Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

05.08.2021 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області звернувся представник позивача із позовною заявою до Святогірської міської ради Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Свої вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] . 06 листопада 2013 року позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ним успадковане право на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», розміром 5,1 умовних кадастрових гектарів без визначення меж в натурі (на місцевості), яка належала померлій на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0087160, виданого Слов`янською районною державною адміністрацією 17 січня 1997 року. Під час подання документів до нотаріальної контори сертифікат на земельну ділянку був єдиним правовстановлюючим документом, який був у розпорядженні позивача. Нотаріус не перевіряла відомості державного земельного кадастру та не запитувала інформацію з Держгеокадастру щодо земельної ділянки, відповідно не пересвідчилася чи є чинним документ, що підтверджує право. Спадкування права на земельну ділянку в подальшому передбачає розробку проекту землеустрою та встановлення меж земельної ділянки. Проте, під час розробки проекту з`ясувалось, що 27 квітня 2006 року зареєстровано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 987483 на ім`я [PERSON] і земельна ділянка, право на яку отримала померла на підставі сертифікату є сформованою, має кадастрові номери і відповідно відомості про право власності на неї внесено до Державного земельного кадастру. З огляду на наявність державного акту нотаріус мав видати свідоцтво про право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 1424284600:07:000:0948, 1424284600:07:000:0224, а не свідоцтво про право на земельну частку (пай). Позивач звернувся до міськрайонного відділу у Слов`янського районі та місті Слов`янську ГУ Держгеокадастру у Донецькій області, із запитом про надання державного акту, на що отримав засвідчену копію державного акту. 03 червня 2021 року позивач повторно звернувся до нотаріуса з метою отримання свідоцтва на земельну ділянку, але отримав відмову, оскільки не надав оригіналу державного акту. Тому, просить суд визнати за позивачем право власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] , померлої [INFO] на земельну ділянку площею 3,930 га, яка складається з двох ділянок з кадастровими номерами 1424284600:07:000:0948, 1424284600:07:000:0224, розташовану на землях Святогірської міської ради Краматорського району. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, проте направили на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, в яких заявлені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх у повному обсязі. В судове засідання представник відповідача Святогірської міської ради, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, проте направив на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просив суд ухвалити рішення на власний розсуд, із урахуванням наявних у справі матеріалів. Ухвалою суду від 11 серпня 2021 року витребувано Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області копію спадкової справи, яку заведено після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та зобов`язано повідомити суд про факт відкриття спадкової справи після його смерті, факт звернення кого-небудь із заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини та надати відповідні відомості, а також повідомити наявність заповіту. Крім того, ухвалою суду від 24 листопада 2021 року у даній справі замінено відповідача з Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області на Святогірську міську раду Краматорського району Донецької області. Суд, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Святогірської міської ради Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, підлягають задоволенню з наступних підстав. Як видно з копії Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08 травня 2006 року виконкомом Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області, [PERSON] померла [INFO] у смт Билбасівка Слов`янського району Донецької області, про що зроблено відповідний актовий запис № 20. За життя [PERSON] на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ДН № 0087160, виданого 17 січня 1997 року Слов`янською районною державною адміністрацією, належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Україна», розміром 5,1 умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Позивач, після смерті [PERSON] , отримав у спадщину наведене право на земельну частку (пай), про що свідчить копія Свідоцтва про право на спадщину за законом, видане 06 листопада 2013 року державним нотаріусом Другої слов`янської державної нотаріальної контори Донецької області. З метою подальшого виділення наведеної земельної частки в натурі (на місцевості), позивачем розпочато процедуру розробки проекту землеустрою. Однак, під час розроблення вказаного проекту землеустрою, за твердженням позивача, з`ясувалось, що вказана земельна частка є сформованою, оскільки їй присвоєно кадастрові номери. Відповідно до копії Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 987483, виданого 27 квітня 2006 року Слов`янською районною державною адміністрацією, [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 3,930 га, у межах згідно з планом, яка розташована на території Маяківської сільської ради, із цільовим призначенням для ведення сільськогосподарського виробництва. Зважаючи на викладені обставини та з метою оформлення спадкових прав на вищевказану земельну ділянку, позивач звернувся до державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріально контори Донецької області. Проте, своєю постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 03 червня 2021 року, державний нотаріус відмовив [PERSON] у видачі на його ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку площею 3,930 га , розташовану на території Маяківської сільської ради Слов`янського району Донецької області після смерті [INFO] матері [PERSON] . До такого рішення державний нотаріус прийшов спираючись на відсутність документу, що встановлює право власності спадкодавиці на спадкове майно. Відповідно до п. 4.15 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно частин першої та другої статті 49 Закону України «Про нотаріат», нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо вчинення такої дії суперечить законодавству України. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно до\~ст. 328 ЦК України\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно до\~ст. 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою\~статті 319 ЦК України\~встановлено, що здійснення права власності полягає у володінні, користуванні, розпорядженні своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі\~ст. 392 ЦК України\~власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Враховуючи вищенаведене, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом. Виходячи з аналізу чинного законодавства та встановлених обставин справи, оцінивши представлені в силу положень ст. 81 ЦПК України\~докази, суд приходить до висновку, що вони повністю узгоджуються між собою, не містять внутрішніх протиріч, і у своїй сукупності є достатніми, для того щоб дійти висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: approved