Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

Позивачка звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначила, що [INFO] року померла її родичка ( рідна сестра її бабусі - [PERSON]) - [PERSON]. З часу свого народження й по сьогодні позивачка проживала разом з [PERSON], разом вели спільне господарство, мали спільний побут. А тому, неодноразово бабуся говорила про своє бажання все своє майно залишити у спадок їй. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить будинковолодіння, в якому вони проживали, розташоване по [ADDRESS]. Позивачка згідна прийняти спадщину після смерті [PERSON] і фактично прийняла її, так як разом з сім'єю продовжує жити у зазначеному господарстві, обробляю земельну ділянку, обслуговує будинок, виготовила технічну документацію, оплачує комунальні послуги та несе всі витрати з цього поводу. Однак із заявою про прийняття спадщини за законом до нотаріуса звернулася тільки в 2015 році. У задоволенні такого звернення та видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] позивачці відмовлено. Причиною відмови стала реєстрація спадкового будинковолодіння як колгоспного двору, про що видано їй Постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 28.04.2015 року №214 . У зв'язку з чим позивачка не має можливості реалізувати своє спадкове право. Заявлені позовні вимоги просить задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився. В заяві поданій до суду справу просить слухати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю. Позов просить задовольнити. Відповідачі подали до суду заяви в якій просять розглядати справу без їх участі. Позовні вимоги визнають, не заперечують щодо визнання права власності за позивачкою. В силу ст. 197 ч. 2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з таких підстав: в судовому засіданні встановлено, що позивач звернувся в суд з позовом про визнання права власності на житловий будинок та господарські будівлі в порядку спадкування за законом. Згідно копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок, виданим 26.06.1988 року виконкомом Городенківської районної ради в цілому зареєстрований Коломийським МБТІ на праві особистої власності за колгоспним двором головою якого є [PERSON] в реєстрову книгу за № 175. У відповідності до технічного паспорта від 30.03.2015 року житлове господарство складається з житлового будинку позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», загальною площею 69.0 кв.м. З довідки №648 від 06.07.2015 року виданої виконкомом Топорівської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, вбачається, що земельна ділянка біля житлового будинку по [ADDRESS] становить 0,25 га. Випискою з по господарської книги Топорівської сільської ради Городенківського району встановлено, що на час припинення колгоспного двору в спадковому житловому господарстві, крім спадкодавця й позивачки, проживали та були зареєстрованими її чоловік - [PERSON], [INFO] та діти : [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . З копії свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 06.06.1991 року встановлено, що [PERSON], померла [INFO] року, про що Топорівською сільською радою Городенківського району зроблено запис за №8. Відповідно до звіту про оцінку майна №SY150420-002 від 20.04.2015 року житлового будинку, господарських будівель та споруд, без врахування вартості земельного компоненту, що знаходиться за адресою [ADDRESS], виданого ТОВ "Українське бюро приватизації та оцінки майна ринкова вартість об'єкта оцінки (без ПДВ) становить 65649, 43 грн. Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Конституцією України за кожним закріплюється право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності ст. 41 Конституції України. За ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. На час смерті спадкодавця [PERSON], яка померла, [INFO] року діяв Цивільний кодекс України 1963 року. Статтями 524,534 ЦК УРСР в редакції 1963 року встановлено, що спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. Згідно ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року позивачка фактично вступила в управління або володіння спадковим майном. З постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори № 214 від 28.04.2015 р., слідує, що позивачці було відмовлено в оформленні спадщини за законом після смерті [PERSON], на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами по [ADDRESS], оскільки згідно свідоцтва про право власності господарство в цілому належало колгоспному двору, та рекомендовано звернутись до суду. Відповідачі не заперечують щоб позивачка оформляла спадщину. Інших осіб, які б заявляли свої вимоги по даному питанню, не встановлено. В зв'язку з цим суд вважає що позов слід задовольнити та визнати за позивачкою., право власності на житловий будинок господарські будівлі та споруди, розташовані по [ADDRESS] Виходячи із вищевикладеного на підставі ст.ст. 524, 534, 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 р.), та

Outcome: approved