Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

09 грудня 2014 року позивачі звернулися до суду із вказаною позовною заявою, в якій просять визнати за ними право власності за кожним на 1/ 2 частину земельних ділянок площею 0,2421 га кадастровий номер 4823383000:11:000:0247 та площею 2,8315 га кадастровий номер 4823383000:12:000:0171 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані за межами М-Погорілівської сільської ради, в порядку спадкування після смерті батька [PERSON], померлого [INFO] року. В обґрунтування своїх вимог вказували, що вони, як єдині спадкоємці майна після смерті батька, у передбачений законом строк звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їм було відмовлено через те, що правовстановлюючий документ на вказане майно був виданий вже після смерті спадкодавця, а отже за захистом своїх спадкових прав вони були змушені звернутися до суду із цим позовом. Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із заявами, в яких свої позовні вимоги щодо визнання за кожним права власності на ? частину земельних ділянок, що залишилися після смерті їх батька [PERSON], та просили справу розглянути за їх відсутності. Відповідач - Мішково-Погорілівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області звернулася до суду із заявою, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] та [PERSON] не заперечувала та просила справу розглянути у відсутність їх представника. Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Так, за даними копії свідоцтва про смерть [NUMBER], [PERSON] помер [INFO] року, про що виконком Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області було здійснено актовий запис про смерть за №90 від 13.11.2011 року (а.с. 10). Родинні відносини позивачів та їх право як спадкоємців першої черги після смерті [PERSON] підтверджується змістом копій свідоцтв про народження [PERSON], а також свідоцтва про народження та про шлюб [PERSON] (а.с. 11-12). За даними довідки М-Погорілівської сільської ради щодо осіб, зареєстрованих із спадкодавцем [PERSON] на час його смерті, а також даних спадкової справи, заведеної після смерті останнього, підтверджується прийняття спадщини позивачами [PERSON] та [PERSON] Підстави, з яких позивачі були змушені звернутися до суду із цим позовом підтверджуються постановою приватного нотаріуса Жовтневого районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] від 18.11.2014року, згідно якої позивачам дійсно було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину щодо земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, так як надані правовстановлюючі документи не підтверджують права власності померлого на спадкове майно, адже видані після смерті спадкодавця (а.с. 14). Так, з копій державних актів серії ЯК № 818744 та ЯК№ 818745, якими посвідчене право власності [PERSON] щодо земельних ділянок площею відповідно 1,2421 га та 2,8315 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за межами населеного пустку Мішково-Погорілівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, останні дійсно видано 19 січня 2012 року, тобто після смерті спадкодавця (а.с. 18-19). Натомість рішення щодо передачі вказаного майна у власність [PERSON] прийнято за життя спадкодавця - 05 жовтня 2011 року. Вказане підтверджується розпорядженням Жовтневої районної державної адміністрації Миколаївської області № 552-р від 05.10.2011 року щодо затвердження технічної документації та передачі у власність громадянам України (згідно з додатком) в розмірах, визначених технічною документацією із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У додатку за списком під № 289 значиться [PERSON], розміри переданих йому ділянок 1,2421 га та 2,8315 га, кадастрові номери 4823383000:11:000:0247 та 4823383000:12:000:0171 (а.с. 15-16). Відомості щодо реєстрації на ім'я [PERSON] вказаних земельних ділянок також підтверджується даними відділу Держземагентства у Жовтневому районі Миколаївської області (а.с. 17). Зі змісту вищевказаного розпорядження слідує, що передача вказаних земельних ділянок відбулося внаслідок паювання земель колгоспу «Пам'ять Комунарів». Відповідно до положень ст.14 Конституції України та ст.1 Земельного Кодексу України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. В свою чергу Указом Президента України "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" від 8 серпня 1995 р. № 720 було визначено, що паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства. Відповідно до ст. 25 ЗК України, при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров'я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю). Відповідно до частини 5 вказаної статті, - Особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають гарантоване право одержати свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). З матеріалів справи вбачається, що за життя [PERSON] набув відповідних прав щодо вказаних земельних ділянок, вчинив дії щодо отримання правовстановлюючих документів, однак останні, з незалежних від спадкодавця причин, були видані лише після його смерті. За такого, суд дійшов висновку про набуття [PERSON] за життя прав власника щодо вищевказаного майна. Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Положення ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК України вказують, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи наведене, та встановивши, що [PERSON] та [PERSON] відповідно до ст.1261, ст. 1268 ЦК України, є спадкоємцями майна, що залишилося після смерті їх батька [PERSON] та спадщину прийняли, однак нотаріально оформити свої спадкові права через вищевказані обставини позбавлені можливості, враховуючи гарантоване державою право спадкоємців щодо отримання спадщини, відповідно до ст.16 ЦК України, суд вважає, що цивільне право позивачів підлягає захисту шляхом визнання за ними права власності на вказане спадкове майно. Враховуючи викладене,

Outcome: approved