Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з 11 жовтня 2014 року перебуває відповідачем у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №65, в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина: донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач в даний час не приймає участі в утриманні дитини, а домовленості щодо сплати аліментів між ними не досягнуто. Вважає, що з відповідача, який має нерегулярний, мінливий дохід, необхідно стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1167 гривень 00 копійок щомісячно, що відповідатиме встановленому з 01 січня 2016 року Законом України «Про державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір якого на дитину віком до 6 років становить 1167 гривень, оскільки обоє батьків зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, але вона на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим не може працювати та забезпечувати дитину всіх необхідним для забезпечення її фізичного та духовного розвитку у достатньому розмірі. Позивачка, яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.13,17), у судове засідання не з'явилась. Згідно поданої до суду письмової заяви позов підтримала в повному обсязі та прохала його задовольнити, а справу розглядати за її відсутності без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом (а.с.19). Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.14,16,18), у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву (а.с.20-22), за якою прохав розглядати справу у його відсутність без фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом, позовні вимоги визнав та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини, але не у твердій грошовій сумі, а у розмірі 1/3 частини від усіх його доходів щомісячно. В зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, суд у відповідності з ч.2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу по наявним у справі доказах. Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом. Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, діючої на Україні з 27 вересня 1991 року "держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей". Згідно ст. 180-182 СК України батьки зобов'язані матеріально утримувати своїх неповнолітніх дітей, при цьому при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення, а мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Положеннями ч. 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, а ст.184 цього Кодексу передбачено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, при цьому визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі підлягає індексації у встановленому законом порядку. Судом встановлено, що сторони з 11 жовтня 2014 року перебувають у шлюбі, який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томаківського районного управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №65 (а.с.4), в період якого у них народилась спільна неповнолітня дитина: донька [PERSON], [INFO] (а.с.5), яка згідно довідок Олександропільської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області №301 та №303 від 29 березня 2016 року проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с.7,8). Відповідач працевлаштований молодшим інспектором відділу інженерно-технічних засобів охорони, зв'язку та інформатизації Запорізького слідчого ізолятора, де отримує дохід у вигляді заробітної плати щомісячно, що підтверджується витягом з наказу №47 о/с від 15 квітня 2016 року (а.с.22), в той же час добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини позивачці на період розгляду справи судом не надає, хоча зобов'язаний це робити, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної неповнолітньої дитини між сторонами не досягнуто, в зв'язку з чим аліменти необхідно стягнути з відповідача в примусовому порядку за рішенням суду від дня пред'явлення позову до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків по утриманню неповнолітніх дітей є рівними за законом, але не у твердій грошовій сумі, як прохає позивачка за позовною заявою, а у частці від заробітку (доходу) відповідача, який має постійний дохід у вигляді заробітної плати, відповідно до вимог ст.183 СК України, положеннями ч.1 якої передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом, та згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України від дня пред'явлення позову до досягнення неповнолітньою дитиною повноліття. З абзацу 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує часткове визнання позову відповідачем згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.20), матеріальне становище платника аліментів, який має постійного місця роботи та щомісячний дохід у вигляді заробітної плати; стану здоров'я як відповідача, так і дитини; її віку, потреб та вважає необхідним у відповідності до ст.183 СК України стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки права та обов'язки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню дітей, а зазначена частка від прибутків відповідача у грошовому виразі буде відповідати не менше, ніж 30% встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір якого з 01 січня 2016 року для дитини віком до 6 років становить 1167 гривень, при цьому судом також враховується та обставина, що позивачка у зв'язку з народженням дитини отримує державну допомогу на дитину в розмірі 860 гривень, про що зазначила в поданій до суду письмовій заяві (а.с.19). Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоров'я як відносно дитини, так і відносно відповідача, а також витрат позивачки на утримання дитини сторонами суду не надано, а судом не встановлено. Інших утриманців відповідач не має. Крім цього, в зв'язку із задоволенням позову суд відповідно до положень ст.88 ЦПК України вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір, оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від сплати судового збору згідно ст.5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial