Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що відповідно до Договору дарування від 03.02.2001 року вона є власником квартири, розташованої за адресою: кв. [PERSON] [ADDRESS] м. Луганськ. В квартирі окрім позивачки ще зареєстровані її колишній чоловік [PERSON] та донька [PERSON]. У 2014 році відповідач добровільно покинув квартиру та вивіз свої особисті речі. Перешкод у проживанні йому не чинилось та не чиниться на теперішній час. Вважає, що факт реєстрації відповідача у належній їй на праві власності квартирі порушує її права, як власника, оскільки вона була змушена сплачувати рахунки відповідача за надані комунальні послуги. Реєстрація відповідача в квартирі створює і інші наслідки, пов'язані з його реєстрацією листування, звернення за адресою інших осіб, що створює для неї інші незручності. У зв'язку з відсутністю відповідача в зареєстрованому житлі понад один рік позивачка просить визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України та примусово зняти його з реєстраційного обліку в спірній квартирі. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутність та позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання 27.03.2017 року не з'явився. Про місце та час розгляду справи був належним чином повідомлений шляхом розміщення оголошення в газеті "Урядовий Кур"єр", причин неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі кожний окремо та в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно Договору дарування серії АВР № 176724 від від 03.02.2001 року квартира, розташована за адресою: кв. [PERSON] [ADDRESS] м. Луганськ, належить [PERSON]Ю на праві приватної власності, про що здійснено реєстраційний запис Міським комунальним підприємством бюро технічної інвентаризації (а.с. 4-6). В зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON] - чоловік, [PERSON] - дочка (а.с.8). Шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON], розірваний рішенням Білокуракинського районного суду Луганської області від 02.04.2015 року. Рішення набрало законної сили 29.05.2015 року (а.с.23, 24). Згідно акту, складеному сусідами позивача, з серпня 2014 року в спірній квартирі ніхто не проживає. (а.с.7). Згідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи, що відповідач вже не є членом сім'ї власника, за адресою реєстрації не проживає більш ніж один рік, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 551,20 грн., судовий збір, сплачений позивачкою при подачі позовної заяви. На підставі викладеного та

Outcome: approved