Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Представник позивача\~Товариства з\~додатковою відповідальністю\~"Страхова\~компанія "Віді\~-\~страхування" - Невідомий Олександр Миколайович звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05 вересня 2019 року між позивачем та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту CLAU15289 (надалі - Договір страхування), предметом якого є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Lexus RX300», д/н [NUMBER] . 02.03.2020 року по вул. Генерала Шаповалова,2 у м. Києві, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю автомобіля «Lexus RX300», д/н [NUMBER] , яким керувала [PERSON] та мопеда «Yamaha Vino» д/н [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Солом`янського суду м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Таким чином, відповідач є винним у спричиненні пошкоджень автомобілю «Lexus RX300», д/н [NUMBER] . 06.03.2020 року до ТДВ «СК «Віді - страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування звернулася [PERSON] у зв`язку з ДТП, яка є страховим випадком згідно з умовами Договору страхування. 20.03.2020 року позивач на підставі страхового акту № 5687від 17.03.2020 року, виходячи з Рахунку № ЕЛюС-0004689 від 05.03.2020 року, акту виконаних робіт від 03.03.2020 року, квитанції №9 від 03.03.2020 року, та враховуючи Звіт про оцінку КТЗ № 03-14/03 від 14.03.2020 року, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 54045,58 грн. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то саме відповідач несе відповідальність за нанесену шкоду. З метою досудового врегулювання спору відповідачеві було направлено претензією про відшкодування збитків в порядку регресу, однак до цього часу відповідачем не було проведено ніяких дій щодо вирішення питання в досудовому порядку та відшкодування завданих збитків, а відтак, позивач змушений звертатись до суду за захистом свої прав та законних інтересів. З посиланням на норми ст.. 993, ст.. 27 Закону України «Про страхування», просить стягнути з відповідача суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 54045,58 гривень та судові витрати у справі у розмірі 2102 грн. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 серпня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, від нього надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява в якій він просить розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнає у повному обсязі, не заперечує щодо його задоволення. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. За змістом частини 3, 4\~статті 200 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) у випадку визнання відповідачем позову, суд ухвалює рішення в порядку встановленому\~статтею 206 цього кодексу. Відповідно до положень частини 4\~статті 206 ЦПК України,\~\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Відповідно до ч.3 п.24\~постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що постановою Солом`янського районного суду м. Києва [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст.\~124\~КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. З постанови вбачається, що [PERSON] 02.03.2020 року, о 18:28 год., керуючи мопедом «Ямаха» д.н.з. [NUMBER] ,\~по вул.\~Генерала Шаповалова,2\~у м.\~Києві,\~не врахував\~дорожньої обстановки,\~не вибрав\~безпечної дистанції,\~в результаті\~чого допустив\~зіткнення з\~автомобілем «Lexus\~RX300»,\~д.н.з.\~ [NUMBER] ,\~який рухався\~попереду.Транспортні\~засоби отримали\~механічні пошкодження\~ (а.с. 19). Рішенням Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдінг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342 /95 «Брумареску» проти Румунії» встановлено, що «існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 4\~ст. 82 ЦПК України\~обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Враховуючи те, що вищезазначена постанова про притягнення\~\~ [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення ДТП набрала законної сили, а обставини встановлені в ній не доказуються при розгляді інших справ, суд вбачає вину відповідача у ДТП. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, що підтверджується довідкою наявною в матеріалах справи (а.с. 18.) Судом також встановлено, що в результаті ДТП, що мала місце 02.03.2020 року автомобілю марки «Lexus RX300», д/н [NUMBER] , завдані механічні пошкодження, чим власнику транспортного засобу завдано матеріальний збиток на суму 54045,58 гривень, відповідно до страхового акту № 5687від 17.03.2020 року (а.с. 21). Власником пошкодженого автомобіля марки «Lexus RX300», д.н.з. [NUMBER] ,\~ зареєстрована [PERSON] , про що свідчить наявна в матеріалах справи копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 38). Автомобіль марки «Lexus RX300», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП був застрахований на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту СLAU №15289 від 05.09.2019 року в ТДВ «СК «Віді-Страхування» (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, 21 вересня 2017 року позивач на підставі страхового акту № 5687від 17.03.2020 року, виходячи з Рахунку № ЕЛюС-0004689 від 05.03.2020 року, акту виконаних робіт від 03.03.2020 року, квитанції №9 від 03.03.2020 року, та враховуючи Звіт про оцінку КТЗ № 03-14/03 від 14.03.2020 року, здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] у розмірі 54045,58 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 1319 від 20 березня 2020 року та №1320 від 20 березня 2020 року (а.с.41,42). Позивач звертався до відповідача [PERSON] з претензією про відшкодування збитків, проте у добровільному порядку відповідачем збитки не відшкодовано (а.с. 43). Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в\~повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з\~ст. 1187 ЦК України\~джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.... Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Таким чином неправомірними діями відповідача, пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу) [PERSON] було завдано майнової шкоди та прямих збитків, які знаходяться в безпосередньому причинно-слідчому зв`язку зі вказаними діями відповідача і підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ч. 2\~ст. 979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній договорі. грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно\~ст. 25 Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Згідно статті 22.1\~Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Після виплати вказаного страхового відшкодування позивач отримав право вимоги до винуватця ДТП (відповідача) на підставі наступних норм законодавства: згідно\~ст. 1188 ЦК України\~шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи,відшкодовується винною особою. Згідно\~ст. 27 Закону України «Про страхування»\~ до страховика, який здійснив виплату страхового відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до\~ст. 993 ЦК України\~до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ч. 1\~ст. 1191 ЦК України\~особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином відповідач, особа, що спричинила завдання збитки, зобов`язана відшкодувати в порядку зворотної вимоги шкоду завдану власнику транспортного засобу марки «Lexus RX300», д.н.з. [NUMBER] . Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача. Враховуючи встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, їх правове регулювання, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи позицію відповідача, який позовні вимоги визнав,суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Частиною першою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У\~статті 1 Закону України «Про судовий збір»\~визначено, що судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Частиною першою\~статті 142 ЦПК України\~визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Судом встановлено, що позивач при зверненні до суду з цим позовом сплатив судовий збір в розмірі 2102 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 3216 від 04 серпня 2020 року (а.с.1). Враховуючи визнання позову відповідачем\~до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про можливість стягнення з нього на користь позивача 50% сплаченого позивачем судового збору, що становить 1051 грн. На підставі ч.1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що складає 1051 грн. Відповідно до п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду). Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вказати в резолютивній частині рішення відомості щодо знаходження оригіналу платіжного доручення № 3216 від 04 серпня 2020 року в матеріалах цивільної справи № 161/12635/20. На підставі вищевикладеного та ст.\~993,\~1166,\~1194 ЦК України, ст.\~8-9,\~27 Закону України «Про страхування»,

Outcome: approved