Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-26 00:00:00

[PERSON] , яка діє від власника та в інтересах неповнолітніх дітей - [PERSON] . [INFO] , [PERSON] . [INFO] , за участю заінтересованих осіб - Міністерства соціальної політики України, Посольства Російської Федерації звернулась до суду про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на т е, що [PERSON] народилася [INFO] . Проживає та зареєстрована в [ADDRESS] . З 26 жовтня 2003 року по 29 серпня 2015 року була одружена з громадянином України [PERSON] , який загинув під час виконання обов`язків військової служби . [INFO] у них народився син - [PERSON] , а [INFO] донька - [PERSON] . Чоловік заявниці, старший лейтенант [PERSON] , народився [INFO] в с. Юрченки, Летичівського району Хмельницької області. З вересня 2014 року по серпень 2015 року брав безпосередню участь у захисті суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою № 199 від 29.09.2015 року . Заявниця посилається на те, що у кінці лютого на початку березня 2014 року перекинуті з Росії війська без розпізнавальних знаків окупували Кримський півострів. З цього моменту фактично розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України. Збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків. 27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головною розвідувального управління Генерального штабу Збройних сил Російської Федерації захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. 21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон "О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации нових субъектов Республики Крым и города федерального значення Севастополя". Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року). 23 серпня 2014 року почалися масові вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації - зокрема, військовослужбовців 9-ї окремої мотострілецької бригади, 76-ї та 98-ї дивізій повітрянодесантних військ Збройних Сил Російської Федерації. Задіяння регулярних Збройних Сил Російської Федерації у збройній агресії проти України супроводжувалося поширенням серед населення України агітаційних листівок, в яких, зокрема, був такий заклик: "За жодних обставин не чиніть перепон пересуванню російських військ (техніка та особовий склад)". Україною, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-V111 "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ. їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повною контролю України за державним кордоном України. Також постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-VIII законодавчий орган України затвердив звернення до Організації Об`єднаних Націй. Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО. Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламептської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Заявниця посилається на те, що 02 серпня 2014 року її чоловік, [PERSON] , на підставі Указу Президента України №607/2014 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період до Академії сухопутних військ ім. Сагайдачного у м. Львів. В період з 16 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року; з 1І грудня 2014 року по 31 січня 2015 року; з 11 лютого 2015 року по 29 серпня 2015 року він безпосередньо приймав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 21 червня 2015 року [PERSON] прибув до району виконання завдань 72 окремої механізованої бригади (військова частина польова пошта [NUMBER] ) до міста Волноваха. Волновахського району, Донецької області . 28 серпня 2015 року, близько 15 год. 00 хв. почався обстріл бойових позицій і розташування 6 MP 2 мотострілецької бригади, на північно-західній околиці с. Гранітне Волновахського району Донецької області з боку проросійських бойовиків з танкової гармати. Обстріл вівся зі сторони с. Григорівка Тельманівського району Донецької області. Під час обстрілу, близько 15 год. 15 хв. [PERSON] разом з прапорщиком [PERSON] , їхали на автомобілі з планового об`їзду бойових позицій у розташування 6 MP. Приблизно за 10 м до входу в приміщення майстерні колишньої Гранітненської філії районного об`єднання «Сільгосптехніка», поряд із автомобілем розірвався танковий II мм осколочний снаряд. В наслідок цього [PERSON] був уражений осколками снаряду і вибуховою хвилею викинутий з автомобіля назовні. Прапорщик [PERSON] загинув на місці. Військові медики 2 мотострілецької бригади надали її чоловікові першу медичну допомогу, і близько 15 год. 50 хв. евакуювали його до Волновахської центральної районної лікарні, де йому була проведена відповідна хірургічна операція, але характер отриманих травм виявився несумісний з житіям. В 00 год. 40 хв., [INFO] , її чоловік помер в реанімаційному відділенні Волновахської лікарні. Лікарським свідоцтвом про смерть, виданим на ім`я її чоловіка [PERSON] було встановлено, що вогнепальне осколкове поранення було отримане під час обстрілу біля міста Волноваха, Донецької області . У витязі з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку поранень, контузій, каліцтв, травм у військовослужбовця [PERSON] зазначено, що поранення та причина смерті її чоловіка пов`язані з виконанням обов`язків військової служби . Витягом з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 31.08.2015 року №248, чоловіка заявниці було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю, яка трапилась під час виконання обов`язків військової служби. Свідоцтвом про смерть [PERSON] було підтверджено, що смерть її чоловіка дійсно трапилась [INFO] у Волноваському районі Донецької області. [PERSON] посилається на те, що саме в результаті збройної агресії Російської Федерації, її чоловік загинув в результаті несумісного із життям вогнепального поранення 29 серпня 2015 року в районі міста Волноваха Волноваського району Донецької області. Вважає, що внаслідок саме військової агресії Російської Федерації на території Донецької області було порушено право на життя і здоров`я, передбачене статтею 27 Конституції України, ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року. У судовому засіданні заявниця та її представник просили заяву задовольнити, з підстав, викладених у заяві. Представники Міністерства соціальної політики України, Посольства Російської Федерації повідомлені про час та місце судового розгляду, у судове засідання не прибули. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] . Проживає та зареєстрована в [ADDRESS] . З 26 жовтня 2003 року по 29 серпня 2015 року була одружена з громадянином України [PERSON] , який загинув під час виконання обов`язків військової служби . [INFO] у них народився син - [PERSON] , а [INFO] донька - [PERSON] . Чоловік заявниці, старший лейтенант [PERSON] , народився [INFO] в с. Юрченки, Летичівського району Хмельницької області. З вересня 2014 року по серпень 2015 року брав безпосередню участь у захисті суверенітету, незалежності та територіальної цілісності України, що підтверджується довідкою № 199 від 29.09.2015 року . Заявниця посилається на те, що у кінці лютого на початку березня 2014 року перекинуті з Росії війська без розпізнавальних знаків окупували Кримський півострів. З цього моменту фактично розпочалася військова агресія Російської Федерації проти України. Збройна агресія Російської Федерації проти України розпочалася 20 лютого 2014 року, коли були зафіксовані перші випадки порушення Збройними силами Російської Федерації всупереч міжнародно-правовим зобов`язанням Російської Федерації порядку перетину державного кордону України в районі Керченської протоки та використання нею своїх військових формувань, дислокованих у Криму відповідно до Угоди між Україною і Російською Федерацією про статус та умови перебування Чорноморського флоту Російської Федерації на території України від 28 травня 1997 року, для блокування українських військових частин. На початковій стадії агресії особовий склад окремих російських збройних формувань не мав розпізнавальних знаків. 27 лютого 2014 року збройні підрозділи спеціального призначення Головною розвідувального управління Генерального штабу Збройних сил Російської Федерації захопили будівлі Ради міністрів та Верховної Ради Автономної Республіки Крим. 21 березня 2014 року владою Російської Федерації було прийнято Федеральний конституційний закон "О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации нових субъектов Республики Крым и города федерального значення Севастополя". Згідно зі ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VI1 від 15.04.2014 року із змінами і доповненнями, внесеними відповідно Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо визначення дати початку тимчасової окупації" від 15.09.2015 року №685-VIII. Автономна Республіка Крим та місто Севастополь визнано тимчасово окупованою територією України з зазначенням дати початку тимчасової окупації - 20 лютого 2014 року. 11 вересня 2014 року на виконання зазначеного Закону України "Про санкції" Кабінет Міністрів України видав розпорядження від 11 вересня 2014 року №82()-р "Про пропозиції щодо застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів" саме у зв`язку з військової агресією Російської Федерації. Друга фаза збройної агресії Російської Федерації проти України розпочалася у квітні 2014 року, коли контрольовані, керовані і фінансовані спецслужбами Російської Федерації озброєні бандитські формування проголосили створення "Донецької народної республіки" (07 квітня 2014 року) та "Луганської народної республіки" (27 квітня 2014 року). 11 травня 2014 року на окупованій території Донецької і Луганської області відбувся референдум щодо самовизначення в Луганському та Донецькому регіонах з погано прихованою метою відокремлення та проголошення гак званих "Луганської Народної Республіки" та "Донецької Народної Республіки". Показово, що ані самі референдуми, ані проголошені ними утворення гак і не були визнані ні Україною, пі міжнародною спільнотою. 23 серпня 2014 року почалися масові вторгнення на територію Донецької та Луганської областей регулярних підрозділів Збройних Сил Російської Федерації - зокрема, військовослужбовців 9-ї окремої мотострілецької бригади, 76-ї та 98-ї дивізій повітрянодесантних військ Збройних Сил Російської Федерації. Задіяння регулярних Збройних Сил Російської Федерації у збройній агресії проти України супроводжувалося поширенням серед населення України агітаційних листівок, в яких, зокрема, був такий заклик: "За жодних обставин не чиніть перепон пересуванню російських військ (техніка та особовий склад)". Незважаючи на укладення Мінських домовленостей (Мінський протокол від 05 вересня 2014 року. Мінський меморандум від 19 вересня 2014 року і Мінський "Комплекс заходів від 12 лютого 2015 року"), за якими Російська Федерація та підконтрольні їй бандитські угрупування взяли на себе обов`язки по припиненню збройного конфлікту. Російська Федерація з більшою або меншою інтенсивністю продовжує збройну агресію проти України. З моменту підписання 05 вересня 2014 року Мінського протоколу Збройні сили Російської Федерації та іррегулярні підрозділи російських найманців захопили Донецький аеропорт, місто Дебальцеве та інші населені пункти, розширивши контрольовану ними територію України у Донецькій та Луганській областях більше ніж на 500 квадратних кілометрів. Постачання російських окупаційних сил відбувається, зокрема, за допомогою так званих "гуманітарних конвоїв", які регулярно скеровуються Російською Федерацією на територію України шляхом несанкціонованого перетину українсько-російського державного кордону всупереч чинному законодавству України та міжнародним правилам, встановленим Міжнародним Комітетом Червоною Хреста, що ставить під сумнів гуманітарний характер таких конвоїв. Під виглядом виконання Мінського "комплексу заходів" від 12 лютого 2015 року російська сторона здійснює перегрупування своїх збройних підрозділів, важких озброєнь, концентрацію їх на Артемівському, Волноваському, Донецькому, Маріупольському напрямках, а також постійно тримає біля українсько-російського кордону численне угруповання своїх регулярних Збройних Сил. Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оборону України" від 6 грудня 1991 року № 1932-ХІІ, збройна агресія - це застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій. зокрема:вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України; напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України. Як наслідок, Україною, у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, прийнято постанову Верховної Ради України від 17 березня 2015 року №254-V111 "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями", якою визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ. їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повною контролю України за державним кордоном України. Також постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року №129-VIII законодавчий орган України затвердив звернення до Організації Об`єднаних Націй. Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО. Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором. Заявниця посилається на те, що 02 серпня 2014 року її чоловік, [PERSON] , на підставі Указу Президента України №607/2014 був призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період до Академії сухопутних військ ім. Сагайдачного у м. Львів . В період з 16 вересня 2014 року по 30 листопада 2014 року; з 1І грудня 2014 року по 31 січня 2015 року; з 11 лютого 2015 року по 29 серпня 2015 року він безпосередньо приймав участь у захисті незалежності, суверенітету та територіальної цілісності України. 21 червня 2015 року [PERSON] прибув до району виконання завдань 72 окремої механізованої бригади (військова частина польова пошта [NUMBER] ) до міста Волноваха. Волновахського району, Донецької області (Додаток 23). 28 серпня 2015 року, близько 15 год. 00 хв. почався обстріл бойових позицій і розташування 6 MP 2 мотострілецької бригади, на північно-західній околиці с. Гранітне Волновахського району Донецької області з боку проросійських бойовиків з танкової гармати. Обстріл вівся зі сторони с. Григорівка Тельманівського району Донецької області. Під час обстрілу, близько 15 год. 15 хв. [PERSON] разом з прапорщиком [PERSON] , їхали на автомобілі з планового об`їзду бойових позицій у розташування 6 MP. Приблизно за 10 м до входу в приміщення майстерні колишньої Гранітненської філії районного об`єднання «Сільгосптехніка», поряд із автомобілем розірвався танковий II мм осколочний снаряд. В наслідок цього [PERSON] був уражений осколками снаряду і вибуховою хвилею викинутий з автомобіля назовні. Прапорщик [PERSON] загинув на місці. (Додаток 24). Військові медики 2 мотострілецької бригади надали її чоловікові першу медичну допомогу, і близько 15 год. 50 хв. евакуювали його до Волновахської центральної районної лікарні, де йому була проведена відповідна хірургічна операція, але характер отриманих травм виявився несумісний з житіям. В 00 год. 40 хв., [INFO] , її чоловік помер в реанімаційному відділенні Волновахської лікарні. На Інтернет-сайті «Книга пам`яті полеглих за Україну» міститься інформація щодо загибелі [PERSON] .. Старший лейтенант помер [INFO] до лікарні від осколкових поранень та сильних опіків отриманих внаслідок обстрілу з танку біля села Гранітне (Волноваський район) Донецької області. Виходячи зі змісту статті «Від осколкового поранення та численних опіків на Сході загинув військовий з Хмельницького» від 29 серпня 2015 року, боєць 72-ої механізованої бригади попав під обстріл на Донеччині. Помер хмельничанин сьогодні. 20 серпня, вночі. У прес-центрі АТО повідомляють, що наприкінці 28-29 серпня, проросійські збройні формування суттєво зменшили провокативні обстріли позицій Збройних Сил України. Проте окремі випадки порушення мирних домовленостей із використанням озброєння, калібр якого перевищує 100 міліметрів все ж 6yли . 27 серпня 2015 року на Інтернет-сайті була опублікована стаття «Бойовики розосередили обстріли на маріупольському, донецькому й луганському напрямках - карта АТО, з якої вбачається, що 27 серпня 2015 року, проросійські гібридні війська «ЛНР» і «ДНР» атакували українські позиції на донецькому, маріупольському та луганському напрямку. Так, під вогнем окупантів знаходились Старогнатівка, Гранітне, Чермалик і [PERSON] посилається на те, що означені статті, як і ціла низка іншої інформації, що міститься на сторінках Інтернет-видань та в офіційних джерелах, підтверджують участь у бойових діях регулярних військ Російської Федерації в районі с. Гранітне Волновахського району Донецької області, і саме цим військам протистояли військові української армії, що відносились до складу військової частини військова частина польова пошта [NUMBER] . в якій її чоловік, [PERSON] , проходив військову службу. Лікарським свідоцтвом про смерть, виданим на ім`я її чоловіка [PERSON] було встановлено, що вогнепальне осколкове поранення було отримане під час обстрілу біля міста Волноваха, Донецької області . У витязі з протоколу засідання ЦВЛК по встановленню причинного зв`язку поранень, контузій, каліцтв, травм у військовослужбовця [PERSON] зазначено, що поранення та причина смерті її чоловіка пов`язані з Виконанням обов`язків військової служби . Витягом з наказу командира військової частини польова пошта [NUMBER] від 31.08.2015 року №248, чоловіка заявниці було виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення у зв`язку зі смертю, яка трапилась під час виконання обов`язків військової служби. Свідоцтвом про смерть [PERSON] було підтверджено, що смерть її чоловіка дійсно трапилась [INFO] у Волноваському районі Донецької області. Суд приходить до висновку що слід встановити факт смертельного поранення, що призвело до загибелі [PERSON] 29 серпня 2015 року в районі міста Волноваха, Волноваського району, Донецької області України, сталося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України.

Outcome: approved