Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» 23 червня 2016 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про стягнення з останніх в солідарному порядку на користь банку заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09 жовтня 2007 року, станом на 13 червня 2016 року, в сумі 47559 доларів 14 центів США та пені в сумі 29806 гривень 28 копійок, а також витрат по сплаті судового збору, посилаючись на невиконання відповідачем - [PERSON] умов договору кредиту, а відповідачами [PERSON] та [PERSON] умов договорів поруки. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 20.07.2016 року відкрито провадження по справі на підставі позовної заяви Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено попереднє судове засідання. 11 жовтня 2016 року до суду надійшли від представника відповідача [PERSON] заперечення проти позовної заяви, в яких останній просить суд відмовити у задоволенні позову, з підстав того, що банком не підтверджено належними доказами заборгованість відповідача, а наданий до позову розрахунок заборгованості не може вважатись належним докази, оскільки складений з багато чисельними порушеннями. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12.12.2016 року витребувано з Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» належним чином завірені виписки по рахункам стосовно договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09 жовтня 2007 року, а саме: - строкової заборгованості по кредиту та відсоткам, що обліковуються на рахунках ІІ класу 2203 - довгострокові кредиту; - 2208 - нараховані доходи за кредитами відповідно до Постанови Національного Банку України від 17.06.2004 року за №280 «Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України»; - простроченої заборгованості по кредиту та відсоткам, що обліковуються на рахунках ІІ класу 2207 - прострочена заборгованість за кредитами; - 2209 - прострочені нараховані доходи за кредитами відповідно до Постанови Національного Банку України від 17.06.2004 року за №280; - по рахунку VI класу 6397 - штрафи, пені, відповідно до Постанови Національного Банку України від 17.06.2004 року за №280. Також, в судовому засіданні 12.12.2016 року судом було ухвалено закінчити проведення попереднього судового засідання та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні на 13 лютого 2017 року о 10 годині 00 хвилин. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 29.03.2017 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - залишено без розгляду. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.09.2017 року апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задоволено. Ухвалу Київського районного суду міста Одеси від 29.03.2017 року - скасовано, справу направлену для продовження розгляду справи до суду першої інстанції. 11.10.2017 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли матеріали цивільної справи №520/7352/16-ц. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 12 жовтня 2017 року цивільну справу №520/7352/16-ц призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 29 січня 2018 року Київським районним судом міста Одеси було повторно направлено на адрес ПАТ «УкрСиббанк» листа з вимогою та роз`ясненнями щодо виконання ухвали суду від 12.12.2016 року. 06.02.2018 року, на виконання ухвали суду від 12.12.2016 року, з ПАТ «УкрСиббанк» надійшли до суду копії витребуваних документів. В судове засідання призначене на 20.06.2019 року представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся належним чином, однак під час розгляду справи надав до суду заяву, в якій позов підтримав, просить суд задовольнити, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідачі по справі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання призначене на 20.06.2019 року повторно не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Однак, 20.06.2019 року до суду надійшла заява від представника відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в якій представник просить суд відмовити у задоволенні позову, розгляд справи провести за його відсутності. Відповідач [PERSON] про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Відповідно до п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Частиною 3 та частиною 4 ст. 130 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, які проживають разом з нею. У такому випадку особа, якій адресовано повістку, вважається належним чином повідомленою про час, дату і місце судового засідання, вчинення іншої процесуальної дії. У разі відсутності адресата (будь-кого з повнолітніх членів його сім`ї) особа, яка доставляє судову повістку, негайно повертає її до суду з поміткою про причини невручення. Згідно з відповідями відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області: - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.86, І том), що також підтверджується інформацією зазначеною у довіреності від 16.08.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Каназірською Т.П., реєстровий №211 (а.с.100, І том); - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а .с. 87, І том); - [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.88, І том), що також підтверджується інформацією зазначеною у довіреності від 16.08.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Каназірською Т.П., реєстровий №210 (а.с.99, І том). Саме за вказаними встановленими адресами зареєстрованого місця проживання відповідачів судом надсилалась судова кореспонденція рекомендованим листом з повідомленням на ім`я кожного з відповідачів. Відповідно до ч.1, 3 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, з урахуванням того, що провадження по справі відкрито 20.07.2016 року, тобто три роки тому, судом здійснювались усі можливі дії для надання сторонам по справі повною мірою користуватись своїми процесуальними правами для захисту своїх прав та інтересів, а також доведення правової позиції, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 09 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (яке з 21.12.2009 року було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №0011230621000, за умовами якого банк надав позичальнику однією сумою, а позичальник зобов`язався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит в іноземній валюті в сумі 66000 доларів США, що дорівнювало на день укладення договору 333300 гривень 00 копійок, та сплатити проценти за його використання шляхом внесення ануїтетних платежів в порядку і на умовах, визначених цим договором. Строк дії договору сторонами встановлено до 09 жовтня 2017 року. Відповідно до п.1.3.1 договору, за використання кредитних коштів у межах установленого строку кредитування процентна ставка встановлюється у розмірі 11,5 % річних. По закінченню 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.10.2 даного договору. Пунктами 2.1, 2.2 договору передбачено, що у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком приймається застава трикімнатної квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Кредит, наданий банком, також забезпечується всім належним позичальнику майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України. Згідно з пунктами 5.7, 5.8 договору, у випадку невиконання позичальником своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати ануїтетного платежу, банк має право стягнути з позичальника суму боргу, в тому числі, шляхом звернення стягнення на предмет забезпечення, зазначений в п.2.1 договору та інше майно позичальника. У випадку невиконання позичальником умов цього договору про надання забезпечення належного виконання зобов`язань за цим договором, та/або у разі втрати забезпечення виконання зобов`язань за цим договором та/або погіршення його умов (стану забезпечення, умов його зберігання) банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку встановленому розділом 12 цього договору. До зазначеного договору, сторонами ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , 15.02.2011 року було укладено додаткову угоду №2, за умовами якої у тому числі були внесенні зміни до договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09.10.2007 року в частині строку дії договору та встановлено нову кінцеву дату виконання зобов`язань - «09 жовтня 2022 року». З метою забезпечення виконання умов вказаного договору, 09 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (яке з 21.12.2009 року було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір поруки №148333, за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за не виконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09.10.2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі. Пунктами 1.3, 1.4 вказаного договору поруки передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов`язаннями останнього за основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в тому числі суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. На підставі вищевикладених умовах, 14.12.2009 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (яке з 21.12.2009 року було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір поруки №241411, за умовами якого поручитель зобов`язався перед кредитором відповідати за не виконання [PERSON] усіх її зобов`язань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09.10.2007 року, укладеного між кредитором та боржником, в повному обсязі. На виконання умов договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09.10.2007 року, АТ «УкрСиббанк» 09.10.2007 року здійснив виплату [PERSON] грошових коштів в сумі 66000 доларів США, що на день сплати було еквівалентно 333300 гривень 00 копійок, що підтверджується наданою до суду випискою за особовим рахунком за 09.10.2007 року (а.с.53, І том). З наданих до суду документів, вбачається, що станом на 16.02.2016 року, у позичальника - [PERSON] виникла заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09.10.2007 року в загальній сумі 46591 долар 96 центів США, яка складалась з: заборгованості по кредиту в сумі 43881 долар 48 центів США; простроченої заборгованості по відсоткам - 2710 доларів 48 центів США. У зв`язку з виниклою заборгованістю, 18.02.2016 року ПАТ «УкрСиббанк» надіслав на адресу місця проживання [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] письмові вимоги за вих. №30-12/39635, №30-12/39636, №30-12/39637, в яких банк повідомив боржників про наявну заборгованість в сумі 46591 долар 96 центів США, яку вимагав погасити протягом 31 календарного дня з дня отримання цієї вимоги, а також повідомив, що в іншому випадку буде вимушений звернутись до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості . З наданих до суду реєстрів відправлення поштової кореспонденції вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк» належним чином було здійснено відправлення зазначених вимог на адресу відповідачів. [PERSON] зазначену вимогу належним чином отримала 26.02.2016 року, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання. Однак, відповідачі на зазначену вимогу на адресу ПАТ «УкрСиббанк» відповіді не надали, заборгованість не погасили. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 13 червня 2016року, заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09 жовтня 2007 року, складає в сумі 47559 доларів 14 центів США, яка складається з: заборгованості по кредиту - 43881 долар 48 центів США, заборгованості по відсоткам - 3677 доларів 66 центів США, та пені в сумі 29806 гривень 28 копійок, яка складається з: пені за прострочення сплати кредиту - 15829 гривень 21 копійка, пені за прострочення сплати процентів - 13977 гривень 07 копійок. На підставі вищевикладеного, судом встановлено, що ПАТ «УкрСиббанк» належним чином виконало свої зобов`язання по видачі кредитних коштів відповідачеві [PERSON] у відповідності до умов договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09 жовтня 2007 року. Невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов`язань по вищезазначеному договору, а також невиконання [PERSON] та [PERSON] умов договорів поруки, зумовило звернення ПАТ «УкрСиббанк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частинами 1, 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Згідно з ч. 1, 2 ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09 жовтня 2007 року, надано відповідачеві - [PERSON] кредитні кошти, якою в свою чергу неналежним чином виконувались умови кредитного договору, у зв`язку з чим виникла вказана заборгованість. Відповідачем [PERSON] заперечувався розмір заборгованості за вказаним договором розрахований позивачем, а також відповідач вважав розрахунок заборгованості не належним доказом, у зв`язку з чим суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-3 статті 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Так, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається, здійснення банком виплати позичальнику кредитних коштів та погашення позичальником заборгованості по кредитному договору. Таким чином, відповідач своїми діями підтвердила наявність між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов`язки сторін, зокрема - обов`язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов`язань за кредитним договором. Необхідно зазначити, що до матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов`язань, у тому числі - накопичувальним порядком. Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх вивчення та аналізу. Суд вважає необґрунтованими посилання представника відповідача [PERSON] , що наданий позивачем розрахунок заборгованості є неналежним доказом, оскільки банком не надано до суду первинної документації, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Згідно з ч.2 ст.9 цього ж Закону, первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати обов`язкові реквізити. ПАТ «УкрСиббанк» на виконання ухвали суду від 12.12.2016 року надав до суду виписку за спірним кредитним договором за період з 09.10.2017 року по 30.01.2018 року, яка містить реквізити банку, договору про надання споживчого кредиту, інформацію щодо боржника, а також усі складові розрахунку. Оглянувши вказану виписку, судом встановлено, що позивачем вірно проведено розрахунок заборгованості за спірним кредитним договором, сума якої відповідає інформації зазначеній у виписці по рахунку. Судом також враховується, що стороною відповідача такий розрахунок жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за договором, не надано доказів відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої банком, а також під час розгляду справи відповідачем не заявлялось жодного клопотання щодо проведення судово-економічної експертизи з приводу перевірки наданого позивачем розрахунку заборгованості. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позивачем належними доказами доведено наявність заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09 жовтня 2007 року, яка станом на 13 червня 2016 року складає в сумі 47559 доларів 14 центів США та пені в сумі 29806 гривень 28 копійок. Згідно положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до приписів ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п.1.4 договорах поруки, відповідно до яких, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. У справі, яка розглядається, є різні самостійні договори поруки, за якими кожен з поручителів поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарні боржники. Умовами договорів поруки передбачено також право кредитора пред`явити свої вимоги безпосередньо до поручителя. Дана правова позиція висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1348цс15. Таким чином, суд зазначає, що позичальник - [PERSON] та поручитель - [PERSON] , а також [PERSON] та поручитель - [PERSON] , є відповідальними перед кредитором - ПАТ «УкрСиббанк» як солідарні боржники. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5 «У разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК». З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» підлягають задоволенню, солідарному стягненню з відповідачів, у зв`язку з невиконанням умов договору про надання споживчого кредиту №0011230621000 від 09 жовтня 2007 року, підлягає на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 47559 доларів 14 центів США та пеня в сумі 29806 гривень 28 копійок. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 18292 гривні 72 копійки у рівних частинах, тобто з кожного по 6097 гривень 57 копійок. На підставі вищевикладена

Outcome: approved