Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

11 квітня 2014 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, в якому попросив визнати за ним право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті його дядька [PERSON], який помер [INFO] в с.Ура-Губа Кольського району Мурманської області Росії, що складається із житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] (свідоцтво про право власності від 18 вересня 1989 року, видане Вапнярської селищною радою 24 жовтня 1993 року). Даний позов [PERSON] обґрунтував наступним. [INFO] в с.Колоденка Томашпільського району Вінницької області померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на її майно, що складається із житлового будинку, який розташований по [ADDRESS]. Даний будинок належав брату матері-[PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 18 вересня 1989 року. [PERSON] проживав в [ADDRESS], де і помер [INFO]. Мати позивача фактично спадщину прийняла, але в нотаріальному порядку її не оформила. [PERSON]. зазначає, що є єдиним спадкоємцем після смерті матері, тому звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак державним нотіріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на ім.'я матері, тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду. В судове засіданні позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав до суду заяву, згідно якої просить справу розглянути за його відсутності, позов підтримує. Представник Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова селищної ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає, не заперечує проти його задоволення, просить справу розглянути за відсутності представника селищної ради. Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку. Відповідно ч.2 ст. 185 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст.60 ЦПК України Кожна сторона забов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. У відповідності до вимог частини першої ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, доказуванню не підлягають. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, батьки. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до вимог ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Відповідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» при розгляді цих справ, судом перевіряється наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій, зокрема відмови у видачі свідоцтва про спадщину. Судом встановлено, що [INFO] в с.Ура-Губа Кольського району Мурманської області помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на його майно, що складається із житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності від 18 вересня 1989 року. [PERSON] фактично спадщину прийняла, але в нотаріальному порядку її не оформила, що підтверджується довідкою Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області. Закон не вимагає від спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, оскільки така умова прийняття спадщини прямо визначена у законі лише для спадкоємця, який на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем. Так, закон не зобов'язує спадкоємця, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, подати заяву про прийняття спадщини, оскільки умовою прийняття ним спадщини є лише відсутність відмови від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця (ст.1220 ЦК України) спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву (ст. 1296-1298 ЦК України). Отже, [PERSON] фактично прийняла спадщину після свого брата [PERSON], однак не оформила її в нотаріальному порядку, оскільки [INFO] померла. Згідно ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Ст. 1272 ЦК України передбачає, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Пленум Верховного Суду України у Постанові № 7 від 30.05.2008р. роз'яснив, що особа яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК. За змістом ч. 1 ст. 1269 ЦК України підтвердженням факту прийняття спадщини спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, є подання до нотаріальної контори в установлений ч. 1 ст. 1270 вказаного Кодексу шестимісячний строк заяви про її прийняття. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Порядок оформлення права на спадщину встановлено гл. 89 цього Кодексу. В постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» Верховний Суд звернув також увагу на те, що, вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] не прийняв, оскільки протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України не подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Згідно довідки Вапнярської селищної ради [PERSON] спадщину після смерті своєї матері [PERSON] фактично прийняв та являється єдиним спадкоємцем майна спадкодавця за законом. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Оскільки спадкоємець за законом [PERSON] померла після відкриття спадщини свого брата [PERSON] і не встигла її прийняти, право на прийняття належної їй частки спадщини переходить до її спадкоємців по спадковій трансмісії, а саме до її сина [PERSON] В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] після смерті матері [PERSON] у встановлений законом строк прийняла спадщину, однак при звернені до державної нотаріальної контори їй було відмовлено у оформленні спадщини із-за відсутності правовстановлюючого документу. Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що [PERSON] прийняв спадщину, а саме подав у встановлений строк за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини, однак не отримав свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] єдиний спадкоємець за законом, що прийняв спадщину після смерті [PERSON] Тобто позивач набув права та обов'язки спадкодавця, тобто спадщина після смерті останньої належить позивачу, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, право власності на яке за [PERSON] має бути визнано. На підставі викладеного,

Outcome: approved