Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

01.10.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на її користь аліменти на утримання їх двох неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно та на своє утримання до досягнення дитиною трьохрічного віку в розмірі 1/6 частини його заробітку щомісячно. В обґрунтування позову зазначила, що відповідач - здоровий та працездатний, офіційно працює, має сталий заробіток, ухиляється від надання матеріальної допомоги на дітей, які повністю знаходиться на її утриманні. В судовому засідання позивачка надала позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судовому засіданні, позов визнав частково, зазначив що погоджується сплачувати аліменти на дітей в розмірі 20% від заробітної плати, а на утримання дружини не погоджується сплачувати аліменти, оскільки вона може влаштувати дитину в дитячий садок, вийти на роботу та сама себе забезпечувати. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] /а.с.4, 5/. У відповідності до ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною віку трьох років. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. З копії довідки про доходи /а.с.17/ слідує, що відповідач працює в ТОВ «Церсаніт Інвест», та загальна сума його доходу за період з травня 2014 року по жовтень 2014 року складає 40107,83 грн. Будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач має задовільний стан здоров'я, є працездатною особою, має постійне місце роботи та сталий заробіток, інших утриманців не має, а тому суд приходить до висновку, що він спроможний сплачувати аліменти в розмірі, зазначеному в позові, що буде відповідати, як інтересам дітей та їх матері, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів. На думку суду, визначена судом сума аліментів є реальною, дає змогу забезпечити мінімальні життєві потреби дітей та дружини, матеріальний стан відповідача, навіть з відрахуванням аліментів, буде задовільним та стабільним, що в свою чергу не тільки не звільняє його від обов'язку утримувати своїх дітей та їх матір, а навіть дозволяє йому виконувати свої зобов'язання щодо оплати аліментів у розмірі, визначеному судом. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved