Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

11 липня 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вони з відповідачем мають двоє дітей: доньку Валерію, [INFO], та доньку Богдану, [INFO], які на даний час проживають з нею, знаходяться на її утриманні та вихованні. Відповідач проживає окремо, добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі по 1000 гривень щомісячно, на утримання дочки [PERSON] та 1500 грн. щомісячно на утримання дочки [PERSON], починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, в наданій суду заяві позовні вимоги підтримала в повному обсязі, і просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. В наданих суду запереченнях позов визнав частково, зіславшись на те, що він не має постійного місця роботи та доходу, вказав, що спроможний сплачувати аліменти лише в мінімальному розмірі передбаченному законом. Просив розглянути справу в його відсутності. Дослідивши зібрані докази по справі, суд вважає позов підставним, та підлягаючим частковому задоволенню. Судом встановлено, що сторони мають доньку Валерію, [INFO], та доньку Богдану, [INFO], батьком яких згідно свідоцтва про народження, є відповідач по справі. Позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача на утримання доньок, що свідчить про те, що відповідач як батько ухиляється від виконання обов"язку утримувати неповнолітніх дітей, добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, про спосіб надання такої допопоги сторони домовитися між собою не можуть, а тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Згідно положень ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач, як батько дитини зобов"язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання та розвиток до досягнення повноліття. Відповідно до ст. 10 ч. 3, та ст. 60 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього ж Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи, позивачкою не надано доказів на обгрунтування того, що відповідач отримує дохід з якого спроможний платити аліменти у розмірі по 1000 грн щомісячно на утримання дочки [PERSON] та по 1500 грн. на утримання дочки [PERSON]. Таким чином, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на кожну дитину, суд, враховує положення ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дітей, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїм дітям, та з врахуванням того, що відповідач не має постійного місця роботи та доходу, однак при цьому є працездатним і спроможним надавати таку допомогу, інших осіб, що перебувають на його утриманні не має, мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути менший ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та вважає, що аліменти слід стягувати у твердій грошовій сумі, але у меншому розмірі ніж просить позивачка, а саме по 713.00 грн. гривень щомісячно, на утримання доньки Валерії та по 888.50 грн. гривень, щомісячно на утримання доньки Богдани, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до повноліття дітей. Вказаний розмір аліментів не буде суперечити вимогам закону. Судові витрати згідно ст.ст. 79, 81, 88 ЦПК України, суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved