Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом, яким просять: - визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] та [PERSON] наступну інформацію, поширену Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» [INFO] в офіційному письмовому зверненні Голови Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» Жан-Поля Сабе на ім'я Президента України Януковича Віктора Федоровича (копії: Послу Франції в Україні, Главі Представництва ЄБРР в Україні, Послу Європейського Союзу в Україні), що було оформлене на бланку у формі листа на 2 (двох) сторінках, який було розміщено для вільного доступу в мережі Інтернет: - "... в делових отношениях ПАТ «УкрСиббанк» как кредитора и фактических владельцев корпорации АИС [PERSON] и [PERSON] как недобросовестных заемщиков, в течении почти 5 лет уклоняющихся от возврата долга на общую сумму $100 млн. ... "; - "... они умышленно начали процедури банкротства компаний-должников, выводя переданные нашему банку в залог активы через оффшорные структуры на новые компании. В настоящее время [PERSON] и [PERSON] на базе новосозданных компаний, формально не имеющих задолженности перед ПАТ «УкрСиббанк», оборот которых ежегодно декларируется в размере $800 млн., продолжают заниматься предпринимательской деятельностью, используя корпоративный бренд АИС... "; - "...[PERSON] и [PERSON] продолжают предпринимать попытки уклониться от выполнения своих долговых обязательств... "; - "… судебные решения принимаются предвзято, в пользу недобросовестных заемщиков..."; - зобов'язати Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк за свій рахунок спростувати недостовірну інформацію стосовно [PERSON] та [PERSON] шляхом оформлення офіційного письмового звернення Голови Наглядової Ради Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до Президента України (копії: Послу Франції в Україні, Главі Представництва ЄБРР в Україні, Послу Європейського Союзу в Україні), який не пізніше як на наступний робочий день після його оформлення надіслати поштовим зв'язком Президенту України, Послу Франції в Україні, Главі Представництва ЄБРР в Україні, Послу Європейського Союзу в Україні та розмістити для вільного доступу на офіційному веб-сайті Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з інформацією наступного змісту: «П'ятнадцятого січня дві тисячі чотирнадцятого року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» у своєму офіційному зверненні до Президента України Віктора Федоровича Януковича, Посла Франції в Україні Алана Рем, Глави Представництва ЄБРР в Україні Шевки Акунера, Посла європейського Союзу в Україні Яна Томбінського поширило інформацію про те, що [PERSON] та [PERSON] начебто є недобросовісними позичальниками банку, та іншу недостовірну інформацію про начебто причетність [PERSON] та [PERSON] до здійснення діяльності, несумісної з депутатським мандатом. Заявляємо, що ця інформація є недостовірною, порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та [PERSON]»; - стягнути з відповідача у відшкодування завданої позивачам моральної шкоди у розмірі 121700 гривень шляхом зарахування всієї суми відшкодування на рахунок Громадської організації «Пересвіт». Позов обгрунтовано тим, що 17.01.2014р. на веб-сайті Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (надалі - відповідач або банк) за адресою: [INFO] було розміщено для загального доступу відкрите публічне офіційне письмове звернення Голови Наглядової Ради банку Жан-Поля Сабе від [INFO] на ім'я Президента України Віктора Федоровича Януковича, копії: Послу Франції в Україні, Главі Представництва ЄБРР в Україні, Послу Європейського Союзу в Україні). Вказане звернення було оформлене на бланку відповідача у Формі листа на двох сторінках та містило вищевказану інформацію стосовно відповідачів, яку останні вважають недостовірною та такою, що порочить їх честь, гідність, ділову репутацію, та підлягає спростуванню. Крім того,[INFO] інформація з цього звернення була висвітлена у новинах у відповідному сюжеті служби новин «ФАКТИ» на телеканалі «ICTV», а також відкрито та публічно поширена та розміщена 16 та 17 січня 2014 року для вільного доступу в мережі Інтернет через веб-сайти великої кількості інтернет-видань, зокрема, «TRUST.UA», «Конфліктний PR», фінансового порталу «Мінфін». Таким чином відповідач 15-17 січня 2014 року в мережі Інтернет поширив серед невизначеного числі осіб вищезазначену недостовірну інформацію стосовно позивачів, які в період часу її поширення були народними депутатами України VII скликання, а саме інформацію: про те, що позивачі є недобросовісними позичальниками відповідача; про те, що позивачі протягом майже п'яти років ухиляються від повернення боргу на загальну суму 100 000 000,00 доларів США; про виведення позивачами переданих відповідачу в заставу активів через офшорні компанії на нові компанії; інформація про умисний початок позивачами процедури банкрутства компаній-боржників; про здійснення позивачами підприємницької діяльності. В той же час, позивачі не є боржниками (позичальниками) відповідача, не мають часток (акцій) юридичних осіб, згаданих у зверненні та не користуються корпоративними правами щодо таких юридичних осіб, не входять до органів управління юридичних осіб, що мають на меті одержання прибутку, безпосередньо не вчиняють будь-яких дій, несумісних з вимогами Закону України «Про статус народного депутата України». Позивачі у правовідносинах з банком, що існували більш ніж п'ять років тому, були у правовому статусі поручителів. Судовим рішенням відповідні договори поруки визнано припиненими задовго до 2014 року. Також позивачі вважають, що поширеною відносно них відповідачем недостовірною інформацією їм було заподіяно моральну шкоду, яку вони оцінюють у 121700 грн., оскільки позивачі були представлені відповідачем у зверненні у негативному контексті у громадській думці, діловому середовищі України та світу та думці окремих громадян в якості осіб, що ігнорують вимоги законодавства щодо несумісності депутатського мандату з іншими видами діяльності, порушують принципи депутатської етики та загальновизнані норми моралі, використовують депутатський мандат у особистих корисливих цілях та порушують права і законні інтереси інших осіб. Протягом тривалого часу з моменту поширення вказаної інформації позивачі отримали велику кількість повідомлень від своїх колег по законодавчій роботі та політичній діяльності, а також посадових осіб інших держав Європейського Союзу, в яких висловлювалося занепокоєння щодо поширеної відповідачем інформації та сумніві щодо законності перебування позивачів на посаді народного депутата Україні. У зв'язку з цим позивачам довелося витрачати свій час та зусилля для відновлення нормальних соціальних зв'язків шляхом переконання своїх колег по законодавчій роботі та політичній діяльності в недостовірності цієї інформації. Позивачі просять стягнути з відповідача вказану суму у відшкодування спричиненої їм моральної шкоди на рахунок благодійної організації для безпосереднього перерахування на благодійні цілі. Крім того, позивачами було подано заяву про збільшення розміру позовних вимог (т.2 а.с.236-239) вимогами наступного змісту: · визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію позивачів, поширену відповідачем в особі представника Р. Строценко, надану 02.02.1015 року телеканалу «112 Україна» та розміщену в ефірі та на інтернет-сайті телеканалу; · зобов'язати відповідача за свій рахунок спростувати недостовірну інформацію стосовно [PERSON] та [PERSON] шляхом розповсюдження через телеканал «112 Україна» інформації наступного змісту: «[INFO] через телеканал «112 Україна» ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРСИББАНК» поширено недостовірну інформацію про те, що [PERSON] та [PERSON] є начебто власниками групи компаній «АИС» та про те, що їм належать підприємства-боржники ПАТ «УкрСиббанк». Заявляємо, що ця інформація є недостовірною, порочить честь, гідність та ділову репутацію [PERSON] та [PERSON]". Проте суд розглядає справу в межах первісно заявлених позовних вимог, оскільки заявою про збільшення розміру позовних вимог позивачами фактично змінюється предмет та підстава позову, що не відповідає вимогам ст.31 ЦПК України, згідно з якою позивач має право до початку розгляду справи по суті змінити предмет або підставу позову. Крім того, додаткові позовні вимоги, виходячи за межі предмету цього цивільно-правового спору, зачіпають інтереси й інших осіб, окрім відповідача. В судовому засіданні представники позивачів [PERSON] та [PERSON] підтримали позов та доводи, якими він обґрунтований. Представники відповідача Гримайло Н.Р. та Перепелиця В.М. в судовому засіданні заперечували проти позову, посилаючись на те, що інформація, яку просять спростувати позивачі, є вирваною з загального контексту звернення, що містило в собі відомості, які є достовірними, а наведені твердження позивачів - надуманими та такими, що суперечать дійсним фактам та навмисно вводять суд в оману. Так, позивачі є фактичними власниками здійснюють управління поточною діяльністю Корпорації АИС (раніше - Корпорація «Автоінвестстрой»), до якої входять такі юридичні особи, як Товариство з обмеженою відповідальністю «Авто-Ходинг», Товариство з обмеженою відповідальністю «Кременчуцький автоскладальний завод», Товариство з обмеженою відповідальністю «Інтер-Авто», Товариство з обмеженою відповідальністю «Автосервіс-Т». Ця обставина підтверджується укладеними між банком та позивачами договорами поруки, згідно з умовами яких позивачі поручилися перед банком за виконання кредитних зобов'язань ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «КрАСЗ», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Автосервіс-Т», письмовими домовленостями між відповідачем та позивачами щодо реструктуризації боргу вказаних юридичних осіб, відомостями, розміщеними на сайті Корпорації АИС про те, що [PERSON] є почесним керівником, а також тією обставиною, що [PERSON] був засновником ПП «Імпульс-В», яке також входило до складу Корпорації. Позивачі опосередковано володіють Корпорацією, тобто є кінцевими вигодоодержувачами юридичної особи у розумінні Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо визначення кінцевих вигодо одержувачів юридичних осіб та публічних діячів». Позивачі є недобросовісними позичальниками відповідача, які протягом майже 5 років ухиляються від повернення боргу на загальну суму 100 000 000 доларів США, оскільки є поручителями перед банком за виконання боржниками - ТОВ «Авто-Холдінг», ТОВ «Інтер-Авто» та ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод» - своїх кредитних зобов'язань перед банком за відповідними кредитними договорами. В той же час, позивачі зловживали своїми правами у справі за позовом банку до [PERSON] про стягнення коштівза договором поруки, в результаті чого розгляд справи у Печерському районному суді м.Києва тривав декілька років з 2009 року. Крім того, у 2009 році господарським судом Харківської області було порушено провадження у справах про банкрутство Корпорації «Співдружність Комп», ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ Автосервіс-Т«», ТОВ «Інтер-Авто». Постановами Вищого господарського суду України від 12.08.2009р. провадження у цих справах були припинені, а в подальшому у 2011 році розпочато повторні процедури банкрутств боржників банку: ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Авто-Холдинг», ТОВ «Автосервіс-Т», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод». Ці процедури були ініційовані виключно з метою ухилення від виконання зобов'язань перд банком. Крім того, майно, яке належало Корпорації АИС, приватному підприємству «Девелопмент Макс ЛЛС» та яке виступало предметом іпотеки за кредитними договорами, відчужене на користь третіх осіб. Окрім цього, у позові є перекрученими та такими, що не відповідають дійсності, відомості про наявність у зверненні від [INFO] інформації про начебто здійснення позивачами підприємницької діяльності, а також про припинення перебування позивачів у правовому статусі поручителів по зобов'язаннями перед відповідачем задовго до 2014 року, оскільки у зверненні відсутнє словосполучення «підприємницька діяльність» та не згадується Закон України «Про статус народного депутата», а на момент підготовки звернення від [INFO] договори поруки не були припиненими, оскільки банк не погоджується з рішенням Печерського районного суду м.Києва від 19.11.2013р., яким було визнано припиненими договори поруки від 29.05.2007р. між банком та позивачами та яке набрало законної сили лише 06.01.2014р. після його перегляду апеляційним судом м.Києва. Проте банк продовжив оскаржувати ці судові рішення до вищестоящих судів. Що стосується позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, то банк не допускав порушення прав позивачів, факт спричинення такої шкоди відсутній, а доводи позивачів у цій частині є суб'єктичними міркуваннями, не підтвердженими жодним доказом. Вислухавши сторони, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Представники відповідача не заперечували в судовому засіданні, що [INFO] на веб-сайті сайті банкуза адресою: [INFO] було розміщено для загального доступу відкрите публічне офіційне письмове звернення Голови Наглядової Ради банку Жан-Поля Сабе від [INFO] на ім'я Президента України Віктора Федоровича Януковича, копії: Послу Франції в Україні Алану Ремі, Главі Представництва ЄБРР в Україні Шевки Акунеру, Послу Європейського Союзу в Україні Яну Томбінському наступного змісту (російською мовою) (т.1 а.с.11-12): «Вельмишановний пане Президент! Міжнародна фіанансова група BNP Paribas в особі ПАТ «УкрСИббанк» висловлює Вас свою повагу та змушена звернутися з проханням про захист своїх прав як добросовісного стратегічного інвестору банківської системи, що підтримує кредитними ресурсами розвиток української економіки. Європейський Банк реконструкції та Розвитку, найбільший фінансовий інвестор України, володіє 15% акцій ПАТ «УкрСиббанк». Враховуючи значну увагу, яку Ви традиційно надаєте інвестиційному клімату в країні, ми сподіваємося, що Ви розглянете кричущу ситуацію, яка склалася у ділових взаємовідносинах ПАТ «УкрСиббанк» як кредитора та фактичних володільців корпорації АІС [PERSON] та [PERSON] як недобросовісних позичальників, які протягом маже 5 років ухиляються від повернення боргу на загальну суму $100млн. Відповідні кредити були видані нашим банком у 2007-2009р.р. під особисті поручительства панів [PERSON] та [PERSON], фактичних володільців корпорації АІС, які керують її поточною діяльністю, зараз народних депутатів України. Однак, замість того, щоб виконувати умови кредитних договорів, позичальники протягом усього цього часу вчиняють дії, які юристи кваліфікують як злісне ухилення від виконання зобов'язань. Зокрема, вони умисно почали процедури банкрутства компаній боржників, виводячи передані нашому банку у заставу активи через офшорні структури на нові компанії. У цей час [PERSON] та [PERSON] на базі новостворених компаній, які формально не мають заборгованості перед ПАТ «УкрСиббанк», оборот яких щорічно декларується у розмірі $800 млн., продовжують займатися підприємницькою діяльністю, використовуючи корпоративний бренд АІС. [PERSON] та [PERSON] продовжують робити спроби ухилитися від виконання своїх боргових зобов'язань, дискредитуючи систему державної влади України, представниками якої у парламенті вони є. Численні переноси дат судових засідань та інших розглядів без попередження юристів банку, безпідставне відхилення клопотань останніх, інші процесуальні порушення та, нарешті, призначення судового засідання у святий для усіх православних християн канун Різдва Христова 6 січня - ось неповний перелік свідоцтв того, що судові рішення приймаються упереджено, на користь недобросовісних позичальників. Апофеозом несправедливості у відношення до ПАТ «УкрСиббанк» стало рішення Апеляційного суду м.Києва, прийняте на тому самому засіданні 6 січня, на якому суддя Анна Грижановська підтвердила можливість використання шахрайських схем та фактично дозволила панам [PERSON] та [PERSON] не виплачувати банку $100 млн. Та, на жаль, бачачи тенденцію прийняття судових вердиктів, у нас немає впевненості, що наша касаційна скарга на це рішення буде розглянута неупереджено та чесно. Саме тому, пане Президент, ми звертаємося до Вас, як до гаранту дотримання законності в країні з проханням втрутитися у ситуацію та допомогти відновити справедливість. Ми сподіваємося на Вашу підтримку та допомогу у справі практичного підтвердження прихильності Української Держави принципам верховенства права. Та переконані, що готовність Президента України, Уряду та вищих судових інституцій виступити на захист прав банківських установ позитивно позначиться на міжнародному іміджі України та системи її державної влади. Крім того, це послужить справі зміцнення довіри до судової та правоохоронної системи країни, яка продемонструє свою незалежність, здатність приймати справедливі рішення, не дивлячись на політичну належність сторін. З повагою, Жан-Поль Сабе Голова Наглядової Ради УкрСиббанку. » Як вбачається з роздруківок скриншотів, вказане звернення було опубліковане також на сторінках веб-сайтів в мережі Інтернет інтернет-видань «Політікантроп», «TRUST.UA», «Конфліктний PR», «ФАКТИ» телеканалу ICTV (т.1 а.с.13-21). 29.05.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №П/05-07 про зобов'язання поручителя відповідати за невиконання позичальниками ТОВ «Автосервіс-Т» усіх зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №11150697000 від 03.05.2007р., за невиконання ТОВ «Авто-Холдінг» усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №11150611000 від 03.05.2007р., за невиконання ТОВ «Інтер-Авто» усіх його зобов'язань за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №11150701000 від 03.05.2007р., за невиконання ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод» усіх його зобов'язань за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №11150751000 віж 03.07.2007р. у повному обсязі як існуючих на час укладення договору поруки, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому (т.1 а.с.235-252). Крім того, 29.05.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір поруки №С/05-07 про зобов'язання поручителя відповідати за невиконання позичальниками ТОВ «Автосервіс-Т» усіх зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №11150697000 від 03.05.2007р., за невиконання ТОВ «Авто-Холдінг» усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору про надання мультивалютної кредитної лінії №11150611000 від 03.05.2007р., за невиконання ТОВ «Інтер-Авто» усіх його зобов'язань за договором про надання мультивалютної кредитної лінії №11150701000 від 03.05.2007р., за невиконання ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод» усіх його зобов'язань за кредитним договором про надання мультивалютної кредитної лінії №11150751000 віж 03.07.2007р. у повному обсязі як існуючих на час укладення договору поруки, так і тих, що можуть виникнути у майбутньому (т.2 а.с.1-16). Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2013р. у справі №6-48797св13 за касаційною скаргою [PERSON] на заочне рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 14.11.2012р. та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 30.10.2013р. у справі за позовом АТ «УкрСиббанк» до [PERSON], треті особи: ТОВ «Автосервіс-Т», ТОВ «Авто-Холдінг», ТОВ «Інтер-Авто», ТОВ «Кременчуцький автоскладальний завод», про стягнення заборгованості встановлено, що договір поруки між [PERSON] та ПАТ «УкрСиббанк» є припиненим, оскільки банк звернувся до поручителя з вимогою про дострокове погашення боргу лише 05.03.2012р., тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого ч.4 ст.559 ЦК України (т.3 а.с.73-87). Постановою Верховного Суду України від 10.09.2013р. за заявою АТ «УкрСиббанк» про перегляд зазначеного рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2013р. було відмовлено у задоволенні цієї заяви (т.3 а.с.88-98). Надані представниками відповідача копії Витягів з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців станом на 11.10.2004р., 01.02.2009р., 11.02.2009р. про державну реєстрацію Корпорації «АИС», станом на 12.02.2009р. про державну реєстрацію Корпорації «Співдружність КОМП», станом на 10.10.2004р. про державну реєстрацію Корпорації «Автоінвестстрой», станом на 01.02.2009р. про державну реєстрацію Підприємства з іноземними інвестиціями «Автоінвестстрой-Брок», а також копія умов реструктуризації боргу (т.1 а.с.88-114) та меморандуму від 06.08.2014р. про основні умови погашення боргу підприємств-позичальників та поручителів групи АИС перед АТ «УкрСиббанк» (т.2 а.с.106) не містять відомостей на підтвердження наявності у позивачів частки у статутних капіталах вказаних юридичних осіб, а також здійснення ними керівництва вказаними юридичними особами станом на [INFO] Не відповідає вимогам допустимості доказів, визначеним у ст.59 ЦПК України, роздруківка скриншоту сторінки веб-сайту [INFO] (т.1 а.с.115-116), для підтвердження тих же обставин. Стороною відповідача не надано належних, достатні та допустимих доказів на підтвердження достовірності інформації про те, що позивачами умисно були розпочаті процедури банкрутства юридичних осіб - позичальників банку за кредитними договорами, поручителями за якими виступали позивачі, а також на підтвердження того, що позивачі виводили передані банку у заставу активи через офшорні структури на нові компанії. Ті ж копії судових рішень, які були надані представниками відповідача (т.1 а.с.117-234, т.2 а.с.117-197, т.3 а.с.2-36) не є такими доказами, у тому числі, оскільки не містять встановлених судами фактів на підтвердження вищевказаних обставин. Також в судовому засіданні не було доведено у встановлений законом спосіб фактів зайняття позивачами підприємницькою діяльністю під час їх перебування на посадах народних депутатів України, а також прийняття судами упереджених, на користь позивачів рішень у цивільно-правових спорах між позивачами та відповідачем. Таким чином, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини, на які позивачі посилалися як на підставу своїх позовних вимог в частині захисту честі, гідності та ділової репутації шляхом спростування недостовірної інформації, яка містилася у зверненні банку від [INFO], в той час як доводи представників відповідача про достовірність такої інформації під час судового розгляду свого не були доведені належними, достатніми та допустимими доказів. Так, одним з невід'ємних особистих немайнових прав фізичної особи є право на повагу до гідності та честі (ст.270 Цивільного кодексу України). Частиною 4 статті 32 Конституції України гарантується право кожного в судовому порядку спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 277 ЦК України визначено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Вважається, що негативна інформація, поширена про особу, є недостовірною. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Згідно з п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. №1 «Про судову практику у справах про захист честі, гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. Відповідно до п.п.24, 25 цієї Постанови, за загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднено. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. За таких обставин позовні вимоги про визнання спірної інформації недостовірною та такою, що порочить честь, гідність, ділову репутацію [PERSON] та [PERSON] та зобов'язання відповідача спростувати таку інформацію, підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, то слід виходити з наступного. Згідно з п.27 Постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі. Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно. Так, статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. При визначенні розміру моральної шкоди суд виходить із засад справедливості, добросовісності та розумності. Разом з тим, в судовому засіданні не було встановлено належними, допустимим та достатніми доказами ті обставини, на які позивачі посилалися у позові в обґрунтування позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Крім того, законом не передбачено у відшкодування моральної шкоди на користь третьої особи, яка не є учасником цивільно-правового спору. На підставі викладеного,

Outcome: partial