Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-01 00:00:00

Заявник звернулась до суду з даною заявою, в якій просить встановити факт її постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обгрунтування заяви зазначила, що після смерті своїх батьків залишилась сиротою та знаходилась під опікою свого діда та бабусі, з якими у віці 4-х років переїхала проживати до міста Дніпропетровська. Після досягнення 16 років вона була документована паспортом зразка колишнього СРСР серії [NUMBER] , виданим ВВС Бабушкінського райвиконкому м. Дніпропетровська 11 січня 1985 року, та проживала за адресою: [ADDRESS] . Після укладення шлюбу з [PERSON] позивачем було здійснено обмін паспорта та змінено дівоче прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». Зазначає, що 15 березня 1972 року Південним машинобудівним заводом на підставі рішення адміністрації і заводського комітету, [PERSON] та членам його родини, а саме: дружині [PERSON] та сину [PERSON] видано ордер на право зайняття квартири [ADDRESS] . З 28 листопада 1989 року заявник була зареєстрована за адресою місця проживання свого чоловіка [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у заявника від шлюбу народилася донька. Однак спільне життя не склалось та останні 5 років позивач проживає за іншою адресою. Чоловік заявника [PERSON] помер [INFO] та рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська заявника визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Вказаним рішенням заявника також знято з реєстраційного обліку 03 травня 2018 року та по теперішній час вона проживає без реєстрації. Свій паспорт зразка колишнього СРСР заявник втратила та отримати паспорт громадянина України не має можливості, у зв`язку із неможливістю встановлення особи заявника. Враховуючи викладене, заявник звернулася до суду. 20 березня 2019 року до суду надійшли пояснення представника заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в яких зазначено, що заявник підпадає під дію ст.3 Закону України «Про громадянство України». Однак зазначає, що заявником не надано жодного документу, що підтверджує її особу. Крім того, звертає увагу суду, що в долучених до заяви документах містяться розбіжності. Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2019 року зобов`язано Шевченківський районний відділ у м. Дніпрі Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України надати належним чином завірені копії наступних документів: документів, які були надані 08 січня 1985 року [PERSON] , [INFO] , для видачі паспорту громадянина України у зв`язку із досягненням 16 років; документів, які були надані [PERSON] 10 лютого 1989 року разом із заявою про отримання паспорту (форма№1) у зв`язку зі зміною прізвища з « [PERSON] » на «Гореніч ( [PERSON] ») під час укладення шлюбу, а також Новокодацький районний у місті Дніпрі відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надати копії документів, які були подані [PERSON] , [INFO] , для укладення шлюбу (актовий запис №54 від 19 січня 1988 року). Заявник у судовому засіданні підтримала уточнену заяву та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Земляна Л.І. не заперечувала проти задоволення заяви. Суд, вислухавши сторони, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. [PERSON] , [INFO] , станом на 16 січня 1985 року проживала за адресою: [ADDRESS] , та 19 січня 1988 року уклала шлюб з [PERSON] у зв`язку з чим змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.4,14,64). Після укладення шлюбу заявнику у зв`язку зі зміною прізвища 17 лютого 1989 року було видано паспорт серії [NUMBER] (а.с.4). 03 грудня 1991 року від шлюбу у [PERSON] та [PERSON] народилася донька [PERSON] , про що 23 грудня 1991 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції складено відповідний актовий запис №3268 (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер (а.с.9). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2017 року, заявника визнано такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] . Даним рішенням суду встановлено, що заявник була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 28 листопада 1989 року та не проживає за вказаною адресою з травня 2002 року (а.с.10-11). Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до довідки Відділу обліку проживання фізичних осіб управління у сфері державної реєстрації Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 28 серпня 2018 року, на день смерті [PERSON] склад зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , становить 3 особи: [PERSON] , яка зареєстрована з 28 листопада 1989 року та знята з обліку 03 травня 2018 року, [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи від 17 вересня 2018 року №02.3-24/11393 заявник у період з 28 листопада 1989 року по 03 травня 2018 року була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.13). У судовому засіданні свідок [PERSON] повідомив, що він знайомий із заявником більше 15 років, оскільки він з її чоловіком разом навчався в школі та працював. Саме [PERSON] представив йому заявника як свою дружину, знає, що в них є спільна дитина та вказав, що саме заявник, яка зараз знаходиться в судовому засіданні, є [PERSON] . Крім того, свідок бачив медичну книжку заявниці, в якій було зазначено [PERSON] , 1968 року народження. Свідок [PERSON] пояснила суду, що заявника знає приблизно з 1975 року, яка жила по вул [ADDRESS] , оскільки остання навчалася разом з її донькою в школі. Із заявником, яку знає як [PERSON] , бачиться протягом всього часу знайомства з нею та приблизно з 1990 року бачиться з нею п`ять разів на місяць. Вирішуючи заяву, суд виходить з наступного. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно з п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про громадянство України" громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав. Таким чином, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України. Приймаючи до уваги те, що факт, про встановлення якого просить заявник, має для неї юридичне значення та необхідне для подальшого звернення заявника до відповідних державних органів з метою встановлення належності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України, враховуючи наявність доказів на підтвердження постійного проживання за вказаною адресою, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved