Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

Позивач, [PERSON] , звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом, в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 16.05.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 16.05.2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 2787, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства „Ідея Банк" заборгованості у розмірі 161 958 грн. 13 коп.; визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис від 16.05.2019 року, що вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 16.05.2019 року та зареєстрований в реєстрі за № 2788, про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства „Ідея Банк" заборгованості у розмірі 85 096 грн. 48 коп.; зобов`язати державного виконавця Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок О.А. закінчити провадження по зведеному виконавчому провадженню № 59621293 на підставі виконавчих написів № 2787 та № 2788, вчинених приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. 16.05.2019 року; стягнути з Акціонерного товариства „Ідея Банк" судові витрати. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 16.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2787, за яким стягнуто з нього на користь Акціонерного товариства „Ідея Банк" заборгованості у розмірі 161 958 грн. 13 коп. Крім того, 16.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2787, за яким стягнуто з нього на користь Акціонерного товариства „Ідея Банк" заборгованості у розмірі 85 096 грн. 48 коп. Вважає, що вказані виконавчі написи є незаконними та такими, що не підлягають виконанню, так як вчинені нотаріусом на боргових документах - кредитних договорах, які нотаріально не посвідчені, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172. Також посилається на те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчими написами, чим порушено норми ст. 88 Закону України „Про нотаріат". 06.09.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження, якою встановлено процесуальні строки подання заяв по суті справи. 06.09.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі оспорюваних виконавчих написів. 06.11.2019 року ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя закрито підготовче провадження у справі, в порядку підготовки справи до судового розгляду витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. копії матеріалів нотаріальної справи в рамках якої вчинено оспорювані позивачем виконавчі написи. 15.10.2019 року відповідачем приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до нього, як приватного нотаріуса, посилаючись на те, що нотаріус не може бути відповідачем у цій категорії справ, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому написі. 18.10.2019 року від відповідача Акціонерного товариства „Ідея Банк" надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог до банку, посилаючись на те, що у зв`язку з невиконанням [PERSON] належним чином своїх зобов`язань за кредитними договорами № Z06.00611.003566116 від 18.01.2018 року та № Р29.13023.003948890 від 17.05.2018 року, станом на 04.06.2018 року утворилась заборгованість, а саме: за Кредитним договором Z06.00611.003566116 від 18.01.2018 року у розмірі 160 058,13 грн., за Кредитним договором № Р29.13023.003948890 від 17.05.2018 року у розмірі 83 196,48 грн. У відповідності до положень ст. 18 ЦК України, ст.ст. 87, 88 Закону України „Про нотаріат" АТ «Ідея Банк» звернулось до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявами від 15.05.2019 року №12.4.2/69766 та №12.4.2/69767 про вчинення виконавчих написів про стягнення з [PERSON] боргу за вищевказаними Кредитними договорами та витрат на їх вчинення. Спірні виконавчі написи, вчиненні 16.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. за № 2787 та № 2788, щодо стягнення з [PERSON] заборгованості згідно Кредитного договору № Z06.00611.003566116 від 18.01.2018 року у розмірі 161 958 грн. 13 коп. (включаючи плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса) та Кредитного договору № Р29.13023.003948890 від 17.05.2018 року у розмірі 85 096 грн. 48 коп. (включаючи плату за вчинення виконавчого напису нотаріуса), відповідають всім вимогам Закону України „Про нотаріат", Порядку вчинення нотаріальних дій та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а відтак є законними та такими, що підлягають виконанню. В судове засідання позивач не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, на задоволенні позовних вимог наполягає. В судове засідання відповідачі та їх представники не з`явилися, про день та час слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не сповістили. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, суд встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.01.2018 року між [PERSON] та АТ „Ідея Банк" було укладено Кредитний договір № Z06.00611.003566116 (надалі по тексту - Кредитний договір-1), згідно пункту 1.1. якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 74 999,00 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього Договору (а.с. 6-7). Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору-1, Банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 36 місяців. За користуванням Кредитом, згідно пункту 1.3. Кредитного договору-1, Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 12,49% (Маржу Банку). Згідно п. 1.4 Кредитного договору-1, станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 21,99%. За обслуговування кредиту Банком, Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за Кредитним договором (п. 1.10. Кредитного договору-1). Також, відповідно до п. 3.3.1. Кредитного договору-1, за невиконання чи неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, Банк має право нарахувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) розмірі: 0.15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0.65% - в період прострочення оплати з 61 дня та до повного погашення боргу за Договором. Також, 17.05.2018 року між [PERSON] та АТ „Ідея Банк" було укладено Кредитний договір № Р29.13023.003948890 (надалі по тексту - Кредитний договір-2), згідно пункту 1.1. якого Банк надав Позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 38 000,00 гри. (тридцять вісім тисяч гривень), включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а Позичальник зобов`язався повернути його разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього Договору (а.с. 8-9). Відповідно до пункту 1.2. Кредитного договору-2, Банк надав кредит у день підписання даного Договору строком на 24 місяців. За користуванням Кредитом, згідно пункту 1.3. Кредитного договору-2, Позичальник сплачує річну змінювану процентну ставку в розмірі, що визначається як змінна частина ставки, збільшена на 6% (Маржу Банку). Згідно п. 1.4 Кредитного договору, станом на день укладення Договору змінна частина ставки, визначена за Рішенням Правління Банку, становить 9,5%, що разом з Маржею Банку складає змінювану процентну ставку в розмірі 15,5%. За обслуговування кредиту Банком, Позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в терміни та розмірах, визначених згідно Графіку щомісячних платежів за Кредитним договором (п. 1.10. Кредитного договору). Також, відповідно до п. 3.3.1. Кредитного договору-2, за невиконання чи неналежне виконання Позичальником своїх зобов`язань за цим Договором, Банк має право нарахувати пеню, за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) розмірі: 0.15% - в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0.65% - в період прострочення оплати з 61 дня та до повного погашення боргу за Договором. 09.04.2019 року АТ «Ідея Банк» на адресу боржника [PERSON] надіслано дві вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.04.2019 року, відповідно до яких позивач був повідомлений про те, що в нього наявна заборгованість згідно Кредитних договорів, вказано розмір боргу, а також з чого вона складається. Попереджено про можливість стягнення боргу шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса або іншим способом на власний вибір Відповідача у випадку його не погашення в тридцятидений строк з дня направлення відповідної вимоги. Зокрема зазначалося, що станом на 02.04.2019 року його заборгованість за Кредитним договором-1 становить 160058,13 грн., станом на 02.04.2019 року його заборгованість за Кредитним договором-2 становить 83196,48 грн. У зв`язку із невиконанням позичальником вимог щодо погашення кредитної заборгованості, АТ «Ідея Банк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. із заявами від 15.05.2019 року про вчинення виконавчого напису. 16.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2787, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Кредитним договором-1 за період з 19.10.2018 року по 02.04.2019 року включно в розмірі: - 62480,77 грн. строковий основний борг; - 10301,23 грн. прострочений основний борг; - 11010,73 прострочені проценти; - 656,78 строкові проценти; - 2005,17строкова плата за обслуговування кредиту; - 26917,94 прострочена плата за обслуговування кредиту; - 46685,51 пеня; - 1900 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 161958,13 грн. Крім того, 16.05.2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2788, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Кредитним договором-2 за період з 18.10.2018 року по 02.04.2019 року включно в розмірі: - 26187,07 грн. строковий основний борг; - 11812,93 грн. прострочений основний борг; - 3415,01 прострочені проценти; - 256,96 строкові проценти; - 1500,81 строкова плата за обслуговування кредиту; - 14631,48 прострочена плата за обслуговування кредиту; - 25392,22 пеня; - 1900 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 85096,48 грн. З досліджених доказів вбачається, що для вчинення виконавчих написів АТ «Ідея Банк» було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. наступні документи: кредитні договори № Z06.00611.003566116 від 18.01.2018 року, № Р29.13023.003948890 від 17.05.2018 року; довідку про ненадходження платежів від 15.05.2019 року; довідку-розрахунок заборгованості за кредитними договорами № Z06.00611.003566116 від 18.01.2018 року, № Р29.13023.003948890 від 17.05.2018 року станом на 02.04.2019 року; виписку/особовий рахунок з 01/01/2000 по 14/05/2019; детальний розрахунок по кредитам; вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань від 02.04.2019 року; списки згрупованих поштових відправлень, з відміткою поштового відділення зв`язку; фіскальні чеки ПАТ «Укрпошта» від 09.04.2019 року (а.с. 122-149). Звертаючись в суд з даним позовом, [PERSON] , посилався на те, що оскаржувані виконавчі написи вчинено на борговому документі - кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, що суперечить Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за №1172, а також на те, що заборгованість за кредитним договором не є безспірною. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис,законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17. З тексту оспорюваних виконавчих написів від 16.05.2019 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»). Постановою Кабінету Міністрів № 622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення. Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону. При прийнятті постанови 22.02.2017 року колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 р. № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття. Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення. Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п. 2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23. В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду. З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусі, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваних виконавчих написів нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М., стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до кредитних договорів, укладених між позивачем та АТ «Ідея Банк» у простій письмовій формі. За таких обставин, суд погоджується з доводами позивача про незаконність вчинення нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. виконавчих написів 16.05.2019 року на кредитних договорах № Z06.00611.003566116 від 18.01.2018 року та № Р29.13023.003948890 від 17.05.2018 року, укладених між позивачем та АТ «Ідея Банк» у простій письмовій формі на підставі положень Переліку, які рішенням суду визнанні нечинними. Також, при вивченні матеріалів справи, судом було встановлено, що існують розбіжності в наданому нотаріусу розрахунку з боку відповідача. Так, з вчиненого 16.05.2019 року виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 2787, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Кредитним договором-1 за період з 19.10.2018 року по 02.04.2019 року включно. Крім того, з вчиненого 16.05.2019 року виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 2788, запропоновано стягнути з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» заборгованість за Кредитним договором-1 за період з 18.10.2018 року по 02.04.2019 року включно. Натомість для вчинення виконавчих написів АТ «Ідея Банк» було надано приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Гуревічову О.М. розрахунок заборгованості за кредитним договором № Z06.00611.003566116 від 18.01.2018 року - за період з 19.04.2018 року по 19.03.2019 року, а за кредитним договором № Р29.13023.003948890 від 17.05.2018 року - за період 19.06.2018 року по 19.03.2019 року, тому немає підтвердження з якого розрахункубанк визначив суму заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням норм чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Згідно роз`яснень, викладених у п.6 Узагальнення Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмови у їх вчиненні» справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів. Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Отже відсутні передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача до відповідача приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. Крім того, відповідач державний виконавець Вознесенівського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Лазарок О.А. проводить виконавчі дії в межах виконавчого провадження, зокрема і примусове стягнення з позивача коштів, до часу визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, тобто діє в межах наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» повноважень. Позивач дії приватного виконавця не оспорює, до суду із відповідним позовом про оскарження дій державного виконавця не звертався. Відтак, у даному випадку відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивача до державного виконавця в частині зобов`язання останнього вчинити дії. В порядку ст. 141 ЦПК України з відповідача Акціонерного товариства „Ідея Банк" на користь позивача підлягає до стягнення: судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 1536,80 грн., сплачений позивачем за подання позову до суду; судовий збір у розмірі 384,20 грн., сплачений позивачем за подання до суду заяви про забезпечення позову, а всього на загальну суму 1921 грн. (а.с. 1).

Outcome: partial