Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

03 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовними вимогами про визнання [PERSON] (колишнього чоловіка) та [PERSON] (колишньої свекрухи) такими, що втратили право користування належним їй на праві власності житловим будинком № 60 по вул. Гагаріна, 137, в м.Снігурівка Миколаївської області. Позовні вимоги мотивувала тим, що відповідачі за вказаною адресою не проживають більше одного року без поважних причин. В судове засідання сторони не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно. Позивач подала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. Причини неявки суду невідомі. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~суд ухвалив провести заочних розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні - ст.321 ЦК України. При цьому, відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок № 137 по вул. Гагаріна в м.Снігурівка Миколаївської області. На підтвердження такого позивачем надано копії: договору купівлі-продажу вказаного житлового будинку від 31 жовтня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Снігурівського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] та зареєстрованого у реєстрі за № 333; витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 12005544 від 31 жовтня 2013 року (а.с.7-8). 17 квітня 2018 року за вказаною адресою посвідчено реєстрацію місця проживання [PERSON] чоловіка позивача, а 07 жовтня 2016 року його матері [PERSON] свекрухи позивача, що підтверджується даними адресних довідок Виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївській області (а.с.20,23) та копією будинкової книги (а.с.9-11). Актом депутата Виконавчого комітету Снігурівської міської ради Миколаївської області [PERSON], датованого 30 березня 2018 року, встановлено, що [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації по вул. Гагаріна, 137 в м.Снігурівка Миколаївської області зареєстровані, але не проживають з 02 вересня 2015 року (а.с.12). Відповідно до положень ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у Постанові від 16 січня 2012 року у справі №6-57цс11, аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Захищаючи права власності громадян, суд усуває перешкоди у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. У ході судового розгляду підтверджено обставини щодо права власності позивача на житлове приміщення, відсутність відповідачів за зареєстрованим місцем проживання з 2015 року, тобто понад один рік. Доказів поважності причин відсутності відповідача понад зазначений термін судом не встановлено, так само як і наявності домовленості між сторонами про інший строк збереження права на проживання у квартирі. Відповідно до ст.7 Закону України від 11 грудня 2003 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Згідно зі\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідачі не заперечили обставин, викладених позивачкою у позовній заяві, до суду не зявилися. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що вимога позивача про визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: approved