Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

07.12.2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно, до повноліття дитини, а також витрати на правову допомогу у розмірі 150 грн. В своїх доводах посилається на те, що з 01.10.2011 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від сумісного проживання мають спільну дитину [PERSON], [INFO], проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальну допомогу не надає, він здоровий, працездатний чоловік, офіційно не працює, має значний дохід. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебуває у скрутному матеріальному становищі. Позивач в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі (а.с.20). Відповідач у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає повністю (а.с.21). Відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі з 01.10.2011 року, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис № 1907, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.2). Від даного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]; відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] яке видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, батьком зазначено відповідача (а.с.3). З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] що підтверджується копією відповідної довідки Виконавчого комітету Корцачької сільської ради від 02.12.2015 року (а.с.7) та знаходиться на її утриманні (а.с.6). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід, а також враховуючи стан здоров'я дитини, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 600 (шістсот) грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В даному випадку позов пред'явлено 07.12.2015 року. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. Відповідно до статті 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із здійсненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Частина перша статті 84 ЦПК передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Оскільки позивачем заявлено вимогу про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 150 грн., яку відповідач визнав суд, задовольняє дану вимогу. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved