Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-23 00:00:00

13 квітня 2018 року представник [PERSON] - адвокат Мальцева Тетяна Володимирівна звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [PERSON] належать на праві приватної власності земельні ділянки сільгосппризначення, площею 8,4800 та 2,5078 га, які розташовані на території Волинської сільської ради Каховського району Херсонської області. Позивач вказував, що вищенаведені земельні ділянки з 2001 року орендувалися відпо-відачем, і до 2009 року [PERSON] постійно та своєчасно отримував орендну плату, але в 2009 році, пісял укладення нового договору оренди, строком на 49 років, ПП "Агро-дар" стало ухилятися від виконання своїх зобов`язань по виплаті орендної плати, а в 2018 році керівниц-тво приватного підприємства заявив, що не буде виплачувати заборгованість по орендній платі, в зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися до суду, вважаючи, що такі обставини є підставою для розірвання договору оренди землі. Позивач просив суд розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та приватним підприємством "Агро-Дар" 13.11.2009 року, зареєстрований у Каховському районому відділу Херсонської ренегіональної філії "Центр Державного зе-мельного кадастру" 13.11.2009 року за №4АА 001931-040972400296 та стягнути заборгова-ність по орендній платі за період з 13.11.2009 року по момент ухвалення рішення. Представник позивача - адвокат Мальцева Т.В. в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила суд розірвати договір оренди землі, укладений між [PERSON] та приватним підприємством "Агро-Дар" 13.11.2009 року, зареєстрований у Каховському районому відділу Херсонської ренегіональної філії "Центр Державного зе-мельного кадастру" 13.11.2009 року за №4АА 001931-040972400296 та стягнути заборгова-ність по орендній платі в сумі 122 311 грн 98 коп. Позивач [PERSON] уточнений позов підтримав, наполягав на його повному задово-ленні. Представник відповідача - адвокат Колосов М.А. в судове засідання не з`явився, хча про день та час розгляду справи був сповіщений належним чином. Суд не може залишити поза своєю увагою, що представник позивача приймав участь в перших судових засіданнях, але в подальшому перестав відвідувати судові засідання, неод-норазово подаваючи заяви про перенесення дати розгляду через його зайнятість в інших су-дових процесах і неможливість з`явитися. На підтвердження поважності причин неявки в су-дове засідання представник відповідача Колосов М.А. жодних доказів не надав, а тому суд вважає, що останній, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду спра-ви, зловживає своїми процесуальними правами з метою затягування розгляду даної цивільної справи, а тому суд враховує можливим проводити розгляя за відсутністю представника від-повідача, який не з`явився в судове засідання без поважних причин, виправдовувальних доку-ментів своєї неявки суду не надав. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали спра-ви та оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволь-нити, з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст.76, 77, 78, 80, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`я-зана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасни-ками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено: У відповідності до Державного акту про право власності на земельну дялнку серія [NUMBER] від 02.07.2009 року [PERSON] на праві власності належать дві зе-мельні ділянки для ведення сільгоспвиробництва, площею 8,4800 га - кадастровий номер [NUMBER] , та площею 2,5078 га - кадастровий номер [NUMBER] , роз-ташовані в межах території Волинської сільської ради Каховського району Херсонської обла-сті. Такі обставини підтверджуються копією Державного акту та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №НВ-650297349 2017 та №НВ-6502973532017 . Між власником земельної ділянки [PERSON] та приватним підприємством "Агро-Дар" в особі директора Ковальчук Галини Степанівни , було укладено договір оренди земель-ної ділянки (без номеру та дати укладання), загальною площею 10,99 га, який зареєстрований у Каховському районому відділу Херсонської ренегіональної філії "Центр Державного зе-мельного кадастру" 13.11.2009 року. Таким чином, позивач, початком правовідносин між ним та ПП "Агро-Дар", предме-том яких є оренда належної йому земельної ділянки, вважає саме цю дату - 13.11.2009 року. Наведені обставини сторонами не оспорюються. Пунктом 9 договору оренди землі визначено, що орендна плата вноситься орендарем особисто власнику землі за кожний рік оренди у грошовій формі, в розмірі 3 628 грн 50 коп, або у натуральній формі виплати рослинницькою продукцією за ціною не нижче собівар-тості. Згідно пункту 10 даного Договору, з орендної плати утримуються витрати, на спла-чення податку з доходу фізичної осо-би, який орендар перераховую за змелевласника в уста-новленому законом порядку, у строки згідно чинному законодавству. На підставі пункту 11 обчислення розміру орендної плати за земельні дялнки при-ватної власності здійснюється без урахування індексацій. Відповідно до пункту 12 орендна плата вноситься у такі строки: починаючи з 15 ли-стопада по 31 грудня кожного року. Пунктом №13 передбачено, що передача продукції та надання послуг в рахунок орендної плати оформляється відповідними актами. Згідно пункту №14, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим догово-ром, справляється пеня у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення. Позивач не подавав заяву про сплату йому орендної плати у натуральній формі, тож на підставі абз. 4 п.9 Договору оренди землі розрахунок за період з 2009-2018 роки мав про-водитися у грошовій формі на суму, зазначену в п.№9 Договору до 31 грудня відповідного року. Судом встановлено, що до звернення позивача до суду з наданим позовом відповідач не виплачував йому орендну плату за 2009-2018 роки. До вказаного висновку суд прийшов з огляду на відсутність заперечень відповідача даного факту, адже відзив на позовну заяву відповідач не подав, представник відповідача Колосов М.А. не оспорював цього факту шля-хом надання відомостей про виплату орендної плати, грошових переказів, актів, тощо. Суд приймає до уваги, що відповідачем не надано жодного доказу сплати орендної плати за вказаний період і доказів на підтвердження факту спроби сплатити орендну плату та факту ухилення позивача від отримання такої плати, хоча сплата орендної плати - є обов`яз-ком ПП "Агро- Дар ". Суд вважає, що для вирішення даного спору не має значення, чи звертався [PERSON] до ПП «Агро-Дар» з приводу виплати йому орендної плати, оскільки сплата орендної плати є однією з істотних умов договору оренди землі, виконання якої покладено на відповідача. На підставі наведених доказів судом встановлено, що відповідач - ПП "Агро-Дар", дійсно, з 2009 року по 2018 рік, тобто систематично, не сплачував позивачу орендну плату за оренду земельної ділянки, тобто порушував свої зобов`язання, визначені пунктом 9 Дого-вору. При цьому суд вважає, що за відсутності заяви орендодавця про вид орендної плати відповідач повинен був сплачувати орендну плату у грошовій формі. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк його вико-нання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у встановлений договором строк. Статтею 762 ЦК України встановлений обов`язок наймача вносити плату за користу-вання майном у розмірах та строки визначені договором. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, повязані з орендою землі, регулюються ЗК України, Цивільним кодексом України (далі ЦК України), цим За-коном, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Відповідно до положень статті 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, не-обхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно зі статтею 13 цього Закону договір оренди землі - це договір, за яким орен-додавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користу-вання на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю вста-новлюються за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за зем-лю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди. Положеннями статті 32 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що на вимогу однієї зі сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження обєкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підста-вах, визначених ЗК України та іншими законами України. У статті 141 ЗК України серед підстав припинення права користування земельною ділянкою, зокрема в пункті «д» частини першої цієї статті передбачено систематичну не-сплату земельного податку або орендної плати. Разом з тим згідно із частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змі-нено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані положення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної (два та більше випадків) не-сплати орендної плати, передбаченої договором, як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, що також є істотним порушенням умов договору, оскільки позбавляє по-зивача можливості отримати гарантовані договором кошти за те, що його земельну ділянку використовує інша особа. У правовій позиції, висловленій у справі № 6-1449цс17 від 11.10.2017 року Верховний Суд України зазначив, що системний аналіз зазначених положень законодавства з враху-ванням врегулювання відносин, повязаних з орендою землі, зокрема, положеннями ЦК Укра-їни, слід дійти висновку, що при вирішенні питання щодо розірвання договору оренди з під-стави, передбаченої пунктом «д» статті 141 ЗК України, застосуванню також підлягають по-ложення частини другої статті 651 ЦК України, згідно якої необхідна наявність істотного по-рушення стороною договору. У правовому висновку у справі № 6-977цс16 від 28.09.2016 року Верховний суд за-значив, що відповідно до ч.1 ст.32 зазначеного Закону на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторо-нами обов`язків, передбачених ст.ст.24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України. Згідно із п. «д» ч.1 ст.141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що вказані по-ложення закону, які регулюють спірні відносини, вимагають саме систематичної несплати орендної плати як підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, в той час як разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 рокуу справі №6-146цс12. Щодо позиції позивача про невиконання ПП "Агро-Дар" інших умов договору, то суд не може залишити поза своєю увагою наступне. Так, у відповідності ч.1 ст.24 Закону України "Про оренду землі" орендодавець має право вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збере-ження родючості грунтів, які має здійснити землекористувач, є розробка і дотримання проек-тів землеустрою, що забьезпечують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впоряд-кування угідь. Вказаний обов`язок встановлений в частині четвертій статті 22 Земельного Кодексу України, відповідно якій земельні ділянки сільсько-господарського призначення для ведення товарного сільсько-господарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпе-чують еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь, і передбачають заходи з охорони земель. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, [PERSON] зазначив, що відповідач - приватне підприємство "Агро-Дар" не виконало розробки проекту землеустрою його земельної ділян-ки, і, користуючись земельною ділянкою без даного проекту, суттєво порушує його право на збереження якості та родючості грунтів. В судовому засіданні відповідач не надав суду доказів розроблення проекту орендова-ної ним у позивача земельної ділянки, а тому суд вважає доводи Діголяна в цій частині, та-кож, обгрунтованими. Оскільки судом встановлено факт систематичної несплати відповідачем орендної пла-ти, та факт порушення ним іншого обов`язку - по замовленню та розробці проекту землеко-ристування земельної ділянки, яку було передано власником - [PERSON] в оренду, що на думку суду є істотним порушенням ПП «Агро-Дар» умов договору, суд вважає, що наявні передбачені законом підстави для розірвання договору оренди. Вирішуючи питання про стягнення заборгованості по орендній платі за період з 2009 по 2018 роки, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1, ч. 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної дав-ності починається зі спливом строку виконання. У відповідності до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сторонами по справі не подано заяв про застосування принципу позовної давності , а тому суд вважає неможливим застосувати її по відношенню до вимоги позивача про стягнен-ня заборгованості по орендній платі. Розрахунок заборгованості по орендній платі, поданий представником позивача, суд знаходить обгрунтованим, і враховує, що позов в частині стягнення заборгованості по орендній платі за період з 13.11.2009 року по 13.11.2018 року ( 9 років користування від-повідачем земельної дуілянки), також підлягає задоволенню в сумі 122 311,98 грн (271804,31 грн (вартість земельної ділянки) х 5% (розмір орендної плати від вартості земельної ділянки) = 13 590,22 грн (щорічна орендна плата) х 9 (років). Крім того, суд вважає, що оскільки позов задоволено в повному обсязі, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved