Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

Публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 18.01.2007року в сумі 14646,44 гривень. В обґрунтування вимог позивач вказував, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем договору б/н від 18.01.2007 року Банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку» складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні даного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору у цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленими «Тарифами банку» з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою». Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного Кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Однак всупереч нормам закону та умов договору відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 30.04.2014 року утворилась заборгованість в сумі 20052,32 гривні, яка складається з заборгованості за кредитом у сумі 4860,44 гривні, заборгованості по процентам за користування кредитом у сумі 11644,08 гривень, заборгованості по комісії за користування кредитом у сумі 3547,80 гривень, 500 гривень - штраф (фіксована частина), 673,64 гривні - штраф (процентна складова). Оскільки 30.10.2008 року судом було винесено судовий наказ про стягнення заборгованості у сумі 6579,52 гривні, то до стягнення підлягає заборгованість у сумі 14646,44 гривні, яку позивач просить стягнути через суд. У судове засідання представник позивача не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 26.09.2014 року позов визнав та пояснив, що кредитною карткою користувалась його дружина, з якою він розірвав шлюб більше двох років тому, і не знав, що кредит досі не закрито. Також вказав, що картку та пін-код дружині передав добровільно, та не заперечував факт укладення договору і не оспорював розмір заборгованості. У судове засідання 15.10.2014 року відповідач, будучи повідомленим про дату та час розгляду справи не з'явився, причини неявки не повідомив. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 18.01.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ „ПриватБанк" було укладено договір про надання [PERSON] банківських послуг у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку „Універсальна" у розмірі 5000 гривень з базовою відсотковою ставкою за кредитним лімітом 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. Відповідно до умов укладеного договору, Договір складається з Заяви позичальника, Умов та правил надання банківських послуг і Правил користування платіжною карткою. Відповідно до ст. 1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Як встановлено судом, і не оспорено відповідачем, позивач виконав належним чином свої зобов'язання, надавши [PERSON] кредит в сумі 5000 гривень. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Сторони домовились, що у разі порушення позичальником зобов'язань за договором банк вправі призупинити виконання розрахунків по картці, визнати картку недійсною чи вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, виплати процентів і виконання інших обов'язків за договором (п. п. 5.2., 6.6. Умов та правил надання банківських послуг), та штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову (п. 8.6. Умов та правил надання банківських послуг), що стало підставою для звернення банку до суду. Згідно з абз. 4 ч. 2 Умов та правил надання банківських послуг (терміни і поняття), сума зобов'язань держателя платіжної картки по оплаті встановлених банком тарифами включає в себе проценти за користування кредитом, в тому числі за користування простроченим кредитом, плата за випуск /обслуговування платіжної картки, інших комісій та штрафних санкцій (якщо такі будуть мати місце). Згідно п. 5.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено право банку проводити зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків, про що банк зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення змін проінформувати Клієнта, зокрема у витягу по Картрахунку відповідно до п. 4.9 цього Договору. Якщо протягом 7 днів Банк не отримає повідомлення від Клієнта про свою незгоду із змінами, то вважається, що Клієнт приймає нові умови. Відповідно до п. 4.9 Умов та Правил надання банківських послуг банк зобов'язаний щомісячно інформувати позичальника про стан платіжної картки у спосіб вказаний в Заяві. Як випливає із змісту заяви від 18.01.2007 року, [PERSON] дав згоду на інформування його про стан платіжної картки за допомогою електронної почти або СМС. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг, відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентами за його використання, за кредитним лімітом, за перевитратою платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором, а відповідно до п. 6.9 у разі виникнення заборгованості за картрахунком у результаті курсової різниці, технічних помилок у роботі обладнання та в інших випадках погашати заборгованість протягом 30 днів з моменту її виникнення. Судом встановлено, що відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за Кредитним договором, та згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором від 18.01.2007 року, укладеного між Приватбанком та [PERSON], вбачається, що станом на 30.04.2014 року за відповідачем рахується заборгованість за кредитним договором в сумі 20052,32 гривні, у тому числі 4860,44 гривні - заборгованість за кредитом, 11644,08 гривень - заборгованість по процентах за користування кредитом, 3547,80 гривень - заборгованість по комісії за користування кредитом. Крім того, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг за порушення відповідачем строків внесення платежів йому нараховано штраф у сумі 500 гривень (фіксована частина) та 673,64 гривні - (процентна складова). За відрахуванням задоволеної суми заборгованості по кредиту у розмірі 6 579,52 гривні за судовим наказом від 30.10.2008 року, до стягнення підлягає заборгованість у сумі 14646,44 гривні. Згідно з ст. ст. 525, 526 Цивільного Кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі ст. 611 Цивільного Кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Оскільки на день розгляду справи з боку відповідача не надано доказів про виконання свого обов'язку в частині сплати заборгованості за Договором в повному обсязі, суд вважає, що позов є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає до задоволення у повному обсязі. При цьому суд бере до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Частиною 1 ст. 64 ЦПК України визначено, що письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. На обґрунтування доводів позовних вимог банком до суду було надано розрахунок суми заборгованості, підписаний представником банку, який судом визнано належним та допустимим доказом та оцінено у відповідності з вимогами ст. 212 ЦПК України. Доказів, які б спростували цей розрахунок, відповідачем не надано, судом таких обставин не встановлено, тому суд приходить до висновку, що цей доказ відповідає вимогам процесуального закону і підтверджує обставини, викладені в позовній заяві. Згідно із ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в справі, а саме судовий збір у розмірі 243,60 гривні сплачений позивачем при подачі позовної заяви. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 525, 526, 527, 611, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 8, 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд ,-

Outcome: approved