Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-28 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на стороні позивача: ООП Свалявської РДА про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. Як на підставу заявлених вимог позивач посилається на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з лютого 2008 року по січень 2012 року, який рішенням Свалявського районного суду від 17.01.2012 року було розірвано. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], місце проживання якої (після розірвання шлюбу) визначено з матір'ю. Позивач після розірвання шлюбу прізвище з "[PERSON]" змінила на дошлюбне "[PERSON]". В мотивування вимог позивач вказує на те, що відповідач є батьком дитини [PERSON], [INFO], однак від батьківських обов'язків навмисне та свідомо ухиляється, не опікується донькою, матеріально сім'ю не забезпечує. Рішенням Свалявського районного суду від 12.08.2011 року з відповідача стягуються аліменти в твердій грошовій сумі у розмір 600 грн. на користь позивача на утримання дитини щомісячно, однак сплату аліментів відповідач належним чином не виконує, не здійснює відповідні платежі щодо сплати аліментів на утримання доньки, що призвело до виникнення станом на 01.07.2017 року, заборгованості у сумі 42960 грн., що свідчить про те, що всі матеріальні затрати на утримання та виховання дитини позивач здійснює особисто. Разом з тим, позивач вказує на те, що сума 600 грн. присуджених аліментів, яку відповідач повинен щомісячно сплачувати, не відповідає Закону України "Про державний бюджет України на 2017 рік" (1 січня 2017 року - 1689 грн., з 1 травня 2017 року - 1777 грн., з 1 грудня 2017 року - 1860 грн.), ця сума є недостатньою для утримання доньки [PERSON], [INFO]. Дитина підросла, потребує додаткових витрат, а тому позивач вважає, що такі обставини свідчать про необхідність збільшення аліментів з відповідача на утримання дитини, оскільки відповідач є молодою і працездатною людиною, інших аліментних зобов'язань не має, здатний працювати та забезпечувати належне матеріальне становище власної дитини. Крім того, позивач вказує на те, що відповідач зовсім не цікавиться життям і здоров'ям дитини, упродовж більше 7 (семи) років ніякої участі у вихованні та духовному розвитку доньки не бере, не відвідує і не відвідував дитину ні вдома, ні у навчальних закладах, не проявляє ніякої батьківської турботи, піклування, що свідчить про свідоме ухилення та самоусунення від виконання батьківських обов'язків. У зв'язку з цим, позивач просить суд: ?позбавити [PERSON], [INFO], мешканця [ADDRESS] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]; ?збільшити розмір аліментів присуджених до стягнення з [PERSON] на утримання дитини [PERSON] рішенням Свалявського районного суду від 12.08.2011 року з 600 грн. до 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття; ?зобов'язати службу у справах дітей Свалявської РДА та комісію з питань захисту прав дитини Ужгородського міськвиконкому подати до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківськиї прав [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO]. В судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] (на підставі доручення від 21.08.2017 року) не з'явилися, подавши до суду заяву (вх. № 7934 від 15.11.2017 року) про розгляд справи у відсутності позивача. Заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, подавши до суду заяву (вх. № 7933 від 15.11.2017 року) про розгляд справи у його відсутності. Заявлені позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення. В судове засідання представник третьої особа без самостійних вимог на стороні позивача: орган опіки і піклування Свалявської РДА Куля Л.В. (на підставі доручення № 01-18/396 від 10.11.2017 року) не з'явилася, подавши до суду заяву (вх. № 8339 від 29.11.2017 року) про розгляд справи у відсутності представника, проти заявлених позовних вимоги не заперечують, у вирішенні питання про позбавлення батьківських прав покладаються на розсуд суду. В судове засідання представник органу опіки і піклування Ужгородської міської ради не з'явився, подавши до суду заяву (вх. № 7282 від 19.10.2017 року) про розгляд справи у відсутності представника, при прийнятті рішення просять врахувати інтереси дитини [PERSON], [INFO]. Дослідивши матеріали справи, доводи позовної заяви та наданих до суду висновків органів опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів та доходить слідуючого висновку. Відповідно до ст. 152 Сімейного кодексу України - право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом ПЛЕНУМ Верховного Суду України в своїй Постанові від 30 березня 2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008 року) роз'яснив, що: "При розгляді справ про позбавлення батьківських прав необхідно виходити з положень Конституції України та додержувати норми Сімейного кодексу України; законів України від 26.04.2001 року № 2402-III "Про охорону дитинства"; Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, інших нормативно-правових актів України з питань захисту прав дитини». Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21.02.1990 року (ратифіковано Постановою ВР № 789 - XII від 27.02.1991 року) - в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька, у п. 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 64 ЦПК України - письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. В частині вимоги про позбавлення батьківських прав [PERSON], суд доходить наступного висновку. За правовим змістом ст. 165 Сімейного кодексу України - право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків. ОБСТАВИНИ установлені судом: відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого виконкомом Дусинської сільської ради Свалявського району Закарпатської області, запис № 3 від 13.01.2010 року - в графі "батьки" дитини [PERSON], [INFO], записані: батько - [PERSON] (копія паспорту серії [NUMBER], виданого Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області 12.01.2008 року) та мати - [PERSON] (копія паспорту серії [NUMBER], виданого Свалявським РВ УМВС України в Закарпатській області 03.04.2012 року); відповідно копії рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 17.01.2012 року - шлюб між сторонами розірвано, позивачу після розірвання шлюбу відновлено дошлюбне прізвище "[PERSON]"; згідно довідки № 1302 від 10.07.2017 року, виданої виконкомом Дусинської сільської ради - [PERSON], [INFO] знаходится на утриманні матері (позивача); відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання громадянки [PERSON], складеного комісією Дусинської сільської ради Свалявського району 10.07.2017 року дитина проживає з матір'ю [PERSON] (підтверджено підписами членів комісії); згідно копії довідки-розрахунку №12-98/17 від 11.07.2017, наданої Ужгородським міським відділом ДВС ГТУЮ у Закарпатській області - заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO] станом на 01.07.2017 року становить - 42960 грн. (на підставі виконавчого листа від 01.09.2011 року, виданого Свалявським районним судом Закарпатської області). Суд враховує і інші встановлені докази, а саме: письмові свідчення сусідів [PERSON] та [PERSON] (мешканців [ADDRESS] - відповідно до яких, дитина [PERSON] проживає з матір'ю [PERSON] з 2012 року, батько [PERSON] участі у вихованні та утриманні дитини не приймає, до дитини не навідується, а.с. 14-15; довідку, надану завідувачем Свалявського дошкільного навчального закладу № 7 Свалявської міської ради Закарпатської області, відповідно до якої батько [PERSON] участі у вихованні дитини не брав, у закладі жодного разу не з'являвся, а.с 17. Відповідно до ч.4 ст. 19 Сімейного кодексу України - при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч.5 ст. 19 Сімейного кодексу України - орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом перевірено у судовому засіданні висновок Свалявської районної державної адміністрації Закарпатської області № 01-18/395 від 10 листопада 2017 року (на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини від 07.11.2017 року та встановлених правових підстав для проведення позбавлення батьківських прав) та виконавчого комітету Ужгородської міської ради, як органу опіки і піклування від 13.10.2017 року № 497/12-26. ПЛЕНУМ Верховного Суду України в своїй Постанові від 30.03.2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 20 від 19.12.2008 року) п. 16 роз'яснив, що: "Особи можуть бути позбавлені прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини." При вирішенні спору про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO], суд виходить не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дитини, умов її нормального виховання, враховує ставлення батька до виконання своїх батьківських обов'язків, вік дитини та інші обставини, що мають істотне значення для забезпечення інтересів дитини, а також бере до уваги те, що відповідач не має заперечень щодо заявленої вимоги про позбавлення його батьківських прав та позов визнає. Суд вважає за необхідне роз'яснити відповідачу [PERSON], що відповідно до вимог ст.166 Сімейного кодексу України - особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. З огляду на вищезазначене, суд вважає, що заявлена позовна вимога про позбавлення батьківських прав [PERSON] є підставною та підлягає до задоволення. В частині вимоги про збільшення розміру аліментів з [PERSON] на утримання дитини, суд доходить наступного висновку. ПЛЕНУМ Верховного Суду України у своїй Постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» п. 15 роз'яснив, що: «Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття ». Ст. 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. У відповідності до ст. 51, ст. 52 Конституції України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України. Суд враховує норми Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Сьомого протоколу», які є частиною національного законодавства України. Відповідно до ст.ст. 3, 18, 27 Конвенції про права дитини (ратифікована Постановою ВР України № 789 -Х11 від 27.02.1991 року), батьки зобов'язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей … першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Відповідно до ст. 181 ч. 3 СК України (із змінами в редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу батька, за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України (із змінами в редакції Закону України № 2037-VIII від 17.05.2017 року) - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 192 СК України - розмір аліментів визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках передбачених цим Кодексом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - розмір аліментів, визначений судовим рішенням або домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів, у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Відповідно до ст. 212 ч.1 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням встановлених в судовому засіданні доказів, беручи до уваги те, що відповідач не заперечує проти збільшення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], а також зважаючи на те, що батьки в рівній мірі повинні утримувати дітей, суд знаходить підстави для збільшення розміру аліментів. Розмір аліментів слід визначити у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 03.10.2017 року, стягнення проводити на користь матері [PERSON] Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України - суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 214 п. 6 ЦПК України - під час ухвалення судового рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. У відповідності до ст. 88 ч. 3 ЦПК України та п. 35 Постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" - якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір"- як позивач за подання позову про стягнення аліментів, а тому судовий збір необхідно стягнути з відповідача в користь держави. З огляду на вищенаведене, на підставі встановлених та перевірених доказів в судовому засіданні, суд вважає, що заявлені вимоги позивача є підставними, обгрунтованими в інтересах дитини [PERSON], [INFO] та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. Відповідно до ст. 164 ч. 6 Сімейного кодексу України (доповнено згідно до Закону № 2710- IV від 23.06.2005 року) - рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Outcome: approved