Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-03 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з даним позовом та просять визнати за ними, по ? частки кожному, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Первозванівка Кіровоградського району та області по [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої [INFO] року. Позивачі в судове засідання не з»явилися, в окремих письмових заявах, просили справу розглядати без їх участі, позов підтримали в повному обсязі. Представник відповідача Первозванівської сільської ради Кіровоградського району та області в судове засідання не з"явився. В письмовій заяві, наданій до суду, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що колгоспному двору, головою якого була [PERSON], на підставі свідоцтва на право власності на будівлю, виданого 20 вересня 1987 року виконавчим комітетом Первозванівської сільської ради, належав на праві приватної власності житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS], Кіровоградської області, зареєстрованого в Кіровоградському обласному об»єднаному бюро технічної інвентаризації, реєстрова книга № 1 запис 93 (а.с.16). Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 31.07.2012 року встановлено факт, що [PERSON], [INFO], належить свідоцтво про право власності на будинок з надвірними будівлями, яке видано 20 вересня 1987 року виконавчим комітетом Перовозванівської сільської ради, Кіровоградського району, кіровоградської області, на ім»я «[PERSON]» (а.с.18). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] Позивачі, які є спадкоємцями за заповітом (а.с.20), який є чинним, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (а.с.38), прийняли спадщину за заповітом в рівних частках, шляхом подачі відповідної заяви до нотаріуса, що підтверджується постановою державного нотаріуса Кіровоградської районної державної нотаріальної контори Лебедченко А.Д. від 04.05.2017 року № 378/02-31 (а.с.15), та отримали на своє ім»я свідоцтва про право на спадщину на інше майно, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 48890236 від 29.08.2017 року (а.с.39). 04.05.2017 року позивачі звернулися до нотаріуса з метою оформити спадщину та отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вищевказаний будинок. Однак, нотаріусом була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.15), оскільки правовстановлюючий документ на будинок, у зв»язку з припиненням існування колгоспного двору, не оформлений відповідно до чинного законодавства. Таким чином реалізувати своє право на спадщину позивачі можуть тільки у судовому порядку. Згідно ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, крім цього ст. 16 цього ж кодексу зазначає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Стаття 392 цього ж Кодексу передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається або оспорюється іншою особою. Згідно довідки, виданої ОКП «КООБТІ» від 25.05.2016 року № 24239, право власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], станом на 01.01.2013 року зареєстровано за [PERSON] - ціле (приватна), свідоцтво про право власності від 20.09.1987 року/виконавчий комітет Первозванівської сільської ради, реєстрова книга № 1 запис № 93 (а.с.17). На підставі Закону України від 16 грудня 1993 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» ст. 120 - 127 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) були виключені у зв'язку з прийняттям Закону України "Про власність". Отже, в даному випадку після зміни законодавства, майно та всі правовстановлюючі документи колгоспних дворів мали бути приведені у відповідність із законодавством, але цього не було виконано, тому свідоцтво про право власності, на підставі якого колгоспному двору, головою якого була [PERSON], належить спадковий будинок, розташований по [ADDRESS] не відповідає чинному законодавству. Відповідно до ст. 120, 123 Цивільного кодексу УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Згідно з підпунктом «а» пункту 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 23 грудня 1995 року «Про судову практику у справах про захист права приватної власності» передбачено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні. Згідно запису погосподарської книги № 1 на 1991-1995 роки особовий рахунок [NUMBER] станом на 1991 рік в спадковому будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] та [PERSON], що підтверджено довідкою Первозванівської сільської ради Кіровоградського району та області № 0393 від 13 березня 2017 року (а.с.21). Відповідно до абзацу 2 підпункту «г» цього ж пункту постанови Пленуму на витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, суд приходить до висновку, що колишні члени колгоспного двору, а саме: [PERSON], який помер [INFO] року ( а.с.14 свідоцтво про смерть), за життя не скористався своїм правом на виділ частки з майна колишнього колгоспного двору, а тому спадкування житлового будинку має відбутися на загальних підставах, тобто будинок мають успадкувати позивачі, як спадкоємці за заповітом, що прийняли спадщину належним чином. Згідно звіту про оцінку нерухомого майна, вартість спадкового житлового будинку з господарськими будівлями становить 47 779 грн. (а.с.19). Таким чином, визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі ст.ст. 15, 16, 316, 317, 328, 380, 386, 392, 1216-1218, 1223, 1268-1269, 1296 ЦК України та,

Outcome: approved