Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-21 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом в якому вказала, що рішенням Якимівського районного суду Запорізької області у справі № 2-1677/10 від 25 серпня 2010 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Рішення набрало законної сили 06 вересня 2010 року. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилась проживати разом з позивачкою та зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Відповідач за рішенням Якимівського районною суду Запорізької області від 25 серпня 2010 року у справі № 2-1678/2010, сплачує на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] . 29 липня 2009 року у розмірі 310 гривень 50 копійок до досягнення дитиною повноліття. Батько дитини жодної участі у вихованні дитини не бере, з дитиною не спілкується та не бачиться на протязі тривалого часу. 15 червня 2018 року позивач одружилась з [PERSON] . Тому, фактично позивачка разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] проживає в квартирі теперішнього чоловіка за адресою: [ADDRESS] . Вказана кватира належить чоловікові позивачки [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва № [NUMBER] від 01 грудня 2006 року. Іншими співвласниками є [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] , які є власниками по ј частині відповідно. Усі співвласники не заперечують проти того, щоб позивачка та її малолітній син [PERSON] та надають згоду на реєстрацію в квартирі [ADDRESS] . Відтак, чоловік позивачки та інші співвласники не заперечують проти того, щоб позивачка та її син були зареєстровані у вказаній квартирі за місцем фактичного проживання, однак не мав можливості це зробити через те, що відповідач як батько сина не надає такої згоди на здійснення відповідної реєстрації місця проживання. В зв`язку з чим, просить суд надати дозвіл на зняття з реєстрації місця проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] з адреси: [ADDRESS] та на реєстрацію місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його матір`ю [PERSON] , на адресу [ADDRESS] без згоди батька - [PERSON] . Ухвалою суду від 27 жовтня 2020 року відкрито провадження по справі та запропоновано відповідачу подати відзив на позов. Станом на 22 грудня 2020 року відзив на позов від відповідача до Якимівського районного суду Запорізької області не надійшов. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах позову міститься заява, в якій просять розгляд справи проводити без участі представника. Не заперечує проти заочного розгляду справи, просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи - районної адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, викликався належним чином. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За погодженням представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Відповідно до рішення Якимівського районного суду Запорізької області від 25 серпня 2010 року шлюб, який був зареєстрований 21 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Якимівського РУЮ Запорізької області, актовий запис № 70 між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.7). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Радивонівської сільської ради Якимівського району Запорізької області від 06 серпня 2009 року [PERSON] народився [INFO] , а його батьками зазначені сторони по справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до витягу з єдиного державного демографічного реєстру, щодо реєстрації місця проживання від 29 червня 2018 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована в будинку [ADDRESS] . З матеріалів справи вбачається, що позивач виявила намір змінити своє місце реєстрації та місце реєстрації свого сина, однак у знятті сина з місця реєстрації позивачу було відмовлено, оскільки особа не подала усіх необхідних документів для реєстрації чи зняття з місця реєстрації, а саме відсутня згода батька дитини на проведення вказаних дій. Відповідно до акту № 14, виданого ТОВ Керуюча компанія «Мрія» від 30 листопада 2020 року позивач по справі разом із своїм сином [PERSON] проживає у квартирі чоловіка позивача. (а.с.11) Крім того відповідно до довідки, виданої Запорізьким багатопрофільним ліцеєм «Перспектива» № 33 від 04 лютого 2020 року [PERSON] навчається в 5 класі Запорізького багатопрофільного ліцею «Перспектива». (а.с.10) Таким чином склалася ситуація, коли позивач та її малолітній син проживають фактично за іншою адресою, а тому вбачається доцільність зміни їх місця реєстрації. Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. За вимогами ст.6 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що реєстрація місця проживання і зняття з місця реєстрації особи за заявою законного представника здійснюється за згодою інших законних представників. Пунктом 18 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 року №207 (далі Правил) передбачено, що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згідно з п. 26 Правил..., у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами зняття з реєстрації місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, разом з одним із батьків здійснюється за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989 року із змінами, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року №789-ХІІ, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини. Оскільки невизначеність реєстрації місця проживання малолітнього [PERSON] за фактичним місцем проживання зі своєю матір`ю суперечить його інтересам та суттєво обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема права на свободу пересування та вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист, суд вважає, що позовні вимоги про надання дозволу на зняття з реєстрації та реєстрацію місця проживання дитини без згоди батька підлягають задоволенню. Так ЄСПЛ неодноразово наголошував, що Конвенція покликана гарантувати не теоретичні чи ілюзорні права, а права практичні та ефективні (справа "Байт і Кеннеді проти Німеччини(п.67) "Принц Ліхтенштейну Ганс-Адам II, проти Німеччини" (п.45).Відповідно до частини першої ст. 3 Конвенції про права дитини у всіх діях щодо дітей, незалежно від того , здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями .соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. З врахуванням того, що суд виходить з пріоритету інтересів дитини, їх найкращого забезпечення враховуючи обставини справи, визначений нормативно-правовим актом порядок реєстрації місця проживання дітей до 14 років, тому приходить до висновку, що саме рішення про визначення місця проживання дитини є підставою для реєстрації місця проживання дитини, незалежно від стосунків батьків, а отже таке судове рішення буде ефективним способом захисту прав дитини. Таким чином суд вважає вказані позовні вимоги позивача доведеними у повному обсязі та такими, які підлягають до задоволення. Суд також вважає, що з відповідача необхідно стягти судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України

Outcome: approved