Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

Позивач, посилаючись на те, що після смерті [PERSON], відкрилась спадщина до якої входять земельні ділянки, виникла необхідність прийняти спадщину, однак в нотаріальній конторі їй відмовляють у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з помилками у правовстановлюючих документах, [PERSON] склав заповіт в якому заповів все своє майно позивачу, іншим чином ніж шляхом звернення до суду її спадкові права не набути, просить суд визнати за нею право власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не з"явився, про день та час слухання справи був належним чином повідомлений. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], який помер 09.05.2016 року в с. Веприн, Радомишльського району, Житомирської області у віці 80 років, згідно свідоцтва про смерть серії І-ТП №286482 був власником земельної ділянки площею 1,0732 га (кадастровий номер 1825081100:04:000:0309) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Вепринська сільська рада та земельної ділянки площею 0,5380 га (кадастровий номер 1825081100:02:000:0320) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Вепринська сільська рада, що належали [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 135042 від 10 жовтня 2007 року, виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 16.11.2004 року № 224; А також земельної ділянки площею 2,3042 га (кадастровий номер 1825081100:02:000:0008) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Вепринська сільська рада та земельної ділянки площею 0,5550 га (кадастровий номер 1825081100:02:000:0283) цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Житомирська область, Радомишльський район, Вепринська сільська рада, що належали [PERSON] згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЖТ №015567 від 18 листопада 2004 року, виданий на підставі розпорядження голови Радомишльської РДА від 16.11.2004 року № 224. Крім того, судом встановлено, що 31.05.2011 року [PERSON] склав заповіт в якому заповів все своє майно [PERSON]. У звязку з тим, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо суд задовольняє його позовні вимоги. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст. 1268 незалежно від відкриття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 10 додатку №1 до п.2.1. "Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 р. N 7/5 документом для реєстрації права власності може бути рішення судів про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, про встановлення факту права власності на об'єкти нерухомого майна, про передачу безхазяйного нерухомого майна до комунальної власності. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права позивача на спадкове майно захистити неможливо, суд її позовні вимоги задовольняє.

Outcome: approved