Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні майном шляхом зобовязання перенести вулики, заборони розміщення та утримання бджолосімей та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Луцький район, с. Забороль, вул. Лісова, 59 та\~\~земельної ділянки, площею 0,12 га, розташованої за вказаною адресою. Власником сусідніх земельних ділянок, площею 0,12 га та 0,1198 га. є відповідач [PERSON]. На вказаних присадибних ділянках її син облаштував та розмістив пасіку на 20 бджолиних сімей, активно збільшуючи їх кількість. За вісім місяців поточного року кількість бджолосімей збільшилася майже вдвічі: з 20 (станом на 01.01.2015 року) до 36 (станом на 31.08.2015 року. Пасіка знаходиться на відстані 12 м. від її земельної ділянки, 460 м. від шосейної дороги Луцьк [PERSON], їх земельні ділянки розмежовані парканом із сітки «рабиця». Пасіка із 20-ти вуликів огороджена глухою 2-метровою загорожею, друга половина бджолосімей розташована поруч з пасікою у 16-ти вуликах. Вказані вулики огороджені лише сіткою «рабиця», зверху обвішаною мішковиною, жодного дерева чи куща на новій території пасіки немає. Така огорожа пасіки розташована на металевому каркасі, висотою 0,8-0,9 м. від землі, що ніяким чином не перешкоджає вільному льоту бджіл під цією загорожею. Розміщення пасіки на сусідній земельній ділянці чинить їй та членам її сімї перешкоди в користуванні будинком і земельною ділянкою, оскільки вони перебуваємо під постійною загрозою укусів бджіл. Бджоли відповідача шкодять їх здоровю, так як літають і жалять, що спричиняє їй та її чоловіку алергічну реакцію. З цього приводу вони зверталися за допомогою до Заборольської сільської лікарської амбулаторії ЗПСМ та перебувають на обліку з діагнозом інсектна алергія (укус бджоли). Бджоли періодично кусають членів її родини, заважають працювати на городі. Оскільки алергічна реакція організму має спадковий характер, можливі укуси бджіл викликають у неї великий страх і тривогу за здоровя її дочок [PERSON], [INFO], та Насті, [INFO] Через те, що бджоли відповідача постійно літають по її подвірї,\~вона зі своїми малолітніми дітьми змушена постійно знаходитись або в своєму будинку, або у\~домоволодінні сусідки [PERSON], подвіря якої дещо віддалене від пасіки відповідача. Вона з своїм чоловіком неодноразово вимагали у відповідача прибрати вулики з його земельної ділянки, на що відповідач відповідав відмовою. Звернення для вирішення вказаної проблеми до Заборольської сільської ради та Луцького райвідділу міліції будь-якого результату не дали. Згідно відповіді начальника Управління ветеринарної медицини в Луцькому районі від 31.08.2015 року, пасіка відповідача знаходиться на земельній ділянці, яка межує з моєю ділянкою та житловим будинком, тобто безпосередньо у житловій забудові. Просить суд, усунути перешкоди в користуванні та земельною ділянкою за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Забороль, вул. Лісова, 59 шляхом зобовязання [PERSON] перенести всі наявні вулики із земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Забороль, вул. Лісова, 61, на відстань не менше 300 метрів від мого домогосподарства за вказаною адресою, заборонити [PERSON] та [PERSON] розміщення і утримання бджолосімей на земельній ділянці, що знаходиться за адресою: Волинська область, Луцький район, с. Забороль, вул. Лісова, 61, стягнути з обох відповідачів в її користь 25 000 (двадцять пять тисяч) грн. у відшкодування заподіяної моральної шкоди. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, викладених у заяві, просив суд позов задовольнити. Відповідачі та їх представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, просили суду в його задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково. Судом встановлено, що [PERSON] є власником жилого будинку, розташованого за адресою: Луцький район, с. Забороль, вул. Лісова, 59, та\~\~земельної ділянки, площею 0,12 га, розташованої за вказаною адресою. [PERSON] є власником земельних ділянок, площею 0,12 га та 0,1198 га, виділених для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованих по вул. Лісовій, 61 у с. Забороль Луцького району, що підтверджується довідкою Заборольської сільської ради від 31.08.2015 року за № 231/1.11.2. Згідно ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В ході розгляду справи встановлено, що на земельній ділянці розміром 720 кв.м. [PERSON] її син [PERSON] облаштував та розмістив пасіку, що підтверджується листом начальника управління ветеринарної медицини в Луцькому районі від 31.08.2015 року. На момент огляду налічено 36 вуликів, при цьому, 16 вуликів розташовані за межами «зеленої» огорожі. Відстань від пасіки до сусідньої земельної ділянки 12 метрів, а до шосейної дороги 460 м., висота огорожі пасіки 2,1-2,3 м. До матеріалів справи додано акт перевірки дотримання вимог законодавства у галузі ветеринарної медицини, ветеринарно-санітарний паспорт пасіки, що свідчить про те, що пасіка [PERSON] розміщена з дотриманням вимог Земельного кодексу України, закону України «Про бджільництво», Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб та отруєнь бджіл, затвердженої\~\~наказом Головного державного ветеринарного лікаря України від 30 січня 2001 року № 9, Порядку реєстрації пасік та Порядку видачі ветеринарно-санітарного паспорта пасіки, затверджених наказом Міністерства аграрної політики України, Української академії аграрних наук від 20 вересня 2000 р. № 184/82, а також Державним санітарним правилам планування та забудови населених пунктів, затвердженим наказом Міністерства охорони здоровя України від 19 червня 1996 р. № 173 відповідає. Так, у додатку № 5 до Державних санітарних правил планування та забудови населених пунктів, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя України від 19 червня 1996 р. № 173 «Розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівняних до неї обєктів» зазначено, що мають становити 300 м. Отже, з урахуванням правил ст. 4 закону України «Про бджільництво», яка визначає коло субєктів бджільництва, серед яких не зазначено фізичних осіб, які займаються бджільництвом, а зазначений Додаток передбачає розміри санітарно-захисних зон від сільськогосподарських підприємств до житлової забудови та прирівняних до неї обєктів і відповідно до ст. 1 вказаного Закону бджільництво це галузь сільськогосподарського виробництва, суд дійшов до висновку про те, що розмір санітарно-захисної зони у 300 м від пасіки фізичної особи, яка не здійснює господарську діяльність у галузі бджільництва, а утримує бджіл для власних потреб, не розповсюджується на відповідачів, а тому у вимога позивача про зобовязання [PERSON] перенести пасіку на 300 м від будинку по вул. Лісова, 61 в с. Забороль Луцького району не підлягає до задоволення.\~\~ Однак, пасіка [PERSON] створює перешкоди позивачу та членам її сімї в користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, створює небезпеку для їх здоров'я та здоров'я малолітніх дітей, вони перебувають під загрозою укусів бджіл. Відповідно до змісту ч. 1 ст.103, ст.104 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Власники та землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати припинення діяльності на сусідній земельній ділянці, здійснення якої може призвести до шкідливого впливу на здоров"я людей, тварин, на повітря, земельні ділянки та інше. Згідно зі ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування збитків. У відповідності до ч. 1 ст.15 Закону України "Про бджільництво" фізичні та юридичні особи розміщують пасіки на земельних ділянках, які належать їм на правах власності або користування, відповідно до ветеринарно-санітарних правил. Відповідно до п. 1.2 Інструкції щодо попередження та ліквідації хвороб і отруєнь бджіл, затвердженої наказом Головного державного інспектора ветеринарної медицини № 9 від 30 січня 2001 року (далі - Інструкція) пасіки розміщують у благополучній щодо заразних хвороб бджіл місцевості, у сухих, освітлених сонцем, захищених від вітрів місцях, на відстані не ближче 500 м від шосейних доріг і залізниць, пилорам, високовольтних ліній електропередач, не менше 1 км від тваринницьких і птахівницьких будівель і 5 км від воскопереробних заводів, підприємств кондитерської і хімічної промисловості, аеродромів, військових полігонів, радіолокаційних, радіо- і телетрансляційних станцій та інших джерел мікрохвильового випромінювання. Пунктом 1.3 вказаної Інструкції передбачено, що територію стаціонарної пасіки огороджують, обсаджують плодовими деревами і кущами. При визначенні розміру площі під пасіку розраховують, що на одну гадану бджолину сім'ю потрібно 30-35 кв. м, залежно від способу розміщення бджіл. При розміщенні пасіки на присадибній ділянці (подвір'ї) огорожа повинна бути заввишки не менше 2,5 м для підвищення рівня льоту бджіл. Так як зібраними по справі доказами встановлено, що з боку відповідачів має місце не повна відповідність інструктивним документам щодо догляду за бджолиними сімями, то вимоги позивача підлягають до часткового задоволення. Так, суд вважає за необхідне зобовязати відповідачів облаштувати бджолопасіку, яка знаходиться в с. Забороль по вул. Лісова, 59, а саме: облаштувати пасіку огорожею висотою 2,5 метрів від землі; обсадити територію пасіки плодовими деревами та кущами; розмістити бджолині сімї на земельній ділянці з розрахунку 30-35 кв.м. на кожен вулик. В ході розгляду справи не вдалось встановити точну кількість бджолосімей, що є на присадибній ділянці, а у довідці Заборольської сільської ради зазначено лише кількість вуликів, що є не одним і тим же. Вирішуючи питання про відшкодування моральної шкоди, яка як зазначено позивачем полягає в тому, що вона постійно знаходиться в стані морального пригнічення та дискомфорту через те, що бджоли її кусають та її родичів, чи спричинили їй фізичний біль, суд приймає до уваги, що згідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. При цьому, для покладення відповідальності за завдану моральну шкоду на відповідачів, крім наявності самої шкоди необхідно встановити протиправну поведінку заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача та вину останнього. З врахуванням встановленого по справі, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що винними діями відповідача спричинено їй моральна шкода, а тому у вимогах про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial