Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що перебуваючи в зареєстрованому шлюбі з відповідачем у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. 02 жовтня 2012 року рішенням Коломийського міськрайонного суду шлюб між ними розірвано. 14 квітня 2014 року рішенням Коломийського міськрайонного суду відповідача було позбавлено батьківських прав. Діти проживають з нею та перебувають на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча його матеріальний стан дозволяє брати участь у витратах на дітей. Так, відповідач, хоч і позбавлений батьківських прав, однак згідно частини 2 статті 166 СК України не звільняється від обов»яку щодо утримання дітей, тому просить стягувати з відповідача на утримання неповнолітніх дітей аліменти в сумі по дві тисячі гривень на кожну дитину до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просить стягувати з відповідача аліменти на трьох дітей у вищевказаному розмірі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди представника позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Беручи до уваги пояснення представника позивачки та дослідивши подані нею докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, від спільного проживання сторін у шлюбі народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Заочним рішенням Коломийського міськрайонного суду від 14 квітня 2014 року відповідача було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного Кодекск України, особа яка позбавлена батьківських прав не звільняється від обов»язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодобатьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Задовольняючи позовні вимоги суд виходить із того, що неповнолітні діти сторін проживають окремо від батька, відповідача по справі і перебувають на утриманні матері. Беручи до уваги зазначене та те, що відповідач хоч і позбавлений батьківських прав відносно дітей, однак згідно вимог ч. 2 ст. 166 СК України не звільнений від обов»язку щодо утримання їх, є здоровою та працездатною особою, матеріально забезпечений, то суд вважає, що він може сплачувати аліменти на їх утримання у розмірі, що просить позивачка. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 166, 180-182, 184, 191 СК України,

Outcome: approved