Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

22.08.2016 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду міста Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит банк", третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, фізична особа-підприємець [PERSON] про визнання припиненим Договору поруки № 1110-ДП1 від 18.04.2005 року, укладеному між Публічним акціонерним товариством "ПроКредит Банк" та [PERSON] Позовні вимоги мотивовано тим, що Публічне акціонерне товариство «ПроКредит Банк» не звернулося до позивачки, як до поручителя, з вимогою про сплату заборгованості протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання. 05.09.2017 року у повторному автоматичному розподілі справа за позовом [PERSON] ([ADDRESS]) до Публічного акціонерного товариства "ПроКредит банк" (03115, м. Київ, пр-т Перемоги, 107 "А"), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спорк, - Фізична особа-підприємець [PERSON] ([ADDRESS]) про визнання припиненими договору поруки та зобов'язань поруки, була зареєстрована за суддею Святошинського районного суду м. Києва Миколаєць І.Ю. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.09.2017 р. справу прийнято в провадження судді Миколаєць І.Ю. Відповідно до п. 9 ч.1 Перехідних положень ЦПК України (за редакцією ЗУ № 2147-УІІІ від 03.10.2017 р., в дії з 15.12.2017 р.), заяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цієї редакції Кодексу. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.04.2018 р. продовжено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, запропоновано відповідачу подати відзив на позовну заяву протягом п'ятнадцяти днів із дня вручення даної ухвали. Відповідачем відзиву на позовну заяву не подано, клопотань від сторін у справі про розгляд справи в судовому засіданні не надійшло, а тому суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ст. 6, ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 13 квітня 2005 року між ПАТ "ПроКредит Банк", та [PERSON] укладено рамкову угоду № 1110, за умовами якої банк відкрив позичальнику кредитну лінію терміном на 72 місяці (а.с. 9). В подальшому, на підставі вказаної рамкової угоди 11 вересня 2006 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та [PERSON] укладено договір про надання траншу № 8.7951/1110 про надання коштів у сумі 7000 тис. долларів США на строк користування 36 місяців під 17 відсотків річних. Додатком 1 до договору траншу № 8.7951/1110 від 11.09.2006 року передбачено, що позичальник має повернути надані кошти у строк до 18.09.2009 року. До договору про надання траншу № 8.7951/1110 від 11.09.2006 року внесено зміни договором № 1 від 26.02.2009 року в частині дострокового погашення кредиту . 12 вересня 2006 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та [PERSON] укладено договір про надання траншу № 8.7951/1110-ДТ2 про надання коштів у сумі 8000 тис. доларів США на строк користування 36 місяців під 17 відсотків річних. Додатком 1 до договору траншу № 8.7951/1110-ДТ2 від 25.09.2006 року передбачено, що позичальник має повернути надані кошти у строк до 18.09.2009 року. До договору про надання траншу № 8.7951/1110-ДТ2 від 25.09.2006 року внесено зміни договором № 1 від 25.02.2009 року в частині дострокового погашення кредиту. 30 липня 2007 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та [PERSON] укладено договір про надання траншу № 8.9659/1110 про надання коштів у сумі 17000 тис. доларів США на строк користування 36 місяців під 16 відсотків річних. Додатком 1 до договору траншу № 8.9659/1110 від 30.07.2007 року передбачено, що позичальник має повернути надані кошти у строк до 19.07.2010 року. До договору про надання траншу 8.9659/1110 від 30.07.2007 року внесено зміни договором № 1 від 26.02.2009 року в частині дострокового погашення кредиту. 26 лютого 2008 року між ПАТ "ПроКредит Банк" та [PERSON] укладено договір про надання траншу № 8.10594/1110 про надання коштів у сумі 30000 тис. доларів США на строк користування 60 місяців під 13 відсотків річних. На забезпечення виконання взятих сторонами зобов'язань, 18.04.2005 року між Банком та позивачкою - [PERSON] було укладено договір поруки № 1110-ДП1 (надалі - Договір поруки). Відповідно до п. 1.2. Договору поруки сторони цього договору встановили, що Поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язанням громадянки України [PERSON], що є суб'єктом підприємницької діяльності, які випливають з умов рамкової угоди № 1110 від 13.04.2005 р., договорів про надання траншу, графіків повернення коштів та сплати відсотків, які є невід'ємною частиною Рамкової угоди. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). У разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Частиною четвертою статті 559 ЦК України передбачені три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позов до поручителя. Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не вправі. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію цього виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки необхідно розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Outcome: approved