Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-07 00:00:00

14.08.2017 року до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], за участю третьої особи: Органу опіки та піклування Лисичанської міської ради, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач є її дочкою. [INFO] року [PERSON] народила сина [PERSON]. Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 с. 135 Сімейного кодексу України за вказівкою матері. Вказує на те, що з дня народження дитини і до цього часу, дитина проживає разом із нею та її чоловіком. Відповідач в травні 2016 року виїхала від них, а дитину залишила. Зазначає, що відповідач зайнята своїм особистим життям, дитина має вади в розвитку, він майже не розмовляв при житті з мамою. За час її від'їзду хлопчик почав розмовляти, та вона готує його до вступу до школи. Вказує на те, що відповідач самоусунулася від виховання та утримання свого сина. Онук знаходиться у неї на утриманні, відповідачка не займається дитиною, не відвідує її та не телефонує. З огляду на викладене просила суд ухвалити рішення, яким позбавити батьківських прав [PERSON], та стягнути з неї аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини всіх доходів, але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до повноліття дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася. Направила на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи у відсутності позивача. Позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з'явилася. Заяв про розгляд справи у її відсутності суду не надала. Про причину неявки суду не повідомила, отже, не скористалася своїм право на надання своїх заперечень проти позову, що свідчить про відсутність інтересу по суті спору. Третя особа - Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечила. Надала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечували. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до наданого свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 4). Відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження.(а. с. 5) [PERSON] було змінено прізвище на «[PERSON]» у зв'язку із реєстрацією шлюбу із [PERSON]. (а. с. 9) Згідно із довідкою ВКК № 726 наданою КУ «Центр первинної медико - санитарної допомоги № 2 м. Лисичанськ» встановлено, що дитина [PERSON] страждає на таке захворювання як «аутизм», проживає разом із бабусею, вісі процедури які призначаються дитині виконуються бабусею.(а. с. 6, 7) Згідно із висновком ВКК № 32 від 26.04.2013 року, [PERSON] визнано інвалідом дитинства. (а. с. 8) Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини від 12.07.2017 року, за адресою: [ADDRESS] Луганської області, проживають [PERSON] та [PERSON], з ними проживає дитина [PERSON], при перевірці не знайдено порушень санітарно - гігієнічних норм. В будинку чисто, затишно, дитина забезпечена одягом, харчуванням. Усі члени родини добре контактують між собою, стосунки позитивні. В будинку створені умови для розвитку, вихованню та проживанню малолітньої дитини. (а. с. 10) З матеріалів справи також вбачається, що [PERSON] 17.07.2017 року зверталася до Голови Лисичанської міської ради із заявою про своє бажання залишити [PERSON] у своїй сім'ї до вирішення питання про опіку, та їй такій дозвіл було надано (а. с. 11) Також судом була досліджена довідка про склад сім'ї [PERSON] з якої вбачається, що остання є власником будинку № 20 по вул. Космічній м. Лисичанська Луганської області, разом із нею в будинку зареєстровані її чоловік - [PERSON], та донька [PERSON]. (а. с.12) Згідно із довідкою наданою Лисичанською міською радою, від 11.07.2017 року, [PERSON] та її чоловік [PERSON] займаються вихованням та матеріально забезпечують свого онука [PERSON], якого його рідна мати [PERSON] залишила під опікою своїх батьків та поїхала. Вихованням сина не займається, фінансово не забезпечує. (а. с. 13) Відповідно до пояснень [PERSON] (а. с. 14), [PERSON] (а. с. 15), [PERSON] (а. с. 16) вбачається, що вихованням [PERSON] займаються його бабуся і дідусь, а саме подружжя [PERSON], вони виховують дитину та забезпечують всім необхідним для розвитку дитини та для її життя. У відповідності до висновку органу опіки та піклування Лисичанської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав від 22.08.2017 року № 3525/01-16 (а. с. 36), дитина [PERSON] мешкає разом з рідною бабусею [PERSON], яка займається вихованням та утриманням дитини, захищає права та інтереси онука. Мати дитини [PERSON] самоусунулась від виконання батьківських обов'язків, не цікавиться успіхами сина, не турбується про його стан здоров'я, фізичний та духовний розвиток. [PERSON] не утримує сина, не надає жодної матеріальної допомоги, протягом тривалого часу не виконує свої батьківські обов'язки та не здійснює жодних дій, спрямованих на їх виконання. Зазначені фактори можна розцінювати як свідоме нехтування матір'ю своїми обов'язками. Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Відповідно ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. У п. п. 15, 16, 18 постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" судам роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до змісту принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, на який послався суд, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю. Також слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці звертає увагу, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості заявника та його поведінці. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. 7 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Беручи до уваги, що мати хлопчика не інтересується його долею, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчуванням, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до його внутрішнього світу; не створює умов для отримання ним освіти, окрім того, покинула дитину на виховання бабусі та дідуся та матеріально не допомагає їй, суд приходить до обґрунтованого висновку про достатність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до її малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Частиною 2 ст. 166 СК України передбачено, що особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Враховуючи той факт, що мати у судове засідання не з'явилася та відомості про стан її здоров'я, матеріальне, наявність інших дітей, непрацездатних батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення, суду невідомі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки 1/4 всіх видів її доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено приписами ст. 180 та 183 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved