Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У січні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 09 жовтня 2009 року між ним та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на залишок заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії картки. Відповідач належним чином не виконував зобов"язання за договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом 17.12.2017 року становить 16547 грн.41 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 750 грн.73 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9287 грн.46 коп., пені - 5245 грн.06 коп., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 764 грн.16 коп. На неодноразові нагадування про необхідність погашення заборгованості відповідач не реагує. Тому просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість та понесені судові витрати. Разом з позовом позивач надав письмову заяву, в якій просив розглядати справу в порядку спрощеного провадження, без його участі. Заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 18 січня 2018 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю десять днів зі дня отримання копії ухвали. 06 лютого 2018 року позивачем зазначені в ухвалі недоліки були усунуті. 29 січня 2018 року судом була отримана інформація про зареєстроване у встанволеному законом порядку місце реєстрації відповідача, який зареєстрований за адресою: Харківська область, Харківський район, с.Південне, вул.Молодіжна, 6/3. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 07 лютого 2018 року позов було прийнято до провадження суду і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні в порядку спрощенного провадження без виклику сторін. 21 березня 2018 року пакет документів, який надсилався відповідачеві повернувся до суду у зв"язку з закінченням строку зберігання. Статтею 128 ЦПК України встановлено, що суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов'язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п'ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: 1) юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 2) фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з вимогами ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв'язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Оскільки відповідач не повідомляв судові про зміну місця проживання, в суда не має відомостей щодо його офіційної електронної адреси, в суда відсутня можливість сповістити відповідача за допомогою інших засобів зв"язку, що забезпечують фіксацію повідомлення, а тому, суд вважає, що відповідач був повідомлений належним чином про наявність позову в суді та про необхідність надати свої письмові пояснення щодо нього і вважає за можливе розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи та з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд приходить до наступного. 09 жовтня 2009 року між позивачем та відповідачем був укладений договір, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 7100 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків у розмірі 30% річних на залишок заборгованості за кредитом та кінцевим строком повернення, який відповідає строку дії картки (а.с.11-12). Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.2.1.1.2.3 та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п.1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 17.12.2017 року становить 16547 грн.41 коп. та складається з: заборгованості за тілом кредиту - 750 грн.73 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитом - 9287 грн.46 коп., пені - 5245 грн.06 коп., фіксованої частки штрафу - 500 грн., відсоткової частки штрафу - 764 грн.16 коп. (а.с.5-10). Згідно з вимогами ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно з вимогами ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 536 ЦК України передбачено, шо за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з вимогами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтею 550 ЦК України встановлено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми закону в сукупності з наданими суду доказами, суд доходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту у розмірі 750 грн.73 коп., заборгованість по оплаті відсотків за користування кредитом у розмірі 9287 грн.46 коп. та пеня у розмірі 5245 грн.06 коп. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістомст.549 ЦК Українипеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно платіжного доручення №PROM1BBDOG від 21 грудня 2017 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1762 грн. Питання про розподіл судових витрат вирішується судом відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, а саме судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1627 грн. 39 коп. (15283 грн. 25 коп. : 16547 грн. 41 коп. х 1762 грн.) На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved