Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до Згурівського районного суду Київської області із вищезазначеною позовною заявою, посилаючись на те, що [INFO] помер батько позивачки - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина за законом на все майно померлого. До складу спадщини за законом входить право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7359 га, з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована в адміністративно-територіальних межах Любомирівської (до перейменування - Правожовтневської) сільської ради Згурівського району Київської області та належала на праві власності [PERSON] згідно Державного акту серії [NUMBER], виданого 29 вересня 2003 року та зареєстрованого в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 293. Земельна ділянка була передана у власність [PERSON] на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 22.05.2003 року № 273. В Державному акті та технічній документації, на підставі якої він виданий, прізвище власника [PERSON] зазначене з помилкою як «[PERSON]». Позивачка спадщину після смерті батька прийняла у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Позивачці було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку у зв'язку із наявністю помилки в Державному акті. В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав позивачка не має можливості, а тому просить суд: 1.Визнати за нею - [PERSON], як спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], право власності на спірну земельну ділянку. 2.В разі задоволення позову не застосовувати до відповідача ст. 88 ЦПК України. В судове засідання особи, які беруть участь у справі не з'явились, про час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задоволити, відповідачі Любомирівська сільська рада, Згурівська районна державна адміністрація позов визнали повністю, треті особи [PERSON], [PERSON] проти задоволення позову не заперечували. Суд визнав можливим розглядати справу у відсутність осіб, які беруть участь у справі, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв"язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі. Дослідженими в ході судового розгляду письмовими доказами встановлено, що [PERSON] на праві власності належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7359 га, яка розташована на території Любомирівської (до перейменування - Правожовтневської) сільської ради Згурівського району Київської області. Право власності на земельну ділянку [PERSON] посвідчувалось Державним актом серії [NUMBER], що виданий на підставі розпорядження Згурівської райдержадміністрації від 22.05.2003 року № 273, що встановлено з копії Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку (а.с.21), копії технічної документації із складання державних актів на право приватної власності на землю власникам земельних часток (паїв) в межах Правожовтневської сільської ради (а.с.4-14), довідки Любомирівської сільської ради, якою підтверджується перейменування Правожовтневської сільської ради на Любомирівську сільську раду (а.с.15). В Державному акті прізвище власника зазначено з помилкою як «[PERSON]», виправлення в Державних актах не допускаються (копія Державного акту - а.с.21, повідомлення Відділу у Згурівськогому районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області - а.с.16). Після смерті [PERSON], померлого [INFO], позивачка є спадкоємцем першої черги за законом, позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла, подавши у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Інші спадкоємці першої черги за законом, дружина померлого - [PERSON] та дочка померлого - [PERSON] від прийняття спадщини у встановленому законом порядку відмовились на користь позивачки, подавши відповідані заяви до нотаріальної контори за місцем заведення спадкової справи, строк для прийняття спадщини, а відповідно і для відкликання заяви про відмову від спадщини, закінчився, що встановлено з копії свідоцтва про смерть (а.с.17), копій свідоцтв про народження (а.с.25,28), копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с.26), копії свідоцтва про одруження (а.с.27), копії свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.20), копії спадкової справи № 169/2016 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.50-92). Позивачці було відмовлено нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку (нотаріальна відмова - а.с.18). Позивача [PERSON] є громадянкою, евакуйованою у 1986 році із зони відчуження, категорія 2 (копія посвідчення - а.с.31). Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Положеннями ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. В силу ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно ч. 1 ст. 126 ЗК України (в редакції, яка діяла до 01 січня 2013 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом... Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення повністю. В ході судового розгляду встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за законом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,7359 га, з кадастровим номером [NUMBER], яка розташована на території Любомирівської сільської ради Згурівського району Київської області, яка належала на праві власності [PERSON] Право власності [PERSON] на земельну ділянку підтверджувалось Державним актом серії [NUMBER]. В державному акті прізвище власника зазначено з помилкою як «[PERSON]» замість правильного - «Радкевич». Позивачка [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом всього майна померлого [INFO] [PERSON] Позивачка спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Інші спадкоємці першої черги за законом, треті особи [PERSON], [PERSON] від прийняття спадщини відмовились, на спадщину не претендують та спадкові права позивачки не оспорюють. Визначений законом строк для прийняття спадщини закінчився. Позивачка позбавлена можливості оформити свої спадкові права в нотаріальних органах у зв"язку із навністю помилки у правовстановлюючому документі - Державному акті, яким підтверджується належність спірної земельної ділянки на праві власності спадкодавцю. Виправлення в державних актах не допускаються, отримати новий державний акт без помилки не має можливості. Суд вважає за необхідне, визнати за позивачкою в порядку спадкування за законом право власності на спірну земельну ділянку. Оскільки при подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору в сумі 1001,10 гривень, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів в дохід держави судовий збір.

Outcome: approved