Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

13 січня 2016 року позивачка [PERSON], звернулася до суду з уточненими під час судового засідання позовними вимогами до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування (ціна позову 123116 грн.) посилаючись на те, що [INFO] року помер її чоловік [PERSON] і після його смерті залишилося спадкове майно: земельна частка (пай) та житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться [ADDRESS], в якому позивачка проживає. Позивачка є спадкоємицею першої черги по закону,як дружина померлого, прийняла спадщину. Спадкоємцями також є діти: [PERSON], [PERSON] та син [PERSON], який помер. Діти до нотаріуса за спадщиною не зверталися, на спадщину не претендують. В установлений законом строк звернулася з заявою до нотаріуса, однак нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Те, що за померлим рахується житловий будинок,підтверджується довідками та виписками із земельно-облікових документів, які видані Смотрицькою селищною радою Дунаєвецького району, а тому звернулася з даним позовом до суду. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити пояснивши суду, що [INFO] року помер її чоловік і після його смерті звернулася до нотаріуса. Діти до нотаріуса не зверталися і на спадщину не претендували. У оформленні житлового будинку, власником якого був чоловік відмовив, оскільки при житті будинок не був оформлений і відсутні правовстановлюючі документи. В 1971 році [PERSON] виділено під будівництво будинку 0,10 га,брали дозвіл на будівництво. Будинок будували довго і тільки в 1980 році був закінчений і введений в експлуатацію. Відповідачі : [PERSON] та [PERSON] позов визнали, на спадщину не претендують і згідні, щоб мати стала власником будинку. Хату побудували батьки, головою двору був батько - [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. До маси спадкового майна після смерті [PERSON] входить житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується копією технічного паспорту на будівлі особистої власності, зведеним актом вартості будівель і споруд та довідками Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Згідно ст.ст. 524, 526, 529-530 Цивільного кодексу України в редакції 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Позивачка є спадкоємицею за законом, як дружина померлого, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON] згідно зі ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент смерті останнього, відповідно до якого визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, проживала зі спадкодавцем в одному господарстві на день його смерті, що підтверджується довідкою Смотрицької селищної ради Дунаєвецького району від 14.12.2015 року № 3139, копією свідоцтва про одруження, витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 42682021 від 15.01.2016 та копією спадкової справи за № 304-2012 від 27.11.2012 р.. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 23 грудня 2015 року нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS], який залишився після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, на ім'я позивачки в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 21 грудня 2015 року акт про завершення будівництва житлового будинку в [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою не видавалося на ім'я [PERSON]. Як вбачається з виписки з погосподарської книги №150 за 1971-1973 роки, виданої Смотрицькою селищною радою Дунаєвецького району Хмельницької області, житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] у селищній раді зареєстрований з 1971 року за померлим [PERSON], [INFO], який і є головою домогосподарства, рік забудови житлового будинку 1980 рік, для ведення господарства та будівництва виділено біля домоволодіння земельну ділянку розміром 0,10 га., що підтверджується доданими довідками та виписками. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померлий [PERSON] своє право власності в БТІ не оформив. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набув право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями в [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на жилий будинок з належними до нього господарськими будівлями в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року.

Outcome: approved