Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

01.09.2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] , укладений Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 08.11.2019 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1419. В позові зазначено, що спільне життя не склалося з причин різних поглядів на життя та несумісності. Подальше збереження шлюбу не можливе, спроби налагодити стосунки закінчувалися непорозуміннями, примирення неможливе. Просить шлюб розірвати. Ухвалою судді Херсонського міського суду Херсонської області від 20.09.2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги підтримує, зазначила, що чоловік неодноразово вчиняв відносно неї фізичне та емоційне насильство, на примирення категорично не згодна. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Вивчивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08.11.2019 року у Херсонському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис №1419, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.11.2019 року. У судовому засіданні позивач зазначила про свою категоричну відмову в примиренні, оскільки не бажає спілкуватись з відповідачем. Крім того до матеріалів справи долучено копію заяви [PERSON] від 19.10.2021 року, адресованої Начальнику Корабельного РУП ГУНП у Херсонській області, про вчинення відносно неї домашнього насильства її чоловіком [PERSON] . Також долучено копію протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАВ №510258 від 25.10.2021 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вчинення відносно своєї дружини [PERSON] насильства в сім`ї. З огляду на наведене, суд дійшов висновку про наявність конфліктів між сторонами. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». У частинах третій та четвертій статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Суд буде вживати заходів щодо примирення подружжя лише у тому випадку, якщо це не буде суперечити моральним засадам суспільства. Тобто, у випадку виявлення обставин або фактів, під час розгляду справи, які свідчать про неможливість збереження шлюбу з позицій моралі та з позицій інтересів подружжя або їх дітей, суд повинен уникати формалізму та не надавати строку на примирення. Крім того, відповідно до пункту 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", яка визначає що вжиття заходів щодо примирення подружжя є можливістю суду, а не його обов`язком та вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Відповідно до положень статті 51 Конституції України та частини першої статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, згідно припису статті 112 СК України, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 3 Сімейного кодексу України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають спільні права та обов`язки. Суд, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані в силу вимог статті 80 ЦПК України докази в їх сукупності, приймаючи до уваги існуючи взаємини між подружжям, ступінь конфліктних стосунків та причини розлучення, небажання однієї сторони продовжувати шлюбні відносини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх сім`ї неможливе і суперечить інтересам сторін, що має істотне значення, тому позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Outcome: approved