Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

13.06.2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,4116 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що знаходиться на території Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району, з кадастровим номером № [NUMBER] та земельну ділянку площею 0,9627 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що знаходиться на території Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району, з кадастровим номером № [NUMBER] , в порядку спадкування за законом після смерті батька, [PERSON] , який помер [INFO] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] Відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку, власником земельних ділянок значиться [PERSON] , мати її батька - [PERSON] , тобто її бабуся. Після смерті своєї матері батько прийняв спадщину за заповітом та успадкував належне їй майно, однак спадкові права на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Вороблевицької сільської ради і належали його матері, батько належним чином не оформив, у зв`язку з чим оформити спадщину після смерті батька на вказані земельні ділянки не змогла, оскільки нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку з відсутністю у неї правовстановлюючих документів на вказані земельні ділянки. На даний час, вона є єдиною спадкоємицею, у зв`язку з чим, просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. Ухвалою судді від 14.06.2019 року провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 24.06.2019 року. В підготовче судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, подала суду клопотання в якому просить суд проводити розгляд даної справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник відповідача - сільський голова Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області Герій М.О. в підготовче судове засідання не з`явився, подав суду заяву, в якій просить розгляд даної справи проводити без представника сільської ради, щодо задоволення заявлених вимог не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про смерть останнього серії [NUMBER] від 21.03.2013 року, який є батьком позивачки [PERSON] , про що вбачається із свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] від 01.06.1990 року (а.с. 9, 10). Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2010 року вбачається, що позивачка [PERSON] після одруження змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с. 11). Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] від 30.12.2003 року вбачається, що власником земельних ділянок площею 0,4116 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що знаходиться на території Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району, з кадастровим номером № [NUMBER] та площею 0,9627 гектара, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва що знаходиться на території Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району, з кадастровим номером № [NUMBER] , була [PERSON] , яка померла [INFO] , (а.с. 15). Водночас із свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії АВЕ № 175412 від 17.09.1999 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Дрогобицької державної нотаріальної контори Мойсеєнко В.Р. вбачається, що батько позивачки [PERSON] успадкував після смерті своєї матері спадкове майно, а саме [NUMBER] ідеальну частину житлового будинку на [ADDRESS] з господарськими будівлями та сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) Серія [NUMBER] передану для ведення селянського фермерського або колективного господарства, площею 1,83 га, розташовану на території Вороблевицької сільської ради Дрогобицького району Львівської області, виданого на підставі рішення Вороблевицької сільської ради від 18.10.1994 року за 33, зареєстрованого в книзі записів Сертифікатів №315 від 14.07.1995 року (а.с. 16). Водночас, відповідно до постанови приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Петрів В.Я. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.04.2019 року вбачається, що позивачці [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на земельні ділянки та роз`яснено про право на звернення з вирішенням даного питання до суду. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. За правилами статей 1222-1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Статтею 1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Таким чином, позивачка по справі [PERSON] на даний час є спадкоємицею першої черги за законом, оскільки її батько [PERSON] помер [INFO] , належним чином не оформивши свої спадкові права на земельні ділянки власницею, яких була його матір (бабуся позивачки) - [PERSON] , яка померла [INFO] . Інших спадкоємців за законом чи за заповітом, які б прийняли спадщину немає. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї, а згідно з ч.5 цієї статті, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 66-69 Закону України "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинена нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції У країн 22.02.2012 № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленум Верховного Суду України від 30.05.2008 N 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 24 даної Постанови зазначено, що за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачці в оформленні спадкового майна, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, позивач являється єдиною спадкоємицею за законом, підстав для неприйняття визнання позову відповідачем судом не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved