overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У серпні 2014 р. до суду від позивача надійшов позов про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову було вказано, що рішенням Оболонського р/с м. Києва 03.09.2008 р. було задоволено позов ПАТ „Незалежна Сервісна Компанія" - відповідача № 2 щодо стягнення із [PERSON] шкоди у порядку регресу. Як вказує позивач, на підставі вищевказаного рішення, постановою від 29.09.2008 р. відповідачем № 1 - відділом ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] - чоловіка позивача. При цьому [PERSON] [INFO] помер сплативши заборгованість, але арешт не був скасований. 17.07.2014 р. відповідач № 2 - ПАТ „Незалежна Сервісна Компанія" надіслав на адреску відповідача № 1- ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві заяву про закінчення виконавчого провадження, так як [PERSON] рішення було виконано. Тому просить суд звільнити майно з під арешту, яка накладене постановою ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 29.09.2008 р. № 980/6 і яке накладене на усе рухоме та нерухоме майно, що належало [PERSON] У судове засідання позивач та її представник підтримали з'явились та підтримали даний позов. Представники відповідача у судове засідання не з'явились, належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 152 ЦПК України одним зі видів забезпечення позову є накладення арешту на майно відповідача. Відповідно до ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Як з'ясовано судом, рішенням Оболонського р/с м. Києва 03.09.2008 р. було задоволено позов ПАТ „Незалежна Сервісна Компанія" - відповідача № 2 щодо стягнення із [PERSON] - чоловіка позивача по справі шкоди у порядку регресу. Постановою від 29.09.2008 р. відповідачем № 1 - відділом ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві було накладено арешт на все нерухоме майно [PERSON] - чоловіка позивача. Суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 18.09.2012 р. та зняття арешту з автомобіля «КАМАЗ-53229» 2007 р.в. д/н [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON], так як дана постанова державним виконавцем винесена незаконно та всупереч вимогам законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-10 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 24 листопада 2012 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області (актовий запис №504). Від шлюбу у них [INFO] народилася донька [PERSON]. Зазначає, що на протязі останнього року сімейне життя з відповідачем поступово погіршувалося, оскільки відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки та непорозуміння, що негативно впливало на психічний стан їхньої дитини. Крім того, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин, спільного проживання та ведення спільного господарства. Тому просить суд розірвати даний шлюб. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з"явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності та просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що наданий судом строк на примирення позитивних результатів не дав. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання також не з"явився, причини неявки суду не повідомив. Оскільки сторони в судове засідання не з"явились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 24 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ірпінського міського управління юстиції у Київській області (актовий запис №504). Від шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON]. На час розгляду справи судом сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Наданий судом трьохмісячний строк на примирення позитивних результатів не дав, сторони не примирились. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній її волі, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін та прав їх дитини, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У серпні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], мотивуючи його тим, що 29 грудня 2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Великолугівської сільської ради Червоноармійського району Житомирської області, про що зроблено відповідний актовий запис за №4. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач вихованням сина не займається, матеріальної допомоги на його утримання не надає. Її доходу не вистачає для належного матеріального забезпечення потреб сина. Оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків щодо утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти вирішення справи з прийняттям заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлений відповідач в судові засідання, призначені: на 09 вересня 2014 року, 18 та 25 вересня 2014 року, не з"явився, без поважних причин. З викладених обставин, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, з ухваленням заочного рішення, згідно ст.224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено і це вбачається з копії свідоцтва про народження дитини серії[NUMBER] від 16.02.2014 року, батьками [PERSON], є сторони по справі (а.с.8). Про те, що дитина сторін [PERSON], [INFO], перебуває біля своєї матері [PERSON] свідчить довідка №833 від 05.08.2014 року, видана виконкомом Великолугівської сільської ради Червоноармійського району (а.с.6). Із пояснень позивача також встановлено, що відповідач заробляє приватними заробітками у країнах ближнього зарубіжжя та має сталий заробіток, інших утриманців не має, за станом здоров"я - працездатний. Враховуючи зазначене, суд вважає стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на сина [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 11 серпня 2014 року, до досягнення дитиною повноліття. При зверненні до суду позивача звільнено від сплати судового збору, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, суд стягує цей збір з відповідача в сумі - 243 грн. 60 коп. на користь Червоноармійського районного суду Житомирської області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-04 00:00:00

У серпні 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася в суд з позовом до [PERSON] і після уточнення позовних вимог прохала стягнути з неї 26034,93 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов визнала частково та прохала зменшити пеню. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №PLXRRX20240404 від 10.04.2007 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 2874,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 7). Пунктом 5.1. та 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»» передбачена відповідальність: за порушення будь-якого із зобов'язання, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3. даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник сплатити банку пеню 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплати банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (а. с. 11) Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 21.07.2014 року має заборгованість на загальну суму 26034,93 грн., що складається: 842,60 грн. - заборгованість за кредитом; 6867,41 - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 38,8 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 16570,17 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. А також штрафи відповідно до пункту 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»»: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1215,95 грн. - штраф (відсоткова складова). Враховуючи розмір пені суд вважає, що є підстави для зменшення розміру пені до 2 000 грн., що передбачено ст. 551 ЦК України. Так, суд враховує настання кризи світової фінансової системи, що згідно із ч. 2 ст. 61 ЦПК України є загальновідомим фактом, що не потребує доказування. Крім цього суд враховує майновий стан сторін. Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 11464,76 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У серпні 2014 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулася в суд з позовом до [PERSON] і прохала стягнути з неї 9768,38 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі та в разі неявки відповідача прохає винести заочне рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з'явилася, про місце і час розгляду справи її повідомлено належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір №PLXRRX11120005 від 15.03.2007 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у сумі 660,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»», складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 6). Пунктом 5.1. та 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»» передбачена відповідальність: за порушення будь-якого із зобов'язання, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3. даних умов, банк має право нарахувати, а позичальник сплатити банку пеню 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу; при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплати банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості (а. с. 10) Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 21.07.2014 року має заборгованість на загальну суму 10805,03 грн., що складається: 2421,99 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 177,87 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 8205,17 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 1978,00 грн. яка була задоволена судовим наказом Козельщинського районного суду Полтавської області від 30.07.2008 р. з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», різниця становить - 8827,03 грн. А також штрафи відповідно до пункту 5.3. «Умов надання кредиту фізичним особам "Розстрочка»»: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 441,35 грн. - штраф (процентна складова). Отже заборгованість становить 9768,38 грн. Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 9768,38 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У серпні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності її померлій матері - [PERSON] державного акта серії [NUMBER], виданого 09 червня 2001 року, Тернівською сільською радою на ім'я [PERSON]. Вимоги заяви мотивовані тим, що після смерті матері [PERSON], вона звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, через допущену помилку у написанні по-батькові матері у державному акті, має бути „[PERSON]", а помилково зазначено „[PERSON]". У судовому засідання заявниця вимоги заяви підтримала з підстав вказаних у заяві. Пояснила, що вона є спадкоємцем за заповітом до майна матері, інші спадкоємці відсутні. Вона не може оформити прав на спадщину на земельну ділянку, оскільки у держаному акті на право власності на земельну ділянку допущено помилку у написанні по-батькові матері. Мати, через свій престарілий вік, за життя не звернула уваги на допущену помилку, а вона не бачила документів на землю до смерті матері. Вказана земельна ділянка матір'ю була передана в оренду. Представник заінтересованої особи - Тернівської сільської ради у судове засідання не з'явився, від сільського голови надійшла заява, з проханням справу слухати за його відсутності, вимоги заяви визнає. Дослідивши докази, суд вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи з такого. Відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] у віці 85 років померла мати заявниці - [PERSON] ( а.с.6, 7,8). До майна померлої [PERSON] заведено спадкову справу ( а.с. 11). Відповідно до частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності особі правовстановлюючого документу. Факт належності померлій [PERSON] державного акта, серії [NUMBER], виданого Тернівською сільською радою 09 червня 2001 року на право власності на земельну ділянку, площею 3,046 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, доводиться такими доказами. Відповідно до рішенням № 19 V сесії 2 скликання Тернівської сільської ради від 21 лютого 1996 року затверджені списки членів СКП ім.. Шевченка для оформлення сертифікатів на земельну ділянку, у якому, серед інших, значиться [PERSON]. [PERSON] у списку не відсутня ( а.с. 23-26). Рішенням ХІІІ сесії 3 скликання Тернівської сільської ради від 15.03.2001 затверджено технічно документацію та видано державні акти на право власності на земельні ділянки - власниками сертифікатів с. Тернівка ( а.с. 27). Заявницею у судовому засіданні надано для огляду оригінал договору оренди земельної ділянки від 20 червня 2006 року, площею 3,046 га, укладеного між [PERSON] та ТОВ „А.Т.К.". Тому, зважаючи на допущену помилку у написанні по-батькові [PERSON] у держаному акті, та неможливість її усунення іншим чином, ніж у судовому порядку, з метою захисту прав заявниці на спадщину, даний факт слід встановити судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У серпні 2015 року заявниця звернулася до суду з заявою про визнання недієздатним свого дядька [PERSON], [INFO], вказуючи на те, що він є довічно інвалідом другої групи з дитинства внаслідок психічного захворювання. Неодноразово лікувався у різних психіатричних закладах. В силу свого фізичного стану він не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного стороннього догляду і опіки. А тому постало питання про визнання його недієздатним та встановлення опіки над ним. У судовому засіданні заявниця свої вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві, просить їх задовольнити. Представник органу опіки та піклування Пустовітської сільської ради проти задоволення заявлених вимог не заперечує. Заслухавши заявницю, представника органу опіки та піклування Пустовітської сільської ради, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Як убачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 250 ц від 09 вересня 2015 року [PERSON] з раннього дитинства страждає на хронічний психічний розлад-легку розумову відсталість-олігофренію в ступеню вираженої дебільності, а тому він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними та потребує опіки (а.с. 44). Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатним [PERSON] Як убачається з матеріалів справи [PERSON] з раннього дитинства страждає на хронічний психічний розлад, визнаний інвалідом 2 групи довічно, постійно проживав поруч з матір"ю, яка у 2014 року померла. Згідно висновку про стан здоров"я, фізичний та розумовий стан [PERSON] потребує опіки (а.с.15). Згідно ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування Пустовітської сільської ради вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON] його племінницю [PERSON] (а.с.21). За станом здоров"я [PERSON] може бути опікуном (а.с.19). На підставі ст.ст. 39, 60 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У серпні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS]. Він є спадкоємцем за законом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивач прохав суд визнати за ним в порядку спадкування право власності за законом на житловий будинок. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов визнав повністю. Представник відповідача голова Григоро-Бригадтрівської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Третя особа -державний нотаріус Верхньодніпровської ДНК в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про місце, день і час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України "право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п.11 ч.1 ст.346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника». Згідно ч.1 ст.1261 ЦК України «у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця ". З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 5). Позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Рішенням Кобеляцького районного суду від 17.04.2008 року за [PERSON] визнано право власності в порядку спадкування на житловий будинок в [ADDRESS] (а.с. 9). Постановою державного нотаріуса Верхньодніпровської ДНК позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв"язку з відсутністю державної реєстрації права власності( а.с.6). Оскільки, позивач є спадкоємцем за законом, то за ним необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У серпні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням в кімнаті № 513 по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєві. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що гуртожиток по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєва належить до комунальної власності територіальної громади міста [PERSON] і перебуває на балансі КП СКП «Гуртожиток». В кімнаті № 513 вищезазначеного гуртожитку зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказані громадяни не є родичами і були поселені на ліжко місця даного гуртожитку. Під час обстеження житлового фонду працівниками КП "СКП "Гуртожиток" було виявлено, що відповідач [PERSON] починаючи з 2009 року не користується житловим приміщенням, не проводить оплату житлово-комунальних послуг та не займається впорядкуванням кімнати. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням на підставі ст.ст. 71,72 ЖК України. Представник позивача в судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання неодноразово не зявлявся, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, будь-яких заяв від нього до суду не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши зібрані по справі письмові докази, прийшов до наступного. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Гуртожиток, який знаходиться за адресою м. Миколаїв пр. Жовтневий, 340/1, є комунальною власністю територіальної громади міста [PERSON] і перебуває на балансі КП СКП «Гуртожиток». Відповідно до довідки про склад сімї та реєстрацію від 08.10.2015 року № 1175 в кімнаті № 513 по пр. Жовтневому, 340/1 в м. Миколаєві зареєстрований з 25.02.2003 року відповідач [PERSON] (а.с.4). 'В ході планової перевірки обстеження житлового фонду, працівниками КП СКП «Гуртожиток» було встановлено, що у вищезазначеній кімнаті відповідач не проживає починаючи з 2009 року, про що було складено відповідний акт (а.с.5). Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідач втратив право користування жилим приміщенням, оскільки він без поважних причин не користуються вказаним житловим приміщенням. Крім цього, позивач поніс витрати по сплаті судового збору, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути накористь відповідача судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved