Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

06 березня 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], на користь позивача, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER] втрати внаслідок інфляції суми основного боргу з 06 березня 2013 року по день розгляду справи по суті; стягнути з відповідача, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], на користь позивача, [PERSON] [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER] проценти річних від простроченої суми з 06 березня 2013 року по день розгляду справи по суті. Свої вимоги мотивував тим, що 10 грудня 2010 року він уклав із громадянином [PERSON] договір позики, згідно якого передав йому грошові кошти у сумі 294\~150 гривень, що на час укладання угоди було еквівалентно 37\~000 дол. США. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2013 року було стягнуто з відповідача вищевказану грошову суму. Проте, позивач стверджує, що відповідач [PERSON] від виконання своїх зобовязань ухиляється, рішення суду не виконує, жодних оплат з 10 грудня 2010 року по даний час не здійснив. Вказане і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України. Позивач в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце його проведення сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від нього до суду не надійшло. При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який сповіщений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи. Розглянувши поданий позов, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Правовідносини по справі є цивільно-правовими та врегульовані Цивільним Кодексом України. Як встановлено у судовому засіданні, 10 грудня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, за умовами якого відповідачу строком на один рік були надані грошові кошти у розмірі 294 150 гривень, що на час укладання угоди було еквівалентно 37\~ 000 доларам США. Договір позики передбачав нарахування 20% річних за користування грошовими коштами. Отримання боржником обумовленої суми підтверджується зазначеним договором. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, якій посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження зобовязань відповідача позивачем була надана боргова розписка, оригінал якої був оглянутий у судовому засіданні. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 06.03.2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволено. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS], суму основного боргу за договором позики у розмірі 294 150 (двісті девяносто чотири тисячі сто пятдесят) гривень 00 копійок. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS], суму нарахованих процентів за користування грошовими коштами відповідно до умов договору позики у розмірі 58\~ 830 (пятдесят вісім тисяч вісімсот тридцять) гривень 00 копійок. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS], 3% від простроченої суми заборгованості, яка на теперішній час становить 7\~ 253 (сім тисяч двісті пятдесят три) гривні 00 копійок. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], на користь [PERSON], [INFO], місце реєстрації [ADDRESS], витрати на сплату судового збору у розмірі 223 (двісті двадцять три) гривні 60 копійок. Стягнуто з [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер - [NUMBER], на користь держави мито у розмірі 2\~ 995 гривень 40 копійок. Таким чином на підставі вищевказаного рішення суду, яке набрало законної сили, у [PERSON] виник обов'язок сплатити [PERSON] грошові кошти в загальній сумі 356 199 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду (ч. 5 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання припиняється на підставах, встановлених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), ці підстави зазначені в статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК України, за відсутності інших підстав, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснено, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сума боргу з урахуванням індексу інфляції повинна розраховуватися, виходячи з індексу інфляції за кожний місяць (рік) прострочення, незалежно від того, чи був в якийсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція) у відповідності до положень постанови Вищого господарського суду України від 05.04.2011 року № 23/466 та листа Верховного Суду України "Рекомендації щодо порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" від 03.04.1997 № 62-97 р. Передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Як пояснив позивач в судовому засіданні, відповідач [PERSON] від виконання своїх зобовязань ухиляється, рішення суду не виконує, жодних оплат з 10 грудня 2010 року по даний час не здійснив. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок . Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 612 ЦК України боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Як вбачається з умов Договору, сторонами було встановлено інший розмір процентів а саме 20 відсотків річних від простроченої суми за весь час прострочення. Позивач зазначає, що Інфляційне збільшення суми боргу станом на 26.03.2015 року складає: 400\~727, 77 294\~150 = 106\~577, 77 гривень. Крім того позивач зазначає, що відповідач зобовязаний сплатити суму процентів за користування чужими коштами у розмірі 137\~646, 08 гривень. При вирішенні спору по суті суд враховує те, що відповідач будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи у судове засідання не зявився та вищевказані суми та доводи позивача не спростував. За ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не грунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.1 ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд, вивчивши матеріали справи, доходить до висновку, що в справі мається достатньо доказів для ухвалення рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] вредакції від 06.04.2015 року, враховуючи, що з уточненою позовною заявою позивач до суду не звертався. При ухваленні рішення суд керується положеннями ч.1 ст. 11 ЦПК України згідно якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: approved