Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-02 00:00:00

09 жовтня 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В своїй заяві позивач зазначила, з 28 червня 2001 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 26 квітня 2005 року. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час навчається на денній формі. Позивач не в змозі самостійно утримувати їх спільну доньку, у зв`язку з тим, що їй необхідно кошти на проїзд, проживання, одяг, харчування та ін. Посилаючись на викладене, позивач просила суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, починаючи з 09 жовтня 2019 року і до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. У судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала та прохала його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 81 цього Кодексу. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого, повторно, 08 грудня 2016 року Глобинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 лютого 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Глобинського районного управління юстиції Полтавської області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 14 лютого 2013 року, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвища « [PERSON] ». З довідки № 386 від 26 вересня 2019 року, вбачається, що [PERSON] , дійсно навчається в Полтавській державній аграрній академії. На денному відділенні. Наказ про зарахування № 880-ст від 15.08.18. Термін навчання з 01.09.2018 по 30.06.2022. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Згідно ч.1,3 ст.199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як роз`яснено в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до норм ч. 1, 2 ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїм дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N3, від 15.05.2006 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] досяг 18 років, проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні, продовжує навчатися, потребує матеріальної допомоги на оплату проїзду, харчування, придбання навчальної літератури. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги, відповідно до ст.ст. 191, 199-201 Сімейного Кодексу України, підлягають задоволенню. В межах суми платежу за один місяць стягнення аліментів допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, при ухваленні рішення, суд вирішує питання судових витрат, а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки згідно п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" позивачі за позовами про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved