Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] пред'явила в суді позов, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Заявлені вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вони з відповідачем з 6 серпня 2010 року перебували у шлюбі та є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Бердичівського міськрайсуду від 24 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано, малолітнього сина залишено проживати з нею. З відповідача стягнуто аліменти у розмірі 380 гривень на місяць. Після розірвання шлюбу увесь час позивачка виховує сина самостійно, створює належні умови, утримує його, купує одяг, взуття, інші речі. Відповідач не виконує своїх батьківських обов"язків по відношенню до свого сина, не бере будь-якої участі у його вихованні, не надає матеріальної допомоги. Все це свідчить про ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків. У судовому засіданні позивачка надала згоду на проведення заочного розгляду справи, позов підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві. Пояснила, що після розірвання шлюбу, у 2012 році відповідач ще купував сину деякі речі, однак останні чотири роки він взагалі з ним не спілкується, не приймає участі у його вихованні, утриманні. Вона не чинить ніяких перешкод у спілкуванні з дитиною. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Судом відповідно до частин першої статті 224 ЦПК України проведено заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування - виконкому Бердичівської міської ради - Гайдамаченко А.Б. підтримала висновок органу опіки та піклування, вважає за доцільне позбавлення відповідача батьківських прав. Доведено, що відповідач не відвідує дитину не приймає участі в утриманні. За час розгляду справи в суді з квітня 2016 року поведінка відповідача свідчить про небажання змінити своє ставлення до виконання свої батьківських обов'язків. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 24 грудня 2012 року. (а.с. 11,13). Згідно довідки МК ВЖРЕП №7 № 57 від 15.03.2016 [PERSON] проживає з матір'ю, [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно пункту 2 частини першої статті 164 ЦПК України батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання батьківських обов'язків. Пленум Верховного Суду України в пунктах 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. З характеристики дошкільного навчального закладу (ясла-садок) комбінованого типу №25, який відвідує [PERSON], вбачається, що вихованням дитини займається мати. Батько дитини - [PERSON] за час перебування сина у дошкільному закладі не з'являвся, участі у вихованні дитини не брав (а.с. 10). Свідок [PERSON] у судовому засідання показав, що його дочка [PERSON] з дитиною проживають разом з ним. Після розлучення у 2012 році [PERSON] ще декілька разів приходив до сина. Однак останні 3-4 роки він не спілкується з дитиною, не надає жодної допомоги. Ніхто перешкод йому не чинить. Він знає де проживає його син. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що [PERSON] більше трьох років не відвідує сина [PERSON] та не приймає участі у його вихованні, не сплачує аліменти. Перешкод бачитися з дитиною йому ніхто не чинить. Згідно довідки відділу ДВС Бердичівського МРУЮ №20 від 01.03.2016, [PERSON] має заборгованість по аліментах перед [PERSON] по виконавчому листу № 2/0603/2457 від 28.01.2013, виданому Бердичівським міськрайонним судом, яка станом на 01 березня 2016 року, становить 10374, 55 грн.(а.с. 13). Орган опіки та піклування - виконком Бердичівської міської ради вважає доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 83-84). Таким чином, з досліджених доказів вбачається факт ухилення відповідачем від виконання батьківських обов'язків, оскільки його дії тривають на протязі значного періоду часу, настали з свідомого нехтування ним своїми обов'язками, тобто з винної поведінки останнього. А отже, [PERSON] слід позбавити батьківських прав відносно [PERSON]. Судові витрати позивачки по сплаті судового збору, в розмірі 551 гривня 20 копійок та витрати пов'язані з оплатою правової допомоги, у розмірі 2000 гривень, які підтверджені документами, відповідно до статті 88 ЦПК України покласти на відповідача ( а.с. 2,14,28-29).

Outcome: approved