Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У вересня 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП. Свої вимоги мотивували тим, що 03 серпня 2013 року сталось ДТП з вини водія [PERSON], який на час ДТП не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. В результаті зіткнення автомобіль [PERSON] зазнав механічних пошкоджень та через пошкодження автомобіля їй також заподіяно моральні страждання. В даному ДТП [PERSON] отримав легкі тілесні ушкодження та психологічну травму, тому йому заподіяна моральна шкода. В добровільному порядку відшкодовувати заподіяні збитки не бажає. Тому вони вимушені були звернутись до суду. Просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн., на користь [PERSON] матеріальну шкоду. Судові витрати покласти на відповідача. При розгляді справи позивачі уточнили позовні вимоги з врахуванням проведеної експертизи. Просили суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди 7982,50 грн., на відшкодування моральної шкоди 10 000 грн. та судові витрати в розмірі 2 994,40 грн.; стягнути з відповідача на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди 27 000 грн., судові витрати в розмірі 3035,60 грн. У судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав з підстав та обставин, зазначених в позовній заяві. Просив задоволити позов. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 03 серпня 2012 року о 10 год. 30 хв. водій [PERSON], керуючи автомобілем BMW, державний номерний знак [NUMBER] в с. Петрівське Києво-Святошинського району Київської області, не впорався з керуванням виїхав на зустрічну смугу руху та допустив зіткнення з зустрічним автомобілем ВАЗ, державний формений знак [NUMBER]. Внаслідок ДТП [PERSON] та пасажири отримали тілесні ушкодження, а автомобілі механічні пошкодження. 10 серпня 2012 року постановою інспектора відділення по оформленню ДТП та дізнання відділу ДАІ з обслуговування Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області в порушенні кримінальної справи по факту ДТП відмовлено. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26 листопада 2012 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, а справу провадженням закрити у зв'язку зі закінченням строку для притягнення до адміністративної відповідальності. З свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, виданого МРЕВ-5 ДАІ УМВС України в м. Києві, вбачається, що власником автомобіля ВАЗ 2101, 1979 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. З матеріалів справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на час ДТП не була застрахована. Згідно висновку експертів за результатами проведення комісійної судової авто товарознавчої експертизи № 12676/13-54 від 17 лютого 2014 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля ВАЗ 2101, державний номерний знак [NUMBER], становить 7 982,50 грн. Ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до положень ч.2 ст.1187 ЦК України, яка регулює спірні правовідносини, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" роз'яснено, шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ч. 4 п.4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Відповідно до ч.ч. 2,5 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За таких обставин, оскільки матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля ВАЗ2101, державний номерний знак [NUMBER], складає 7982,50 грн., цивільно-правова відповідність [PERSON] не була застрахована, тому до стягнення з [PERSON] на відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу [PERSON], підлягає 7982,50 грн. Згідно із ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, що полягає у душевних стражданнях яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в іншій спосіб, незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Пунктом 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної( немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. З матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи, акту судово-медичного дослідження №416/Д від 12 листопада 2012 року вбачається, що [PERSON] отримав забійно-рвані рани підборіддя, верхньої губи, рвана рана другого пальця правої кисті, пошкодження зв'язок правого колінного суглоба. Дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Також позивачу [PERSON] спричинені й моральні страждання, а саме внаслідок ДТП позивач пережив моральні страждання та хвилювання, змушений був витрачати час на лікування, втрата дитини призвели до негативних змін упорядкованого життєвого ритму позивача. При встановленні розміру відшкодування моральної шкоди суд також враховує обставини справи та докази в їх сукупності, характер і тривалість страждань, стан здоров'я позивача, тяжкість завданої травми та наслідки. Тому до стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на відшкодування моральної шкоди, завданої ушкодженням здоров'я підлягає, з врахуванням засад розумності та справедливості, кошти в розмірі 3000 грн. Разом з тим, суду не подано доказів заподіяння моральної шкоди позивачу [PERSON] через пошкодження транспортного засобу, що б спричинило негативні зміни, тому в даній частині позовних вимог суд відмовляє. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, витрати на проведення експертизи, витрати на правову допомогу. Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати пов'язані зі сплатою судового збору, витрат на проведення судової експертизи, витрати на правову допомогу, відповідно до задоволених вимог, а саме на користь позивача [PERSON] витрати в розмірі 1844,83 грн. та на користь позивача [PERSON] судові витрати в розмірі 1795 грн.

Outcome: approved