Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-13 00:00:00

29.07.2021 АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] . В обґрунтування якого вказує, що вироком суду відповідача визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень - злочинів, передбачених ч.3 ст. 28, ч.ч.1,2 ст. 205-1,ч.3 ст. 28, ч.ч.1,2 ст. 205 КК України. Внаслідок вчинених кримінальних правопорушень, діями [PERSON] , АТ КБ "ПРИВАТБАНК" спричинено матеріальну шкоду у розмірі 700000грн. Яка складається із сум отриманого кредиту: 200 000 грн - сума отриманого кредиту ТОВ "ПНЕВМО-КОМ" 03.10.2017 500 000грн - сума отриманого кредиту ТОВ "УКРТЕХНОПРОМ" 19.12.2017. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму у розмірі 700 000 грн та понесені судові витрати. 09.12.2020 відповідачем [PERSON] подано відзив, у якому зазначено, що позов не підлягає задоволенню. Відповідальність має нести ТОВ «ВКФ Пневмо - ком» та ТОВ «Укртехпром», оскільки вони не виконали своїх зобов`язань. [PERSON] не є засновником (учасником) , директором юридичних осіб, а тому не може нести відповідальність за їх дії. Окрім того , рішенням Господарського суду Луганської області від 22.08.2019 у справі №913/338/19 позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ТОВ «ВКФ Пневмо - ком» суму боргу у розмірі 203 000 грн. Рішенням Господарського суду Харківської області від 25.09.2018 у справі №922/2017/18 позов АТ КБ «ПриватБанк» задоволено, стягнуто з ТОВ «Укртехнопром» на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 603 827,20 грн. Отже, позивач вже отримав рішення судів щодо стягнення заборгованості, про стягнення яких просить у даній справі. Представник позивача Полфьорова Я.В. у судовому засіданні підтримала позов, просила задовольнити, з підстав, викладених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти позову, просив відмовити у якого задоволенні з підстав, викладених у відзиві. Суд, вислухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що вироком Дзержинського районного суду від 17.05.2019 у кримінальному провадженні №638/4660/19-к встановлено, що [PERSON] в період 2016-2018 років, переслідуючи корисливий мотив особистого збагачення, розробив план злочинної діяльності, і яким передбачалось створення фіктивних юридичних осіб з метою подальшого прикриття і незаконної діяльності, оформлення безтоварних операцій, легалізації майна, конвертації коштів, надання послуг зі штучного зменшення податкових зобов`язань підприємствам реального сектору економіки. Згідно з розробленим [PERSON] планом злочинної діяльності, юридичні особи, які будуть створені або придбані на імена підставних осіб, повинні використовуватись для прикриття незаконної діяльності [PERSON] на початку жовтня 2016 року, точна дата під час досудового розслідування не встановлена, маючи намір придбати фіктивний суб`єкт господарської діяльності діючи у складі організованої групи з особами, матеріали у відношенні яких, виділені в окреме провадження, не бажаючи займатися законною підприємницькою діяльністю, в порушення вимог ст. ст. 19. 56. 57. 58. 65. 89 Господарського Кодексу України. ст. ст. 57, 57, 89 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 5, 24 Закону України «Про державну реєстраиію юридичних осіб та фізичних осіб підприємиів», вчинили підроблення документів, які подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи та фіктивне підприємництво шляхом придбання та оформлення на підконтрольну особу [PERSON] ІПН суб`єкта підприємницької діяльності ТОВ «Укртехнопром» код ЄДРПОУ 32136333. [PERSON] , діючи зі згоди та відома осіб, матеріали у відношенні яких, виділені в окреме провадження, отримавши від [PERSON] інформацію про продаж суб`єкта господарської діяльності ТОВ «ПКФ Пневмо-Ком» код ЄДРПОУ 38630954, вирішив його придбати та в подальшому використовувати з метою прикриття незаконної діяльності, оформлення безтоварних операцій, легалізації майна, конвертації коштів, надання послуг зі штучного зменшення податкових зобов 'язань підприємствам реального сектору економіки. [PERSON] , діючи у складі організованої групи з особами, матеріали у відношенні яких, виділені в окреме провадження, усвідомлювали, що для остаточної реалізації власних злочинних намірів, спрямованих на отримання матеріальної вигоди від зайняття фіктивним підприємництвом, необхідно відкриття розрахункових рахунків підприємства у банківських установах. [PERSON] діючи за усною вказівкою [PERSON] та особа, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, зустрілася с [PERSON] , матеріали у відношенні яких, виділені в окреме провадження, який діючи відповідно до відведеної йому ролі забезпечив подання [PERSON] , відповідних документів до Харківського регіонального управління КБ «ПриватБанк», організувавши тим самим відкриття 27.12.2016 рахунків підприємства № [NUMBER] та № [NUMBER] . Отримані у банку документи та пластикову картку [PERSON] на виконання заздалегідь обговорених з [PERSON] та особою, матеріали у відношенні якої виділені в окреме провадження, настанов відразу передала особі, матеріали у відношенні якого виділені в окреме провадження. При цьому [PERSON] не була обізнана про злочині наміри [PERSON] та осіб, матеріали у відношенні яких, виділені в окреме провадження. [PERSON] діючи за усною вказівкою [PERSON] зустрівся з останнім, який діючи відповідно до відведеної йому ролі забезпечив подання [PERSON] , відповідних документів до Харківського регіонального управління КБ «ПриватБанк», організувавши тим самим відкриття рахунків підприємства № [NUMBER] ; [NUMBER] ; [NUMBER] . Отримані у банку документи та пластикову картку [PERSON] на виконання заздалегідь обговорених з [PERSON] та [PERSON] настанов відразу передала [PERSON] . При цьому [PERSON] не був обізнаний про злочині наміри [PERSON] , а також осіб, матеріали у відношенні яких, виділені в окреме провадження. В подальшому [PERSON] , а також особи, матеріали у відношенні яких, виділені в окреме провадження, діючи у складі організованої групи з метою прикриття незаконної діяльності, здійснювали оформлення документів необхідних для отримання ключів електронного цифрового підпису підставних службових осіб, статусу платника податку на додану вартість, засобів доступу до банківських рахунків та у подальшому здійснювали перерахування коштів по банківським рахункам фіктивних підприємств, з метою незаконної конвертації коштів, внесення недостовірних даних до податкової звітності та її подачу до контролюючих органів, внесення недостовірних даних та маніпулювання податковими документами в Єдиному реєстрі податкових накладних з метою оформлення безтоварних операцій та формування податкової вигоди зі штучного зменшення податкових зобов 'язань третім особам, підприємствам реального сектору економіки. ". З досліджених матеріалів кримінального провадження №638/4660/19 вбачається, що вирок Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2019 щодо засудженого [PERSON] набрав законної сили 19.06.2019 та підлягає негайному виконанню За правилами ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Отже, обставини того, що діями [PERSON] було спричинено матеріальні збитки АТ КБ «ПриватБанк» не підлягають доказуванню. Окрім того, з наданих позивачем копій рішень Господарських судів вбачається наступне. Так , рішенням Господарського суду Луганської області від 22.08.2019 у справі №913/338/19 стягнуто з ТОВ «ВКФ «Пневмо - ком» на користь АТ КБ «ПриватБАнк» заборгованість за наданим кредитом (тілом кредиту) за договором №б\\н від 10.04.2013 у розмірі 200 000 грн та судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 3000 грн. Рішенням Господарського суду Луганської області від 25.09.2018 стягнуто з ТОВ «Укртехнопром» на користь АТ КБ «ПриватБанк» 499 250,17 грн. У судовому засіданні представником позивача зазначено, що рішення Господарських судів щодо стягнення з ТОВ «ВКФ «Пневмо - ком» та ТОВ «Укртехнопром» на користь АТ КБ «ПриватБанк» сум заборгованості не виконані, оскільки вироком Дзержинського районного суду м. Харкова встановлено, що зазначені підприємства створені [PERSON] фіктивно. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частин 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Частиною 1 статті 1177 ЦК України передбачено, що, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. З положень абзацу 1 п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 31.03.1989 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» та абзацу 1п.2постанови Пленуму ВСУ №6від 27.03.1992 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі. Як вбачається з копії вироку Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.05.2019, який набрав законної сили, злочинними діями відповідача [PERSON] позивачу АТ КБ «ПриватБанк» було спричинено майнову шкоду, яка до цього часу не відшкодовані. Разом з тим, вирішуючи питання щодо сум, які підлягають стягненню суд зазначає, що рішенням Господарського суду Харківської області у справі №922/2017/18 встановлено, що у ТОВ «Укртехнопром» перед АТ КБ «ПриватБанк» існує заборгованість у розмірі 499 250,17 грн, у ТОВ «ВКФ «Пневмо- ком» перед АТ КБ «ПриватБАнк» існує заборгованість у розмірі 200 000 грн. Зазначені суми підлягають стягненню з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк». Суд не приймає доводи відповідача щодо того, що зазначені суми стягнуті з підприємств, а отже не підлягають стягненню з нього, оскільки вироком Дзержинського районного суду м. Харкова встановлено, що зазначені суб`єкти господарської діяльності створені фіктивно. Приймаючи до уваги викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме з [PERSON] на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню 200 000 грн та 499 250,17 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог. Позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволені 99,9%, отже судовий збір підлягає стягненню у розмірі 99,9%, що становить 10480 грн (10500грн*99,9%) З урахуванням викладеного,

Outcome: partial