Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У квітні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком» про відшкодування моральної шкоди. В позові зазначив, що він працював з 03.10.01р. по 15.12.2011р. підземним ГРОВ на шахті ім. Леніна ВА «Кривбасзалізрудком» та ПАТ «Кривбасзалізрудком», виконував комплекс робіт, які внаслідок обмеженості робочого простору, не дозволяючого завжди застосовувати засоби малої механізації, характеризувалися важкою фізичною працею, посилюючим шкідливим фактором, несприятливий мікроклімат, який є характерним для підземних умов. Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 30.11.2011 причиною професійного захворювання стала робота на протязі 10 років 10 місяців в умов: важкої фізичної праці. Рівень фізичного перевантаження: маса вантажу, що підіймається та переміщуєтьс вручну 34-40кг при допустимій до 30кг; робоча поза з похилом тулуба до 30°>30° за змін ' 68,0/14,0%, при допустимому значенню 25,0/-; нахили корпусу до 396 разів при нормі - до 10 разів за зміну; статичне навантаження при утриманні вантажу двома руками 149610-18700 кг/с, при допустимій до 70000кг/с. Важкість праці відноситься до III класу 3 ступені шкідливості. Висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу від 07 грудня 2012р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 30% (10 % - по ВСП та 20% - п радикуліту) з 12.12.2011р. до 01.01.2013 р. На підставі Постанови фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Кривому Розі №0407/20752/20752.1/ від 22 грудня 2011р. йому призначена одноразова допомога за фактом стійкої втрат професійної працездатності у розмірі 68272,00грн., а підставі Постанови фонду соціальног страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кривому Розі №0407/20752/20752.1/3 від 22 грудня 2011р. також призначено щомісячн страхову допомогу у розмірі 1805грн. 03коп. При повторному переогляді висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу від 09.12. 2013р. йому була визначена втрата професійної працездатності у розмірі 55% (10 % - по ВС та 45% - по радикуліту) з 09.12.2013р. по 01.01.2015р. Страховий випадок стався у нього 14 грудня 2011р., коли йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі 30%, тобто після того як вступив в силу Закону України „ Про внесення змін до Закону України про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" від 23 лютого 2007 року, яким виключено частину 3 ст. З вищеназваного закону. Оскільки професійне захворювання виникло внаслідок тривалої роботи в шкідливих умова під час виконання трудових обов'язків, то заподіяна моральна шкода випливає з трудових правовідносин і має відшкодуватися роботодавцем, який не створив безпечних умов праці. В зв'язку з наведеним він вважає, що професійне захворювання спричинено йому з вини відповідача, який порушував норми з безпеки праці та не забезпечив безпечні умови роботи, що призвело його до моральних страждань. В зв'язку з професійним захворюванням та втратою працездатності змінилися його образ якість життя, що завдає йому моральних страждань. Він відчуває постійний ниючий біль в хребті, переважно в поперековому відділі іррадіацією болю в праву ногу до п'яти, який посилюється у вимушеному положенні тіла, при нахилах тулуба та зранку, постійне відчуття терпкості ніг, стоп, біль та обмеження об'єму рухів плечових, ліктьових і колінних суглобах, виражену скутість рухів у хребті та суглобах, періодично гострий біль у вигляді «прострілів» в п/крижовому відділі хребта з віддачею в праву ногу, утруднену ходу, напади побіління шкіри пальців кистей, переважно правої. Через захворювання він не може виконувати важку роботу по дому, тому вона лягла на плечі його близьких. Він раніше вів активний спосіб життя, захоплювався рибалкою. Зараз змушений відмовитись від рибалки. У нього було багато друзів - однодумців, які підтримували його захоплення. Через це зруйнувались його зв'язки з друзями, що спричиняє йому душевні страждання. В зв'язку з хворобою він змушений багато часу проводити у лікарнях, де незадовільні умови для життя, побутові незручності. Під час лікування він змушений переносити біль, приймати велику кількість ліків, що підтверджується витягами з лікарняних епікризів. Факт завдання йому моральних страждань підтверджується актом розслідування професійного захворювання, виписними епікризами лікарень, де він проходив лікування. Він є особою працездатного віку. Бажає працювати та матеріально утримувати свою сім'ю. Але в зв'язку з профзахворюванням він за станом здоров'я не може виконувати будь-яку фізичну роботу, а отже і працевлаштуватися. Отже, порушення його законних прав призвели його до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Розмір заподіяної йому моральної шкоди складає 1218 (мінімальна заробітна плата) х 200 = 243600 грн., тому і просить суд стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком» на його користь моральну шкоду в сумі 243 600 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги. Представник відповідача Некрасова К.О. позов не визнала та пояснила, що ПАТ «Кривбасзалізрудком» вважає вимоги позивача незаконними і необгрунтованими та заперечує проти їх задоволення з наступних підстав. Спірні правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачем фактично ґрунтуються на трудових правовідносинах а к відповідності зі ст. 38 Закону України «Про охорону праці» державний нагляд за додержанням законів та інших нормативно-правових актів про охорону праці здійснює центральний орган виконавчої влади з нагляду за охороною праці. Держгірпромнагляд відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, здійснює в установленому порядку державний нагляд за додержанням законодавства з охорони праці в частині промислової безпеки, безпечного ведення робіт юридичними та фізичними особами, які відповідно до законодавства використовують найману працю. Окрім того, що позивач не довів факт спричинення йому моральних страждань . Крім того, позивач укладаючи з відповідачем трудовий договір, відповідно до ст. 29 КЗпП України, був повідомлений і ознайомлений під розпис про його права і обов'язки, про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, при цьому позивач свідомо приймав запропоновані йому умови праці і усвідомлював можливість ушкодження його здоров'я та його наслідки. Таким чином, робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється та наявність шкідливих умов праці є об'єктивним явищем відповідно до чого законодавством встановлюються пільги щодо пенсійного забезпечення. Вважають, що в отриманні позивачем професійного захворювання та моральних страиедань про які він вказує в позовній заяві винен сам позивач, тому просять суд ухвалити судове рішення, яким відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» у повному обсязі. Вислухавши сторони та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] з 03.10.01р. по 15.12.2011р. (10 років 10 місяців) працював підземним ГРОВ на шахті ім. Леніна ВА «Кривбасзалізрудком» та ПАТ «Кривбасзалізрудком» у важких та шкідливих умовах праці - а.с.3-5. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.11.2011 причиною професійного захворювання стала робота на протязі 10 років 10 місяців в умов: важкої фізичної праці (а.с.12-14) та наданих позивачем медичних документів (а.с.21-38) встановлено, що хворів він з 2011 року (виписка з історії хвороби від 01.10.2013 року - а.с.21), після чого продовжував працювати у таких же умовах на підприємствах відповідачів, робота на яких відповідно до акту є причиною виникнення професійного захворювання. В зв'язку з травмою згідно первинного огляду від 07 грудня 2012р. позивачу встановлено ступінь втрати професійної працездатності - 30% - а.с.16. Таким чином у позивача на підставі висновку МСЕК від 07.12.2012р. право на відшкодування моральної шкоди виникло з 07.12.2012 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках. При повторному переогляді висновком профпатологічної МСЕК м. Кривого Рогу від 09.12. 2013р. [PERSON] була визначена втрата професійної працездатності у розмірі 55% (10 % - по ВС та 45% - по радикуліту) з 09.12.2013р. по 01.01.2015р.- а.с.57. Стаття 153 Кодексу законів про працю України встановлено, що «забезпечення безпечних і не шкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган». Аналогічні вимоги передбачені ст. 13 Закону України «Про охорону праці». Статтею 173 Кодексу законів про працю України закріплено за потерпілим право на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаних з виконанням трудових обов'язків. Згідно статті 237-1 КЗпП України, відшкодування шкоди власником, або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування визначається законодавством. За змістом ч.ч.І-З статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болі та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та душевних стражданнях, яких особа зазнала в зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини душевних і фізичних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізацій, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно до частини 2 абз. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується, незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоров'я умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. До юридичного складу, який є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. При цьому, вина власника не названа серед юридичних фактів, які входять до такого юридичного складу. Вказане свідчить про те, що закон не перешкоджає стягненню з власника моральної шкоди за відсутності його вини, якщо є юридичні факти, що складають підставу обов'язку власника відшкодувати моральну шкоду. Відповідно до вимог ст.14 «Про охорону праці» та акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 30.11.2011 року (а.с.12-15), виписок МСЕК, виписок із історії хвороби [PERSON] суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах. Строк позовної давності для звернення за захистом до суду не пропущений. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я. Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у зв'язку з отриманим ним професійного захворювання встановлений в судовому засіданні. Позивач потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача, та часу роботи у відповідачів, вини позивача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Отже, враховуючи те, що вперше позивачу [PERSON] встановлено 30% втрати працездатності, при повторному переогляді - 55%, а також фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути з Публічного акціонерного товариства «Кривбасзалізрудком» на його користь в рахунок компенсації моральної шкоди 50 000 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

Outcome: partial