Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-22 00:00:00

02.06.2016 року позивачі звернулися в суд з позовом, в якому просять визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловою квартирою, що знаходиться за адресою: м. Червоноград, вул. Сокальська, 18/183 Львівської області. В обґрунтування вимог зазначили, що являються співвласниками зазначеної квартири. 18.12.2007 року за їх згодою за вказаною адресою була зареєстрована їхня родичка [PERSON], яка проживала у спірній квартирі менше року. Після чого остання зібрала свої речі та перейшла проживати в інше місце, однак добровільно знятися з реєстрації не бажає. Позивачі у судове засідання не зявилися. Представник позивача подала письмову заяву, у якій просить розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, при цьому зазначила що проти винесення заочного рішення не заперечує. Належним чином повідомлена відповідач про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Згідно зі статтею 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом проведено заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із копії свідоцтва про право власності на квартиру від 24.03.1997 року, квартира за адресою: м.Червоноград, вул.Сокальська, 18/183, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] в рівних частинах кожному. В той же час із копії будинкової книги встановлено, що у даному приміщенні зареєстрована [PERSON]. Актом, складеним КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 24.05.2016 року стверджується, що [PERSON] на час перевірки за адресою: вул.Сокальська, 18/183 в м. Червоноград Львівської області не проживає. Відповідно до п.39 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»члени сімї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК. З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сімї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сімї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сімї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71,72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97 року " Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України). На підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином у судовому засіданні знайшла підтвердження та обставина, що відповідач [PERSON] значиться зареєстрованою у зазначеній вище квартирі, але в ній не проживає без поважних причин з 2009 року, тобто більше семи років. Враховуючи сплив річного строку, встановленого ч. 2 ст. 405 ЦК України, протягом якого за відповідачем зберігається право користування жилим приміщенням, суд вважає, що [PERSON] слід визнати такою, що втратила право на користування квартирою № 183 по вул.Сокальська, 18 в м.Червонограді Львівської області.

Outcome: approved