Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-01 00:00:00

08 травня 2015 року позивач звернулась суду із позовом, в якому просила суд встановити юридичний факт, що [PERSON], який народився [INFO] року у м. Остер Козелецького району Чернігівської області та помер [INFO] року у м. Харкові є батьком [PERSON], яка народилася [INFO] року у м. Харкові; встановити юридичний факт, що [PERSON], яка померла [INFO] року у віці 36 років у м. Харкові, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.03.2004 року зроблено запис за № 2933, є матір'ю [PERSON], яка народилася [INFO] року у м. Харкові; визнати право власності [PERSON], [INFO], на ? частину квартири [ADDRESS]. 12 травня 2015 року позивач до відкриття провадження у справі надала суду позовну заяву із уточненим складом осіб, які беруть участь у справі, та уточненими вимогами, в якій просить суд визнати, що [PERSON], який народився [INFO] року у м. Остер Козелецького району Чернігівської області та помер [INFO] року у м. Харкові є батьком [PERSON], яка народилася [INFO] року у м. Харкові; визнати, що [PERSON], яка померла [INFO] року у віці 36 років у м. Харкові, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.03.2004 року зроблено запис за № 2933, є матір'ю [PERSON], яка народилася [INFO] року у м. Харкові. Позивач обґрунтовує свій позов тим, що Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 786 від 09.11.2011 року позивач призначена опікуном [PERSON], [INFO]. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 02.10.2013 року № 601 [PERSON], [INFO], наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [INFO] року померла [PERSON], яка у свідоцтві про смерть записана як [PERSON]. 08.04.2011 року померла [PERSON]. [INFO] року у м. Харкові помер [PERSON]. Позивач вказує, що є підстави вважати, що [PERSON], яка у свідоцтві про смерть записана як [PERSON], є матір'ю дитини, що [PERSON] була рідною бабою (матір'ю батька) дитини, а [PERSON] був батьком [PERSON]. Позивач зазначає, що всі ці особи проживали за життя, кожний до дня своєї смерті, разом із дитиною [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. До 2004 року мати та батько не зареєстрували дитину в установленому порядку та не отримали в органах юстиції свідоцтво про її народження, по причині скрутного матеріального становища, відсутності постійного працевлаштування та заробітку, періодичних хвороб та тривалого лікування. Позивач вказує, що [INFO] року померла мати дитини - [PERSON], яка помилково записана під прізвищем «[PERSON] у Свідоцтві про смерть. 14.10.2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, на підставі документів, наданих Службою у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, було видано повторно Свідоцтво про народження [PERSON], бланк серія [NUMBER], згідно якого: [PERSON] народилася [INFO] року у м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 22.07.2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 39; батьком дитини записаний: [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Позивач зазначає, що в медичній картці дитини достатньо даних, які підтверджують, що мати дитини - [PERSON], а батько - [PERSON]. Встановлення батьківства [PERSON] та материнства [PERSON] відносно [PERSON] необхідне для збереження житла за дитиною, її прав проживання та користування квартирою [ADDRESS], для внесення дійсної інформації до актового запису про смерть матері дитини, і для подальшого визнання права власності дитини на спадкове майно, яке належить їй після померлого батька та баби. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали. Відповідач [PERSON] позов визнав, надав суду пояснення в судовому засіданні, а також особисто написану та підписану ним заяву, в якій також вказав, що позов визнає, підтверджує батьківство [PERSON], та [PERSON] відносно дитини [PERSON], а також просив суд надалі розглядати справу у його відсутність. Третя особа Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради Харківської області надала суду заяву,в якій зазначила, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу буз присутності її представника. Третя особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції надала суду заяву, в якій зазначила, що проти позову не заперечує та просить розглянути справу буз присутності її представника. Суд заслухавши пояснення позивача, представника позивача, пояснення свідків, розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи, дослідивши зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з таких підстав та мотивів. Як встановлено з матеріалів справи, позивач є опікуном [PERSON], [INFO], що підтверджується Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області № 786 від 09.11.2011 року Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради Харківської області від 02.10.2013 року № 601 [PERSON], [INFO], наданий статус дитини, позбавленої батьківського піклування. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується даними Свідоцтва про смерть, бланк [NUMBER], виданого 19.10.2004 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 4 Харківського обласного управління юстиції, згідно якого: [PERSON] померла [INFO] року у віці 36 років, про що в книзі реєстрації актів про смерть 29.03.2004 року зроблено запис за № 2933, причина смерті - абсцес головного мозку, місце смерті - м. Харків. Рішенням Московського районного суду м. Харкова від [INFO] року по справі № 2-24758, яким встановлено факт родинних відносин щодо [PERSON], померлої [INFO] року, та її дочки, встановлено, що [PERSON] не мала ніяких документів та була доставлена із квартири [ADDRESS] машиною швидкої медичної допомоги в КЗОЗ «Харківська МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова», де і померла, - тому була записана під прізвищем свого співмешканця по цій квартирі як [PERSON]. 22 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова, на підставі документів було видане Свідоцтво про народження, бланк серія [NUMBER], згідно якого: [PERSON] народилася [INFO] року у м. Харкові, про що в Книзі записів актів громадянського стану про народження 22 липня 2004 року зроблено відповідний запис за № 39; батько [PERSON], матір [PERSON]. Згідно довідки № 346 від 12 червня 2007 року, виданої Комінтернівським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції [PERSON], в книзі реєстрації актів про народження 22 липня 2004 року проведено актовий запис № 39 про народження [PERSON], дата народження [INFO] року, батько [PERSON], мати [PERSON], відомості про батьків зазначені згідно клопотання органу опіки та піклування Комінтернівського району м. Харкова від 24 червня 2004 року. 14 жовтня 2011 року Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції було повторно видане Свідоцтво про народження, бланк серія [NUMBER], згідно якого: [PERSON] народилася [INFO] року у м. Харкові, про що в Книзі реєстрації народжень 22 липня 2004 року зроблено відповідний актовий запис за № 39; батько [PERSON], матір [PERSON]. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00009000895 від 05 травня 2011 року, наданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції на запит Служби у справах дітей Комінтернівського району м. Харкова, до державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис щодо реєстрації 05 травня 2011 року актового запису № 39, складеного 22 липня 2004 року про народження [INFO] року дитини [PERSON], батько якої [PERSON], матір якої [PERSON]; реєстрація проведена відповідно до частини другої статті 135 Сімейного кодексу України. Згідно Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00015274856 від 16 квітня 2015 року, наданим Комінтернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції на запит [PERSON], до державного реєстру актів цивільного стану громадян внесено реєстраційний запис щодо реєстрації 05 травня 2011 року актового запису № 39, складеного 22 липня 2004 року про народження [INFO] року дитини [PERSON], батько якої [PERSON], матір якої [PERSON]; державна реєстрація проведена відповідно до частини другої статті 135 Сімейного кодексу України. Таким чином суд вважає підтвердженою належними та допустимими письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, ту обставину, що державна реєстрація актового запису № 39, складеного 22 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції м. Харкова про народження [INFO] року дитини [PERSON], проведена відповідно до частини другої статті 135 Сімейного кодексу України. 21 грудня 2004 року Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради № 294-I опікуном дитини [PERSON] було призначено [PERSON]. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 37 від 16 грудня 1992 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. На підставі цієї довідки Харківським міським Бюро технічної інвентаризації було видане Реєстраційне посвідчення від 09.02.1993 року щодо реєстрації права власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. Технічний паспорт на квартиру [ADDRESS] оформлений 05 січня 1993 року на ім'я [PERSON]. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 57 від 24 вересня 2002 року [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 137 від 23 листопада 2004 року зазначено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], займається вихованням неповнолітньої дочки 2000 року народження свого сина [PERSON], який з 1999 року ніде не працює та участі у вихованні своєї дочки не приймає. Згідно довідки Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» № 502 від 22 квітня 2015 року, виданій [PERSON], зареєстрованій по місцю проживання [INFO] року, вона перебуває на реєстраційному обліку за адресою: [ADDRESS], склад сім'ї: [PERSON], зареєстрований 28 грудня 1993 року, [PERSON], зареєстрований 22 жовтня 2002 року. Згідно Акту Житлово-будівельного кооперативу «Артема-3» від 30 червня 2015 року, складеного на підставі відомостей від мешканців будинку, наявних даних щодо перебування осіб на реєстраційному обліку, раніше виданих довідок [PERSON], Рішення виконавчого комітету Комінтернівської районної у м. Харкові ради від 21.12.2004р. № 294-I про призначення [PERSON] опікуном над малолітньою [PERSON], зазначено, що [PERSON], яка померла [INFO] року, за життя була членом ЖБК «Артема-3» та мала право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] за життя була зареєстрована та проживала у вказаній квартирі разом із особами: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], помер [INFO] року, [PERSON], дата народження невідома, померла [INFO] року, [PERSON], [INFO]. Актом зазначено, що [PERSON] - дочка [PERSON] та [PERSON], з народження фактично проживала в квартирі разом із [PERSON]. Актом зазначено, що [PERSON] за життя займалася вихованням [PERSON], оскільки її батьки не працювали, мало займалися вихованням дитини; [PERSON], після смерті [PERSON], була опікуном [PERSON]. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, бланк серія [NUMBER], виданим 11 квітня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, згідно якого: [PERSON] померла [INFO] року у віці 64 років, про що в книзі реєстрації смертей 11 квітня 2011 року зроблено запис за № 4940. Згідно фотокопії паспорта громадянина України, наданій позивачем, [PERSON] народився [INFO] року у місті Остер Козелецького району Чернігівської області та зареєстрований у [ADDRESS]. Актовим записом про народження № 175 від 22 серпня 1973 року, наданим Козелецьким районним управлінням юстиції Головного управління юстиції у Чернігівській області в засвідченій належним чином копії Козелецькому РВ УМВС України в Чернігівській області, щодо дитини [PERSON], який народився [INFO] року у місті Остер Козелецького району Чернігівської області, зазначено відомості про матір: [PERSON], [INFO]. [INFO] року у м. Харкові помер [PERSON], що підтверджується Лікарським свідоцтвом про смерть № 1146-ДМ від 16 квітня 2015 року та Довідкою про причину смерті від 16 квітня 2015 року, виданими КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи». Згідно записів медичної картки дитини [PERSON], [INFO], яка проживає у [ADDRESS], заведеною КЗОХ «Харківська міська поліклініка № 12» за медичною формою № 63, зазначені наступні дані: згідно обмінної карти (відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про новонародженого): мати дитини - [PERSON]; згідно Відомостей про батьків: мати дитини - [PERSON], батько - [PERSON]; згідно запису від 12.05.2000 року: вагітна [PERSON], чоловік [PERSON]; згідно записів антенатального патронажу: прізвище, ім'я, по батькові вагітної [PERSON], прізвище, ім'я, по батькові чоловіка [PERSON]; згідно запису від 04.07.2000 року: дитина з батьком на прогулянці; згідно запису від 13.07.2000 року: дитина не зареєстрована, у матері немає паспорта; згідно направлень до лабораторії та медичних довідок до 24.01.2005 року всі аналізи та обстеження дитина проходила та отримувала довідки під прізвищем [PERSON]; згідно запису від 17.11.2000 року: мати дитини свій паспорт до цього часу не оформила, так як не має прописки у місті, дитина не зареєстрована; згідно запису від 19.06.2002 року: дитина не зареєстрована, мати до цих пір не виготовила свій паспорт; згідно записів від 18.10.2002 року, 01.11.2002 року, 12.01.2004 року, 16.02.2004 року: дитина із неблагополучної родини; згідно запису від 23.10.2002 року: дитина із неблагополучної родини, не зареєстрована, разом із юристом оформляються документи для передачі в райвиконком (як неблагополучна родина), видана довідка для реєстрації дитини; згідно запису від 21.01.2005 року: дитина на прийомі з бабусею, яка оформила опіку. Крім того в цій медичній картці дитини на ім'я [PERSON], [INFO], міститься письмове зобов'язання, написане [PERSON] та підписане 10.05.2002 року, в якому він, як батько дитини [PERSON], [INFO], зобов'язується здійснювати догляд за дитиною, в якої мати хвора на туберкульоз, здійснювати профілактичні щеплення дитини та лікування у випадку захворювання дитини туберкульозом. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та пояснив суду, що наявними документами підтверджуються обставини спільного проживання у квартирі [ADDRESS] [PERSON], яка у свідоцтві про смерть записана як [PERSON], [PERSON] та [PERSON] разом із дитиною [PERSON]. Також, на думку представника позивача наявними документами підтверджуються підстави вважати, що [PERSON], яка у свідоцтві про смерть записана як [PERSON], є матір'ю дитини, що [PERSON] була рідною бабою (матір'ю батька) дитини, а [PERSON] був батьком [PERSON], [INFO]. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, пояснила суду, що знала ще до моменту смерті [PERSON] про те, що дитина [PERSON] є рідною онукою [PERSON] та рідною донькою [PERSON], що мати дитини померла, не оформила свідоцтво про народження дитини, тому [PERSON] оформила опіку над дитиною. Зазначені обставини їй відомі, оскільки позивач працювала разом з [PERSON] в туберкульозному диспансері в м. Харкові і розмовляла про дитину та її батьків. Після смерті [PERSON] дитина [PERSON] була не проти і виявила бажання, щоб позивач оформила опіку. Після оформлення опіки позивач спілкувалась з [PERSON], який визнавав [PERSON] як свою рідну дочку, та з [PERSON], який визнавав дитину як свою племінницю, тобто дочку рідного брата [PERSON]. Відповідач пояснив суду, що [PERSON] та [PERSON] проживали за життя, тобто кожний до дня своєї смерті, разом із дитиною [PERSON] у квартирі [ADDRESS]. [PERSON] проживала у зазначеній квартирі до дня своєї смерті [INFO] року разом з [PERSON], від якого народила дитину [PERSON], [INFO]. Із цієї квартири [PERSON] забрала машина швидкої медичної допомоги в лікарню швидкої допомоги, де вона померла. У [PERSON] не було паспорта. Також [PERSON] проживав разом із дитиною [PERSON] до моменту, поки [PERSON] не оформила опіку над дитиною та не забрала її проживати до себе. Відповідач пояснив, що завжди проживав і проживає в цій квартирі по сьогоднішній день, що визнає дитину як свою племінницю, тобто дочку його рідного брата [PERSON], що останній за життя визнавав [PERSON] як свою рідну дочку, що [PERSON] народила цю дитину. Відповідач пояснив, що мати не отримала свідоцтво про народження дитини, оскільки загубила паспорт, не відновила його, тому що не працювала, хворіла на туберкульоз. Також пояснив, що [PERSON] цікавився життям дочки і після оформлення опіки [PERSON], цікався її навчанням в школі, навідував її в школі, цікавився її станом здоров'я, намагався матеріально її підтримати, хоча не був постійно працевлаштований, але купував невеликі подарунки, коли сам мав грошові кошти. Також пояснив, що [PERSON] є рідною матір'ю його [PERSON], що ніколи не чув ніяких заперечень чи суперечок щодо того, хто батько чи мати дитини. [PERSON] пояснила суду, що вона проживала у квартирі [ADDRESS] з моменту, як себе пам'ятає, до того часу, коли [PERSON] оформила опіку над нею. Також пояснила суду, що проживала в цій квартирі із [PERSON] та матір'ю [PERSON], батьком [PERSON], бабою (матір'ю батька) [PERSON]. Пояснила, що батьків своїх пам'ятає, а після смерті баби проживає разом із [PERSON], яка оформила опіку. Свідок [PERSON] зазначила суду, що проживає в будинку [ADDRESS] з 1976 року, знає дитину [PERSON], її мати [PERSON], її батька [PERSON], її бабу [PERSON], її дядька [PERSON]. Підтвердила, що вони всі проживали у квартирі [NUMBER] в цьому ж будинку. Знає зі слів [PERSON], що та оформила опіку над дитиною після смерті матері, тому що мати не мала своїх документів. Також знає зі слів матері, що вона не має документів, тому не отримала свідоцтво про народження дитини, знає, що мати дитини зловживала алкоголем, хворіла на туберкульоз. Також свідок знає, що батько [PERSON] - [PERSON] свої документи надавав, але дитину зареєструвати не міг, за життя розказував, як дочка навчається у школі. Також підтвердила, що після народження [PERSON] принесли з родильного дому в цю квартиру, у сім'ю, як дочку. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] і знав за життя її мати [PERSON], її батька [PERSON], її бабу [PERSON]. Також пояснив суду, що [PERSON] є матір'ю їхньої спільної дочки [PERSON], що раніше вони проживали в іншому [ADDRESS] а після того як розійшлися, то [PERSON] стала проживати разом із [PERSON], від якого народила доньку [PERSON]. Також підтвердив, що [PERSON] відносився до дитини [PERSON], як до рідної дочки. Свідок [PERSON] пояснив суду, що знає [PERSON] і знав за життя її мати [PERSON], її батька [PERSON], її бабу [PERSON]. Також пояснив суду, що [PERSON] є матір'ю їхньої спільної дочки [PERSON], що раніше вони проживали в іншому [ADDRESS] а після того як розійшлися, то [PERSON] стала проживати разом із [PERSON], від якого народила доньку [PERSON]. Також підтвердив, що [PERSON] відносився до дитини [PERSON], як до рідної дочки. Відповідно до вимог ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності; результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до вимог статті 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що [PERSON] та [PERSON] проживали за життя, кожний до дня своєї смерті, разом із дитиною [PERSON], [INFO], у квартирі [ADDRESS]. Суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] до дня своєї смерті [INFO] року разом з [PERSON], від якого народила дитину [PERSON], [INFO]. Суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що [PERSON] внаслідок втрати свого паспорта не зареєструвала народження своєї дочки [PERSON], [INFO], в органах юстиції та не отримала свідоцтво по народження, а також з цієї ж причини відсутності паспорта у свідоцтві про смерть замість дійсного прізвища померлої «Запольна» зазначене прізвище «[PERSON]». Суд приходить до висновку, що допустимими, належними усними та письмовими доказами, які не викликають сумнівів щодо їх достовірності, підтверджуються ті обставини, що [PERSON] за життя визнавав [PERSON], [INFO], своєю рідною дочкою, що [PERSON] утримував її, відповідно до своїх матеріальних можливостей, та проживав з нею у квартирі [ADDRESS] до часу, поки [PERSON] оформила опіку над дитиною після смерті [PERSON] Згідно статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Згідно статті 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Згідно статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Організацією Об'єднаних Націй 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Згідно статті 3 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно статті 7 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року): 1. Дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. 2. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Згідно статті 8 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року): 1. Держави-учасниці зобов'язуються поважати право дитини на збереження індивідуальності, включаючи громадянство, ім'я та сімейні зв'язки, як передбачається законом, не допускаючи протизаконного втручання. 2. Якщо дитина протизаконно позбавляється частини або всіх елементів своєї індивідуальності, Держави-учасниці забезпечують їй необхідну допомогу і захист для найшвидшого відновлення її індивідуальності. Згідно статті 12 Конвенції про права дитини, прийнятої резолюцією № 44/25 Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року (ратифікованою Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991р., діє в Україні з 27.09.1991 року): 1. Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. 2. 3 цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Відповідно до статті 125 Сімейного кодексу України: 1. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. 2. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до статті 128 Сімейного кодексу України: 1. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. 2. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. 3. П озов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. 4. П озов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до частини другої ст. 135 Сімейного кодексу України, якщо батьки дитини невідомі, державна реєстрація її народження проводиться за рішенням органу опіки та піклування, яким визначається прізвище, власне ім'я, по батькові дитини і відомості про батьків. Згідно пункту 4 Постанови Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006р. справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо батьки дитини невідомі і запис про них у Книзі реєстрації народжень учинено за рішенням органу опіки та піклування (ч. 2 ст. 135 СК). Відповідно до вимог частини другої статті 214 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. У Постанові від 25 лютого 2015 року по справі № 6-20цс15 Верховний Суд України зазначив: За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (частина 1 статті 58 Конституції України) норми СК України застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004 року. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 КпШС України, при вирішенні питання про те, якою нормою необхідно керуватися при розгляді справ цієї категорії, слід виходити з дати народження дитини. При розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Справи про визнання батьківства щодо дитини, яка народилася не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України, зокрема частини 2 статті 128, на підставі будь-яких доказів, що засвідчують походження дитини від певної особи й зібрані з дотриманням норм цивільно-процесуального законодавства. Крім того у пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС України, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини. Тому при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Частина друга статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачає, що в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. Частина третя статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України передбачає, що при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Враховуючи викладене, беручи до уваги, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження, як зазначено в Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року,

Outcome: approved