Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

04.09.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Галичанівської сільської ради Городоцького району Львівської області, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті матері. Позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON], яка до дня смерті проживала та була зареєстрована в [ADDRESS] і мала на праві фактичної власності вказаний житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами. Звернувшись до приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Муха М.Т. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері їй надано лист про неможливість оформлення спадкових прав через відсутність правовстановлюючого документу. Таким чином, відсутність правовстановлюючих документів на житловий будинок [ADDRESS] унеможливлює для неї реалізацію своїх спадкових прав шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом у нотаріальному порядку. У зв'язку з цим позивач змушена звернутись до суду і просить визнати за нею право власності на житловий будинок в [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO]. Ухвалою судді від 21.09.2018 року провадження у справі відкрито. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю. Крім того, пояснила, що вказаний будинок будувала її мати і через свою необізнаність не виготовила правовстановлюючого документа, також склала заповіт на неї та [PERSON], однак останній відмовляється від частки визначеної у заповіті, до нотаріуса не звертався, тому вона бажає успадкувати будинок не по заповіту, а за законом. Представник відповідача - Галичанівської сільської ради Городоцького району Львівської області в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що позивачка постійно проживала у спірному будинку зі спадкодавцем, раніше не вимагалось оформлення правовстановлюючих документів, буди записи виключно в погосподарських книгах. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та не заперечив щодо їх задоволення, пояснив, що про наявність заповіту знає, але не бажає оформляти спадщину, позивачка його рідна сестра повністю їй довіряє. Треті особи у справі - [PERSON], [PERSON], [PERSON] подали суду належно засвідчені заяви про розгляд справи у їх відсутності, не претендують на частку у спадковому майні після смерті матері, а тому не заперечують щодо задоволення позовних вимог [PERSON] (а.с.50,52,61) Заслухавши позивача, представника відповідача та третю особу, вивчивши матеріали справи, суд приходить переконання про задоволення позову. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватись законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців. Також, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що відносини спадкування регулюються за правилами ЦК 2004 р., якщо спадщина відкрилася після 01.01.2004 р. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила ЦК 1963 р., у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за заповітом чи за законом. Оскільки спадкодавець померла [INFO] року, до правовідносин, що стосуються прийняття спадщини після її смерті слід застосовувати положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року. Так, ст. 524 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч.2 ст. 548 ЦК України 1963 р., прийняття спадщини визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким з урахуванням вимог ст. 525 зазначеного Кодексу, визнається день смерті спадкодавця. Статею 549 ЦК УРСР, передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом 6 місяців з дня її відкриття фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що мати позивачки [PERSON] померла [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). За свого життя [PERSON] склала заповіт, яким на випадок своєї смерті розпорядилась своїм майном, зокрема заповіла все своє майно, в т.ч. житловий будинок в [ADDRESS] донці [PERSON] та 1/4 сину [PERSON]. Даний заповіт не змінювався і не скасовувався (а.с.69) На момент смерті [PERSON] у спадковому будинку постійно проживала, зареєстрована та продовжує проживати і утримувати його [PERSON], користується земельною ділянкою - 0,36 га, яка закріплена за будинком, що підтверджується довідками сільської ради від 04.09.2018 №630, 631 (а.с.29-30) та вступила в управління та володіння спадковим майном, а отже згідно положень ч.1 ст. 549 ЦК УРСР, що діяв на час відкриття спадщини, вона прийняла спадщину. Той факт, що спадкодавиця вважалась фактичним власником житлового будинку по [ADDRESS] має підтвердження на підставі записів погосподарських книг Галичанівської сільської ради за 1991-1995, 1996-2000 рр., головою домоволодіння була [PERSON], а згідно погосподарських книг за 2006-2010 рр. головою домогосподарства вважається позивач [PERSON] (а.с.11-13) Згідно довідки Галичанівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 04.09.2018 № 629 [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] до дня смерті постійно була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] і на день смерті із нею були зареєстровані: чоловік - [PERSON], дочка - [PERSON] та внуки - [PERSON], [PERSON](а.с.59) Інші спадкоємці - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на спадкове майно після смерті матері [PERSON], що померла [INFO] не претендують, про що подали відповідні заяви. З повідомлення приватного нотаріуса Городоцького районного нотаріального округу Львівської області Мухи М.Т. №261/01-16 від 06.09.2018 (а.с.27) [PERSON] не може бути видане свідоцтво про право на спадщину, після смерті матері - [PERSON] а саме на житловий будинок [ADDRESS], оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який б підтверджував реєстрацію права власності на вищевказане майно за померлою. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстр будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджені Міністерством комунального господарства У PCP 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» і прийнятою відповідно до цього Указу постановою Ради Міністрів СРСР від 26.08.1948 р. «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР 26.08.1948р. «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва, зокрема за вказаними Указом і постановою підставою виникнення права власності на житловий будинок був сам факт збудування цього будинку з додержанням вимог зазначених актів законодавства. Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації. Такого висновку дійшов ВСУ, виклавши правову позицію у постанові від 18.12.2013 у справі N 6-137цс13, яка згідно зі статтею 360-7 ЦПК є обов'язковою для судів. Як вбачається із копії технічного паспорта на будинок (а.с.5-8) він зведений у 1961 році, складається з п'яти житлових кімнат, двох коридорів, кухні, веранди, санвузла, загальна площа будинку - 110,9 кв.м., житлова - 64,7 кв.м., підсобна - 46,2 кв.м., при будинку є гараж, сарай, вбиральня, криниця та огорожа. Згідно ст.328 ЦК України в ред. 2004 право власності вважається набутим правомірно, якщо інше право не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилами ст.392 ЦК України в ред. 2004, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч.4 ст.3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Відповідно до наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 року № 127 «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» з подальшими змінами та доповненнями не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них, побудовані до 5 серпня 1992 року. За життя мати позивача, яка була зареєстрована і до дня смерті постійно проживала в [ADDRESS] не зареєструвала право власності на вказаний житловий будинок, що також підтверджено Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, інше від 22.09.2018 №138743858 (а.с.31) Обставини, які б вказували, що [PERSON] при житті набула або володіла вказаним житловим будинком неправомірно, або що такий є самочинно побудований, в суді не встановлено. Згідно інвентаризаційної справи №112 КП «Городоцьке районне бюро технічної інвентаризації» вбачається, що право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] не реєструвалось. Спадкових справ після смерті [PERSON] Городоцькою державною нотаріальною конторою не заводились, що підтверджується Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 04.10.2018 (а.с.42-43) Таким чином, суд приходить переконання про успадкування позивачем житлового будинку, оскільки така прийняла спадщину. На підставі викладеного, суд знаходить за належне визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими та надвірними спорудами (гараж, сарай, вбиральня, огорожа, криниця) в цілому, що розташовані в [ADDRESS], оскільки позивач є рідною дочкою спадкодавця, інші спадкоємці відмовились від своїх часток у спадковому майні належного [PERSON], яка за життя не оформила права власності на житловий будинок. Враховуючи особливості позову та прохання позивача, суд залишає судовий збір за нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved