Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-01 00:00:00

Позивач ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], в якому вимагає стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі, що складає 32352 гривні 67 копійок. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 03.07.2007 року з [PERSON] був укладений кредитний договір № 8-3441-077ФД, згідно якого їй був наданий кредит у розмірі 15000 гривень, зі сплатою відповідачкою процентів, що складають 0,0001 % річних, та щомісячної комісійної винагороди у розмірі 416 гривень 67 копійок; при цьому відповідачка прийняла на себе зобов'язання повернути кредит до 02.07.2010 року, шляхом щомісячного погашення заборгованості. Представник позивача також зазначив, що згідно п.6.1 укладеного кредитного договору, за прострочення виконання договірних зобов'язань, відповідачка [PERSON] також мала сплачувати пеню з розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення. Проте позичальник, за твердженням банку, не у повному обсязі виконувала свої обов'язки, внаслідок чого у неї станом на 14.05.2010 року склалася заборгованість за кредитним договором, що складає 32352 гривні 67 копійок, що складається із: заборгованості за кредитом у розмірі 7082 гривні 44 копійки; заборгованості за несплачену комісію у розмірі 4200 гривень, пені у розмірі 21070 гривень 23 копійки. Відповідач [PERSON], згідно поданої позовної заяви, є поручителем позичальника на підставі договору поруки № 8-3441-077П від 03.07.2007 року, та згідно п.2 цього договору, а також згідно ст.554 ЦК України, відповідає перед банком (кредитором) солідарно разом із боржником. Оскільки відповідачі проігнорували вимоги банку про погашення заборгованості, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами. Під час судового розгляду справи представники позивача підтримали заявлений позов, просять його задовольнити, врахувавши підстави та обставини, викладені у позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов не визнала, вона та її представник пояснили суду, що відповідачка не укладала з позивачем кредитного договору та договору поруки, на яких ґрунтується позов, та у цих документах міститься не її підпис. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Так, згідно ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, при цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження факту укладення кредитного договору з відповідачкою [PERSON], а також правовідносин, зазначених у позовній заяві, представники позивача подали до суду наступні докази: кредитний договір № 8-3441-077ФД від 03.07.2007 року, укладений від імені позивача та позичальника [PERSON], які містить умови кредиту, зазначені у позовній заяві (а.с.60-62); договір поруки № 8-3441-077П від 03.07.2007 року (а.с.63), укладений від імені позивача та обох відповідачів, який містить умови поручительства відповідача [PERSON] за зобов'язання [PERSON] перед банком (а.с.63); заяву-анкету [PERSON] від 03.07.2007 року на отримання кредиту (а.с.115); розписку [PERSON] від 03.07.2007 року щодо отримання кредитної картки (а.с.115); ксерокопію заяви-анкети [PERSON] на відкриття карткового рахунку та одержання платіжної картки від 03.07.2007 року (а.с.135); ксерокопію договору з [PERSON] про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 03.07.2007 року (а.с.136-137). Інші докази на підтвердження позовних вимог позивач суду не надав. З приводу перших двох документів кредитного договору з додатком та договору поруки під час судового розгляду справи за клопотанням відповідачки [PERSON] експертом НДЕКЦ при ГУМВС України в Запорізькій області була проведена почеркознавча експертиза. Згідно з її висновками від 13.07.2012 року (а.с.77-82), підпис від імені [PERSON] у кредитному договорі та додатку до нього, а також підпис від її імені у договорі поруки, виконані не [PERSON], а іншою особою. Заперечуючи проти висновків експертизи, представник позивача зазначив, що експерт [PERSON], який її проводив, не був включений до Реєстру атестованих судових експертів. Суд вважає ці заперечення неналежними, оскільки підстав сумніватися у кваліфікації експерта, який у встановленому законом порядку атестувався на право проведення почеркознавчих експертиз та є працівником відповідної державної спеціалізованої установи (а.с.100-107), у суду немає. Таким чином, надані позивачем кредитний договір № 8-3441-077ФД від 03.07.2007 року, та договір поруки № 8-3441-077П від 03.07.2007 року, відповідачкою [PERSON] не підписувалися, а отже, не укладалися, у зв'язку з чим її зобов'язання перед банком не можуть бути підтверджені зазначеними доказами. Щодо поданих банком заяви-анкети [PERSON] на відкриття карткового рахунку та одержання платіжної картки від 03.07.2007 року (а.с.135), та договору з [PERSON] про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 03.07.2007 року (а.с.136-137), то ці документи надані суду лише у незавірених ксерокопіях. При цьому суд неодноразово за клопотанням відповідачки вимагав від позивача надати ці документи в оригіналах (а.с.140-146), проте ухвала суду про надання цих документів так виконана і не була, тобто оригінали цих письмових доказів не існують. У зв'язку з цим суд не може прийняти посилання позивача на ці докази в якості належного обґрунтування його позовних вимог. Таким чином, належними доказами позовних вимог банку можна визнати лише заяву-анкету [PERSON] від 03.07.2007 року на отримання кредиту та розписку [PERSON] від 03.07.2007 року щодо отримання кредитної картки (а.с.115), які подані суду в оригіналах; при цьому відповідачка не довела належними доказами, що підпис від її імені у цих документах зроблений не нею, а іншою особою. За змістом цих документів, у липні 2007 року відповідачка [PERSON] звернулася до позивача із заявою щодо видачі їй кредиту строком на 36 місяців, з відсотковою ставкою 0,0001 % річних, під поруку іншого відповідача [PERSON], та 03.07.2007 року на підставі цієї заяви отримала платіжну картку. Тобто, слід вважати доведеним, що кредит відповідачкою [PERSON] був отриманий саме на таких умовах, при цьому умови щодо сплати щомісячної комісії та можливості нарахування пені відсутні. Отже, вимоги банку є обґрунтованими лише частково в частині вимоги про стягнення заборгованості за кредитом у розмірі 7082 гривні 44 копійки. Вирішуючи вимоги банку відносно іншого відповідачка [PERSON] на підставі договору поруки № 8-3441-077П від 03.07.2007 року, суд констатує, що цим відповідачем не подано ніяких заперечень проти факту укладення ним особисто такого договору, а також його змісту. Разом з цим, виходячи з положень ст.553 ЦК України, порукою забезпечуються лише ті зобов'язання, що існують реально, тобто у даній справі відповідальність поручителя обмежена розміром простроченого грошового зобов'язання відповідачки [PERSON] Враховуючи наведене, позов має бути задоволений частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial