Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права на спадкове майно за заповітом посилаючись на те, що померла її мати [PERSON], яка ще при житті склала заповіт, в якому все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право заповіла позивачці та [PERSON] Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,8170 га та площею 0,1794 га, які їй належали на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 229896. Крім того позивач зазначив, що у зв»язку з тим, що в правовстановлюючому документі на земельну ділянку є підтирання тексту, що порушує його цілісність, що належала померлій [PERSON], вона не має змоги оформити свої спадкові права, оскільки при зверненні до нотаріальної контори вона отримала від нотаріуса роз»яснення, згідно якого їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивачка в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги з підстав викладених в позовній заяві в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав до суду клопотання про розгляд справи у відсутність його представника, позовні вимоги просив задовольнити. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ЯК № 575988 від 03.01.1954 року, матір"ю позивачки зазначена [PERSON]. 09.06.1973 року позивачка уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка - Богдан, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ТП №273770 від 09.06.1973 року. 26.10.2006 року померла мати позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно у виді двох земельних ділянок для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загально площею 3,00 га, а саме земельна ділянка площею 2,82 га та земельна ділянка площею 0,18 га, які розташовані на території Великорацької сільської ради з цільовим призначенням для для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 229896. Згідно заповіту складеного 04 квітня 2006 року, [PERSON] заповіла позивачу та [PERSON] в рівних частках все її майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, взагалі все те, що їй буде належати і на що вона за законом матиме право . Як вбачається з повідомлення завідувача державної нотаріальної контори, до майна померлої [PERSON], яка померла 26.10.2006 року , що заведена спадкова справа №532/2006, спадщину після її смерті за заповітом від 04 квітня 2006 року за реєстром № 13 прийняли [PERSON] та [PERSON] В судовому засіданні спадкоємиця за заповітом [PERSON] відмовилась від своє частки у спадщині у вигляді земельної ділянки площею 3,00 га на користь позивача. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved