Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

06.02.2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом і просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що є власником житлового будинку [ADDRESS] . Відповідач є колишнім чоловіком його доньки [PERSON] та з 17.11.2011 року зареєстрований за вказаною адресою, але понад один рік не проживає у будинку, тому позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування даним житловим будинком. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до змісту позову, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час, місце розгляду справи був повідомлений в порядку ч.11 ст.128 ЦПК України шляхом опублікування оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки не повідомив. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що даний позов підлягає до повного задоволення. Судом встановлено, що згідно згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 17.01.2001 року, який зареєстровано у Корсунь-Шевченківському БТІ [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] (а.с.8). Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком доньки позивача [PERSON] , шлюб між якими розірвано рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 25.04.2019 року, яке набрало законної сили 25.05.2019 року (а.с.13). Із записів будинкової книги вбачається, що [PERSON] зареєстрований у будинку позивача з 2011 року (а.с.141-12). Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 01.02.2020 року [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS] , але за місцем реєстрації не проживає більше одного року (а.с.14). Жодних інших домовленостей між відповідачем та позивачем щодо користування спірним будинком не встановлено. Відповідно до ст.41, 55\~Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 321\~ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. Відповідно до приписів ч.2.ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. Таким чином, враховуючи, що відповідач у строк понад один рік без поважних причин відсутній у житлі позивача, приймаючи до уваги, що інших домовленостей між сторонами немає, суд приходить до висновку, що даний позов підлягає до повного задоволення шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням позивача. Задовольняючи позов, суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved