Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У травні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання права власності на ? частину квартири в порядку спадкування за заповітом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що [INFO] помер її дядько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з належної йому на праві власності квартири [ADDRESS]. Згадана квартира належала [PERSON] на праві приватної власності. [PERSON] зазначила, що [PERSON] на випадок його смерті було складено заповіт від 03.08.2010 року, яким він заповів все належне йому майно [PERSON] Даний заповіт був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченком Ю.А. і зареєстрований у реєстрі за №703. 06.02.2014 року позивач звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її дядька [PERSON], однак постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Кравець Я.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Зважаючи на те, що позивач прийняла спадщину у встановленому законом порядку, вона просила суд визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача підтримала позов, просила суд позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за його відсутності останній до суду не надсилав. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, третя особа про час та місце розгляду справи належним чином повідомлялася, представник третьої особи подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 07.07.2013 року (а.с.10). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, що складається з належної йому на праві власності квартири [ADDRESS]. Згадана квартира належала [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим ДКП "Житлофонд" Мінського району м. Києва згідно з розпорядженням №9 від 20.03.1993 року, та свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченком Ю.А. 03.08.2010 року і зареєстрованого в реєстрі за №700 (а.с.51,52). У відповідності до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Ч.2 ст.1236 ЦК України передбачено, що заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. На випадок своєї смерті [PERSON] склав заповіт, посвідчений 03.08.2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петченком Ю.А., яким все майно він заповів в [PERSON] (а.с.42). З матеріалів спадкової справи №842/13 до майна померлого [PERSON] вбачається, що спадщину після смерті останнього [PERSON] прийняла в установлений ч.1 ст.1270 ЦК України строк та в установленому ст.1269 цього Кодексу порядку - шляхом подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (а.с.35). 06.02.2014 року позивач звернулася до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті дядька [PERSON], однак постановою державного нотаріуса Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори Кравець Я.М. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру (а.с.9). П.23 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року №7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Відповідач [PERSON] є сином померлого [PERSON] Як зазначає у своїй позовній заяві [PERSON], враховуючи той факт, що відповідач є інвалідом другої групи з 2009 року, йому згідно ч.1 ст.1241 ЦК України належить право на обов'язкову частку у спадщині, а саме - право на отримання в порядку спадкування за законом права власності на ? частину квартири [ADDRESS]. За таких обставин, зважаючи на те, що позивач прийняла спадщину після смерті дядька у порядку та в строки, передбачені ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS]. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 3654,00 грн. Ст.79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Ст.84 цього Кодексу визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". 23.01.2014 року між [PERSON] та адвокатом [PERSON] було укладено угоду про надання правової допомоги (а.с.11). Відповідно до Закону України "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах" граничний розмір таких витрат складає 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи. Як вбачається з матеріалів справи, позивач сплатила виконавцеві [PERSON] 4000,00 грн. в якості оплати за правову допомогу (а.с.13). Таким чином, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 4000,00 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.15, 16, 1233, 1236, 1241, 1269, 1270 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved