Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «ВЕЛЛІАНА» в особі директора звернулося до суду з вказаним вище позовом про стягнення заборгованості за іпотечним договором, укладеним 23.05.2007 року, зі змінами та доповненнями, на виконання договору №660/44-32 відновлюваної кредитної лінії, укладеного між ПАТ «УКРСОЦБАНК» і [PERSON], зі змінами та доповненнями, у розмірі 11.012.340,00 (одинадцять мільйонів дванадцять тисяч триста сорок) гривень та судові витрати, в обґрунтування чого зазначив наступне. Між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛІАНА» (далі - Позивач), ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКАРТ» та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК»), іпотекодержатель, 23.05.2007 року було укладено іпотечний договір, предметом якого є передача Іпотекодавцями Іпотекодержателю в іпотеку, в якості забезпечення виконання [PERSON] (Позичальником) зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 660/44-302 від 23.05.2007 р. (Основним зобов'язанням), нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень торгівельно-виставочного салону [NUMBER], загальною площею 1.033,2 кв.м., який в цілому складається з: приміщень літ. „А", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належать Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 23.03.2007 року. Рішенням Господарського суду Одеської області від 13 серпня 2014 р. по справі № 916/1817/14 було задоволено позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» щодо наступного: звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотекодержателем - Уублічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК» на предмет іпотеки - нежитлові приміщення торгівельно-виставочного салону [NUMBER], загальною площею 1.033,2 кв.м.. ринковою вартістю 21.951.600,00 грн., за вищевказаним іпотечним договором від 23.05.2007 р.; визнати право власності Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» на вказане вище майно. Таким чином, Позивач, як майновий поручитель, повністю належним чином виконав зобов'язання перед Іпотекодержателем - ПАТ «УКРСОЦБАНК» та відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» набув прав кредитора за первісним зобов'язанням, тобто права кредитора громадянина України [PERSON] за договором №660/44-32 відновлюваної кредитної лінії від 23 травня 2007 р., зі змінами та доповненнями. Щодо ціни позову, позивач зазначив наступне. Вартість предмету іпотеки згідно зі звітом від 08.05.2014 року про незалежну оцінку нежитлових приміщень торгівельно-виставочного салону [NUMBER], розташованих за адресою: [ADDRESS], становить 21.951.600,00 грн. Внаслідок вибуття об'єкту іпотеки із власності Позивача на підставі договору іпотеки від 23.05.2007 р. і рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014 р. по справі № 916/1817/14, сума майна Позивача зменшилась вдвічі та склала 10.975.800,00 грн. (десять мільйонів дев'ятсот сімдесят п'ять тисяч вісімсот) гривень. Крім того, за результатами розгляду справи № 916/1817/14 на Позивача було покладено обов'язок щодо сплати судового збору по зазначеній господарській справі в сумі 36.540,00 грн. Таким чином, загальна сума боргу Відповідача перед Позивачем складає 10.975.800 грн. + 36.540 грн. = 11.012.340,00 (одинадцять мільйонів дванадцять тисяч триста сорок) гривень. В судове засідання сторони не з'явилися, до суду, до судового засідання, представник позивача надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позов підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити, відповідач та третя особа про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, представник третьої особи просив справу розглянути в його відсутність, проти задоволення позову не заперечує. Згідно ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Частиною 2 ст. 197 ЦПК України закріплено, що у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу звукозаписувальним засобом не здійснюється. З'ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення, правовідносини сторін, що випливають з таких обставин, дослідивши матеріали справи, надавши їм правову оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Як випливає з матеріалів справи, між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕЛЛІАНА», ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «НІКАРТ» та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «УКРСОЦБАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УКРСОЦБАНК» 23.05.2007 року було укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, [PERSON] за реєстровим номером 978, предметом якого є передача Іпотекодавцями Іпотекодержателю в іпотеку, в якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за договором відновлювальної кредитної лінії № 660/44-302 від 23.05.2007 р., нерухомого майна, а саме: нежитлових приміщень торгівельно-виставочного салону [NUMBER], загальною площею 1.033,2 кв.м., який в цілому складається з: приміщень літ. „А", що знаходяться за адресою: [ADDRESS], які належать Іпотекодавцям на праві спільної часткової власності на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 23.03.2007 р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації № 3316 від 26.12.2006 р., право власності на нерухоме майно зареєстровано згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14082530 від 30.03.2007р., виданим Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості», номер запису 356, в книзі 62 реєстраційний номер в електронному реєстрі 18360704 (Предмет іпотеки). Відповідно до п.1.2. Іпотечного договору, вартість Договору іпотеки за згодою сторін становить 15.150.000,00 гривень. Згідно п. 2.4 Іпотечного договору Іпотекодержатель має право: у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов'язання, задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги звернення стягнення на Предмет іпотеки (п. 2.4.3 Іпотечного договору); у разі невиконання Іпотекодавцями хоча б одного із своїх обов'язків, встановлених п.п. 2.1.1 - 2.1.11 цього Договору, вимагати дострокового виконання Позичальником Основного зобов'язання, а у разі його невиконання - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки (п. 2.4.4 Іпотечного договору); за погодженням з Іпотекодавцями здійснювати переоцінку Предмета іпотеки, у зв'язку зі змінами кон'юктури ринку, інших факторів, а також у разі пролонгації дії Основного зобов'язання (п. 2.4.5 Іпотечного договору); у разі, якщо сума, одержана від реалізації Предмета іпотеки не покриває всіх вимог Іпотекодержателя, забезпечених іпотекою, він має право отримати решту суми з іншого майна Іпотекодавців у порядку, встановленому законом (п. 2.4.10 Іпотечного договору). Відповідно до п. 4.2 Іпотечного договору сторони встановили, що у разі порушення Іпротекодавцями обов'язків, встановлених цим Договором, Іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання Позичальником Основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на Предмет іпотеки. Згідно п. 4.5 Іпотечного договору, Іпотекодержатель за своїм вибором, серед іншого, звертає стягнення на Предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду (п. 4.5.1); на підставі виконавчого напису нотаріуса (п. 4.5.2); шляхом передачі Іпотекодержателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов'язань в порядку, встановленому ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (п. 4.5.3). Згідно п.1.3. договору №660/44-32 відновлюваної кредитної лінії в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобов'язань перед Кредитором за цим Договором щодо повернення Кредиту, сплати нарахованих процентів, комісій, можливої неустойки (пені, штрафи), а також інших витрат щодо задоволення вимог Кредитора за Договором, Кредитор укладає з Позичальником та майновими поручителями юридичними особами: ТОВ «НІКАРТ» та ТОВ «ВЕЛЛІАНА» іпотечний договір, предметом якого є нежитлові приміщення торгівельно-виставочного салону [NUMBER], загальною площею 1.033,2 кв.м. Відповідно до п. 3.2.6. договору №660/44-32, Кредитор має право у разі неповернення Позичальником Кредиту в строки, зазначені у п.п.1.1.1., 3.3.6.1., 3.3.14 цього Договору, несплати процентів, комісій, неустойки (пені, штрафу) в строки, що передбачені у п.п. 2.4, 2.5, 2.6 цього Договору, звернути стягнення на засоби забезпечення виконання зобов'язань за цим Договором, оформлені відповідно до договорів застави (іпотеки) згідно з п.1.3. цього Договору. Рішенням Господарського суду Одеської області від 13 серпня 2014 р. по справі № 916/1817/14 було задоволено позовні вимоги ПАТ «УКРСОЦБАНК» та звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності іпотекодержателем - Публічним акціонерним товариством «УКРСОЦБАНК», визнано право власності Публічного акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК» на нежитлові приміщення торгівельно-виставочного салону [NUMBER], загальною площею 1.033,2 кв.м., які в цілому складаються з: приміщень літ. „А", що знаходяться за адресою: [ADDRESS] та стягнуто судові витрати в розмірі 36.540 (тридцять шість тисяч п'ятсот сорок) гривень. Оскільки Позивач як майновий поручитель повністю належним чином виконав зобов'язання перед Іпотекодержателем - ПАТ «Укрсоцбанк» - відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку», він набув прав кредитора за первісним зобов'язанням, тобто права кредитора громадянина України [PERSON] за договором №660/44-32 відновлюваної кредитної лінії від 23 травня 2007 р., зі змінами та доповненнями. Відповідно, ТОВ «ВЕЛЛІАНА» набуло права вимоги до Відповідача в розмірі суми вилученого предмета іпотеки, а також суми судового збору, сплаченого при розгляді Господарським судом Одеської області справи № 916/1817/14. В статті 1 Закону України «Про іпотеку» визначено, що майновий поручитель - це особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи боржника за основним зобов'язанням, яке виникає за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов'язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням. Відповідно до ч. 6 ст. Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про іпотеку» «Вартість предмета іпотеки визначається за згодою між Іпотекодавцем і іпотекодержателем або шляхом проведення оцінки предмета іпотеки відповідним суб'єктом оціночної діяльності у випадках, встановлених законом або договором». Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотеко держателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди, якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених цим Законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530, 629 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважено перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 574 ЦК України встановлено, що застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До застави, яка виникає на підставі закону, застосовуються положення Цивільного кодексу України щодо застави, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Частиною 1 ст. 575 ЦК України визначено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно положень ч.І ст. 583 ЦК «Сторони у договорі застави» «заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель)». Відповідно до п. 1 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1 ст. 593 ЦК України право застави припиняється у разі: припинення зобов'язання, забезпеченого заставою; втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; реалізації предмета застави; набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, «Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором». Згідно з ч.1 ст. 1054 ЦК «позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти». Відповідно до п. 23 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до статті 11 Закону України «Про заставу», статей 1,11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або Іпотекодавцем. Щодо ціни позову, слід зазначити, що вартість предмету іпотеки згідно зі звітом від 08.05.2014 р. про незалежну оцінку нежитлових приміщень торгівельно-виставочного салону [NUMBER], розташованих за адресою: [ADDRESS], становить 21.951.600,00 грн. Даний факт вказаний в рішенні Господарського суду Одеської області від 13.08.2014 р. по справі № 916/1817/14. Предмет іпотеки перебував у спільній частковій власності Позивача і ТОВ «НІКАРТ». Відповідно, внаслідок вибуття об'єкту іпотеки із власності Позивача на підставі договору іпотеки від 23.05.2007 р. і рішення Господарського суду Одеської області від 13.08.2014 р. по справі № 916/1817/14, сума майна Позивача зменшилась вдвічі та склала 10.975.800,00 грн. Крім того, за результатами розгляду справи № 916/1817/14 на Позивача було покладено обов'язок щодо сплати судового збору по зазначеній господарській справі в сумі 36.540,00 грн. Таким чином, загальна сума боргу Відповідача перед Позивачем складає 10.975.800 грн. + 36.540 грн. = 11.012.340,00 (одинадцять мільйонів дванадцять тисяч триста сорок) гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved