Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

13.02.2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому просить: розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 04 червня 2016 року Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 637; стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дружини аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку, до досягнення дитиною трьох років. Заявлені вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 04.06.2016 року, актовий запис № 637. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, вже рік з чоловіком не проживають разом, між ними припинені будь-які сімейні та шлюбні відносини. Для позивача відновлення хоча б дружелюбних відносин з відповідачем стало неможливим. Спільних інтересів з відповідачем немає, так само як і продовжувати шлюб чи зберегти сім»ю, тому вважає, що подальше сімейне життя неможливе і такий шлюб буде суперечити інтересам позивача. Відповідач з малолітньою дитиною не мешкає, добровільно матеріальної допомоги не надає, участі в його вихованні не приймає. Оскільки відповідач отримує нерегулярний і мінливий дохід, вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі є доцільним. Вказує, що відповідач повинен сплачувати аліменти на її утримання, як дружини, у якої проживає дитина, вона не може працювати, так як доглядає дитину, джерел доходу крім соціальних виплат по догляду за дитиною вона не має. Спору щодо місця проживання дитини та розподілу спільного майна немає. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати з позивачем. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги лише в частині розірвання шлюбу та стягнення аліментів на користь дитини. Відповідач позовні вимоги з урахуванням уточнення визнав. Вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов з урахуванням уточнення , підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що 04.06.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який зареєстрований Чернігівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області , актовий запис № 637. Прізвища чоловіка та дружини після одруження - [PERSON] (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], батьками зазначені: батько [PERSON] та мати [PERSON] (а.с.7) . Підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя передбачені ст. 112 СК України, де зазначено, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, інші обставини життя подружжя та постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Згідно ст. 111 СК України, суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Судом встановлено, що дійсною причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємної любові та поваги подружжя одне до одного; небажання позивача продовжувати сімейні відносини з відповідачем. Спору щодо розподілу майна та місця проживання дитини не виникає. Враховуючи фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розлучення, суд вважає, що збереження шлюбу між сторонами не можливе, оскільки втрачені почуття взаємної любові та поваги, взаємодопомоги, тому підстав для примирення подружжя - немає. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя, що має істотне значення, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. За умов частини першої та третьої ст. 181 Сімейного кодексу України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України , той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України , розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини та в утриманні позивачки не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище платника та одержувача аліментів, тому вважає за необхідне, позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини задовольнити, стягнувши з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.02.2018 року. Суд визнає необхідним застосувати п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України і допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved