Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про реальний поділ житлового будинку та земельної ділянки, розташованих в м. Лозова по [ADDRESS], посилаючись на те, що з 01 лютого1986 року по 23.07.2012 року вона знаходилася у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 12 травня 1988 року вони придбали зазначений будинок. Крім того, під час шлюбу відповідач, на підставі рішення суду від 20 червня 2007року, набув права власності на житловий будинок по [ADDRESS]. Зазначений будинок їх спільними зусиллями та з залученням її трудових та грошових затрат був капітально відремонтований, до нього зроблені добудови, що істотно збільшили його вартість. Оскільки досягти згоди щодо поділу спільного майна їм не вдалося і просить суд провести реальний поділ земельної ділянки та житлового будинку по [ADDRESS] та визначити її частку в будинку по [ADDRESS] в межах 1/3 долі. Крім того, просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на витребування та оформлення документів на житло в сумі 2125,69 грн., а також стягнути моральну шкоду, заподіяну неправомірними діями відповідача в сумі 3000 грн. Позивачка під час розгляду справи позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, а також просила стягнути з відповідача по справі витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи. Відповідач позов не визнав, пояснюючи, що житловий будинок за адресою: м. Лозова Харківської області, [ADDRESS] належить йому на підставі договору купівлі-продажу. Частки співвласників не визначені. Даний будинок був придбаний за 10000,00 карбованців, з яких 6000,00 крб. були надані його матір'ю. Тобто 60 відсотків будинку належить йому особисто, а 40 відсотків належить їм на праві сумісної власності. Житловий будинок розташований за адресою: м. Лозова Харківської області, [ADDRESS] належить також йому особисто, є його особистою власність, бо він отримав його у спадок 20 червня 2007 року, після смерті батька, який залишив на його ім'я заповіт. На даний час в цьому будинку зареєстрована та проживає його мати. Даний житловий будинок був придбаний його батьком у 1970 році, а земельна ділянку була передана в приватну власність батьку у 1997 році. Ніяких прибудов та добудов до зазначеного будинку вони не проводили, поліпшень не виконували, а тому вважає позовні вимоги є не обґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи Лозівське бюро технічної інвентаризації у судове засідання не з"явився, про час та місце слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причину неявки суду не повідомив. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін,їх представників, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, виходячи з наступного: Відповідно до вимог ст.ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як вбачається із матеріалів справи позивачка та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 лютого 1986 року, який був розірвано 23 липня 2012 року (а.с.11, 12). Згідно Договору купівлі-продажу від 20 травня 1988 року, [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок, розташований в м.Лозова, [ADDRESS] (а.с.149-150). Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Як зазначено у ч. 1 ст. 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, а у разі такого поділу, як зазначено у ч. 1 ст. 70 СК України, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Виходячи з матеріалів справи, між сторонами шлюбний договір не укладався та будь-яких домовленостей щодо поділу майна, не було. В судовому засіданні ж достовірно встановлено, що житловий будинок за адресою: м. Лозова Харківської області, [ADDRESS], є набутим у шлюбі позивачки та відповідача [PERSON], а не було придбане за кошти, які належали одному з подружжя, не є майном, яке виключено з цивільного обороту, не є річчю індивідуального користування, а тому являється їхньою спільною сумісною власністю як подружжя, а відтак позов у цій частині підлягає до задоволення. У порядку забезпечення доказів, за клопотанням позивачкм, у справі була призначена судово-технічна експертиза для визначення варіантів розподілу житлового будинку та земельної ділянки. Згідно висновку експертів за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 21.05.2014 року № 2377/5284/5285 експертом було запропоновано чотири варіанти поділу домоволодіння за адресою: м. Лозова Харківської області, [ADDRESS]. Щодо користування земельною ділянкою, то експертами, згідно вказаного вище висновку експертизи, було запропоновано два варіанти поділу земельної ділянки та два варіанти порядку користування земельною ділянкою. Після отримання висновку експертизи позивачка уточнила свої позовні вимоги, просила виділити їй частину будинку згідно четвертого варіанту розподілу, запропонованого експертом і як першому співвласнику та земельну ділянку згідно ІV варіанту розподілу. Відповідач же, посилаючись на те,що будинок знаходиться в аварійному стані вважає,що його поділ неможливий, тому просить залишити його у спільній сумісній власності. Отже, як вбачається з викладеного вище, реальний розподіл житлового будинку за адресою: м. Лозова Харківської області, [ADDRESS], шляхом проведення реконструкції (перепланування і переобладнання) приміщень існуючого житлового будинку з метою влаштування двох ізольованих квартир у відповідності до ідеальних часток співвласників, є можливим. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, вирішуючи спір з урахуванням засад розумності, добросовісності та справедливості, враховуючи те,що відповідачем не обраний жоден з варіантів поділу будинку, суд здійснює поділ спірного домоволодіння на підставі варіанту поділу будинку №IV висновку судової будівельно-технічної експертизи та визначає порядок користування земельною ділянкою за IV варіантом, тобто позовні вимоги позивачки в цій частині задовільняє . При цьому суд виходить з того,що вказаний варіант розподілу житлового будинку відповідає розміру ідеальних часток сторін, максимально наближений до частин, що належить кожному із сторін, не тягне за собою ускладнень в переобладнанні будинку у відокремлені житлові приміщення. Аварійний стан житлового будинку, на що посилається відповідач в обгрунтування неможливості проведення перепланувань, не може бути перешкодою для реального поділу будинку, оскільки висновок експертизи містить в собі вказівку на необхідність при проведенні робіт по переплануванню враховувати зазначене та проводити відповідні роботи на основі відповідних дозволів та проектних рішень. Для здійснення ж зазначеного варіанту поділу житлового будинку між його співвласниками в натурі необхідно: - зобов'язати позивачку провести наступні переобладнання: демонтувати перегородку між приміщенням коридору "1-1" та кухні "1-2", організувавши приміщення кухонь прощею 7,00 кв.м. та 8,1 кв.м., у віконному прорізі приміщення коридору "1-1" влаштувати дверний проріз та закласти дверний проріз між приміщенням житлової кімнати "1-3" та службового "1-6"; - зобов'язати відповідача провести наступні переобладнання: демонтувати перегородку між приміщенням житлової кімнати "1-5" та службовим приміщенням "1-6", організувавши приміщення житлової кімнати площею 20,1 кв.м., та між приміщенням житлових кімнат "1-3" та 1-4", організувавши приміщення житлової кімнати площею 20,7 кв.м. При демонтажі перегородок провести роботи по переопиранню балок та добудувати тамбур глибиною не менше 1,5 м. . - зобов'язати сторони обладнати виділені їм квартири самостійними системами опалення, електроосвітлення, водопостачання, каналізацією і газопостачання. Щодо позовних вимог в частині встановлення права спільної сумісної власності у вигляді майна відповідача, житлового будинку розташованого за адресою: м. Лозова Харківської області, [ADDRESS], суд виходить з наступного: -як вбачається з рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 20 червня 2007 року за [PERSON] визнане право власності на житловий будинок, розташований в м.Лозова, [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька [PERSON] (а.с.22). -виходячи з вимог п.2 ч.1 ст.57 СК України, майно,хоча і набуте за час шлюбу в порядку спадкування, є особистою приватною власністю дружини,чоловіка, тобто не належить до спільної сумісної власності подружжя. Достатніх же доказів того, що цінність зазначеного житлового будинку істотно збільшилась внаслідок трудових та грошових затрат позивачки, нею не надано. За таких обставин позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Не підлягають задоволенню і вимоги про стягнення майнової шкоди в сумі 2125,69 грн.,оскільки витрати, які понесла позивачка у зв'язку з витребуванням документів на житловий будинок та з наведенням технічних характеристик житло та тому подібне, пов'язані з підготовкою позову та в силу ч.2 ст..22 ЦК України не є збитками,які підлягають відшкодуванню винною особою. Не доведено позивачкою і того, що поведінка відповідача була протиправною і зв'язку з цим їй завдано моральних страждань, а тому в цій частині позовних вимог також слід відмовити. Судові витрати по справі що складаються з витрат на проведення експертизи у розмірі 4635,90 грн., понесені позивачкою, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує на її користь з відповідача в розмірі ? частини. Судовий збір суд розподіляє пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачкою заявлені вимоги: -про реальний поділ житлового будинку по [ADDRESS] вартістю 209 190 грн.; -визначення її частки в розмірі 1/3 в будинку по [ADDRESS] вартістю 9877,76 грн.; -стягнення матеріальної шкоди в сумі 2125,69 грн та моральної шкоди в сумі 3000 грн. Судовий збір при подачі позову не сплачувався. Виходячи з вимог ч.3 ст.6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Розмір позовних вимог майнового характеру складає 221 193,45 гр. Ст.4 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору із позовних заяв майнового характеру встановлена в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати; немайнового характеру встановлена в розмірі 0,2 мінімальної заробітної плати. Оскільки вимоги позивачки задовольняються частково- на суму 104 595 грн., судовий збір в сумі 1045,95 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, а в розмірі 1409,94 грн. (1166,34+243,60)- з позивачки. А тому,

Outcome: partial