Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до [PERSON], ПАТ "Банк "Фінанси та кредит", за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету пору на стороні відповідача [PERSON] примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у м. Києві про зняття арештів та заборон здійснювати відчуження квартир. Позовні вимоги мотивовані тим, що 25 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 39. 25 листопада 2009 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON], на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням Договору довічного утримання від 25 листопада 2009 року було накладено заборону відчуження вказаної в договорі квартири. Однак, в подальшому [PERSON] припинив виконувати свої обов'язки згідно умов Договору довічного утримання від 25.11.2009 року, тому [PERSON] була змушена звернутись до суду з приводу розірвання зазначеного Договору довічного утримання. Так, 30 грудня 2014 року Вінницьким міським судом було винесено рішення по цивільній справі № 127/24602/14-ц, яким розірвано договір довічного утримання, укладений 25 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 39; визнано за [PERSON] права власності на квартиру номер 47 в будинку номер 143 по вулиці Свердлова в місті Вінниці, житловою площею 16,3 кв.м., загальною площею 28,2 кв.м., що складається з житлової кімнати "47-4", коридору "47-1", санвузла "47-2", кухні "47-3", кладової "47-5". На підставі зазначеного рішення Вінницького міського суду від 30.12.2014 року, [PERSON] звернулась до реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області для проведення державної реєстрації прав власності за Позивачкою на квартиру номер 47 в будинку номер 143 по вулиці Свердлова в місті Вінниці. 10 березня 2015 року держаним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято Рішення № 19875108 про відмову у державній реєстрації прав приватної власності за [PERSON] на квартиру номер 47 в будинку номер 143 по вулиці Свердлова в місті Вінниці, на підставі державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, а саме арештів на все нерухоме майно, належне [PERSON] в тому числі на вищезазначену квартиру. Так, 29.04.2011 року Подільським районним судом м. Києва було винесено рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" заборгованість за кредитним договором від 26.04.2007 року № 108-07-Ип/09. Відповідно до виконавчого листа 321/11 зазначене рішення набрало законної сили 18.10.2011 року. Крім того, 14.05.2012 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 32523995 про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Банк" "Фінанси та кредит" заборгованості по кредитному договору № 108-07-Ип/09 від 26.04.2007 року. Також постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 05.06.2012 року по виконавчому провадженню ВП № 32523995 про стягнення солідарно з [PERSON] ті інших заборгованості по кредитному договору, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та було накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому. Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 09.09.2014 року по виконавчому провадженню ВП № 32523995 про стягнення солідарно з [PERSON] та інших заборгованості по кредитному договору, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та було накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому. Вважаючи, що наявність арештів та заборон здійснювати відчуження квартири за № 47, що знаходиться в мусті Вінниці, по вулиці Свердлова, в будинку № 143, перешкоджає [PERSON] реалізувати своє право власності на зазначену квартиру, в тому числі володіти та вільно розпоряджатися своїм майном, що було повернуте їй у власність рішенням Вінницького міського суду від 30 грудня 2014 року по цивільній справі № 127/24602/14-ц, вона звернулась до суду з позовом про зняття арештів та заборон з даної квартири. Представник позивача в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про проведення розгляду справи у його відсутність, в якій зазначив, що підтримує вимоги позову в повному обсязі. Крім того, представником позивача було подано заяву про залишення судових витрат за позивачем. Представник ПАТ "Банк "Фінанси та кредит" в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій заперечив щодо задоволення позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій зазначив, що визнає вимоги позову в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за № 39. 25 листопада 2009 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Вінницької області [PERSON], на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв'язку з посвідченням Договору довічного утримання від 25 листопада 2009 року було накладено заборону відчуження вказаної в договорі квартири. Однак, в подальшому [PERSON] припинив виконувати свої обов'язки згідно умов Договору довічного утримання від 25.11.2009 року, тому [PERSON] була змушена звернутись до суду з приводу розірвання зазначеного Договору довічного утримання. Так, 30 грудня 2014 року Вінницьким міським судом було винесено рішення по цивільній справі № 127/24602/14-ц, яким розірвано договір довічного утримання, укладений 25 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 39; визнано за [PERSON] права власності на квартиру номер 47 в будинку номер 143 по вулиці Свердлова в місті Вінниці, житловою площею 16,3 кв.м., загальною площею 28,2 кв.м., що складається з житлової кімнати "47-4", коридору "47-1", санвузла "47-2", кухні "47-3", кладової "47-5". На підставі зазначеного рішення Вінницького міського суду від 30.12.2014 року, [PERSON] звернулась до реєстратора прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції Вінницької області для проведення державної реєстрації прав власності за Позивачкою на квартиру номер 47 в будинку номер 143 по вулиці Свердлова в місті Вінниці. 10 березня 2015 року держаним реєстратором прав на нерухоме майно було прийнято Рішення № 19875108 про відмову у державній реєстрації прав приватної власності за [PERSON] на квартиру номер 47 в будинку номер 143 по вулиці Свердлова в місті Вінниці, на підставі державної реєстрації обтяжень, встановлених щодо цього майна, а саме арештів на все нерухоме майно, належне [PERSON] в тому числі на вищезазначену квартиру. Так, 29.04.2011 року Подільським районним судом м. Києва було винесено рішення про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та кредит" заборгованість за кредитним договором від 26.04.2007 року № 108-07-Ип/09. Відповідно до виконавчого листа 321/11 зазначене рішення набрало законної сили 18.10.2011 року. Крім того, 14.05.2012 року відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві було відкрито виконавче провадження ВП № 32523995 про стягнення солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ "Банк" "Фінанси та кредит" заборгованості по кредитному договору № 108-07-Ип/09 від 26.04.2007 року. Також постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 05.06.2012 року по виконавчому провадженню ВП № 32523995 про стягнення солідарно з [PERSON] ті інших заборгованості по кредитному договору, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та було накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому. Постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві від 09.09.2014 року по виконавчому провадженню ВП № 32523995 про стягнення солідарно з [PERSON] та інших заборгованості по кредитному договору, було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та було накладено заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить останньому. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 2 ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною 2 ст. 754 ЦК України передбачено, що на майно, передане набувачу за договором довічного утримання (догляду), не може бути звернене стягнення протягом життя відчужувана. Згідно ч. 1 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до ч. 5 ст. 52 ЗУ "Про виконавче провадження" у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржнику інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Відповідно до ст. 57 ЗУ "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Крім того, враховуючи заяву представника позивача, суд вважає за доцільне залишити судові витрати за позивачем.

Outcome: approved