Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

08 грудня 2016 року позивачі ,[PERSON] та [PERSON], звернулися до суду з позовом до Дунаєвецької міської ради Хмельницької області, третя особа: Дунаєвецька районна державна адміністрація Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та визнання права на земельну ділянку в порядку спадкування посилаючись на те, що [INFO] року помер [PERSON], який проживав та був зареєстрований в с.Кривчик Дунаєвецького району Хмельницької області. Після його смерті залишилось спадкове майно: земельна ділянка площею 2,94 га, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]. Позивачі є спадкоємцями за законом першої черги як дружина та син померлого, спадщину прийняли, оскільки проживали та були зареєстровані з спадкодавцем за однією адресою в [ADDRESS] Дунаєвецького району Хмельницької області та окрім них інших спадкоємців більше немає, з заявою в нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ніхто не звертався. 24 листопада 2016 року позивачі звернулись до приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу [PERSON] для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріус відмовив їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки правовстановлюючий документ на земельну ділянку серії [NUMBER], виданий Дунаєвецькою районною державною адміністрацією Хмельницької області 09 квітня 2008 року, тобто після смерті [PERSON], померлого [INFO] року. Оскільки право на зазначену земельну ділянку за [PERSON] виникло при житті, відповідно до розпорядження Дунаєвецької районної державної адміністрації від 06 лютого 2008 року №135/2008р, а тому позивачі змушенні звернутися до суду з даним позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду заяви в яких позов підтримали, просили його задовольнити та проводити розгляд справи у їх відсутності. Відповідач: представник Дунаєвецької міської ради Хмельницької області в судове засідання не з'явився, однак надіслав суду заяву, в якій проти позову не заперечує і просить справу розглядати у його відсутності. Третя особа: представник Дунаєвецької РДА в судове засідання не з'явився, однак надіслав суду заяву, в якій не заперечує проти позову і просить справу розглядати у його відсутності. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,94 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області. Позивачі є єдиними спадкоємцями за законом на майно померлого, як син та дружина, які прийняли спадщину після смерті батька та відповідно чоловіка згідно ч.3 ст.1268 ЦК України, які проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копією свідоцтва про народження та одруження, довідкою №790 від 23.11.2016 року, виданою Дунаєвецькою міською радою Хмельницької області про реєстрацію, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 46196329 від 16.12.2016 рок з якої вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], померлого [INFO] року не заводилася. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 24 листопада 2016 р. приватного нотаріуса Дунаєвецького районного нотаріального округу видно, що [PERSON] та [PERSON] отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, яке залишилось після померлого [INFO] р. [PERSON] на земельну ділянку, що розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та належить померлому на підставі державного акту серії [NUMBER], виданого Дунаєвецькою райдержадміністрацією 09.04.2008 року не можуть в зв'язку із тим, що державний акт на зазначену земельну ділянку виданий після смерті спадкодавця [PERSON], померлого [INFO] року. Розпорядженням Дунаєвецької районної державної адміністрації від 06 лютого 2008 р. №135/2008-р. «Про надання в натурі (на місцевості земельної частки (паю) на території Рахнівської сільської ради» [PERSON] - власнику сертифіката серії [NUMBER] надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на територій Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району земельну ділянку площею 2,94 га, що підтверджується копією даного розпорядження. 09 квітня 2009 року [PERSON] на підставі вищезазначеного розпорядження Дунаєвецькою райдержадміністрацією видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] площею 2,94 га, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010875300081, що підтверджується копією державного акта та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Згідно із ст. 16 ЦК України способом захисту свого права є визнання права. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. На підставі абз. 2 п.1 розділу X «Перехідні положення» ЗК України рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок» (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року №139-У) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (п.1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року №509-УІ). Відповідно до ч.4 ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації і виникає з моменту такої; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивачі позбавлені можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87; 90, 97, 100, 102, 108, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161. 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЩІК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками. Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER], виданий [PERSON], 09 квітня 2008 року на підставі розпорядження Дунаєвецької райдержадміністрації № 135/2008-р. від 06.02.2008 р. та зареєстрований в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01087300081 порушує права позивачів, оскільки не відповідає вимогам закону і виданий з порушенням вимог ст. 25, ст. 331, 346 ЦК України, а тому його слід визнати недійсним та скасувати його реєстрацію. Позивачі позбавлені можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право на земельну ділянку. Згідно п.3.5 листа ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»,спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та роз'яснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)». Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно п. 3 Указу Президента України №666/94 від 10.11.1994 року «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» право на земельну частку (пай) може бути об'єктом купівлі-продажу, дарування, міни, успадкування, застави. Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Суд вважає, що позивачі, прийнявши у спадщину спадкове майно відповідно до ст.1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Тому, з огляду на те, що [PERSON] за життя набув право на земельну ділянку площею 2,94 га, яка розташована на території Рахнівської сільської ради Дунаєвецького району його право на дане майно перейшло у порядку спадкування до позивачів, а тому вимоги обгрунтовані і суд задовольняє їх.

Outcome: approved