Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

13.11.2018 позивач звернулася з позовною заявою до суду, в якій вказала, що 31.07.2004 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. 30.11.2015 року рішенням Вільнянського районного суду їхній шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу син проживає разом з нею, усі обов'язки щодо утримання та виховання сина вона несе самостійно. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між нею та відповідачем не досягнуто, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ? частина від доходів відповідача до досягнення сином повноліття. Сторони належним чином повідомлені про те, що справа буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.Клопотань про розгляд справи в судовому засіданні із викликом сторін від позивача та відповідача не надходило. Відповідач не скористався правом подати до суду заперечення на позовну заяву, тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами. Дослідивши докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів страви, сторони перебували у шлюбі з 31.07.2004 по 30.11.2015, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у Запорізькій області, копією заочного рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30.11.2015 (арк.с. 2 3). [INFO] в них народився син, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], актовий запис № 129 від 26.10.2004, виданого 26.10.2004 відділом реєстрації актів цивільного стану Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області (арк.с.4). Після розірвання шлюбу дитина проживає з позивачем і знаходиться на повному утриманні матері, [PERSON] У відповідності до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 80, ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти визначається судом (ст.ст. 80, 183 СК). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача суд виходить з положень ст. 182 СК України, згідно до яких при визначенні розміру аліментів, суд враховує: ?стан здоров'я та матеріальне становище дитини; ?стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; ?наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; ?інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 18 СК України передбачено, що суд застосовує ті способи захисту прав або інтересів учасників сімейних відносин, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення в суд з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання дитини. З урахуванням всіх обставин справи та вимог ст.ст. 182,183 Сімейного Кодексу України, а саме: враховуючи, що дитина знаходиться на утриманні матері, ту обставину, що відповідач працює, має постійне джерело доходу, суд вважає можливим визначити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини у частці від його заробітку у розмірі ? частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.11.2018 року, тобто з моменту пред'явлення позову, до досягнення [PERSON], [INFO], повноліття. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно з п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача варто стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved