Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

09.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить розірвати шлюб, зареєстрований 28.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Овруцького районного управління юстиції Житомирської області укладений між нею та [PERSON],[INFO], стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на утримання синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] до їх повноліття, мотивуючи тим, що відносини в сім"ї не склалися, почали постійно виникати сварки та скандали, не розуміння один одного, різні погляди на життя. Вважає недоцільним і не можливе подальше перебування з відповідачем у шлюбі та має твердий намір розірвати його. Діти перебувають на її утриманні, відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає і тому просить дітей залишити на подальше проживання з нею. Позивач та відповідач надали заяви, в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позивач вимоги підтримує, а відповідач позов визнає. Суд проаналізувавши наявні докази, приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до ст. 174 ЦПК України є підставою для задоволення позову. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 23.07.2007 року. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За нормами ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановлено, що збереження шлюбу між сторонами на паритетних засадах неможливе, вжиття судом подальших заходів щодо примирення буде суперечити інтересам позивача. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідач є батьком малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується вищевказаними копіями свідоцтва про народження. Відповідно до ст.ст. 182, 183 СК України суд враховує ряд істотних обставин, з яких витікає розмір аліментів, які підлягають стягненню в частині визначеній судом, проте мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 191 СК України передбачає, що аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Позов позивачкою подано 09.03.2016 року . Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України рішення суду в справі про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. З огляду на це, суд вважає, що, згідно із ст. 183 СК України, розмір аліментів може бути визначений у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача. Місце проживання дітей, які не досягли десяти років, у відповідності до ч.1 ст. 160 СК України, визначається за згодою батьків. Позивачка і відповідач дійшли згоди про те, що їхні малолітні діти будуть проживати з матір"ю, про що свідчить заява відповідача про визнання ним позовних вимог. Тому суд не має підстав до відмови у задоволенні цієї вимоги позивачки. Позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів від сплати судового збору була звільнена на підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому у відповідності із ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Позивачем при зверненні до суду з позовом про розірвання шлюбу сплачено судовий збір в розмірі 551,20 грн., який вона не бажає стягувати з відповідача.

Outcome: approved