Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

20.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовом, яким просила поділити спільне її і відповідача майно, набуте ними у шлюбі, опісля уточнивши позов, яким просить стягнути з відповідача на її, позивача, користь, - 1 / 2 частини вартості автомобіля «Opel Zafira», 2011р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , а саме, - 113942грн., та зобов`язати відповідача виплатити ці кошти їй у строк до 30.11.2021р. (а.с.27). В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24.12.1997р. вона з відповідачем зареєструвала шлюб, після чого почала проживати у домоволодінні батьків відповідача, де є зареєстрованим її місце проживання. У цьому шлюбі народилося двоє діточок, - дочка і син, син вже є повнолітнім. Але через несприятливі умови, що утворилися для продовження сумісного проживання єдиною родиною, станом на теперішній час, шлюб фактично розпався, вона, позивач, ініціювала розірвання шлюбу шляхом звернення до суду з позовом, який наразі перебуває у провадженні Болградського районного суду Одеської області. Вона, позивач, з дітьми вже не проживає з відповідачем за тією адресою, де за час шлюбу вона брала участь у покращенні житлово-побутових умов домоволодіння батьків відповідача - ремонт, обстановка, газопостачання, придбання побутових приладів, тощо. Усе майно, що вона, позивач, нажила разом з відповідачем, - залишилося у домоволодінні, де залишився проживати відповідач з його матір`ю, оскільки батько відповідача помер. Під час шлюбу ними, сторонами, за спільні кошти було придбано, серед іншого майна вищевказаний спірний автомобіль, що є майном подружжя, тобто, кожному з них належить по 1 / 2 частині цього автомобіля. Наразі відповідач виставив автомобіль на продаж, зазначивши вартість автомобіля в оголошенні - 8,5тис.долл.США, з чого вона і визначила вартість автомобіля. Сторони у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їхньою відсутністю, відповідач надав заяву, якою визнав за позивачем право на 1 / 2 частину вказаного спірного автомобіля, тому погоджується сплатити позивачці 1 / 2 частину вартості автомобіля, але лише після того, як він автомобіль продасть, оскільки та вартість, яку він зазначив в об`яві про реалізацію цього автомобіля, - не отримує пропозицій, тому він вважає, що дійсна вартість автомобіля є значно меншою. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.1997 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.8). Від цього шлюбу в сторін народилося двоє дітей: [INFO] - син [PERSON] , що вже набув повноліття, та [INFO] - дочка [PERSON] . Позивач стверджує, і відповідач не заперечує, що під час шлюбу вони разом придбали автомобіль "Opel Zafira", 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , який був зареєстрований на ім`я відповідача. Проте, відповідно до вимог ч.3ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, - є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 статті 372 ЦК України встановлено, що в разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обовязків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися обставинами, що мають істотне значення, якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11). Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. З наданих позивачем суду доказів вбачається, що в оголошенні зі сторінки інтернету AUTO.RIA про продаж автомобіля «Opel Zafira», 2011р. випуску, д.н.з. [NUMBER] , з двигуном 1,7л., VІN-код [NUMBER] - його вартість зазначена як 8500долларів США (а.с.11). Позивач стверджує, що це й є спірний автомобіль. Відповідач цього не заперечив. Згідно довідки про курс валют (а.с.12), в гривнях вартість автомобіля на момент звернення позивачем до суду з даним позовом становить 26,81грн. за 1 долл.СШАх4250долл.США дорівнює 113942грн. Аналізуючи наведені норми закону, факти та докази, суд дійшов висновку, що придбаний сторонами під час шлюбу автомобіль "Opel Zafira", 2011 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , - є об`єктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає поділу шляхом стягнення з відповідача грошової компенсації в розмірі вартості 1 / 2 частини цього автомобіля, що становить суму в розмірі 113942 грн. У супереч вимог ст.ст.12,81 ЦПК України, відповідачем будь-яких належних та допустимих доказів придбання спірного автомобіля за свої особисті кошти суду не надано, крім того, відповідачем в ході розгляду справи не спростовано оцінку вартості автомобіля, надану позивачем, та будь-яких доказів на підтвердження іншої ринкової вартості автомобіля суду з боку відповідача надано не було. Тобто, інша вартість, відмінна від вартості, яка зазначена позивачем, - відповідачем не вказана у відзиві на позов. Враховуючи викладене, а також беручи до уваги те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх позовних вимог про поділ спільного майна подружжя, шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 1 / 2 частини вартості спільного майна подружжя, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, оскільки, ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, - адже спільним майном подружжя є й інше майно, окрім спірного автомобіля, від поділу якого позивачка відмовилася, уточнивши позовні вимоги, виходячи з власних міркувань. Тобто, вбачається, що вартість спільного майна позивача і відповідача значно перевищує вартість спірного автомобіля, проте, оскільки позивач важає, що поділу підлягає лише автомобіль, реального спору про вартість автомобіля не вбачається, тому суд вважає позов обґрунтованим та законним, у зв`язку з чим - він підлягає задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved