Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки, яка продовжує навчання, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбних відносинах з 04.06.1995 по 06.11.2007. Шлюб між ними розірвано рішенням суду 07.11.2007. Від даного шлюбу у них 1995 року народився син та 2002 року народилася донька. Її доньці 12.02.2020 виповнюється 18 років і вона продовжує навчатись у вищому навчальному закладі «Міжрегіональна Академія управління персоналом» м. Києва (згідно контракту - 1-й курс заочна форма навчання). Так, як донька вдома багато працює над заданим матеріалом та часто хворіє (запалення нирок), то не має змоги влаштуватись на роботу. Потрібно щороку сплачувати за навчання 300 євро та 10 000 грн згідно контракту про надання освітніх послуг 23.07.2019. [PERSON] працює на різних роботах та одержує заробітну плату у зв`язку з чим має змогу утримувати їхню спільну дитину. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі «Міжрегіональна Академія управління персоналом» м. Києва, в розмірі ј всіх видів його доходів щомісяця, починаючи з дати подання позову та до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою та стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання дитини [PERSON] , яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі «Міжрегіональна Академія управління персоналом» м. Києва, в розмірі Ѕ витрат на навчання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення двадцятитрьохрічного віку - у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою. Ухвалою суду від 26.02.2020 відкрито провадження у справі та призначено до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. На адресу суду 09.04.2020 від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, відповідно до якого вважає, що позов не підлягає задоволенню та заперечує проти позову з наступних підстав. На даний час він не має можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки, що продовжує навчання. Оскільки, в нього не має стабільного доходу, який дозволить оплатити навчання його повнолітній доньці. На різних роботах, як про це зазначає позивач, він не працює, оскільки в селі взагалі ніякої роботи не має. Він має в селі лише хату та огород з якого він живе, що є усім його доходом. Коли у нього була можливість він завжди своїй доньці допомагав, як фінансово так і матеріально. Крім того, за період спільного проживання в шлюбі з позивачем у них народилось дві дитини син [PERSON] та донька [PERSON] . На даний час, син перебуває на заробітках за кордоном, якому він також допомагає, коли у нього з`являється можливість. Як вбачається з контракту від 23.07.2019 на навчання у вищому навчальному закладі «Міжрегіональна Академія управління персоналом» м. Києва його донька [PERSON] навчається на заочній формі навчання. Тобто у неї є вільний від навчання час та можливість самостійно заробляти собі кошти на навчання та прожиття. У своїй позовній заяві позивач зазначає, що його донька часто хворіє та її багато задано матеріалу на навчання і вона не має змоги працевлаштуватись, при цьому позивач не конкретизує, як часто донька хворіє, оскільки на це мають бути відповідні підтвердження з медичного закладу, яких вона чомусь не надала до суду. Також, позивачем до суду не надано підтвердження, що його доньці дійсно від вищого навчального закладу задається дуже велика кількість навчального матеріалу (ні плану із завданнями на семестр чи на рік, ні будь-якого іншого документа, який має бути належно завірений від навчального закладу) із за якого вона не може працевлаштуватись. Враховуючи вищевикладене вважає, що вимога позивача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчатися, а саме на її користь не доведена позивачем жодними належними допустимими доказами. Окрім того, просить суд прийняти до уваги такі обставини: стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно зі становищем одержувача аліментів; відсутність у нього об`єктивної змоги надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Просить у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю та при прийнятті рішення, взяти до уваги викладені обставини, додані до відзиву докази. В судове засідання позивач [PERSON] не з"явилась. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у зв`язку із сімейними обставинами. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав повністю, заперечував проти його задоволення та пояснив, що немає можливості сплачувати аліменти на утримання повнолітньої доньки. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення та виходить з наступного. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Шлюб між позивачем та відповідачем розірвано 07.11.2007, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданого повторно 11.09.2009 відділом реєстрації актів цивільного стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] , відповідач у справі, є батьком - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 22.02.2002, актовий запис № 20, серія [NUMBER] , місце реєстрації відділ реєстрації актів громадянського стану Монастирищенського районного управління юстиції Черкаської області (а.с. 8). Відповідно до довідки №1711/вшб, виданої 22.01.2020 Міжрегіональною Академією Управління персоналом Польсько - Українським освітнім центром при МАУП, [PERSON] , [INFO] , дійсно є студентом 1 - го курсу бакалаврату Вищої школи внутрішньої безпеки м. Лодзь (Польсько - Ккраїнський освітній центр при МАУП) з 19 серпня 2019. Загальний термін навчання 4 роки 6 місяців. Термін закінчення навчального закладу за ступенем вищої освіти «Бакалавр» - лютий 2024 року (а.с.10). Згідно контракту на навчання за програмою «Подвійний диплом» у Вищій Школі Внутрішньої Безпки в м. Лодзь (Польща) та Приватному акціонерному товаристві «Вищий навчальний заклад «Міжрегіональна Академія управління персоналом» від 19.08.2019 [PERSON] навчається на заочній формі навчання за спеціальністю - право, строк навчання становить 4 роки 6 місяців, вартість навчання у ВШВБ становить 300 євро; вартість послуг Академії протягом навчання у ВШВБ складає 10 000 грн (а.с.9). Відповідно до довідки № 41 від 17.01.2020, виданої виконавчим комітетом Аврамівської сільської ради [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , до складу її сім`ї (зареєстрованих) входять: [PERSON] , син - [INFO] , [PERSON] , дочка - [INFO] та [PERSON] , - син, [INFO] (а. с. 11) . Згідно довідки, виданої 29.01.2020 Монастирищенською районною філією Черкаського обласного центру зайнятості, [PERSON] із 01.10.2019 перебуває на обліку в Монастирищенській районній філії Черкаського обласного центру зайнятості, як безробітна (а.с.12). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до вимог ст. 199 ч.1, ст. 200 СК України, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за сукупності таких юридичних фактів: досягнення дитиною віку, який перевищує 18, але меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Частина 1 ст. 199 СК України, зобов`язує батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання (не залежно від форми навчання), надавати їм матеріальну допомогу, але лише за умови, що батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. Відповідно до постанови Верховного Суду від 17.04.2019 у справі № 644/3610/16-ц, провадження № 61-12782св18 правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 СК України). При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. У частинах першій та другій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в матеріалах справи доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] досягла 18 років та продовжує навчання, не працює, перебуває на утриманні матері - [PERSON] . Посилання відповідача, як на підставу відмови у позові те, що він ніде не працює та не має можливості сплачувати аліменти на свою повнолітню дочку є необґрунтованими, оскільки, відповідач є здоровою та працездатною людиною, доказів того, що на його утриманні перебувають інші діти чи непрацездатні особи не надав. Отже, єдиною особою, якій на нього покладено обов`язок здійснювати належне забезпечення розвитку є його повнолітня дочка [PERSON] , яка навчається на заочній формі навчання та потребує допомоги в фінансовому забезпеченні її належного розвитку. Відповідач, як доказ того, що він тимчасово не працює і проживає за рахунок власного підсобного господарства надав довідку №82 від 06.04.2020 Долинківської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області (а.с. 37). Разом з тим, згідно довідки Долинківської сільської ради №14 від 25.02.2020 [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] . Перебуває на заробітках у Польщі (а.с. 24). Посилання відповідача, як на підставу відмови у позові те, що дочка навчається у вищому навчальному закладі на заочній формі навчання, є необґрунтованими, оскільки ст. 199 Сімейного кодексу України не передбачає вимогу щодо продовження навчання лише на денній формі навчання. При цьому, позивач зазначила, що повнолітня дочка, яка продовжує навчання потребує матеріальної допомоги від відповідача. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява № 2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинне мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть переважати інтереси батьків. Тому, враховуючи характер спірних правовідносин, суд при прийнятті свого висновку бере до уваги та оцінює в сукупності докази матеріального становища дитини, яка на час розгляду справи досягла 18 років і навчається на заочній формі навчання, не працює, потребує матеріальної допомоги, у зв`язку із навчанням, докази витрат як позивача на утримання дитини так і відповідача на своє утримання, рівність обов`язків батьків щодо утримання дитини, однак враховує, що предмет спірних правовідносин направлений в першу чергу на забезпечення інтересів дитини і надання переваги доводам позивача чи запереченням відповідача в одноособовому порядку, не буде забезпечувати принцип захищеності прав дитини і стягнення аліментів, в даному випадку, є необхідним, так як обов`язок по утриманню дитини покладається на обох батьків, а тому суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки на період навчання підлягає до задоволення, та вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь позивача аліменти в розмірі ј частини всіх видів його доходів, щомісячно, на період навчання доньки, але не більше ніж до досягнення нею 23 років. Суд вважає, що позов в частині стягнення із відповідача додаткових витрат на оплату навчання повнолітньої дочки не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України (додаткові витрати на дитину) не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу (утримання дитини, яка продовжує навчання). Про правильність застосування даних норм права свідчить постанова Верховного Суду у справі № 622/373/16-ц, провадження № 61-1717 св 18 від 29.01.2018. Крім того, як зазначив Верховний Суд у своїй постанові від 26 вересня 2018 року в справі №569/6838/15-ц, в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить, насамперед, випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Наявність таких особливих обставини підлягають доведенню в судовому засіданні особою, яка пред`явила такий позов. При цьому навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини. З врахуванням зазначених вимог закону, витрати за навчання, згідно договору про надання освітніх послуг не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини, а тому у задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. Крім цього до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187,189-192 і 194-197 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого звільнено позивача, в сумі 840 грн. 80 коп, оскільки позов задоволено частково. Суд вважає за необхідне на підставі ст. 430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved