Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-17 00:00:00

10 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] , зобов`язавши Жовтоводський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ (м.Дніпро) внести зміни до актового запису про народження №254 від 04.08.2015 року та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму відповідного віку дитини, до досягнення ним повноліття, а також стягнути судові витрати у розмірі 840,8 грн та витрати на проведення судово-генетичної експертизи. В обґрунтування свого позову позивач посилалась на те, що з відповідачем вони проживали разом з 2014 року. Від даних сімейних відносин [INFO] у них народився син [PERSON] . Відповідач був обізнаний про вагітність позивачки, піклувався про неї, як про дружину, після народження дитини забирав їх з родильного відділення. Однак, в період сумісного проживання між ними не завжди складались нормальні відносини, тому сина позивач зареєструвала у відповідності до вимог ч.1 ст.135 СК України. Незважаючи на це відповідач визнавав сина своєю дитиною, під час сумісного проживання піклувався про нього, займався його вихованням та приймав активну участь у житті сина. Після припинення сімейних відносин з відповідачем, позивачка не забороняла йому спілкуватися з сином. Відповідач, як і раніше, підтримував стосунки з сином. В липні 2020 року позивач запропонувала відповідачу в добровільному порядку вирішити питання про внесення до актового запису про народження сина [PERSON] його, як батька, але [PERSON] категорично відмовився. Причиною відмови стало те, що позивач має народити другу дитину. З липня 2020 року відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] і не спілкується з ним. Таким чином, позивач вважає за необхідне вирішити питання про встановлення батьківства в судовому порядку. Одночасно, позивач вважає за необхідне поставити вимогу про стягнення з відповідача аліментів, оскільки син перебуває на її утриманні. Ухвалою суду від 18 серпня 2020 року по справі було відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 22 вересня 2020 року по справі було призначено судово-генетичну експертизу та провадження по справі було зупинено на час її проведення. Ухвалою суду від 09 листопада 2020 року було відновлено провадження по даній справі у зв`язку з надходженням на адресу суду висновку експерта. Позивачка в судове засідання не з`явилась, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, та просила розглянути справу без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, надавши заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, та також просив суд розглядати справу без його участі. З урахуванням вищезазначеного, суд вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні за відсутності його учасників на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про народження, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, [PERSON] народився [INFO] у м. Жовті Води Дніпропетровської області, про що складено відповідний актовий запис №254. В графі мати зазначено [PERSON] , батько - [PERSON] ( а.с.5). Згідно з Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька, відомості про батька дитини [PERSON] , [INFO] , зроблено на підставі заяви матері [PERSON] , відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України ( а.с.6). Відповідно до довідки про склад сім`ї №1/1-2260 від 03.08.2020 року, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з сином [PERSON] , [INFO] , та син перебуває на її утриманні (а.с.8). Відповідно до висновку експерта №792 від 22 вересня 2020 року, наданого КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» ДОР, встановлено, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,998% ( а.с.40-43). Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст.19 Конституції України орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України. Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її; благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави - учасниці вживають всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації, включаючи сексуальні зловживання, з боку батьків, законних опікунів чи будь-якої іншої особи, яка турбується про дитину. Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» № 2398-VI від 01 липня 2010 року державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього Закону, Цивільного та Сімейного кодексів України та інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно ч. 2 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Відповідно до ч.2 ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до положень ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно постанови пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні. У таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК, приймаються до судового розгляду, якщо дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері (ч. 1 ст. 135 СК). Із позовом про визнання батьківства чи материнства можуть звертатися до суду лише особи, зазначені у СК. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства. Відповідно до п. 2.16.4. Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Аналізуючи в сукупності доводи сторін, матеріали справи та висновок експерта №792 від 22 вересня 2020 року, суд приходить до висновку, що підстави позову знайшли своє підтвердження, а тому маються законні підстави для винесення рішення про задоволення позову та визнання відповідача [PERSON] батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] . Також суд зазначає, щодо необхідності внесення змін до актового запису про народження [PERSON] за №254 від 04.08.2015 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовтоводського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зазначивши батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, вважає що позов в частині стягнення аліментів також підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач є здоровою, працездатною особою, який окрім неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , не має на утриманні інших дітей. Відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач, надав заяву про визнання позову в повному обсязі, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно з дня пред`явлення позову на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов`язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 840,8 грн. Крім того, згідно зі ст.141 ЦПК України за вимогу про стягнення аліментів із відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом звільнено.

Outcome: approved