Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

11 березня 2014 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на утримання малолітньої дитини з тих підстав, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 15.07.2010 року, [INFO] у них народилась дочка [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження зареєстрований відповідач. В теперішній час сторони не мешкають однією сім'єю, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, добровільної згоди між позивачем та відповідачем на сплату аліментів для утримання дитини не досягнуто, тому позивач просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів його доходів щомісячно, починаючи з моменту пред'явлення позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/3 частини. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши представлені докази, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.07.2010 року був зареєстрований шлюб між сторонами (а.с. 3). [INFO] у сторін народилась дочка [PERSON], про що в Книзі реєстрації народжень 20.05.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 335 та в графі батько вказаний відповідач [PERSON] (а.с. 4). Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач не мешкає однією сім'єю з позивачем та дитиною, свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує належним чином, не надає матеріальну допомогу, яка є необхідною для нормального утримання дитини. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ст. 182 Сімейного кодексу України передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Стягуючи аліменти та визначаючи їх розмір, суд враховує стан здоров'я відповідача, те, що у нього на утриманні, інших дітей немає, рівень забезпеченості та розмір доходів відповідача, а також те, що відповідач добровільної допомоги на утримання дитини не надає, проте має можливість надавати матеріальну допомогу, у зв'язку з наведеним, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 11 березня 2014 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір", на виконання вимог ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved