Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У травні 2014 р. [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "Всеукраїнський Акціонерний Банк" (далі - відповідач), у якому просив з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 10-12) стягнути з відповідача 13 289, 44 доларів США депозитного вкладу, 2263,70 доларів США нарахованих відсотків, зобов"язати стягнути моральну шкоду в розмірі 2000 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 15 травня 2013 року між ним та банком укладено договір банківського вкладу, відповідно до умов якого позивач розмістив у банку належні йому грошові кошти в розмірі 25 000 доларів США, зі сплатою відсотків в розмірі 9 % річних, термін повернення якого наступав по закінченню кварталу і при умові своєчасного звернення. 05.05.2014 року позивач звертався до відповідача із відповідною заявою, в якій вказав, що він не бажає продовжувати строк дії цього договору та відповідно просить повернути йому суму вкладу та нараховані відсотки у встановлений договором строк. Однак, після закінчення строку дії договору, коли позивач звернувся до відповідача з приводу повернення йому суми вкладу та нарахованих відсотків, відповідач не виплатив позивачу належні йому грошові кошти. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки на час розгляду справи не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 травня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Квартальний» № 583322/2013 (а.с. 3). Виконання умов договору, а саме розміщення грошових коштів позивачем у ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» підтверджується квитанцією останнього № 557829 від 15.05.2013 року (а.с. 4). 05.05.2014 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача із заявою, в якій вказав про те, що він не бажає продовжувати строк дії договору та відповідно просить повернути суму вкладу та нараховані відсотки (а.с. 5). В день закінчення строку дії договору 15.05.2014 року позивач звертався до відповідача із проханням повернути йому суму вкладу та нараховані відсотки, однак, всупереч умовам договору, належні йому грошові кошти не були виплачені (а.с. 6). Згідно із ч.1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Таким чином, відповідач порушив умови договору банківського вкладу не повернувши позивачу у встановлений строк належні йому грошові кошти. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк ( ч. 1 ст. 530 ЦК України ). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання ). Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом. Статтею 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Таким чином, закон не забороняє використання іноземної валюти на території України, і регламентує порядок її використання, в тому числі і фінансовими установами. На час розгляду справи борг не повернутий, сума вкладу та процентів по ньому позивачу не сплачена. За таких обставин, зважаючи на те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за договором банківського вкладу, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ « Всеукраїнський Акціонерний Банк» на користь [PERSON] суму вкладу у розмірі 13 289, 44 доларів США та 2263,70 доларів США процентів по вкладу. Що стосується вимоги позивача про стягнення 3 % річних за період прострочення повернення суми депозиту, то вони підлягають частковому задоволенню, а саме за період з 15.05.2014р. по 20.08.2014р. (день ухвалення рішення). Відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором чи законом. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача 2 000 доларів США на відшкодування моральної шкоди, суд встановив наступне. Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов»язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі на відшкодування збитків та моральної шкоди. Положення статті 1167 ЦК України про стягнення моральної шкоди, яка регулює правила деліктної відповідальності, не можуть застосовуватись до договірних правовідносин, які існують між сторонами. Оскільки ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та [PERSON] при укладенні договору банківського вкладу не передбачили таку відповідальність за порушення зобов»язань, суд доходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача 2 000 доларів США на відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Таким чином, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача [PERSON] задовольнити частково, стягнути з відповідача ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» на користь позивача суму боргу за договором банківського вкладу в розмірі 13 289,44 доларів США та нараховані відсотки від суми банківського вкладу з розрахунку 9% в розмірі 2263, 70 доларів США. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Так, оскільки суд задовольняє позов частково, то з відповідача в дохід держави підлягають стягненню 2056,12 грн. судового збору - 1% від задоволення вимоги майнового характеру: 13 289, 44 доларів США + 22 63, 70 доларів США = 15553, 14 доларів США 202190,82 грн. із розрахунку курсу долара до гривні - 13 грн. за 1 долар.

Outcome: partial