Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 38\~489,07 грн. в якості страхового відшкодування та суму сплаченого судового збору у розмірі 1921,00 грн. Мотивуючи позовні вимоги, позивачем зазначено про те, що 08.02.208 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9805956, яким було забезпечено автомобіль «Audi А4», державний реєстраційний номер [NUMBER] . За цим Договором ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» взяло на себе обов`язок, в разі настання події, яка є страховим випадком, і внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором, здійснити виплату страхового відшкодування. Страхувальник, в свою чергу зобов`язався, дотримуватись умов договору страхування, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 21.05.2018 р. у м. Львові по вул. Кульпарківській, 164-А трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Fiat Ducato», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Audi А4», державний реєстраційний номери [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02.07.2018 р. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, оскільки Відповідач, керуючи автомобілем у стані алкогольного сп1яніння. не вибрав безпечної дистанції, у результаті чого скоїв зіткнення з транспортним засобом Потерпілого. 22.05.2018 року до позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 38 489,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19073 від 30.07.2018 р. У зв`язку з тим, що [PERSON] відповідно до постанови Залізничного районного суду м. Львова від 02.07.2018 року, було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, то після виплати суми страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у позивача виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу), просить стягнути з відповідача в порядку регресу 38 489 грн. 07 коп. виплаченого страхового відшкодування та вирішити питання про розподіл судових витрат. Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 13.12.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення /виклику/ сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. У вказаний строк відповідач не подав відзив на позовну заяву, який має відповідати вимогам ст.178 ЦПК України. У зв`язку із тим, що відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, на підставі частини другої статті 247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що що 08.02.208 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та [PERSON] було укладено Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АК/9805956, яким було забезпечено автомобіль «Audi А4», державний реєстраційний номер [NUMBER] GL./а.с.6-56/ Постановою Залізничного районного суду м. Львова від 02.07.2018 р. відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, 130 КУпАП./а.с.56-57/. Згідно вказаної постанови, 21.05.2018 року о 22:30 год. у м. Львові, по вул. Кульпарківська, 164а, водій [PERSON] , керував автомобілем Audi A4, державний номерний знак [NUMBER] GL у стані алкогольного сп`яніння. Зі згоди водія у встановленому законом порядку, огляд на стан сп`яніння проводився із застосуванням приладу Drager, прилад AR HF 0060, тест № 583, результат 0.75%, в присутності двох свідків, чим порушив п. 2.9а Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001р. Внаслідок перебування у стані алкогольного сп`яніння 21.05.2018 року о 22:30 год. у м. Львові, на перехресті вул. Кульпарківська вул. Перфецького, водій [PERSON] , керуючи автомобілем Audi A4, номерний знак [NUMBER] GL , не був уважним, не урахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної дистанції, та скоїв здійснив зіткнення з автомобілем «Fiat Ducato», номерний знак [NUMBER] , під керуванням гр.. [PERSON] , який рухався попереду, та який у свою чергу, внаслідок інертного руху спричиненого ударом, здійснив зіткнення з автомобілем «Mazda 6», номерний знак [NUMBER] , під керуванням гр.. [PERSON] , внаслідок чого, автомобіль отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків, чим порушив, п. 2.3б, 13.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10. 10. 2001р./а.с.56-57/ 22.05.2018 року до позивача звернувся потерпілий з заявою про пошкодження транспортного засобу в зв`язку з дорожньо-транспортною подією, яка є страховим випадком відповідно до умов Договору. /а.с.47-55/ Позивач на підставі страхового акту та розрахунку суми страхового відшкодування до нього здійснив виплату страхового відшкодування на користь потерпілого в розмірі 38 489,07 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 19073 від 30.07.2018 р./а.с.85-87/ Відповідно до ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 „ Совтрансавто - Холдинг " проти України ", а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 „Брумареску проти Румунії " встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Згідно пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N 1961-ІУ від 01.07.2004 р. (надалі - Закон N 1961-ІУ), при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована позивачем згідно полісу серії № АК/9805956 від 08.02.2018 року, за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля «Audi A4», державний реєстраційний номер [NUMBER] , з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну 100 000 грн., франшиза дорівнює 2000 гривень. Статтею 1191 ЦК України\~передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Згідно п. 38.1.1 (г)\~ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регрес ний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей\~1166,\~1187 ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідачу 07.12.2018 р., було направлено регресну вимогу щодо компенсації суми виплаченого страхового відшкодування. /а.с.88/ Згідно рекомендованого повідомлення лист від відповідача повернувся за закінченням термінів зберігання, та жодних дій, спрямованих на врегулювання даного питання в досудовому порядку, з боку відповідача здійснено не було. Станом на 18.11.2019 р. страхове відшкодування не повернуто. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у позивача виникло право зворотної вимоги до [PERSON] у розмірі 38\~489,07 грн. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved