Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

Позивач - відповідач [PERSON] звернулась до Ямпільського районного суду Вінницької області з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за заповітом. В позовній заяві зазначила, що [INFO] року помер її батько [PERSON] в м.Ямпіль Вінницької області. Після смерті батька відкрилася спадщина в с.Слобода Підлісівська Ямпільського району Вінницької області у вигляді Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №081766 виданого Ямпільською РДА Вінницької області та Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №816856 виданого Ямпільською РДА Вінницької області. Позивач являється спадкоємцем майна покійного батька на підставі нотаріально завіреного заповіту складеного на ім'я позивача від 17 лютого 2011 року. У зазначений державою строк до шести місяців позивач звернулась до державної нотаріальної контори з питанням переоформлення спадкового майна після смерті батька, але їй було відмовлено у зв'язку з тим, що в Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ЯК №081766 виданого Ямпільською РДА Вінницької області не зазначено дати видачі та у зв'язку з тим, що є також інші спадкоємці майна покійного батька, але за законом це її брат [PERSON] та сестра [PERSON]. Батька весь час доглядала позивач перед його смертю, купувала ліки, допомагала йому, проживали з ним в одному погосподарському номері однією сім'єю більше п'яти років, жоден з інших спадкоємців не навідувались до нього, не переймались його хворим та похилим станом. Крім цього, у неї відсутній оригінал Державного акту серії ЯК №081766. Тому вона вимушена звернутись до суду із даним позовом. Відповідач - позивач [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на 1/3 частину спадкового майна. Свої позовні вимоги мотивує тим, що [INFO] року в с. Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області померла їхня мати [PERSON]. [INFO] року в м. Ямпіль Вінницької області помер їх батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок, а саме; земельна ділянка площею 1,6325 га., Державний акт серія ЯК № 081766 та земельна ділянка площею 1.7608 га., Державний акт серія ЯА № 816856, що розташовані на території Слобода-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та грошових вкладів які зберігаються в Ямпільському відділенні № 10001/051 «Ощадбанк». [PERSON] та [PERSON] є його рідним сестрами. Після смерті батька, у шестимісячний строк, він звернувся із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, яка відкрилась [INFO] року після смерті батька [PERSON]. За життя покійний батько [PERSON], склав заповіт на ім'я сестри [PERSON], однак вважає, це не є в даному випадку підставою для позбавлення його права на відповідну обов'язкову частку у спадщині. На день смерті батька [PERSON] він був інвалідом III групи та людиною пенсійного віку, тому вважає, що має право на 1/3 частину спадкового майна після смерті батька та матері. Відповідач - позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Позовну заяву мотивувала тим, що [INFO] року в с. Слобода-Підлісівська Ямпільського району Вінницької області померла їхня мати [PERSON]. [INFO] року в м. Ямпіль Вінницької області помер їх батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина у вигляді двох земельних ділянок, а саме; земельна ділянка площею 1,6325 га.. Державний акт серія ЯК № 081766 та земельна ділянка площею 1.7608 га., Державний акт серія ЯА № 816856, що розташовані на території Слобода-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області та грошових вкладів які зберігаються в Ямпільському відділенні № 10001/051 «Ощадбанк». [PERSON] та [PERSON] є його рідним сестрою та братом. Після смерті батька, у шестимісячний строк, вона звернулась із заявою до нотаріуса про прийняття спадщини в порядку спадкування за законом, яка відкрилась [INFO] року після смерті батька [PERSON]. За життя покійний батько [PERSON], склав заповіт на ім'я сестри [PERSON], однак вважає, це не є в даному випадку підставою для позбавлення її права на відповідну обов'язкову частку у спадщині. На день смерті батька [PERSON] вона була людиною пенсійного віку, тому вважає, що має право на 1/6 частину спадкового майна після смерті батька та матері. Представники позивача - відповідача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі ордера на надання правової допомоги №47 від 20 серпня 2014 року (а.с.27) та [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 19 червня 2014 року (а.с.79) в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд винести рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] не визнали та просили суд в задоволені їх позовних вимог відмовити. Представник відповідача - позивача [PERSON] - [PERSON], який діє на підставі договору про надання правової допомоги №85 від 20 серпня 2014 року (а.с.29) та ордеру на надання правової допомоги серії ВН №026537 від 20 серпня 2014 року (а.с.28) позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Первісний позов [PERSON] не визнав. Зустрічний позов [PERSON] визнав та не заперечує проти його задоволення. Представник відповідача Слободо-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області в судове засідання не з»явився, надав письмову заяву від 15 серпня 2014 року вхід.№5089, в якій не заперечує проти позову [PERSON] та просить суд провести судове засідання без його участі (а.с.26). Відповідач - позивач [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Надала письмову заяву від 11 вересня 2014 року вхід.№5562 в якій просить справу слухати у її відсутність. Свої позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Позовні вимоги [PERSON] не визнає. Зустрічні позовні вимоги [PERSON] підтримує в частині визнання за ним права власності на 1/6 частину спадкового майна. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. ст. 59, 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи доказами, якими кожна сторона обґрунтувала свої вимоги приходить до наступного висновку. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що вони є сусідами з [PERSON]. По професії він лікар. Коли покійний [PERSON] потрапив у лікарню з переломом бедра, то лікарні його обходила [PERSON]. Будь-які інші родичі до нього не навідувались. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що знає, що [PERSON] постійно доглядала покійного батька. Чи приходили до нього інші родичі він не знає. Із показів свідка [PERSON] встановлено, що вона вже тривалий час знає [PERSON]. Коли вона відлучалась з будинку, то просила її приглянути за покійним батьком. Більше ніхто з родичів до нього не навідувався. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об»єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Так, судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] року в м.Ямпіль Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.7). [PERSON] померла [INFO] року в мЛмпіль Вінницької області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.8). [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які розташовані на території Слобода-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області після смерті батька [PERSON], що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 квітня 2013 року (а.с.9). На ім.»я [PERSON] виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, що підтверджується копією Державного акту серії ЯА №816856 (а.с.10). На ім.»я [PERSON] виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку, що підтверджується копією Державного акту серії ЯК №081766 (а.с.11). Батьками у свідоцтві про народження [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.13). [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.34). [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які розташовані на території Слобода-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області після смерті батька [PERSON], що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 травня 2014 року (а.с.35). Батьками у свідоцтві про народження [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.36). На ім.»я [PERSON] відкрито рахунки в Ямпільському відділенні №10001/051/021 ПАТ «Державний ощадний банк України, що підтверджується копією довідки від 23 квітня 2013 року (а.с.39). На ім.»я [PERSON] відкрито рахунки в Ямпільському відділенні №10001/051/021 ПАТ «Державний ощадний банк України, що підтверджується копією довідки від 23 квітня 2013 року (а.с.40). [PERSON] є пенсіонером за віком, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.62). Дошлюбне прізвище [PERSON] є «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] (а.с.65). Батьками у свідоцтві про народження [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.64). [PERSON] за життя склав заповіт на ім.»я [PERSON], що підтверджується копією заповіту від 17 лютого 2011 року (а.с.66). [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, які розташовані на території Слобода-Підлісівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області після смерті батька [PERSON], що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06 вересня 2014 року (а.с.68). Відповідно ст.1223 ЦК України [PERSON], [PERSON], [PERSON], є спадкоємцями після смерті [PERSON] та [PERSON]. Суд не бере до уваги твердження позивача - відповідача [PERSON] про те, що відповідачі - позивачі [PERSON] та [PERSON] не мають права на спадкування майна після смерті батька [PERSON] поскільки саме вона останні роки здійснювала догляд за покійним батьком, здійснювала його лікування, а відповідачі - позивачі [PERSON] та [PERSON] умисно ухилялись від допомоги покійному батькові, тому вони мають бути усунуті від права на спадкування. Однак, таке твердження є безпідставним, оскільки [PERSON] проживав з донькою - позивачем - відповідачем [PERSON], остання добровільно надавала йому потрібну допомогу, а доказів того, що він потребував одночасного догляду всіх трьох дітей, зокрема дочки [PERSON], яка проживає в м.Херсон та сина [PERSON], не надано. Крім того, по справі не надано достовірних і достатніх доказів того, що [PERSON] звертався до відповідачів за сторонньою допомогою, а останні свідомо умисно ухилялись від її надання. Відповідно положень ст. 1261 ЦК України - в першу чергу право на спадкування по закону мають діти спадкодавця, той із подружжя, який пережив та батьки. Згідно ч.1 ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України - спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. За змістом ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавець), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, що були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222 ЦК України). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені в заповіті. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Згідно ст. 1241 ЦК України право на обов'язкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Отже, принцип свободи розпорядження власністю шляхом вчинення заповіту передбачає широкий обсяг правомочностей заповідача, згідно з якими він своїм волевиявленням може вплинути на зміст спадкових правовідносин. Однак, застосування цього принципу обмежується законодавчо встановленою для окремої категорії спадкоємців гарантією, за якою, незалежно від змісту заповіту, особи, визначені в статті 1241 Кодексу, спадкують половину частки, яка належала б їм у разі спадкування за законом. Перелік осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, встановлений указаними положеннями Кодексу, є вичерпним і дає підстави віднести цих осіб до членів сім'ї чи найближчих родичів спадкодавця. Сутність права на обов'язкову частку полягає в тому, що на користь осіб, визначений у ч. 1 ст. 1241 ЦК, відкривається спадщина у вигляді половини від тієї частки, право на яку б належало їм при спадкуванні за законом, незалежно від того, яким є зміст заповіту. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 « Про судову практику у справах про спадкування» роз»яснено, що перелік осіб, які мають право на обов»язкову частку, що визначений статтею 1241 ЦК України є вичерпним і розширеного тлумачення не потребує. Відповідно до ч.1 ст. 1241 ЦК України - малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Непрацездатними є жінки, які досягай 55 років та чоловіки - 60 років; інваліди першої, другої, третьої груп незалежно від того, призначена ім. пенсія чи ні. Відповідно до ч. 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1241 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. Повнолітні непрацездатні діти спадкодавця спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). "Сучасний тлумачний словник української мови" дає визначення поняття "Непрацездатний" як такий, що через старість, хворобу і т. ін. утратив здатність працювати або не мав її ніколи (Видавничий дім "Школа", 2011 рік). Тому непрацездатність - це стан здоров'я (функцій організму) людини, що обумовлений захворюванням, травмою тощо, який унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров'я. Повна втрата працездатності визначається як настання пенсійного віку (старість). Пенсійний вік в Україні становить для жінок 55 років, якщо вони народилися до 30 вересня 1956 року (стаття 26 Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування"). Оскільки [PERSON] народився в [INFO] і набув соціально-правового статусу пенсіонера в 2010 році, тобто з додержанням умови досягнення пенсійного віку (а.с. 34), тому у суду є достатньо підстав вважати його непрацездатною особою на час відкриття спадщини, а саме [INFO] року. Також, [PERSON] народилась в [INFO] і набула соціально-правового статусу пенсіонера в 2005 році, тобто з додержанням умови досягнення пенсійного віку (а.с. 62), тому у суду є достатньо підстав вважати її непрацездатною особою на час відкриття спадщини, а саме [INFO] року. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - це особи, які досягли встановленого законом пенсійного віку або визнані інвалідами, у тому числі діти-інваліди, а також особи, які мають право на пенсію у зв'язку з втратою годувальника відповідно до цього Закону. Як вбачається з матеріалів справи, на час відкриття спадщини відповідач-позивач [PERSON] та відповідач - позивач [PERSON] досягли пенсійного віку, а тому відповідно до ч. 1 ст. 1241 Цивільного кодексу України як повнолітні непрацездатні діти спадкодавця після смерті батька при наявності заповіту на ім'я позивача - відповідача [PERSON] мають право на частки, які б належали їм в разі спадкування за законом. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймають участь у справі, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами, заперечення на них, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до висновку про часткове задоволення первісного позову [PERSON], часткове задоволення зустрічного позову [PERSON] та повне задоволення зустрічних позовних вимог [PERSON] Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial