Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

08 червня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, який мотивувала тим, що з 15 липня 2009 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від шлюбних відносин, [INFO] у них народилися діти: син [PERSON], [INFO].та донька - [PERSON], [INFO] Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 лютого 2013 року шлюб між ними було розірвано та стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісяця. Наразі діти проживають із нею, зважаючи на те, що розмір аліментів має бути достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей, просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на дітей у розмірі 1200 грн. на 1/3 частку від усіх видів заробітку (доходу) відповідача. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. На початку розгляду справи по суті надала письмові докази підтвердження зміни у складі родини [PERSON] та копію її трудової книжки. Просила вирішити спірне питання на користь позивача, зазначила, що відповідач має заборгованість по сплаті аліментів, що стягуються за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2012 р., тому для отримання тимчасової матеріальної допомоги від держави та її належного оформлення, з відповідача на підставі судового рішення мають стягуватися аліменти на утримання дітей у частці від заробітку, а не у твердій грошовій сумі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що відсутні законні підстави для зміни порядку та способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку від заробітку, оскільки він не має постійного місця роботи, а тому визначення аліментів у частці від заробітку суперечитиме його інтересам. Вивчивши матеріали справи, оцінивши надані в силу ст. 81 ЦПК України докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони є батьками дітей: сина [PERSON], [INFO].та доньки - [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.2,3). Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області №801/12331/2012 від 20 лютого 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с.4) На підставі рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 13 грудня 2012 р., що набрало законної сили 09 січня 2013 р., з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO].та доньки - [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1200 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття (а.с. 5). Згідно довідки виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Запорізької області про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за № 678 від 02 квітня 2018 року вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дітьми: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). З копії трудової книжки на ім'я [PERSON] вбачається, що остання не працює, перебуває на обліку у Бердянському районному центрі зайнятості (а.с.41-42). З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], вбачається, що позивач записана її матір'ю (а.с. 43). Зважаючи на викладене, позивачем надані докази змін її матеріального та сімейного стану. У судовому засіданні встановлено, що відповідач іншої родини не має, інші особи на утримані відсутні, до складу родини входять бабуся [PERSON] та дядько [PERSON], що вбачається з довідки про склад родини виконавчого комітету Осипенківської сільської ради Запорізької області за № 3422 від 14 листопада 2018р. (а.с. 44). При цьому відповідач має нерегулярний, мінливий прибуток, відсутнє постійне місце працевлаштування. Статтею 184 СК України, передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Суд ставиться критично до заперечень відповідача з посиланням на порушення ст. 184 СК України, у разі визначення аліментів у частці від заробітку, оскільки визначення аліментів у твердій грошовій сумі, не є обов'язком суду. Статтею 141 СК України, передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно з ст.182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» було внесено зміни до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З даного приводу Верховний суд України висловив свою правову позицію у постанові від 05.02.2014р. по справі №6-143цс13 в якій вказав: з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» визначено, що у 2018 році прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня по 30 червня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня 30 листопада - 1944 гривень, з 1 грудня - 2027 гривень. Судом встановлено та не спростовано сторонами під час розгляду справи, що позивач не працює і позбавлена можливості працевлаштуватися, оскільки має малолітню дитину до трьох років - [PERSON] [INFO]. Таким чином, розмір аліментів у сумі 1200 грн. на двох дітей, визначений рішенням суду у 2012 році, не є достатнім для їх утримання та є меншим мінімального розміру аліментів, встановленого законом. Суд, оцінюючи надані позивачем докази в сукупності, враховуючи конкретні обставини справи, матеріальне становище сторін, виходячи з принципу справедливості та розумності, рівності прав та обов'язків батька, матері щодо дитини, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, імперативну норму про можливість зміни способу стягнення аліментів, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на положеннях Сімейного кодексу України, відповідають інтересам дітей, їх рівню життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, і визначення указаного позивачем порядку і способу стягнення аліментів призведе до рівності прав на утримання від батька відповідно до положень Закону. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved