Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

10 вересня 2014 року до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області звернувся представник позивача з вищеназваною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 20 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №11383999000, згідно з умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 95 000,00 дол. США з розрахунку 15,00% річних на строк з 20 серпня 2008 року по 18 серпня 2023 року. 20 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір №11384024000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 205 000,00 дол. США з розрахунку 15,00% річних на строк з 20 серпня 2008 року по 19 серпня 2015 року. 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитами та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаними договорами про надання споживчих кредитів іпотеко давці [PERSON], [PERSON] за договором іпотеки №11384024000-І від 28 серпня 2008 року передали у іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцям на праві власності на підставі договору дарування. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору. Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку із чим, станом на 05 серпня 2014 року за [PERSON] наявна заборгованість у сумі 5 809 779,94 грн., яка складається із наступних сум: 1 713 108,78 грн. за кредитним договором №11383999000: сума заборгованості за кредитом - 1 142 309,45 грн.; сума заборгованості за відсотками - 570 799,33 грн. 4 096 671,16 грн. за кредитним договором №11384024000: сума заборгованості за кредитом - 2 400 929,77 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1 695 741,39 грн. На підставі вищевикладеного просив суд винести рішення, яким в рахунок виконання основного зобов'язання [PERSON], [PERSON] за договорами про надання споживчих кредитів, звернути стягнення заборгованості за договором іпотеки №11384024000-І від 28 серпня 2008 року шляхом передачі іпотекодержателю предмета іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотеко держателем АТ «Дельта Банк», а саме домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцям на праві власності на підставі договору дарування. Представник позивача до зали суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Відповідачі [PERSON], [PERSON] до зали суду не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд вважає, що судове засідання можливо провести без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксування судового засідання технічними засобами, що буде відповідати вимогам ст.197 ЦПК України. Суд, приймаючи до уваги вимоги ч.1 ст.157 ЦПК України ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст.11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь - які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), аза відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, в тому числі і передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). За положенням ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк термін). Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині. Виходячи із норм ст.24 ЗУ "Про іпотеку", відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч.1 ст.33 ЗУ «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Зі ст.35 ЗУ «Про іпотеку», у разі порушення основного зобов'язання іпотекодержатель надсилає письмову вимогу про усунення порушення. Статтею 36 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати: передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому ст.37 цього Закону. Відповідно до положень ст.37 ЗУ «Про іпотеку», іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Так судом встановлено, що 20 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та громадянином [PERSON] (а.с.44-46) було укладено кредитний договір №11383999000, згідно з умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 95 000,00 дол. США з розрахунку 15,00% річних на строк з 20 серпня 2008 року по 18 серпня 2023 року (а.с.9-22). Крім того, 20 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступник АТ «УкрСиббанк») та громадянином [PERSON] було укладено кредитний договір №11384024000, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 205 000,00 дол. США з розрахунку 15,00% річних на строк з 20 серпня 2008 року по 19 серпня 2015 року (а.с.23-36). Відповідно до додаткової угоди №1 до договору про надання споживчого кредиту №11384024000 від 20 серпня 2008 року, щодо зміни умов кредитного договору при реструктуризації вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] домовилися про зміну графіка погашення кредиту за договором (а.с.37-39). 08 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (а.с.57-60) було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.53-56), відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, АТ «УкрСиббанк» передає (відступає) АТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого АТ «Дельта Банк» замінює АТ «УкрСиббанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а внаслідок передачі від АТ «УкрСиббанк» до АТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до АТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитами та забезпечувальними договорами. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаними договорами про надання споживчих кредитів іпотекодавці [PERSON], [PERSON] за договором іпотеки №11384024000-І від 28 серпня 2008 року передали у іпотеку нерухоме майно, а саме домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS], та належить іпотекодавцям на праві власності на підставі договору дарування (а.с.40-43). Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, про що неодноразово повідомлявся, в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобов'язань згідно умов кредитного договору (а.с.49-52). Однак зобов'язання не виконані, у зв'язку із чим, станом на 05 серпня 2014 року за [PERSON] наявна заборгованість у сумі 5 809 779,94 грн., яка складається із наступних сум: 1 713 108,78 грн. за кредитним договором №11383999000: сума заборгованості за кредитом - 1 142 309,45 грн.; сума заборгованості за відсотками - 570 799,33 грн. (а.с.47). 4 096 671,16 грн. за кредитним договором №11384024000: сума заборгованості за кредитом - 2 400 929,77 грн.; сума заборгованості за відсотками - 1 695 741,39 грн. (а.с.48). На підставі встановлених фактів, з урахуванням того, що відповідачі не виконують своїх зобов'язань перед банком, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору у розмірі 3 654,00 грн. (а.с.1). На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved