Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

02 жовтня 2019 року між сторонами було підписано Анкету-Заяву та Виписку-повідомлення № UA273225390000026200088705001.UAH, чим підтвердив, що ознайомився і погодився з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до вказаної анкети-заяви, відповідачеві було надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 52 %. Однак, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятого на себе зобов`язання, у останнього утворилася заборгованість перед банком, що станом на 09 червня 2021 року становить 26 976,38 грн. та складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 108,78 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 6 867,60 грн. А тому, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Сторони в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи у їхню відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, наявні при ній докази, дійшов висновку про наступне. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Судом встановлено, що 02 жовтня 2019 року між сторонами було підписано Анкету-Заяву та Виписку-повідомлення № UA273225390000026200088705001.UAH, чим підтвердив, що ознайомився і погодився з публічною пропозицією Банку на укладення Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, з умовами та правилами надання банківських послуг. Відповідно до вказаної анкети-заяви, відповідачеві було надано кредит в розмірі 20 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 52 %. В свою чергу, відповідач взяв на себе зобов`язання по поверненні суми основного боргу, відсотків за користування кредитом (п. 3.1.3, п. 6.2.17 договору ) Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання сторонами . Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом /ст. 525 ЦК України/. Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. /ч. 2 ст. 615 ЦК України/. В ст. 599 ЦК України зазначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як слідує з матеріалів справи, у зв`язку із невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, станом на 09 червня 2021 року у нього виникла заборгованість перед банком, що становить 26 976,38 грн. та складається з заборгованості за кредитним договором в розмірі 20 108,78 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 6 867,60 грн. Звертаючись до суду з цим позовом банк подав до суду копію договору, розрахунок заборгованості, а також виписку по рахунку. Зі змісту вищезазначених документів вбачається, що позичальник користувався кредитними коштами та частково виконував свої кредитні зобов`язання щодо повернення цих коштів. Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Згідно з указаними положенням закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом з тим, відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року N 254 , виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року N 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. Тобто виписки за картковими рахунками можуть бути належними доказами щодо заборгованості за кредитним договором. Таким чином, надані банком виписки за картковим рахунком позичальника, у сукупності з іншими зібраними у справі доказами, підтверджують обставини видачі кредиту та його розміру, а також заборгованість по кредиту, розмір якої відображено у детальному розрахунку та не спростовано будь-яким контррозрахунком відповідача. Зазначений висновок суду відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 25.05.2021 у справі № 554/4300/16. З приводу нарахування відсотків за користування кредитом суд виходить із наступного. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 52% річних за користування кредитом, що встановлено п. 1 Анкети-заяви, підписаної між сторонами 02 жовтня 2019 року. На підтвердження розрахованої суми відсотків за користування кредитом позивач надав суду відповідний розрахунок заборгованості. В свою чергу, на спростування правильності вказаного розрахунку відповідач не надав суду контррозрахунок. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Такі дані встановлюються, зокрема, письмовими доказами, якими є документи, що містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша статті 95 ЦПК України). Відповідно до статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Дослідивши наданий суду розрахунок заборгованості по процентам за користування кредитом в сукупності з іншими наданими суду доказами, суд вважає його належним доказом у справі, який доводить пред`явлену суму заборгованості за відсотками, яка становить 6 867,60 грн., а тому підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача. Відтак, в ході судового розгляду доведено наявність заборгованості відповідача перед позивачем за невиконання взятих на себе зобов`язань щодо повернення грошових коштів, що становить 26 976,38 грн. та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 20 108,78 грн. та заборгованості за відсотками у розмірі 6 867,60 грн. А тому, зазначені кошти підлягають присудженню до стягнення з відповідача на користь позивача. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як слідує з наданого суду платіжного доручення № 4890 від 08.07.2021, позивачем при зверненні до суду з даним позовом сплачено судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Відтак, сплачена позивачем сума судового збору підлягає до стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved