overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

06 листопада 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони є батьками малолітнього сина: [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% відсотків неоподаткованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до набуття дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до цих заяв позивачка свій позов підтримала, а відповідач заявлений до нього позов визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що дійсно існують законні підстави для прийняття безумовного визнання позову відповідачем та задоволення цього позову, оскільки таке визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

06 листопада 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 18 жовтня 2008 року виконкомом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 49. Від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, наполягає на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги визнає повністю, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Залишити відповідачу прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-12 00:00:00

06 листопада 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, відправлена поштовим зв`язком 31 жовтня 2019 року. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10 жовтня 2013 року відповідач [PERSON] отримала кредит в розмірі 4 400,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-19 00:00:00

06 листопада 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 21 липня 2011 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 700,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт - це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-24 00:00:00

06 листопада 2020 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати недієздатним її брата [PERSON] , [INFO] , та призначити її опікуном над ним. В обґрунтування заяви вказувала, що [PERSON] являється інвалідом I А групи загального захворювання та перебуває на обліку у лікаря - психіатра КНП Полонської районної ради "Полонська ЦРЛ ім. Н.С.Говорун" з діагнозом органічне ураження ЦНС внаслідок перенесеного ГПМК з вираженим когнітивно-мнестичними розладами, та вона здійснює догляд за братом, котрий проживає разом з нею в [ADDRESS] , який страждає психічним захворюванням, в зв`язку з чим не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому просила визнати останнього недієздатним та призначити її опікуном над ним. При розгляді справи представник заявника [PERSON] заяву [PERSON] підтримала та просила її вимоги задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій також вказав про визнання заяви [PERSON] .\~ Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд зазначає про наступне. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді органічного розладу особистості судинного генезу з вираженими змінами, та згідно висновку судово-психіатричного експерта № 70 від 04 лютого 2021 року, він не усвідомлює значення своїх дій та не може керувати ними. При цьому, з урахуванням стану здоров`я останнього, він не може з`явитися в судове засідання та особисто дати пояснення по суті справи. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому, згідно ч.1 ст.60 названого Кодексу суд встановлює опіку над фізичною особою і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. За таких обставин, суд вбачає підстави відповідно до ст.ст.39, 60 ЦК України визнати [PERSON] недієздатним, а заявника призначити опікуном над ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-21 00:00:00

06 листопада 2020 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сім`я розпалася і поновлена бути не може. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до канцелярії суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги просила задовольнити (а.с.23). Відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги позивача визнав (а.с. 24). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку про наявність законних підстав для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому судовому засіданні відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, зазначаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону. З досліджених письмових доказів судом встановлено, що сторони одружились 16 жовтня 2004 року, місце реєстрації: Балакліївська сільська рада Великобагачанського району Полтавської області, актовий запис № 7, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 4). Від цього шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей [INFO] та [INFO] (а.с. 5, 6). Позивач та відповідач по справі заяв, клопотань щодо примирення до суду не подали. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між ними склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сім`я поновлена бути не може. Позивач не бажає відновити своє дошлюбне прізвище " [PERSON] " після розірвання шлюбу, право на що передбачене ст. 113 СК України (а.с. 1).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

06 лютого 2014 року ПАТ "Миколаївобленерго" звернулося до суду із позовом до відповідача про стягнення боргу за спожиту електричну енергію в сумі 708 грн. 94 коп. Представник позивача надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку постачає ПАТ «Миколаївоблтеплоенерго». За вказаною адресою оформлено особовий рахунок (укладено договір) № [NUMBER]. Згідно з ст. 3 Закону України «Про електроенергетику» відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, постачанням і використанням енергії, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Взаємовідносини між громадянами (фізичними особами -споживачами електричної енергії) та енергопостачальниками, в тому числі порядок укладення договорів та порядок розрахунків за спожиту електричну енергію, регулюються відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затвердженимипостановою Кабінету міністрів України від 26.07.1999 р. за № 1357. Відповідно до п. 27 Правил користування електричною енергією для населення у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі. Пунктом 42 Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобов'язаний оплачувати спожиту електричну енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору. Станом на 29.01.2014 року розмір заборгованості за спожиту електроенергію становить 708 грн. 94 коп. Проте, на теперішній час сума заборгованості відповідачем не сплачена. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 1166, 1193 ЦК України, «Правил споживання електроенергії для населення», суд дійшов висновку, що предявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп. та на користь держави 14 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

06 лютого 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі 14 усіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] допитаний в порядку окремого доручення. Позов визнав повністю, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує (а.с. 28-30). Визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 16 липня 2009 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем у справі, актовий запис за № 1434, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Від спільного проживання сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], батьком в свідоцтві про народження дитини записаний відповідач у справі. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження дитини ( а.с. 5). Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів родини, а також інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює, та отримує доходи, непрацездатних членів родини та інших утриманців не має. На підставі викладеного з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., відповідно до Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року № 3674-VI. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

06 лютого 2015 року позивач звернувся з даним позовом до суду, підтримуючи який в судовому засіданні його представник пояснив, що 16 вересня 1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] у виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Коломийського району, про що в книзі реєстрації актів про одруження було зроблено запис за № 8. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З самого початку спільного життя між ними не склалися нормальних сімейні відносини, які повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, любові і взаєморозумінні. Вони на протязі двох років уже не проживають разом, як подружжя. Між ними постійно виникали непорозуміння, суперечки через невідповідності їхніх характерів, смаків, поглядів на життя, За таких обставин вважає, що сім'я їх розпалася, шлюб носить формальний характер, а тому просить суд розірвати шлюб, так як збереження шлюбу буде суперечити його інтересам, неповнолітніх дітей залишити проживати із відповідачкою. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, хоча про час і місце судового розгляду повідомлена належним чином, в тому числі і через засоби масової інформації, і від неї не надійшло повідомлення про причини неявки, тому суд розглядає справу в заочному провадженні на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний і підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що 16 вересня 1999 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Ковалівської сільської ради Коломийського району, Івано-Франківської області, актовий запис № 8 /а.с.4/. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.5-6/. З самого початку спільного життя між ними не склалися нормальних сімейні відносини, які повинні ґрунтуватися на взаємній повазі, любові і взаєморозумінні. Вони на протязі двох років уже не проживають разом, як подружжя. Між ними постійно виникали непорозуміння, суперечки через невідповідності їхніх характерів, смаків, поглядів на життя, Позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому суд приходить до висновку, що необхідно шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, неповнолітніх дітей залишити проживати із відповідачкою, після розірвання шлюбу залишити відповідачці прізвище "[PERSON]". На підставі ст.,ст. 110, 112 СК України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

06 лютого 2015 року позивачка звернулася до суду з зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що 14 серпня 1999 року між нею та відповідачем Прилиманською сільською радою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивачка просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати та неповнолітню доньку залишити їй на виховання. Ані позивачка ані відповідач в судове засідання не з"явились, але кожен окремо звернувся до суду з заявами про розгляд справи у їхню відсутність, при цьому відповідач проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушенні їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі 14 серпня 1999 року між позивачкою та відповідачем Прилиманською сільською радою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 14. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. . На теперішній час сторони однією сім"єю не проживають та спільне господарство не ведуть. Збереження сім'ї суперечить інтересам сторін. При таких обставинах суд вважає, що сім'я сторін розпалася остаточно та її збереження неможливо.

Outcome: approved