Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

02.04.2021 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. 05.04.2021 року [PERSON] подала в суд заяву про збільшення позовних вимог. 28.04.2021 року [PERSON] звернулася в суд з заявою про зміну предмету позову по справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в заяві про зміну предмету позову по справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Просила суд позов задоволити у повному обсязі, ухвалити рішення, яким стягувати з [PERSON] , [INFO] , на її користь аліменти\~в розмірі\~1/3\~частини всіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~на утримання\~неповнолітніх дітей\~ сина [PERSON] ,\~ [INFO] \~та дочки\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~ щомісячно і до повноліття дітей. Не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання повторно не прибув, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь та належним чином рекомендованою кореспонденцією. Крім того, про час і місце слухання справи відповідач повідомлений належним чином, у відповідності до ч.11 ст.128 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, з опублікуванням якого особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Про причини\~неявки відповідач\~не повідомив,\~заяви про\~слухання справи\~у його\~відсутності не\~поступало. Тому зі згоди сторони позивача суд ухвалює рішення в порядку заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Вислухавши позивача, дослідивши письмові докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення позовних вимог та з`ясувавши фактичні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В судовому\~засіданні встановлено,\~що сторони\~по справі з 26.02.1998 року проживали в зареєстрованому шлюбі, який 22.08.2018 року розірвано в судовому порядку, що стверджується копією рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області (а.с.6). З"ясовано\~також,\~що за\~час спільного\~проживання в\~них народилося\~троє дітей,\~з них: син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , є неповнолітніми. Батьками їх записані сторони по справі, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей, копії яких долучені до матеріалів справи (а.с.7-8). Доведено також, що позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] і їхні діти зареєстровані і проживають в [ADDRESS] , що підтверджується довідкою, виданою Управлінням надання адміністративних послуг Надвірнянської міської ради Івано-Франківської області за № 802 від 31.03.2021 року (а.с.10). Із акту\~обстеження матеріально-побутових\~умов сім"ї\~від 02.04.2021\~року,\~складеного депутатом Надвірнянської міської\~ради,\~Івано-Франківської\~області, який долучений\~до матеріалів\~справи,\~вбачається,\~що відповідач [PERSON] матеріально своїм дітям не допомагає, вони знаходяться на утриманні матері. З пояснень позивача [PERSON] вбачається, що відповідач, хоча і проживає разом з нею і дітьми в одному житловому будинку, не несе жодних матеріальних витрат, не оплачує комунальні послуги, не виділяє жодних грошових коштів на утримання неповнолітніх дітей. Наведене не спростовано відповідачем по справі [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року, частин 7, 8 ст.8 СК України в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ст.ст.2, 8 Закону України «Про охорону дитинства» завданням законодавства про охорону дитинства є розширення соціально-правових гарантій дітей, забезпечення фізичного, інтелектуального, культурного розвитку молодого покоління, створення соціально-економічних і правових інститутів з метою захисту прав та законних інтересів дитини в Україні. Відповідно зі ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей. Відповідно до ст.ст.180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а за рішенням суду кошти на утримання дитини, аліменти, присуджуються в частці від доходу її матері, батька, і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» розмір прожиткового мінімуму для дітей віком\~до 6\~років з 01 січня 2021 року становить 1921 гривня, з 1 липня 2021 року - 2013 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2100 гривень; а для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2021 року - 2395 гривень, з 1 липня 2021 року - 2510 гривень, з 1 грудня 2021 року - 2618 гривень. З врахуванням\~всіх обставин\~справи, встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для неповнолітніх дітей відповідного віку, матеріального становища дітей, а також матеріального стану платника аліментів, суд прийшов до висновку, що він взмозі утримувати своїх дітей в розмірі, достатньому для їх нормального фізичного та духовного розвитку. За вказаних\~обставин і\~з врахуванням\~також того,\~що обов`язок\~утримувати дітей\~є рівною\~мірою обов`язком\~як матері\~так і\~батька,\~суд вважає,\~що відповідач\~має змогу\~надавати матеріальну\~допомогу на\~утримання своїх\~неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , і розмір аліментів може бути визначений судом у відсотковому відношенні по 1/3 частці всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, вирішуючи питання з якого часу на відповідача покладається обов`язок по сплаті аліментів, суд встановлює, що згідно вимог ст.191\~СК України аліменти слід стягувати від дня пред`явлення позову, тобто з 02.04.2021 року. На підставі п.1 ч.1\~ст.430 ЦПК України, рішення суду підлягає негайному виконанню по справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. За таких обставин позивач у справі про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини звільнена від сплати судового збору, що є підставою для стягнення із відповідача в порядку ст.141\~ЦПК України 908 грн. 00 коп. судового збору в дохід держави. На підставі ст.ст.180, 182, 183, 191 СК України,

Outcome: approved