Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-13 00:00:00

14.06.2019 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, який в ході розгляду справи було уточнено до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Українська залізниця» з вимогами стягнути з відповідача на її користь суму страхової виплати в розмірі 14280,00 грн., 3% річних в розмірі 74 грн., інфляційного збільшенняборгу в розмірі 280,31 грн., моральну шкоду в розмірі 4048,62 грн., матеріальних збитків у формі упущеної вигоди у розмірі 22569,36 грн. та судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 1 вересня 2018 під час прямування поїзда 146 ША НШ на ділянці Вінниця-Козятин з позивачем [PERSON] стався нещасний випадок та транспорті (обірвалась полиця і травмувала її), про що було складено акт від 01.09.2018. Даний випадок призвів до втрати працездатності з подальшим лікуванням по 15.11.2018 включно. У зв`язку з лікуванням позивачем були придбані медичні препарати на загальну суму 3848,62 грн. Під час лікування та відновлення фізичного та психічного здоров`я від нещасного випадку позивач була непрацюючою особою про що дізналася з листа директора школи І-ІІІ ступенів №25 І.Адаменка від 01.09.2018 №141. Позивач працювала за строковою угодою в зазначеній школі вихователем ГПД. В навчальному році 2018-2019 р.р. планувала продовжити роботу за строковою угодою в зазначеній вище школі, але внаслідок нещасного випадку вона не змогла 01.09.2018 прибути до школи для підписання нової строкової угоди. Під час відкриття лікарняних листків з 01.09.2018 по 06.09.2018 позивач ще не знала, що є непрацюючою особою. Фізичне та психічне здоров`я позивач відновлювала в період з 01.09.2018 по 15.11.2018. 29.11.2018 позивач звернулася до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" із заявою про страхову виплату, надавши всі необхідні документи, передбачені п. 10 Положення про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, яке затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.1996 №959. Дану заяву з доданими документами отримано відповідачем 17.12.2018. ПАТ "Страхова компанія "Арсенал страхування" 18.12.2018 повторно витребував у позивача документи, які було надані нею при зверненні 29.11.2018, які позивачем були направлені відповідачу 07.02.2019. 19.02.2019 на банківський рахунок позивача від Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Арсенал страхування" надійшли кошти в розмірі 1224,00 грн. Відповідно до пп. в) п. 8 Положення страховики виплачують страхові суми у разі тимчасової втрати застрахованим працездатності за кожну добу - 0,2 відсотка страхової суми, але не більше 50 відсотків страхової суми. Згідно посадочного документа 000ВЗЕ9В-4ВF6-С9В7-0001 сума страхового відшкодування від нещасного випадку становить 6000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Таким чином, позивач зазначає, що розмір страхової виплати відповідно до Положення, за період з 01.09.2018 по 15.11.2018 повинен становити 15504,00 грн. (6000 неоп.мін.* 17 * 0,2% * 76 днів). Отже відповідачем в порушення вище зазначеного Положення не доплачено суму страхової виплати в розмірі 14280,00 грн., з пропуском строків виплати, адже заяву позивача відповідач отримав 17.12.2018, отже оплата страхової виплати мала бути здійснена не пізніше 27.12.2018. Таким чином з 28.12.2018 по 26.06.2019 у зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання мала сплатити інфляційні витратив розмірі 280,31 грн. та 3% річних і розмірі 74 грн. які вона і просить стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, через нещасний випадок позивач втратила здоров`я і не змогла на новий 2018-2019 навчальний рік підписати строкову угоду в школі 25 або знайти іншу роботу за фахом, не маючи можливості працювати протягом трьох з половиною місяців до 14.12.2018. Згідно листа Управління освіти Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 12.11.2018 № 34-4742 середня заробітна плата вихователя групи продовженого дня у 2018 становила 6573,60 грн. Отже за період з 01.09.2018 по 13.12.2018 (дата фактичного працевлаштування позивача-14.12.2018) сума не отриманої заробітної плати становить 22569,36 грн. (6573,60*3 місяці +(6573,60 грн./30 днів *13 днів)=22569,36 грн. Крім того, для підготовки заяви та документів до страхової компанії, досудового врегулювання спору, за підготовку позовної заяви, позивач понесла 5000 грн. відповідно до договору про надання правової допомоги від 05.09.2018, прибуткового касового ордера та детального опису робіт, а також понесла матеріальних збитків на лікування в розмірі 4048,62 грн. 14 червня 2019 року ухвалою Деснянського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал страхування», про стягнення страхової виплати та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Протокольною ухвалою суду від 08.08.2019 задоволено клопотання позивача [PERSON] та залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Акціонерне товариство «Українська залізниця». Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. 08 липня 2019 року до суду надійшов відзив на позов, поданий представником відповідача Даниловою Т.А. із викладенням заперечень щодо обставин, викладених у позовній заяві, та доказами на спростування заявлених позовних вимог. Згідно відзиву на позов, відповідач зазначає, що позивачем було надано документи на підтвердження втрати працездатності із зазначенням різних діагнозів, які за своїм походженням є суттєво відмінними та такими, що не всі перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з настанням нещасного випадку. Оскільки діагнози які зазначені в медичних документах позивача є повільно прогресуючими протягом тривалого часу хронічними захворюваннями з медичної точки зору. Для здійснення страхової виплати тимчасова втрата працездатності повинна бути результатом нещасного випадкуна транспорті, тобто, повниий бути причинно-наслідковий зв`язок між нещасним випадком та встановленим діагнозом, за наслідком якого надавалося лікуванн, а особа була тимчасово непрацездатною. Відповідач здійснив страхову виплату у розмірі 1224,00 грн. за тимчасову непрацездатність позивачав період 01.09.2018-06.09.2019 під час перебування на амбулаторному лікуванні з встановленим діагнозом. Вважають, що відсутні правові підстави для здійснення страхової виплати за тимчасову втрату працездатності за період з 10.09.2018 по 02.10.2018 та інший період без зазначення дат лікування, оскільки встановлені діагнози позивачу не є наслідком нещасного випадку, а є лікуванням повільно прогресуючих хронічних хвороб. Отже вважають, що відповідачем було здійснено страхову виплату в порядку та на умовах Положення №959 та чинного законодавствп України. Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що тимчасова втрата працездатності з 10.09.2018 не пов`язана з наслідками нещасного випадку на транспорті, а пов`язана з лікуванням хронічної хвороби, в задоволені позову на їх думку має бути відмовлено. 06 серпня 2019 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив із викладенням запереченнями щодо обставин, викладених у відзиві на позов, та просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 04.09.2020 та 07.09.2020 на адресу суду від представника ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» надійшли додаткові пояснення, в яких просили в задоволені позову відмовити. Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] в судове засіданні не з`явились в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги з урахуванням уточнень підтримують в повному обсязі та просять суд про задоволення позову. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування», та ухвалити рішення з врахуванням відзиву на позовну заяву, додаткових пояснень, та відмовити у задоволені позову. Представник третьої особи АТ «Українська залізниця» в судове засідання не з`явився, повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом було встановлено, що позивач 01.09.2018 році, перебувала на законних підставах як пасажир в пасажирському поїзді № 146 ША НШ, Вінниця - Козятин, який належить АТ «Українська залізниця», де під час знаходження у вагоні на неї впала полка яка її травмувала. В результаті чого отримала психологічний стрес та тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні. Факт отримання позивачкою ушкоджень підтверджуються актом від 01.09.2020 про нещасний випадок та представленими позивачкою медичними документами. Внаслідок чого [PERSON] знаходилась на лікуванні з 01.09.2018 р по 15.11.2018 року. Статтею 927 ЦК України, передбачено, що страхування вантажів, пасажирів і багажу проводиться відповідно до закону. Відповідно до матеріалів справи, страхова компанія ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» прийняла на себе зобов`язання по проведенню страхових платежів по обов`язковому особистому страхуванню пасажирів, які користуються послугами залізниці АТ «Українська залізниця», на умовах та в порядку визначених Положенням про обов`язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, що затверджені постановою КМ України за № 959 від 14.08.1996 року (зі змінами та доповненнями). Об`єктом страхування між сторонами були визначені майнові інтересі пов`язані з життям, здоров`ям та працездатністю застрахованої особи. У відповідність до ст. 928 ЦК