Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-21 00:00:00

04.04.2019 позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської радипро позбавлення батьківських прав. Мотивуючи свої вимоги вказує на те, що з 2016 року [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками по відношенню до трьох неповнолітніх дітей, народжених у шлюбі між [PERSON] та [PERSON] , не виявляє бажання приймати участь у їх вихованні, а також не бачив та не спілкувався з дітьми протягом вказаного часу. Тож, з огляду на викладене, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав щодо неповнолітніх доньок - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак від її представника надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримуються. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, будучи належним чином повідомленим про час та місце слухання справи. Відзив у визначений судом строк відповідач не подав. А тому суд приходить до переконання про можливість розгляду справи у відсутності відповідача, згідно з вимогами ч.3 ст.223, ч.1 ст.280 ЦПК та ухвалює заочне рішення. Представник третьої особи - органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської радив судове засідання не з`явився. Однак, подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, проти задоволення позову не заперечив, просив суд провести розгляд даної справи за відсутності представника органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку зібраним у справі доказам, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.09.2017 було розірвано. Від даного шлюбу у них народилися діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , серії [NUMBER] відповідно. Обґрунтовуючи вказаний позов, позивач вказує на те, що батько дітей [PERSON] ухиляється від своїх батьківських обов`язків по їх вихованню, не бачив та не спілкувався з дітьми з 2016 року. Вказана позиція позивача підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема: довідкою, виданою дирекцією Чопської ЗОШ №2, згідно з якої батьківські збори у класі, де навчаються [PERSON] та [PERSON] відвідує лише мати дітей [PERSON] ; довідкою від 03.08.2018, виданої у межах виконавчого провадження №55695627, відповідно до якої у [PERSON] наявна заборгованість зі сплати аліментів на утримання дітей, яка станом на 01.08.2018 становить суму у 7870,97 грн.; довідкою від 16.10.2019, виданої Ужгородським РВП ДВС ГТУЮ у Закарпатській області, про неотримання аліментів [PERSON] від [PERSON] в період з 01.04.2018 по 30.09.2018. Окрім того, з наявного в матеріалах справи висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чопської міської ради №0315/1980 від 31.07.2018 вбачається, що орга опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] щодо його дітей - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до частин 1 і 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцять років. У п. 16 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З огляду на вищевикладене, судом встановлено факт свідомого ухилення [PERSON] від виховання власних дітей, не підтримувати їх матеріально, ухиляючись від сплати аліментів, не бажання підтримувати з ними взаємовідносини тривалий час, вказане в своїй сукупності є достатнім для висновку суду щодо наявності ухилення [PERSON] від виконання своїх обов`язків відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та для задоволення даного позову. У відповідності до п.1 ч.1 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання. Таким чином, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов`язки стосовно дитини, суд приходить до переконання, що [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно ч.1, п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Outcome: approved