Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

06.11.2018 [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у зв'язку з її продовженням навчання в розмірі 1/4 з усіх видів доходів починаючи стягнення з дати подання позовної заяви - 06.11.2018 та до закінчення навчання у вищому навчальному закладі, але не більше як до досягнення нею 23 років. Обґрунтовуючи вимоги позову, [PERSON] зазначила, що [PERSON] навчається на денному відділенні Навчально-наукового інституту філології та журналістики Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, термін навчання: з 10.08.2017 р. по червень 2021р., а тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно себе забезпечувати. Весь тягар по утриманню дочки несе позивач. Відповідач працює та має змогу надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній донці, однак добровільно цього не робить. Ухвалою суду від 28.11.2018 відкрито провадження та справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. 04.01.2019 р. відповідач надав відзив, в якому в цілому не заперечував проти позову, однак просив стягнути з нього аліменти на утримання повнолітньої доньки у меншому розмірі, а саме в розмірі 400 грн., посилаючись, зокрема, на те, що джерелом його доходу є заробітна плата, розмір якої в середньому становить 7000 грн., з якої щомісячно здійснює витрати на лікування матері, оскільки лікування потребує значних матеріальних коштів та на сплату комунальних послуг. В свою чергу, 24.01.2019 позивач надала відподідь на відзив позивача, в якій акцентувала увагу суду на матеріальній забезпеченості відповідача та його можливості надавати матеріальну допомогу повнолітній донці, що продовжує навчання, при цьому надання матеріальної допомоги матері, на думку позивача, не звільняє його від обов'язку сплачувати аліменти. В судовому засіданні позивач підтримала свої вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погоджуючись сплачувати на користь повнолітньої доньки аліменти в розмірі 400 грн. щомісячно. Крім того, через канцелярію суду надійшла заява третьої особи [PERSON] про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Частиною 1 статті 199 СК України передбачено, що у випадку коли повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З урахуванням встановлення при розгляді даної справи наявності перелічених вище обставин, з якими закон пов`язує обґрунтованість стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання її повнолітньої доньки [PERSON] на період навчання, починаючи з дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років. Зокрема, судом, на підставі дослідження змісту свідоцтва про народження серії [NUMBER] встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], який дану обставину не заперечує /а.с. 8/. Згідно довідки про склад сім'ї виданої Шосткинською міською радою від 15.06.2018 за №966 вбачається, що [PERSON] зареєстрована разом зі своєю матір`ю. /а.с. 12/. З довідки Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського від 05.09.2018 за №229 вбачається, що на даний час донька відповідача, [PERSON], є повнолітньою, але не досягла 23 років, навчається у Навчально-науковому інституті філології та журналістики Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського на денній формі навчання зі строком навчання з 10.08.2017 по червень 2021 року, /а.с.11/. Як вбачається з доказів наданих позивачем, зокрема, копій чеків /а.с.59/ за перший рік навчання [PERSON] в Навчально-науковому інституті філології та журналістики Таврійського національного університету імені В.І. Вернадського, позивачем були понесені значні витрати за навчання в сумі 12900 грн. Відповідач добровільно матеріальної допомоги позивачу не надає, що в судовому засіданні відповідач не спростував. З матеріалів справи вбчається, що відповідач [PERSON] працює на посаді вчителя англійської мови та, як він визнав в судовому засіданні та відзиві, отримує заробітну плату в розмірі 7000 грн. /а.с.25, 26/. З доданої до позовної заяви копії виконавчого листа Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 29.12.2003 вбачається, що з [PERSON] стягувались аліменти на користь [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку /а.с.13/. З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON], яка досягла повноліття, продовжує навчання, є донькою відповідача у даній справі та потребує матеріальної допомоги, відповідає критеріям, наведеним у частині 1 статті 199 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Визначаючи розмір аліментів суд враховує, що [PERSON] є повнолітньою, але не досягла 23 років, продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги, а відповідач, отримує дохід, достатній для утримання і повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Факт перебування на його утриманні інших осіб відповідач не довів. Та обставина, що відповідач несе витрати на оплату комунальних послуг не може бути підставою для відмови в позові або для такого суттєвого зниження розміру аліментів на якому наполягає відповідач, оскільки позивач так само несе витрати на оплату комунальних послуг, отримуючи при цьому заробітну плату нижчу ніж отримує відповідач. Розмір аліментів, який просить стягнути позивач на утримання повнолітної дочки, не є явно несправедливим або обтяжливим та відповідає, зокрема, нормативним приписам щодо стягнення аліментів в порядку наказного провадження (ч. 5 ст. 183 СК України). Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача є достатньо обгрунтовані, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України та п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп., від оплати якого позивача звільнено вказаним Законом.

Outcome: approved