Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

Позивач приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 11.06.2010 р. між приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Купуй поліс» було укладено договір доручення №89 (надання агентських послуг у страхуванні). 12.06.2012 р. між приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Купуй поліс» було укладено додаткову угоду до договору доручення №89 (надання агентських послуг у страхуванні). На адресу позивача надійшов лист, у якому третьою особою повідомлялось про те, що 01.08.2012 року між товариство з обмеженою відповідальністю «Купуй поліс» та [PERSON] був укладений договір доручення про надання агентських послуг, на підставі якого агенту [PERSON] було видано бланки полісів цивільної відповідальності АЕ 0166001-АЕ 0166200 та стікери до них. 08.01.2013 року [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» було подано заяву про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Згідно вищевказаної заяви 04.01.2013 р. на перехресті віл. Вінницька - пр.-т Повітрофлотський в м.Києві сталося зіткнення автомобілів «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «КІА», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Солом»янського районного суду м.Києва від 24.01.2013 р.[PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. В ході страхового розслідування позивачем було встановлено, що відносно [PERSON] 04.01.2013 р. ВДАІ Солом»янського РВ ГУ МВС України в м.Києві було складено протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП та за ст..126 КУпАП. Справу розглянуто та ухвалено постанову, яка не оскаржувалась. Згідно вищевказаної постанови [PERSON], керував без полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тому просив визнати недійсним договір обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, Серія АЕ, №0166097 від 01.01.2013 р. та стягнути судовий судовий збір. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач [PERSON] в судове засідання з»явився. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідач [PERSON] та третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Купуй поліс» в судове засідання, не з"явилися, про день слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомляли. Судом встановлено, що 11.06.2010 р. між приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Купуй поліс» було укладено договір доручення №89 (надання агентських послуг у страхуванні). 12.06.2012 р. між приватним акціонерним товариством «Українська охоронно-страхова компанія» та товариством з обмеженою відповідальністю «Купуй поліс» було укладено додаткову угоду до договору доручення №89 (надання агентських послуг у страхуванні). На адресу позивача надійшов лист, у якому третьою особою повідомлялось про те, що 01.08.2012 року між товариство з обмеженою відповідальністю «Купуй поліс» та [PERSON] був укладений договір доручення про надання агентських послуг, на підставі якого агенту [PERSON] було видано бланки полісів цивільної відповідальності АЕ 0166001-АЕ 0166200 та стікери до них. 08.01.2013 року [PERSON] до приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» булло подано заяву про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування. Згідно вищевказаної заяви 04.01.2013 р. на перехресті віл. Вінницька - пр.-т Повітрофлотський в м.Києві сталося зіткнення автомобілів «Mitsubishi», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та «КІА», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Солом»янського районного суду м.Києва від 24.01.2013 р.[PERSON] було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності. В ході страхового розслідування позивачем було встановлено, що відносно [PERSON] 04.01.2013 р. ВДАІ Солом»янського РВ ГУ МВС України в м.Києві було складено протоколи про притягнення до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП та за ст..126 КУпАП. Справу розглянуто та ухвалено постанову, яка не оскаржувалась. Згідно вищевказаної постанови [PERSON], керував без полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Враховуючи вищевикладене договір було укладено після настання дорожньо-транспортної пригоди. Крім цього, судом встановлено, що кошти по сплаті страхової премії до договору обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на рахунок позивача не надходили. У відповідності з нормою визначеною у підпункті 33.1.2, пункту 33.1, статті 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка. Згідно ст..983 ЦК України та ч.3 ст.18 Закону Країни «Про страхування» - договір страхування набирає чинності з моменту внесення страхувальником першого страхового платежу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ч.3 ст.215 ЦК України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ст..998 ЦК України - договір страхування вважається недійсним з моменту його укладення у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved