Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі- продажу від 10.12.2002 року, посвідченого нотаріально. На момент укладання договору купівлі- продажу, в зазначеній квартирі були зареєстровані її родичі, відповідачі по справі. Відповідачі добровільно не бажають знятися з реєстраційного обліку. Перебування на реєстраційному обліку за вказаною адресою відповідачів, перешкоджає їй користуватися своєю власністю, а саме: на даний час вона має намір продати зазначену квартиру. Просить усунути перешкоди в здійсненні права власності на житлову квартиру за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття відповідачів з реєстраційно обліку, як таких, що втратили право користування житловим приміщенням. У відкритому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги, надав суду аналогічні пояснення по суті заявлених вимог, просив задовольнити позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, були належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи , причину неявки суду не повідомили, тому суд , з урахуванням згоди позивача постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивач є її подругою. Їй відомо, що відповідачі у квартирі позивача не проживають з 2005 року, своїх речей у її квартирі вони не мають. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача. Відповідачі не проживають в квартирі позивача більш ніж п,ять років. Заслухавши представника позивача, свідків, дослідивши матеріали справи ,суд вважає ,що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири, розташованої за адресою:[ADDRESS] ( а.с.5). В вищезазначеній квартирі зареєстровані відповідачі - [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON] (довідка-а.с.22). Добровільно знятися з реєстраційного обліку відповідачі не бажають. Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік ,якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено ,що відповідачі були зареєстровані в спірному житловому приміщенні як члени сім"ї власника .З 2005 року вони не мешкають в спірній квартирі отже втратили право користування нею ,а тому в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо вимоги про зняття з реєстрації ,то вона задоволенню не підлягає оскільки вона підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства при наявності відповідного спору. Крім того, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням є самостійною і достатньою підставою для знання такої особи з реєстраційного обліку. При таких обставинах,суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial