Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

04 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на наступні обставини. 18 січня 2006 року сторони по справі уклали шлюб, від якого мають двох дітей: сина, [PERSON], [INFO], та сина, [PERSON], [INFO], які на даний час проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги необхідної для утримання та виховання синів. Оскільки, зі слів позивачки, відповідач працездатний, має дохід та можливість надавати допомогу дітям, позивачка вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на одну дитину, до повноліття дітей. Позивачка у судове засідання не зявилася, однак надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Крім цього, у разі відсутності відповідача просила винести заочне рішення (а.с.16). Відповідач у судове засідання двічі не зявився по невідомим суду причинам, хоча був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи. Належне його повідомлення міститься на аркушах справи 13, 15. Суд, зі згоди позивачки, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №224480 від 18 травня 2010 року (а.с.5) видно, що батьками [PERSON], 21 квітня 2010 року, є сторони по справі. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №068142 від 07 грудня 2006 року (а.с.6) вбачається, що батьками [PERSON], [INFO], є сторони по справі. З довідки, виданої виконавчим комітетом Борисівської сільської ради Татарбунарського району Одеської області (а.с.7) видно, що на утриманні матері [PERSON] знаходяться малолітні діти: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» та Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, що ратифікована Постановою ВР України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, які є частиною національного законодавства України. Так, відповідно до ст.51 Конституції України, батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обовязками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтями 180-182, 184, 191 СК України, передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO], є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Батько протягом останнього часу не приймає участі у матеріальному забезпеченні дітей, має нерегулярний, мінливий дохід. Діти знаходяться на утриманні матері, [PERSON], тому суд вважає, що відповідач має сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання дітей, [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно на кожну дитину, а разом 800 грн., починаючи з 04.09.2015 року до повноліття дітей. Згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 487грн. 20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved