Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів та просила стягнути 5 968 грн. 80 коп. матеріальну шкоду та 2 000 грн. моральну шкоду, заподіяних внаслідок ДТП. Позивач в позові посилалась на те, що 5 вересня 2012 року близько 10 год. 45 хв. відповідач - [PERSON], керуючи власним автомобілем марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], на вулиці Фізкультури у місті Києві в порушення вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху не врахувала дорожньої обстановки перед початком руху заднім ходом, не переконалась у безпеці маневру, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником котрого являється позивач, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. 6 вересня 2012 року постановою Голосїївського районного суду міста Києва [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення. Для відновлення пошкодженого автомобіля позивач звернулась на станцію технічного обслуговування автомобілів, а саме: в Товариство з обмеженою відповідальністю «Автолідер і партнери». Саме цим товариством був проведений відновлювальний ремонт автомобіля позивача, вартість котрого склала 5968,80 гривень. Позивач вважає, що окрім матеріальної шкоди, їй також спричинена моральна шкода, що полягає в незручностях, пов'язаних з неможливістю певний час користуватися автомобілем, додаткових клопотах, займаючись питанням його відновлення та моральних переживаннях, пов'язаних з відшкодуванням завданої позивачу шкоди. Завдану моральну шкоду позивач оцінює 2000 гривень. Між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/8344140 від 21 листопада 2011 року. З метою виплати страхового відшкодування 26 вересня 2012 року представник позивача звернувся до CK «НАСТА» із заявою про виплату на користь останньої страхового відшкодування, однак, 15 жовтня 2012 року нею було отримано лист, котрим страховою компанією було відмовлено у такій виплаті. Оскільки збитки, завдані ДТП залишаються невідшкодованими, позивач просила задовольнити позов. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила суд про задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, направши до суду замість себе представника, який в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що [PERSON] застрахувала цивільно-правову відповідальність транспортного засобу в ТзДВ «СК «Наста». В період дії полісу настав випадок, який є страховим згідно умов страхування, а саме 05. 09. 2012 року мала місце ДТП із участю [PERSON] Ліміт відповідальності за полісом становить 50000 грн., що значно перевищує розмір завданого збитку позивачу. Таким чином, на думку представника відповідача, саме страхова компанія ТзДВ «СК «Наста» повинна була відшкодувати позивачу матеріальну шкоду. Щодо відшкодування моральної шкоди, представник відповідача також заперечував проти задоволення позову, оскільки на думку представника відповідача, позивачем не було доведено факту завдання їй моральної шкоди, а тому вказана вимога задоволенню не підлягає. В зв'язку із зазначеним представник відповідача [PERSON], заперечував в задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] Відповідач ТДВ "СК "НАСТА" в судове засідання свого представника не направили, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки в судове засідання представника відповідача суду не повідомили, жодних заяв чи клопотань до суду не подавали. Заслухавши пояснення сторін, присутніх в судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 5 вересня 2012 року близько 10 год. 45 хв. відповідач - [PERSON], керуючи власним автомобілем марки «Тойота», д.н.з. [NUMBER], на вулиці Фізкультури у місті Києві в порушення вимог п.п. 10.1, 10.9 Правил дорожнього руху не врахувала дорожньої обстановки перед початком руху заднім ходом, не переконалась у безпеці маневру, внаслідок чого здійснила зіткнення з автомобілем [NUMBER], власником котрого являється позивач, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів. 6 вересня 2012 року постановою Голосїївського районного суду міста Києва відповідача визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено відповідне адміністративне стягнення.(а.с. 6) Згідно ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій осби, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що для відновлення пошкодженого автомобіля позивач звернулась на станцію технічного обслуговування автомобілів, а саме: в Товариство з обмеженою відповідальністю «Автолідер і партнери». Саме цим товариством був проведений відновлювальний ремонт автомобіля [PERSON], вартість котрого склала 5968,80 гривень, що підтверджується Актом надання послуг № 158 від 14 вересня 2012 року (а.с.8). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, заподіяна неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утримання бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Встановлено, що між [PERSON] та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «НАСТА» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АА/8344140 від 21 листопада 2011 року. З метою виплати страхового відшкодування 26 вересня 2012 року представник позивача звернувся до CK «НАСТА» із заявою про виплату на користь останньої страхового відшкодування, однак, 15 жовтня 2012 року нею було отримано лист, котрим страховою компанією було відмовлено у такій виплаті. Зважаючи на те, що відповідачем [PERSON] не було відшкодовано шкоду в добровільному порядку та згідно з положеннями ст. 1166 ЦК України позивач має право на відшкодування завданої матеріальної шкоди, а тому вимога позивача про відшкодування матеріальної шкоди є обґрунтованою, доведеною та такою що підлягає задоволенню. Щодо вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, яку позивач оцінює в 2 000 грн., слід зазначити наступне. За ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно вимог ст. ст. 27-30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Ч. 1 ст. 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Приписами п. 3 ст. 23 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується у тому числі грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Зважаючи на обставини справи, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає за доцільне вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача 500 грн. у відшкодування моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням часткового задоволення позову у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати по оплаті судового збору в сумі 243,60 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial