три грн. 1 коп.), в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 31545,71 гривень (тридцять одна тисяча п`ятсот сорок п`ять грн. 71 коп.); прострочена заборгованість за комісією - 43215,02 гривень (сорок три тисячі двісті п`ятнадцять грн. 2 коп.); прострочена заборгованість за процентами - 1590,53 гривень (одна тисяча п`ятсот дев`яносто грн. 53 коп.); строкова заборгованість за сумою кредиту 6261,9 гривень (шість тисяч двісті шістдесят одна грн. 90 коп.); строкова заборгованість за комісією 267,04 гривень (двісті шістдесят сім грн. 4 коп.); строкова заборгованість за процентами - 2,81 гривень (дві грн. 81 коп.)». До виконавчого напису додано документи, на підставі яких його вчинено. Позивач [PERSON] вказує, що виконавчий напис вчинено всупереч вимогам Закону, оскільки нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис за кредитним договором: нотаріусу не були подані документи, передбачені законодавством. Розмір заборгованості не є безспірним. Позивач вважає виконавчий напис незаконним та таким, що вчинений з порушенням законодавства, оскільки нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Для одержання виконавчого напису подаються в тому числі документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. В даному випадку при вчиненні оспорюваного виконавчого напису нотаріус не отримував від ПАТ «ПУМБ» та від [PERSON] первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його погашення, крім того представником ПАТ «ПУМБ» не було надано виписки по рахунку, яка б відповідала вимогам законодавчих актів, що підтверджувала б наявність вказаного в заяві розміру заборгованості, строків порушення зобов`язань, розміри останніх оплат, строк з якого у стягувача виникає право на захист своїх порушених прав, у тому числі за зазначеними у вчиненому виконавчому написі простроченими кредитом комісією та процентами, зазначенням часу з якого утворилась заборгованість. Нотаріусом не враховано що суми, заявлені за зазначений період стягнення не узгоджуються, в розрахунок включені суми, що виходять за межі трирічного строку позовної давності, доказів відповідності розрахунків умовам договору не подано, і нотаріусом це питання не з`ясовувалось, відповідно очевидна наявність спору залишена поза увагою. Крім того, про наявність спору з АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» свідчить включення до умов договору, п.2.4. пропозиції до договору комісії за обслуговування кредиту у розмірі 2,30 % (в грошовому виразі - 1034,98 гривень) на місяць, № GP-5362672 від 04 листопада 2013 року, всупереч пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, які були чинні на момент укладання договору, цих нарахувань [PERSON] не визнавав і не сплачував, оскільки вважав, що вони вчинені з порушенням законодавства про захист права споживачів, про вимоги яких кредитор йому нічого не роз`яснював, а скористався його необізнаністю у цих питаннях під час укладання договору. Крім того відсутні документи, що підтверджують безспірність вимоги, оскільки надана відповідачем нотаріусу пропозиція не підтверджує наявність з позивачем будь-яких договірних відносин, оскільки оформлена тільки пропозиція укласти договір карткового рахунку та договору страхування між АТ «БАНК РЕНЕСАНС КАПІТАЛ» та [PERSON] , відомостей про акцепт оферти не додано і не додано повного тексту договору і доказів виконання своїх обов`язків кредитором за укладеним договором, тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що у ПАТ «ПУМБ» наявне безспірне право вимоги у позивача, а також відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Також з доданих документів вбачається, що позивачу не було надіслану вимогу-повідомлення про сплату заборгованості, не додано доказів її надіслання і отримання боржником, та до заяви про вчинення виконавчого напису не додано документів, що підтверджували б перехід права кредитора до ПАТ «ПУМБ» та підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору. На даний час виконавчий напис виконується у Василівському районі Запорізької області за місцем мого проживання ( [ADDRESS] ) і роботи (ПрАТ «ЗЗРК» адреса: Запорізька область, Василівський район,с.Мала Білозерка, Веселівське шосе 7 км), а саме із пенсії і заробітної плати [PERSON] утримуються кошти. Позивач [PERSON] вважає, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому вважає за необхідне для захисту своїх прав звернутися до суду з даним позовом, в якому просить: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. 19 березня 2018 року за №1392 про стягнення з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» 82883,01 гривень за кредитним договором №GP-5262672 від 04 листопада 2013 року у зв`язку з наявністю спору щодо розміру стягнутої суми та відсутністю прав у стягувача на стягнення. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 липня 2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі та призначено цивільну справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.31). В судове засідання позивач [PERSON] та його представник в особі адвоката Шершньова О.В. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача адвоката Шершньова О.В., в якій він просить розглянути справу у його відсутність та без участі його довірителя [PERSON] . Заявлені позовні вимоги підтримують у повному обсязі за підставами, які викладені у позовній заяві, просять позов задовольнити (а.с.45). Представник відповідача Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» в судове засідання, призначене на 14.08.2019 року та 10.10.2019 року не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлений судом своєчасно та належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями про отримання судової повістки 23.07.2019 року та 20.08.019 року уповноваженою особою [PERSON] (а.с.34,42), проте, жодних документів на підтвердження поважності причин неявки до суду представника відповідача на адресу суду не подано, відзив на позов, заперечення проти заявлених позовних вимог суду не надано. Відповідно до положень ст.281 ЦПК України, суд постановив про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву приватного нотаріуса Хара Н.С., в якій просить розглянути справу у її відсутність з урахування фактичних відносин та постановити рішення згідно чинного законодавства (а.с.36,43). Всебічно дослідивши матеріали цивільної справи №311/889/19, з`ясувавши всі обставини по справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін. Відповідно до ст.ст.13,43,81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом; учасники сторін зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно положень ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до частини 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачеві стало відомо в травні 2018 року про існування виконавчого провадження ВП № 56284050, яке відкрите на підставі виконавчого напису №1392, виданого 19 березня 2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з позивача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 82883,01 гривень. Також судом встановлено, що за зверненням ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» за заявою від 12.03.2018 року (а.с.23-24) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Наталією Станіславівною 19.03.2018 року за реєстровим № 1392 вчинено виконавчий напис, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за Кредитним договором №GP-5362672 від 04.11.2013 року, укладеним між АТ «Ренесанс Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк», в розмірі 82883,01 грн., у тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту 31545,71 гривень, прострочена заборгованість за комісією 43215,02 гривень, прострочена заборгованість за процентами 1590,53 гривень, строкова заборгованість за сумою кредиту 6261,90 гривень, строкова сума заборгованість за комі місією 267,04 гривень, строкова заборгованість за процентами 2,81 гривень (а.с.11,12). На підставі вищевказаного виконавчого напису, приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Вольф Тетяною Леонідівною 02 травня 2018 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП №56284050) з примусового виконання виконавчого напису № 1392, виданого 19.03.2018 року Приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Хара Н.С. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованості в розмірі 82883,01 гривень, копія якої 02.05.2018 року направлена сторонам виконавчого провадження (а.с.8,9). Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 18 ЦК України встановлено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за №282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка передбачена пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат». При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувану можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року. №296/5 передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Відповідно до п.п. 1.1, 3.1, 3.2, 3.3, 3.4, 3.5 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2,3.5 п.3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені «Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку, для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Метою вчинення виконавчого напису є надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. При цьому, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем Сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору між сторонами стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Пунктом 1 Переліку документів передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса про стягнення заборгованості за нотаріально посвідченою угодою, що передбачає сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються, зокрема, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами першою та другою статті 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. За загальним правилом цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Наявність цивільно-правової відповідальності повинна бути доведена належними та допустимими доказами. Підлягає доказуванню наявність правових підстав для стягнення штрафу та пені, а також розмір заборгованості, заявлений до стягнення. Крім того, за положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України в справі 6-887цс17 від 05 липня 2017 року, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Як вбачається з матеріалів справи, приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. для вчинення виконавчого напису ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на підтвердження наявності заборгованості у [PERSON] за Кредитним договором №GP-5362672 від 04.11.2013 року було подано наступні документи: копія Пропозиції про зміну договору карткового рахунку та договору страхування (Оферта) від 04.11.2013 року (а.с.25), виписка з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитними договором №GP-5362672 (а.с.24), копія письмової вимоги від 01.02.2018 року за №520 (а.с.26), роздруківка поштового відправлення (а.с.27), Статут ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» (а.с.15), копія Витягу з наказу від 24.07.2015 року за №749 ОС про прийняття на посаду [PERSON] (а.с.16), копія довіреності ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» на ім?я представника [PERSON] (а.с.17-18), копія Повного витягу з Єдиного реєстру довіреностей (а.с.21), копія Інформаційної довідки з Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів (а.с.19,20), копія паспорту на ім?я [PERSON] (а.с.22). Нотаріус при вчиненні виконавчого напису керувався тільки розрахунком заборгованості (виписка з рахунку [PERSON] ), підготовленим працівником Банку, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 від 29.06.1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з документів, наданих приватним нотаріусом Хара Н.С. на адвокатський запит (а.с.10), 01.02.2018 року ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» направив на адресу [PERSON] письмову вимогу (Повідомлення) № 520 від 01.02.2019 року (а.с.26), в якій вказав, що ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» є правонаступником AT «Банк Ренесанс Капітал», а також повідомив про наявність заборгованості перед Банком за кредитним договором №GP-5362672, яка станом на 01.02.2018 року становить розмір - 81468,94 грн. та запропоновано позичальнику [PERSON] погасити вказану заборгованість в строк до 08.02.2019 року (а.с.26). На підтвердження відправлення вимоги (повідомлення) надано електронний реєстр з кодом відправлення № 355 (а.с.27). Слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором [PERSON] отримував, у зв`язку з чим останній був позбавлений можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості за кредитним договором №GP-5362672 та можливості або оспорити вимоги ПАТ «ПЕРШИЙ УКРАЇНСЬКИЙ МІЖНАРОДНИЙ БАНК», або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Та нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено надіслання такої вимоги і отримання її позивачем, що унеможливило подання [PERSON] нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. В матеріалах виконавчого напису наявна роздруківка щодо направлення на ім`я та адресу позивача відправлення, але з наданої роздруківки не можливо встановити, хто направив позивачу відправлення та дату його направлення, тому суд у відповідності до положень ст.77 ЦПК України відхиляє вказаний доказ як неналежний. Крім того, у письмовій вимозі до [PERSON] про усунення порушень, період заборгованості не зазначено, вказана лише сума заборгованості за договором станом на 01.02.2018 року, тоді як у виконавчому написі зазначено, що сума заборгованості проводиться за період з 12 березня 2017 року по 12 березня 2018 року. Крім цього, Банк надав нотаріусу виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості станом на 12.03.2018 року (включно), що складає 82883,01 грн., та відміткою про непогашення заборгованості, проте вказана виписка з рахунку не містить відомостей щодо строків погашення заборгованості, тобто вказана виписка не відповідає вимогам Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконалася належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню за виконавчим написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим не виконала норми ст.88 Закону України «Про нотаріат» та п.284 Інструкції та п.1 Переліку Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Також нотаріус не з?ясував, чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від Банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки, тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед Банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Отже, нотаріус при вчиненні напису, не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог Закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст..88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку. Умовою для вчинення нотаріусом виконавчого напису є Безспірність наявного боргу перед кредитором та відсутність спору щодо розміру боргового зобов?язання (аналогічна правова позиція висловлена в постанові Касаційного цивільного суду в складі Верховного суду № 310/9293/15ц від 23.01.2018 року). Як визначено положеннями ч.1 ст. 626, ч.1 ст.628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Разом з тим, відповідно до ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлено однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з матеріалів справи, представником кредитора ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» нотаріусу не було надано документу, що підтверджує отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання, що свідчить про відсутність у нотаріуса на час вчинення виконавчого напису підтвердження безспірності заборгованості. Також, представником відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису. З врахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що у своїй сукупності встановлені вище судом обставини свідчать про те, що вказана банком ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк» заборгованість за кредитним договором №GP-5362672 від 04.11.2013 року, не була безспірною, а тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С. не було достатніх підстав для вчинення відповідного виконавчого напису, у зв`язку з чим, права позивача [PERSON] були порушені, а тому підлягають судовому захисту шляхом визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин, враховуючи вищенаведене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до положень ст.141 ЦПК України. Відповідно до п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України, у разі задоволення позовних вимог - судовий збір покладається на відповідача. Тому, заявлені [PERSON] позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ПАТ «Перший Український міжнародний банк» судових витрат у вигляді судового збору, суд вважає необхідним, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, задовольнити та стягнути саме з відповідача ПАТ «Перший Український Міжнародний банк» понесені позивачем [PERSON] та документально ним підтверджені судові витрати з оплати судового збору в загальній сумі 768,40 грн., згідно квитанції №14 від 08.07.2019 року (а.с.1).

Outcome: approved