Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Малодівицької об`єднаної територіальної громади про визнання за ними, [PERSON] та [PERSON] , по Ѕ частині за кожним, право на земельну ділянку (пай) розміром 3.90 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану в с.Обичів Прилуцького району Чернігівської області, що належало на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0148606 від 15.10.1996, в порядку спадкування за законом після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] . Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] їх батько, [PERSON] . За життя, зокрема на час передачі у колективну власність землі, вінбув членом КСП "8 Березня", а тому отримав право на земельну частку (пай) розміром 3.90 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), розташовану в с.Обичів Прилуцького району Чернігівської області. Після смерті батька позивачі фактично вступили у володіння та управління належним йому спадковим майном, як спадкоємці за законом першої черги, однак після звернення до державного нотаріуса Бодько О.Є., щодо видачі їм свідоцтв про право на спадщину після смерті їх батька, отримали відмову та рекомендацію звернутися до суду з позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Відповідно до ч.1, 2 ст.524 ЦК УРСР на час смерті їх батька спадкоємство здійснювалося, як і нині, за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом мало місце, коли воно не було змінене заповітом. За життя заповіт [PERSON] не складав, тому спадкоємство після його смерті було здійснено за законом. Зважаючи на те, що після смерті їх батька вони вступили у фактичне управління та володіння належним йому спадковим майном, а тому є такими, що належним чином прийняли спадщину після його смерті у відповідності до ст.ст.529, 549 ЦК УРСР. Позивачі в судове засідання не з`явилися, проте згідно заяви просили суд розглянути справу без їх участі. Заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з"вився, проте надіслав заяву, згідно якої просить суд розглянути справу без участі його представника. Заявлені позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 25 вересня 1995 року, [PERSON] помер [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №20 (а.с.9). Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , та його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Згідно копії Свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO] , та його батьками записано [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). У відповідності до копії Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0148606 від 15 жовтня 1996 року, [PERSON] на підставі рішення Прилуцької районної державної адміністрації від 15 серпня 1996 року №334, зареєстрованого 06 листопада 1996 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №375, належить право на земельну частку (пай) розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «8 Березня» (а.с.12-13). Згідно листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 05.06.2020 за №440/01-16 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 05.06.2020за №60447325, судом встановлено, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа не заводилася. Спадкоємці із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтв про право на спадщину не зверталися (а.с.24-25). Крім того, відповідно до копії листа Прилуцької районної державної нотаріальної контори від 13.12.2019 за №814/01-16, позивачам роз`яснено, що у відповідності до ст.529 ЦК Української РСР, видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно - право на земельну частку (пай) немає підстав, в зв`язку з тим, що [PERSON] помер [INFO] , а правовстановлюючий документ - сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧН №0148606 виданий на ім`я [PERSON] 15.10.1996, тобто після смерті спадкодавця, що суперечить нормам діючого законодавства. У зв`язку з чим рекомендовано звернутися до суду для визнання права власності на вище зазначене спадкове майно (а.с.14). Відповідно до довідки, виданої Обичівським старостинським округом № 2 Малодівицької селищної рада Прилуцького району Чернігівської області від 24.03.2020 за №120 вбачається, що після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , у володіння та управління спадковим майном вступили двоє його синів: [PERSON] - [INFO] та [PERSON] - [INFO] (а.с.15). Згідно листа міськрайонного управління у Прилуцькому районі та м.Прилуках Головного управління Держгеокадастру у Чернігівській області від 03.03.2020 за №29-25-0.181-186/120-20 вбачається, що у відповідності до Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) громадянину [PERSON] належить право на земельну частку (пай) в колективній власності КСП «8 Березня» с.Обичів Прилуцького району Чернігівської області розміром 3,90 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) на підставі сертифікату серії ЧН № 0148606, виданого за рішенням Прилуцької державної адміністрації від 15 серпня 1996 року № 334, сертифікат зареєстровано 06 листопада 1996 році у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 375 Вартість земельної частки (паю) по бувшому КСП «8 Березня» становить 76 153,07 грн. (а.с.16). Виходячи зі змісту ст. 5 ЦК України до правовідносин застосовується те законодавство, яке діяло на час їх виникнення. Зважаючи на те, що смерть спадкодавця відбулась у 1995 році, суд вважає за необхідне керуватись матеріальними нормами ЦК 1963 року, в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин. Так, ст. 524 ЦК 1963 року, визначає можливість спадкоємства за законом і за заповітом, та вказує, що спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 525 ЦК 1963 року визнається день смерті спадкодавця, а місцем згідно ст. 526 ЦК 1963 року - останнє постійне місце проживання спадкодавця. Згідно ст. 529 ЦК 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 ЦК 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини підумовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, з огляду на вищевикладене, оцінюючи в сукупності добуті в судовому засіданні докази, суд знаходить достовірно встановленим, що [PERSON] та [PERSON] у відповідності до ст. 549 ЦК 1963 року є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх батька [PERSON] , який помер [INFO] , та приймаючи до уваги, що позивачі фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, тому позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved