Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

Прокурор Голопристанського району Херсонської області звернувся в інтересах держави до [PERSON], відділу Держземагнества у Голопристанському районі, фермерського господарства «Блізнеци» з вище вказаним позовом. Ухвалою суду до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено Головне управління Держземагенства у Херсонській області. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що Згідно Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та Положення про Держсільгоспінспекцію України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011 р. № 459/2011, Державна інспекція сільського господарства України - є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої згідно із ст. 6 цього Закону належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Оскільки органи Державної інспекції сільського господарства України не наділені повноваженнями щодо звернення з позовами до суду, з даним позовом звертається прокурор, який набуває статусу позивача. Прокурорською перевіркою з питань дотримання вимог земельного законодавства під час надання земель сільськогосподарського призначення встановлено, що 05.06.2001 року Краснознам'янською сільською радою громадянину [PERSON] видано державний акт ІІІ-ХС № 041562 про право приватної власності на земельну ділянку, площею 39, 0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Краснознам'янської сільської ради. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних акті про право приватної власності на землю за № 1. Підставою надання земельної ділянки та видачі державного акту вказано рішення Краснознам'янської сільської ради № 77 від 27.12.2000 року. Прокурорською перевіркою встановлено, що вказаний державний акт [PERSON] видано з порушенням вимог земельного законодавства, чинного на час видачі державного акту. Так, відповідно до ст. 17 ЗК України від 18.12.1990 року, який діяв на час отримання відповідачем земельної ділянки, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку [PERSON] видано на підставі рішення Краснознам'янської сільської ради № 77 від 27.12.2000 р. Однак, згідно даного рішення громадянину [PERSON] земельна ділянка у приватну власність не передавалась, оскільки у вказаному рішенні відсутнє його прізвище. Тобто у державний акт внесено недостовірну інформацію. Крім того, відсутній належним чином виготовлений та погоджений проект відведення вищевказаної земельної ділянки або ж технічна документація щодо складання державного акту на право приватної власності на земельну ділянку. Згідно наданої Голопристанською державною нотаріальною конторою довідки, після смерті [PERSON] заведено спадкову справу № 363/2011. Єдиними спадкоємцем всього майна померлого [PERSON] є [PERSON]. На даний час власником вище вказаної земельної ділянки в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України є [PERSON], яка фактично прийняла спадщину. Згідно з листом відділу Держземагенства у Голопристанському районі земельна ділянка площею 39, 0 га, кадастровий номер 6522383400:11:021:0001, яка належала [PERSON], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Краснознам'янської сільської ради, на даний час перебуває в оренді Фермерського господарства «Блізнеци» на підставі договору оренди від 27.03.2007 р. за № 040772100002. Вважає даний договір оренди недійсним на підстав ч. 3 ст. 215, ч. 1 ст. 203 ЦК України, оскільки державний акт про право власності на земельну ділянку є недійсним та отриманим без правових підстав, тому право користування цією земельною ділянкою також безпідставне. Оскільки земельна ділянка пройшла державну реєстрацію, вважає за необхідне зобов'язати відділ Держземагенства у Голопристанському районі скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та внести відомості про скасування реєстрації до Державного земельного кадастру. Представника позивача Кобзар А.І. підтримав позовні вимоги і просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON], який є представником і фермерського господарства «Блізнеци», позовні вимоги не визнали, просили відмовити у задоволенні позову, оскільки вважають, що описка у номері і даті рішення, на підставі якого було видано державний акт про право власності на землю [PERSON], не є підставою для скасування прав власності на земельну ділянку. Згідно рішення Краснознам'янської сільської ради від 30.08.2000 р. № 63 було надано згоду на виготовлення державний актів на право постійного користування землею на основі земельних сертифікатів [PERSON] та [PERSON] Крім того, на час дії Земельного Кодексу України в редакції 1990 року не було передбачено виготовлення технічної документації для оформлення земельної ділянки. Земельні ділянки були отримані [PERSON] та [PERSON] під час розпаювання землі радгоспом «Краснознам'янський». На підставі рішення загальних зборів були отримані сертифікати на право на земельну частку (пай). Рішення зборів не збереглися. Розмір ділянки [PERSON] визначений у 39, 0 га, оскільки вона включає декілька ділянок багарних земель, тобто плодородність цих земель значно нижча від інших, тому розмір цих ділянок в умовних кадастрових гектарах був більше, ніж 11, 84 умовних кадастрових гектарах і складав приблизно 13-14 умовних кадастрових гектара. У підтвердження правомірності набуття спірної земельної ділянки відповідачі надали суду два свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.03.2001 року та від 31.05.2000 року, відповідно до яких [PERSON] отримала у спадщину від [PERSON] та [PERSON] сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0043041 та серії ХС № 0043173, розміром 11.84 умовних кадастрових гектара; два договори дарування права на земельну частку (пай) від 20.12.2000 р., посвідчені приватним нотаріусом Голопристанського РНО [PERSON] за №№1386, 1388, [PERSON] набув право власності на земельні частки (паї) членів КСП «Краснознам'янський» [PERSON] та [PERSON] по 11,84 умовних кадастрових гектари. Крім того, на думку представника відповідачів [PERSON] позивачем пропущено строк позовної давності, а вимога про поновлення пропущеного строку нічим не обґрунтована. Тому просить відмовити позивачу у поновленні строку позовної давності. Представник відповідача відділу Джержземагенства у Голопристанському районі Лімаренко А.І. заявлені вимоги в частині зобов'язання відділу Держаземагенства скасувати державну реєстрацію земельної ділянки та внести відомості про скасування реєстрації до Державного земельного кадастру не визнав та пояснив, що відділ не може скасувати державну реєстрацію, оскільки відповідно до постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051 скасування реєстрації ділянки допускається лише у випадку об'єднання або поділу ділянок, а також у випадку зміни меж адміністративно-територіальних утворень. В іншій частині позовних вимог покладається на розсуд суду. Представник третьої особи, що не заявляє самостійні вимоги - Управління Держземагенства в Херсонській області [PERSON] пояснила, що до повноважень управління відноситься розпорядження земельними ділянками. Скасування реєстрації ділянки допускається лише у випадку об'єднання або поділу ділянок, а також у випадку зміни меж адміністративно-територіальних утворень. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Краснознам'янська сільська рада передала громадянину [PERSON] земельну ділянку, площею 39,0 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, видано державний акт серії ІІІ-ХС № 041562 на право приватної власності. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних акті про право приватної власності на землю за № 1. Підставою надання земельної ділянки та видачі державного акту вказано рішення Краснознам'янської сільської ради № 77 від 27.12.2000 року. Згідно архівної копії рішення Краснознам'янської сільської ради № 77 від 27.12.2000 року(а.с. 6) вбачається, що зазначеним рішенням надано земельну ділянку у розмірі 11,67 га громадянам [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Спірна земельна ділянка, площею 39,0 га, кадастровий номер 6522383400:11:021:0001, яка належала [PERSON], успадкована відповідачем [PERSON]. Таким чином, рішення органу місцевого самоврядування, що зазначене як правова підстава набуття у власність [PERSON] спірної ділянки відсутня. Тому державний акт, виданий за відсутності відповідної правової підстави має бути визнаний недійсним. Посилання відповідачів на описку сільської ради при підготовці державного акту необґрунтовані. Так, згідно наданої копії архівного рішення Краснознам'нської сільської ради від 30.08.2000 р. № 63 надано згоду на виготовлення державних актів на право постійного користування. Актом, дійсність якого оспорюється прокурором, ділянка площею 39,0 га передана у власність. Рішенням Краснознам'нської сільської ради від 30.08.2000 р. № 63 ділянки у власність не передавались. Набуття права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на час видачі спірного акту регламентувалось Указами Президента України від 10 листопада 1994 р. "Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва" та від 8 серпня 1995 р. "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам та організаціям», Методичними рекомендації щодо порядку передачі земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) із земель колективної власності членам колективних сільськогосподарських підприємств і організацій, затвердженими наказом Державного комітету України по земельних ресурсах, Міністерства сільського господарства і продовольства України, Української академії аграрних наук від 04.06.1996 р. № 47/172/48. Правовідносини щодо розпаювання земель колективних сільськогосподарських підприємств законодавчо регламентовано з прийняттям Земельного кодексу України 2002 року та Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних часток (паїв)». Згідно наданих відповідачем копії договорів дарування земельних часток (паїв) від 20.12.2000 р., які посвідчені приватним нотаріусом Голопристанського РНО [PERSON] за №№1386, 1388, [PERSON] набув право власності на земельні частки (паї) членів КСП «Краснознам'янський» [PERSON] та [PERSON] по 11,84 умовних кадастрових гектари. Але вказані договори не можуть бути прийняті як доказ правомірності отримання [PERSON] спірної земельної ділянки, оскільки відповідачем не надано доказів того, що спірна ділянка перебуває у межах земель колективної власності колишнього КСП «Краснознам'янський» та є виділеними в натурі (на місцевості) земельними паями. Також відповідачами не надана документація із землеустрою, яка б підтвердила відповідність двох земельних паїв площею 11,84 умовних кадастрових гектари(23,68 умовні кадастрові гектари) реальній ділянці площею 39,0 гектарів. Суд також не приймає до уваги як такі, що не мають відношення до даної справи, надані відповідачем два свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 15.03.2001 року та від 31.05.2000 року, відповідно до яких [PERSON] отримала у спадщину від [PERSON] та [PERSON] сертифікати на право на земельну частку (пай) серії ХС № 0043041 та серії ХС № 0043173, розміром 11.84 умовних кадастрових гектара, оскільки предметом спору є земельна ділянка, яку [PERSON] успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON], розмір якої становить 39,0 га. Орендодавцем може бути власник речі або особа, яка володіє відповідними речовими правами. (ст. 4 Закону України «Про оренду землі»). Передача в оренду ділянки, що була набута з порушенням встановленого порядку і в подальшому успадкована відповідачем є порушенням законодавства, оскільки орендодавець не може вважатись законним власником ділянки. За таких умов договір оренди земельної ділянки, укладений між [PERSON] та ФГ «Блізнеци», не відповідає вимогам п. 1 ст. 203 ЦК України, правочин суперечить актам цивільного законодавства. Таким чином, договір оренди від 27.03.2007 р. спірної земельної ділянки слідує визнати недійсним та зобов'язати фермерське господарство «Блізнеци» повернути земельну ділянку у державну власність. Суд вважає, що вимоги про скасування реєстрації ділянки необґрунтовані, з огляду на приписи Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2012 р. № 1051, згідно п. 114 якого державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі: 1) поділу чи об'єднання земельних ділянок - на підставі заяви про державну реєстрацію земельних ділянок, які утворилися в результаті такого поділу чи об'єднання; 2) коли протягом одного року з дня здійснення державної реєстрації земельної ділянки речове право на неї не зареєстроване з вини заявника, - на підставі даних про те, що протягом одного року Державному кадастровому реєстраторові органом державної реєстрації прав не надано відповідної інформації в порядку інформаційного обміну. Жодних обставин для скасування реєстрації ділянки не існує, скасування реєстрації прав на ділянку має відбуватись в порядку визначеному Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868. Тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Крім того, згідно правил про позовну давність строк спливу якої мав розпочатись на думку відповідачів у 2001 році слід зазначити наступне. За змістом ст. 83 Цивільного кодексу Української РСР позовна давність не поширюється на вимоги державних організацій про повернення державного майна з незаконного володіння колгоспів та інших кооперативних та інших громадських організацій або громадян. Строк позовної давності підлягає поновленню з огляду на те, що про відсутність правової підстави для видачі державного акту органи прокуратури дізнались у 2013 році. З огляду на вище наведене та

Outcome: partial