України, відповідальність перевізника за шкоду, завдану каліцтвом, іншим ушкодження здоров`я або смертю пасажира, визначається відповідно до глави 82 ЦК України, якщо договором або законом не встановлена відповідальність перевізника без вини. Відповідно до загальних положень глави 82 ЦК України, а саме ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну, фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Відповідно до ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підставі встановлених судом фактів, суд приходить до висновку, що вина відповідача в травмуванні позивачки, пов`язана з експлуатацією пасажирського вагону доведена. Такі протиправні дії відповідача знаходяться в безпосередньому причинному зв`язку з отриманням [PERSON] психологічною травмою. Крім того, 19.02.2019 відповідач на картковий рахунок позивача перевів кошти страхової виплати в розмірі 1224,00 грн., що підтверджено копією платіжного доручення. Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зазначені обставини, а саме: наявність непереборної сили або умислу потерпілої з настання травмування в ході розгляду справи не встановлено. Отже вимоги щодо стягнення з відповідача суми страхового відшкодування 14280,00 грн., 3% річних в розмірі 74 грн. та інфляційного збільшення боргу в розмірі 280,31 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч.2 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкода завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. В роз`ясненнях, які містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», зазначено, що суд при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування матеріальної та моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Відповідно до статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючі, що [PERSON] внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, - яким є пасажирський поїзд, зазнала ушкодження здоров`я, внаслідок чого погіршився стан її здоров`я, довгий час мали місце фізичні та психологічні страждання, приймаючі до уваги тривалість відновлення стану здоров`я позивачки, а також є, що протягом тривалого часу безпідставно ПАТ «Страхова компанія «Арсенал страхування» до цього часу не виплатили всієї страхової суми, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є обґрунтовані та підлягають задоволенню шляхом стягнення з відповідача заподіяної моральної шкоди в розмірі 4048,62 грн. Судом не приймаються до уваги заперечення представників відповідача оскільки вони не ґрунтуються на законі та суперечать фактам встановленим та зазначеним в цьому рішенні. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача матеріальних збитків у формі упущеної вигоди в розмірі 22569,36 грн., також підлягають задоволенню, виходячи з такого. У відповідності до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Судом встановлено, що через нещасний випадок, який зазнала [PERSON] , остання втратила здоров`я, через, що не змогла на новий навчальний рік 2018-2019 р.р. підписати строкову угоду в школі №25 або знайти іншу роботу за фахом і не мала можливості працювати протягом 3,5 місяців. Згідно листа Управління освіти Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації від 12.11.2018 №34-4762 середня заробітна плата вихователя групи продовженого дня в 2018 році становить 6573,60 грн. Отже за період з 01.09.2018 по 13.12.2018 сума не отриманої позивачем заробітної плати становить 22569,36 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. За правилами ч. 3 ст.12, ч. 1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В силу вимог ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з встановленим ст.13 ЦПК України принципом диспозитивності цивільного судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексах випадках. Учасники справи розпоряджаються своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, як серед іншого, висновками експертів. Належність доказів - правова категорія, яка свідчить про взаємозв`язок доказів з обставинами, що підлягають встановленню як для вирішення всієї справи, так і для здійснення окремих процесуальних дій. Допустимість доказів є важливою ознакою доказів, що характеризує їх форму. Допустимість доказів означає, що обставини справи, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). (ст.89 ЦПК України). Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правову допомогу відповідно до квитанції б/н від 06.09.2018 р. в розмірі 5000 грн. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. А тому зі сторони відповідача слід стягнути в дохід держави 4 625,29 гривень судового збору. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved