Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити рішення, яким визнати нікчемним заповіт [PERSON] від 10 квітня 2006 року, посвідчений секретарем Ясенської сільської ради Рожнятівського району [PERSON] за реєстровим № 118 щодо спадкування житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS], городу біля цих будівель розміром 0,03 га та всього майна, з чого б воно не складалась. Свою позовну заяву обґрунтувала тим, що 10 квітня 2006 року секретарем Ясенської сільської ради Рожнятівського району [PERSON] за реєстровим № 118 посвідчено заповіт від імені її матері [PERSON], згідно якого, своє майно остання заповіла своєму синові [PERSON]. Однак вона, позивачка, вважає, що заповіт, складений секретарем сільської ради з недотриманням процедури посвідчення, тому є нікчемним. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свій позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, крім того доповнила, що її мати була при пам'яті до часу смерті, тобто вона самостійно підписувала документи, тому секретар сільської ради повинна була надати можливість їй особисто підписати складений заповіт. Крім того, особою, що посвідчила заповіт, не дотримано порядку його посвідчення, оскільки зі змісту заповіту вбачається, що він підписаний сторонньою особою, однак без свідків. Не заперечила, що після смерті [PERSON] не прийняла спадщину в порядку, визначеному ч.3 ст.1268 або ч.1 ст.1269 ЦК України. Стверджує, що інші спадкоємці [PERSON] також не прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Представник [PERSON] по довіреності [PERSON] вважає позов своєї довірительки обгрунтованим з мотивів наведених в позовній заяві (а.с.3-5), а позов [PERSON] таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав: -в позовній заяві [PERSON] не правильно вказана адреса її проживання [ADDRESS] хоч фактично вона проживає у Закарпатській області; - [PERSON] будь-якого ремонту в будинку, що по [ADDRESS] не проводила; - [PERSON], який доводився батьком позивачці [PERSON] вчасно звернувся в нотарільну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак не оформив її; -21.02.2007 року [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на домоволодіння, що по [ADDRESS], а заповіт стосовно цього майна складено 10.04.2006 року, тобто [PERSON] не маючи Свідоцтва про право власності на домоволодіння не мала права розпоряджатися майном шляхом складання заповіту. Всі діти спадкодавця [PERSON], повинні спадкувати за законом. [PERSON] дійсно може належати якась частина в будинку, однак його не можна вважати спадкоємцем всього майна. [PERSON] також здійснювала догляд за матір'ю, тому має право на спадщину. Представник Ясенської сільської ради в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, однак будучи допитаною в судовому засіданні секретар Ясенської сільради [PERSON] позов [PERSON] вважала безпідставним. Крім цього суду пояснила про те, що 10 квітня 2006 року [PERSON] прийшла в сільську раду з паспортом і сказала, що бажає скласти заповіт. Вона, будучи секретарем Ясенської сільської ради заповнила бланк заповіту в якому [PERSON] розпорядилася своїм домоволодінням, що знаходиться в [ADDRESS], городом біля цих будівель, та іншим майна на користь свого сина [PERSON] Оскільки заповідачка була неграмотною, вона, як секретар запропонувала їй запросити особу, яка б розписалася за неї. [PERSON] запросила [PERSON], яка, після прочитання нею, секретарем, заповіту вголос , розписалася в заповіті за неграмотну. Після цього заповіт був посвідчений нею, як секретарем та зареєстрований в реєстрі за № 118. [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, яке знаходиться в [ADDRESS] Рожнятівського району. В основу своїх позовних вимог зіслалася на те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на спірний будинок. За життя бабуся зробила заповідальне розпорядження на користь [PERSON], який доводився їй, позивачці, батьком, який прийнявши спадщину, не встиг оформити свої спадкові права на спадкове майно, яке знаходиться в [ADDRESS], оскільки помер [INFO]. Вона, та її сестра є спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON], а оскільки сестра на спадкове майно не претендує, тому за нею слід визнати право власності на це майно. Представник [PERSON] позов [PERSON] вважає безпідставним, а своєї довірительки обгрунтованим з підстав, викладених в позовній заяві (а.с. 73-74). Відповідачка [PERSON], позовні вимоги [PERSON] не визнала, вважає, що всі діти [PERSON] мають право на спадщину, оскільки це батьківський будинок. Відповідачка [PERSON], в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], не визнала, з позовом [PERSON] згідна. Суду пояснила, що [PERSON] за життя завжди говорила, що її будинок після смерті буде належати батькові. ЇЇ батько, [PERSON], прийняв спадщину, як цього вимагав закон. До дня його смерті ніхто не пред'являв на спадкове майно будь-яких претензій. Вважає, що за [PERSON], слід визнати право власності на спірний будинок. Інші відповідачі в судове засідання не прибули, подали заяви про розгляд справи у їхній відсутності, при вирішенні спору покладаються на рішення суду. Свідок [PERSON] суду дала показання про те, що вона проживає поблизу сільської ради. Пригадує, що [PERSON] прийшла до неї додому і запросила в сільську раду підписати заповіт, який вона робила на користь свого сина [PERSON] Оскільки заповідачка була неграмотна і через свій похилий вік небачила добре, вона, свідок, після його прочитання вголос секретарем підписала заповіт за [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши матеріали справи суд вважає, що обидва позови підлягають до задоволення виходячи з наступного. За змістом ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.Сторони та інші особи,які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з"ясуванню обставин справи, сприяє здійсненню прав сторін. Згідно з ст.11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами у справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко-і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З пояснень [PERSON] та [PERSON] судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є дітьми [PERSON], а тому є її спадкоємцями першої черги. Зазначена обставина не заперечується і [PERSON] та [PERSON] Згідно копії Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] була власником домоволодіння, що в [ADDRESS] ( а.с.76) . 10 квітня 2006 року секретарем Ясенської сільської ради Рожнятівського району [PERSON], посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого остання заповіла житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] город біля цих будівель розміром 0,03 га та все майно, з чого б воно не складалась та де б не воно не знаходилось своєму синові [PERSON] Заповіт зареєстрований у реєстрі за № 118 (а.с.101). [INFO] [PERSON] померла (а.с.7). Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Відповідно до ст.1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. В силу ч. 4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє. Названі вимоги є мінімально необхідні для посвідчення заповіту, а їх недотримання є підставою для визнання заповіту нікчемним. Як видно із тексту оспорюваного заповіту, у графі підпис заповідача замість спадкодавця [PERSON], підписалась [PERSON], по причині хвороби і неграмотності, а також по проханні [PERSON], після прочитання заповіту. Секретар Ясенської сільської ради при посвідченні спірного заповіту, порушила вимоги ст.45 Закону України "Про нотаріат" та ч.1 ст.1248 ЦК України , за змістом яких, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Тобто, в даному випадку заповіт складений з порушенням щодо його форми та посвідчення. Оскільки заповіт від 10 квітня 2006 року складний з порушенням вимог чинного законодавства його слід вважати нікчемним. Відповідно до ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах. За змістом ст. 1223 ЦК України у разі визнання заповіту недійсним право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Оскільки оспорюваний заповіт є нікчемним, після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно за законом. [PERSON] та [PERSON]не заперечили, що ніхто з відповідачів, як спадкоємців першої черги після смерті [PERSON], до 2014 року не претендували на спадкове домоволодіння і не прийняли її у відповідності до вимог спадкового законодавства. Вказане домоволодіння у відповідності до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України успадкував [PERSON], який доводився померлій сином, що підтверджено його заявою від 29 листопада 2011 року ( а.с.48) та відмовою нотаріуса № 260/02-14 від 23 вересня 2014 року (а.с.47), однак не встиг отримати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до ч. 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. [PERSON] [INFO] помер ( а.с.39). За змістом ст. 1276 ЦК України якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Свідоцтвом про право власності на спадщину за законом (а.с.45) підтверджено, що після смерті [PERSON], спадщину прийняла його дочка [PERSON], яка звернулася з відповідною заявою в установлені терміни до нотаріальної контори (а.с.37). Аналізуючи надані сторонами на підтвердження та заперечення позовних вимог [PERSON] докази, суд приходить до переконання про те, що після смерті [PERSON] її домоволодіння успадкував [PERSON], а після смерті останнього - його дочка [PERSON], а тому за нею слід визнати право власності на спірне домоволодіння [ADDRESS]. На підставі ст.ст.16, 207, 1248, 1253, 1261, 1257, 1258, 1268, 1270, 1272, 1276 ЦК України,

Outcome: approved