Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-12 00:00:00

Товариство з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування», звернулося до суду з позовною заявою, зазначивши, що 20.07.2015 р. [PERSON] уклала з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір № 150720-113211 та отримала кредит в розмірі 1700,00 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 476,00 грн., що разом складає 2176,00 грн., у строк до 02.08.2015 року. 07.08.2015 року відповідач сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 646,00 грн., та частково сплатила суму кредиту у розмірі 214,00 грн., та пролонгувала договір строком до 21.08.2015 року. Потім 28.08.2015 року сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 644,07 грн., та частково сплатила суму кредиту у розмірі 355,93 грн., та пролонгувала договір строком до 11.09.2015 року. Також 11.09.2015 року відповідач сплатила відсотки за користування кредитом в сумі 346,64 грн., та частково сплатила суму кредиту у розмірі 53,36 грн., та пролонгувала договір строком до 25.09.2015 року, зобов'язавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 1516,09 грн. Проте в порушення договірних умов відповідач станом на 14.11.2016 року не виконує свої зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1076,71 грн., а також сплати процентів за користування кредитом. Відповідно з п.4.4. договору у разі несвоєчасно повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовується штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Таким чином , сума заборгованості разом з пенею станом на 14.11.2016 р. становить 1076,71 +1648,00+9855,04 - 1316,69 = 11 263,41 грн. Таким чином, сума заборгованості разом із процентами та пенею станом на 14.11.2016р. складає 11263,41 грн. З урахування викладеного просять суд стягнути з відповідача на користь ТОВ «Служби миттєвого кредитування» 11263,41 грн., в тому числі 1076,71 грн., - основного боргу, 331,66 грн.- проценти за договором, 9855,04 грн., - пеня за договором, та судовий збір. Представник позивача до суду не з'явився, раніше звертались з заявою про розгляд справи за їх відсутності, на позовних вимогах наполягають в повному обсязі . Відповідач [PERSON] раніше зверталась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності та надала суду письмове заперечення, в якому просила відмовити в задоволенні вимог в частині стягнення пені, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що 20.07.2015 р., відповідач [PERSON] уклала договір з ТОВ «Служба миттєвого кредитування» кредитний договір №150720-113211 та отримала кредит від Позивача в розмірі 1700,00 грн., який складається з Заяви-Анкети для отримання кредиту та Умов надання та обслуговування кредитів (а.с. 4, 8-12). Відповідно до п.3.1. Договору відповідач зобов'язана повернути отримані грошові кошти в розмірі 1700,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 476,00 грн., що разом складає 2176,00 грн., у строк до 02.08.2015 року. У порушення договірних умов відповідач станом на 14.11.2016 року не виконує свої зобов'язання щодо повернення отриманих грошових коштів, а також сплати процентів за користування кредитом. Відповідно до умов договору у разі несвоєчасно повернення позичальником обумовленої суми кредиту, до позичальника застосовується штрафні санкції у виді неустойки пені з розрахунку 2% за кожен день прострочення платежу. Згідно п. 4.4 договору при виникненні заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 2,64% від суми заборгованості, починаючи з першого дня заборгованості, на пятнадцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 4,02%, на тридцятий день заборгованості клієнт зобовязується сплачувати Товариству пеню у розмірі 6,67%. Як вбачається з розрахунку (а.с. 12-21) 07.08.2015 р., відповідач сплатила відсотки за користування кредитом у розмірі 510,00 грн., та частково суму кредиту у розмірі 214,00 грн., 28.08.2015 року відповідач також сплатила відсотки за користування кредитом у розмірі 460,05 грн., та частково суму кредиту у розмірі 355,93 грн., та 11.09.2015 року, відповідач сплатила відсотки за користування кредитом у розмірі 346,64 грн., та частково суму кредиту у розмірі 53,36 грн. При оформленні кредиту позичальник [PERSON] була ознайомлена з Умовами надання фінансової послуги , та підтвердила свою згоду на те, що підписана заява-анкета для отримання кредиту разом з Умовами надання та обслуговування кредитів, складає між нею та Позивачем Договір, що підтверджується її підписом у заяві-анкеті. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконувати належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Як випливає зі змісту ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно до ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Статтею 625 ЦКУкраїни передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Таким чином, аналізуючи умови договору, розрахунки боргу, суд вважає, що у зв'язку із порушенням відповідачем строків погашення заборгованості, відповідач має борг перед позивачем, який станом на 14 листопада 2016 року, дорівнює: 1076,71 грн. основний борг; 331 грн. 66 коп. проценти за договором. Щодо заявленої позивачем до стягнення пені у розмірі 9855 грн. 04 коп., а також стосовно клопотання відповідача, щодо застосування позовної давності, згідно ст. 258 ЦК України, суд бере до уваги наступне. Згідно до ст.ст.549,550 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно п. 7.4 умов надання та обслуговування кредитів, позовна давність складає 10 років. Але, суд приймає до уваги правову позицію Верховного Суду України при розгляді справи № 6-240цс14, відповідно до якої, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (стаття 256 ЦК України). Відповідно до статті 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Окрім цього частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таким чином, у зв'язку з тим, що в заяві-анкеті, підписаною відповідачем, про продовжену позовну давність не зазначається, а умови [PERSON] не підписані, враховуючи вищезазначену правову позицію Верховного Суду України, застосовується спеціальна позовна давність, щодо вимог про стягнення пені, яка передбачена п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України один рік. Так відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України, передбачено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Як випливає з матеріалів справи, строк повернення заборгованості за договором було пролонговано до 25.09.2015 р. Станом на 25.09.2015 кредит відповідачем погашено не було, та з цього часу у позивача виникло право на стягнення пені в межах 12-місячного періоду. Однак позивач ТзОВ "Служба миттєвого кредитування звернулось до суду з позовом 16.11.2016, згідно штемпелю на поштовому конверті, а.с.28-29, тобто з пропуском строку позовної давності. Згідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Отже, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимоги щодо стягнення пені за несвоєчасне повернення кредиту слід відмовити, оскільки позивачем пропущено строк позовної давності. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп. (а.с. 1), відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір майнового характеру виходячи з такого розрахунку. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 1408,37 грн. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 172,30 грн. ( 1408,37 грн. х 100% : 11263,41 грн. х 1378,00 грн.).

Outcome: partial