Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-09 00:00:00

04.12.2017 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить в порядку поділу спільного майна подружжя (житлового будинку № 57, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Шпола, Черкаської області, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м вартістю 64000,00 грн.) визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку № 57, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Шпола, Черкаської області, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м., та визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частину житлового будинку №57, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Шпола, Черкаської області, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м. Свій позов позивач мотивує тим, що 16.06.2002 позивач уклав із відповідачем шлюб, який було зареєстровано виконавчим комітетом Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області, актовий запис №5. 20.06.2006 подружжям було придбано житловий будинок № 57, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Шпола, Черкаської області, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м. Незважаючи на те, що купівля будинку відбувалась за спільні кошти подружжя, у договорі купівлі-продажу будинку як покупця було записано відповідача, як господаря сім'ї. 14.11.2006 позивач зареєстрував своє проживання в будинку в реєстраційному відділі Шполянського РВ УМВС України Черкаської області. Взамін договору купівлі-продажу від 20.06.2006, рішенням виконавчого комітету Шполянської міської ради від 28.10.2010 №300 на ім'я відповідача було видано свідоцтво про право власності на будинок від 12.11.2010 серії CAE №115071. Починаючи з вересня 2017 року сімейні відносини позивача із відповідачемприпиненні, спільне господарство не ведеться. Добровільної згоди про поділ спільного майна подружжя не досягнуто. З часу придбання будинку і до теперішнього часу, позивач вважав себе законним співвласником будинку разом із відповідачем. Позивач звернувся з усною пропозицією до відповідача про укладення письмового нотаріально посвідченого правочину щодо розподілу спільного будинку. Однак відповідачем йому було відмовлено. Тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Будинок є спорудою 1961 року. Ринкова вартість будинку за цінами, які діють в м. Шпола становить близько 64000,00 грн У судовому засіданні позивач та представник позивача зявилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідач та його представник у судове засідання зявилися, позов визнали повністю. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 08.12.2017 позовну заяву було залишено без руху у звязку з тим, що позивач не зазначим в позовній заяві ціну позову. Позивач виправив зазначені недоліки, тому ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 02.01.2018 відкрито провадження по цивільній справі. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 16.06.2002, актовий запис №5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СР №153578 від 24.11.2017, виданим Шполянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області, місце реєстрації шлюбу виконавчий комітет Єлизаветської сільської ради Катеринопільського району Черкаської області. Після реєстрації шлюбу дружина змінила прізвище на «Яременко» (а.с.6). Згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САЕ №115071 від 12.11.2010, виданим Шполянською міською радою, власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Суворова, 57, м. Шпола, Черкаської області, на підставі рішення виконавчого комітету Шполянської міської ради №300 від 28.10.2010, є [PERSON]. Свідоцтво видане взамін договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON] 20.06.2006 №1077 (а.с.7). Відповідно витягу про державну реєстрацію прав №28354174 від 14.12.2010, виданого Шполянським виробничим відділком комунального підприємства "Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації", [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно серії САЕ №115071 від 12.11.2010, виданим Шполянською міською радою, є власником житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами по вул. Суворова, 57, м. Шпола, Черкаської області (а.с.8). Згідно з технічним паспортом на житловий будинок садибного типу по вул. Суворова, 57, м. Шпола, Черкаської області, житловий будинок під літ. А, сарай під літ. Б, вбиральня під літ. В, погріб під літ. п/д побудовані в 1961 році. Прибудова під літ. а1 побудована 2010 році, рік побудови ? частини колодязя під літ. К та огорожі під №1 не вказано (а.с.9-13). Згідно з ч. 3 ст. 368 ЦК України та ч. 1ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч.3 ст.61 СК України якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, які були одержані за договором є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того відповідно до ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Домовленості між сторонами відсутні, не укладався і шлюбний договір. Відповідно до ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, за взаємною згодою. Згідно з ч.2 ст.70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Підстав для відступу від засад рівності часток подружжя немає. В пункті. 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», роз'яснено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Як зазначив Верховий Суд у постанові по справі № 6-399цс17 від 05.04.2017 відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму ст. 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму ст. 60 СК України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об'єктів права спільної сумісної власності подружжя. На підставі наданих до суду доказів суд визнає спільною сумісною вартістю подружжя житловий будинок № 57, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Шпола, Черкаської області, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м. Відповідно до ст.71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином суд задовольняє позов повністю, проводить поділ спільного майна подружжя та визнає за кожною зі сторін право власності на 1/2 частину житлового будинку № 57, що знаходиться по вулиці Суворова в місті Шпола, Черкаської області, загальною площею 72,1 кв.м, житловою площею 36,1 кв.м., вартістю 64000,00 грн., вартість ? частини житлового будинку 32000,00 грн. До початку розгляду справи по суті позивач не змінив предмет або підставу позову та протягом усього часу розгляду справи не збільшив та не зменшив розмір позовних вимог, а тому суд розглянув цивільну справу в межах пред'явлених вимог і на підставі поданих сторонами доказів. Відтак, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. Заходи забезпечення позову не застосовувались. Так як позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved