Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернувся з позовом до відповідача - ВАТ НАСК "Оранта" про стягнення страхового відшкодування в розмірі 4 071,00 грн., пені в розмірі 575,78 грн., витрат на правову допомогу в розмірі 500,00 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн. Позовні вимоги обґрунтовані наступними обставинами. 26 травня 2013 року мала місце ДТП, в якій був пошкоджений належний позивачу автомобіль марки “Шевролет”, д.н.з. [NUMBER]. Даний факт підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва від 19 травня 2013 року № 754/10640/13-п, якою винною особою у скоєнні ДТП визнано [PERSON] - водія автомобіля марки "Форд", д.н.з. [NUMBER]. Оскільки відповідальність заподіювача шкоди, згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ/4198270, була застрахована 18.09.2012 року у відповідача - ВАТ НАСК "Оранта", 01.08.2013 року позивачем саме до ВАТ НАСК "Оранта" і була подана заява про виплату страхового відшкодування та інші необхідні документи. Постанова суду від 19 липня 2013 року була надана відповідачу (страховику) додатково 01.08.2013 року. Після надання всіх документів позивачем, відповідачем була узгоджена сума страхової виплати, проте, так і не була фактично виплачена позивачу. Листом від 11.02.2014 року за №09-02-09/2467 НАСК "Оранта" повідомив позивача про намір виплатити страхове відшкодування у найближчий час, проте, так і не виплатив страхове відшкодування. Оскільки на час звернення до суду з позовом страхове відшкодування так і не отримано позивачем, він просить стягнути його з відповідача у судовому порядку. Підтримавши позовні вимоги з вищенаведених підстав, позивач просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, проте, направив на адресу суду письмові пояснення, згідно яких визнав позовні вимоги про стягнення страхового відшкодування та пені, а у задоволенні вимоги про стягнення витрат на правову допомогу просив відмовити з підстав її недоведеності. Вивчивши позовну заяву і письмові пояснення, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25 травня 2013 року о 19:00 год. на автодорозі ПСО м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП). Учасниками ДТП були автомобіль "Форд", д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіль “Шевролет”, д.н.з. [NUMBER] під керуванням позивача [PERSON] Відповідальність [PERSON] на час ДТП була застрахована у відповідача - ВАТ НАСК "Оранта" згідно Договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № АВ/4198270). Відповідно до статті 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів " страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно зі ст. 29 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та умов договору страхування, страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілій особі витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як убачається з матеріалів справи і не оспорюється сторонами, 01 серпня 2013 року позивачем до ВАТ НАСК "Оранта" була подана заява про виплату страхового відшкодування з усіма необхідними документами, крім постанови суду, яка додатково була надана відповідачу 19 липня 2013 року. Після надання всіх документів, відповідачем була узгоджена сума страхової виплати - 4 071,01 грн., проте, так і не була фактично виплачена позивачу. Представник відповідача визнав страхове відшкодування в розмірі 4 071,01 грн. та пеню в розмірі 507,58 грн., отже, ці обставини не оспорюються сторонами, згідно зі ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, тому підлягають задоволенню на підставі ст. 174 ЦПК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 79 ЦПК України, до складу судових витрат, серед іншого, належать судовий збір і витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, крім випадків безоплатної допомоги. Позивачем не надано документів на підтвердження факту надання правової допомоги адвокатом саме у даній цивільній справі, відсутній розрахунок, акт виконаних робіт та розрахунок погодинної роботи адвоката, докази оплати вартості послуг адвоката, як і документи, що підтверджують право [PERSON] надавати правову допомогу. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна особа має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх тверджень або заперечень. Вимоги в цій частині є недоведеними, тому задоволенню не підлягають. Витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 243, 60 грн. є підтвердженими, тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: partial