Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

11.04.2018 року заявник звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з заявою про встановлення факту що [PERSON], [INFO], є сином [PERSON], [INFO], який помер [INFO] року. Представник заявника до судового засідання з'явився, надав суду заяву про проведення судового засідання без фіксації судового процесу. Представники заінтересованої особи до судового засідання не з'явились, причини неявки суду не повідомили, сповіщались належним чином. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS]. [PERSON], [INFO], помер [INFO] року. Після його смерті відкрилася спадщина, за прийняттям якої заявник як спадкоємець першої черги звернувся до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Двоєнкіної Т.О. із заявою про її прийняття. Приватним нотаріусом відкрито спадкову справу №21/2018 (№62233737), що підтверджується Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі, але отримати свідоцтво не можливо, оскільки він не може документально підтвердити факт родинних відносин між ним та його померлим батьком, оскільки очевидного родинного зв'язку не вбачається, так як заявник має прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст. 125 СК України визначення походження дитини, батьки якої не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з ч. 1 ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною 2 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно ст. 130 СК України встановлення факту батьківства за рішенням суду у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Згідно ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що маючих юридичне значення» зазначено, що перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку, наводиться у ст. 315 ЦПК і не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення, зокрема встановлення факту родинних відносин тощо. Сторонами у справах окремого провадження є заявники, заінтересовані особи, які є спеціальними суб'єктами цього виду провадження. При визначенні кола заінтересованих осіб у встановленні факту слід враховувати їх юридичний інтерес. Також, передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв'язку із втратою годувальника тощо. Судом досліджено висновок експерта №26 судово-медичної експертизи від 27.03.2018 року, відповідно до якого молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що громадянин [PERSON], [INFO], може являтися біологічним батьком [PERSON], [INFO], з ймовірністю 99,98%; таким чином, батьківство практично доведене. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт родинних відносин, а саме те, що померлий є батьком заявника.

Outcome: approved