Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

у липні 2020 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] витрати, пов`язані зі сплатою страхового відшкодування у розмірі 23 630,07 грн., а також 2 102 грн. сплаченого судового збору. В обґрунтування позовних вимог, позивачем зазначено про те, що 14 серпня 2018 року о 19 год. 50 хв. на вул. Покровська-Небесної Сотні в м. Васильків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota» державний номер[NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля марки «ВАЗ» державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] ,внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2018 року встановлено в діях [PERSON] наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. На час дорожньо-транспортної пригоди, водій [PERSON] не мала чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку із чим власник автомобіля марки «ВАЗ» державний номер [NUMBER]звернувсядо Моторного (транспортного) страхового бюро України із заявою про виплату страхового відшкодування. На підставі наказу від4 лютого 2019 року потерпіломуздійснено страхову виплату у розмірі 23 630,07 грн., з яких 21 630,07 грн. - розмір регламентної виплати, 2000 грн. - витрати, понесені позивачем у зв`язку із складенням звіту про визначення вартості матеріального збитку та залученням аварійного комісара у розмірі та збором документів. За вказаних обставин, позивач просить стягнути з відповідача 23 630,07 грн., а також 2 102 грн. сплаченого судового збору. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 3 серпня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правиламиспрощеного позовного провадження без виклику сторін. Від відповідача відзив не надходив. З огляду на викладене, суд ухвалив розглянути на підставі даних матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 14 серпня 2018 року о 19 год. 50 хв. на вул. Покровська-Небесної Сотні в м. Васильків сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Toyota» державний номер [NUMBER] , під керуванням відповідача [PERSON] , та автомобіля марки «ВАЗ» державний номер [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , під керуванням водія [PERSON] , внаслідок якої транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказана обставина стверджується довідкою про дорожньо-транспортну пригоду № 3018227546513518. Постановою судді Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 вересня 2018року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Таким чином, наявність винних дій [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 14 серпня 2018 року, внаслідок якої було пошкоджено вказані вище транспортні засоби, є доведеною. Власником транспортного засобу марки «ВАЗ» державний номер [NUMBER] , є [PERSON] що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку № 49-Д/46/0 від 17.08.2018року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику транспортного засобу марки «ВАЗ» державний номер [NUMBER] в результаті його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 14.08.2018 року,складає 22 776,24 грн. У зв`язку із складенням звіту з визначення вартості матеріального збитку та залучення аварійного комісара, [PERSON] понесено витрати у розмірі 2000 грн., що стверджується квитанцією № 0.0.1175527785.1 від 2 листопада 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Завдана шкода особисто особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди - [PERSON] , відшкодованане була. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Основними завданнями Моторного (транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до п.п. " а " п. 41. 1 ст. 41 зазначеного Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Згідно інформації, що міститься в довідці про дорожньо-транспортну пригоду № 3018227546513518, транспортний засіб марки «Toyota» державний номер [NUMBER] забезпечено згідно полісу № АК/9851410 страховиком ЗАТ «СК «Статус». З 16 грудня 2013 року Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, анульовано (відкликано) ліцензію ПрАТ «СК «Статус», на провадження страхової діяльності у формі обов?язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Згідно відповіді ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» від 03.10.2018 року поліс серії АК/9851410 видано щодо транспортного засобу марки «Форд» державний номер [NUMBER] . Наведене стверджується і інформацією, що міститься в Єдиній централізованій базі даних МТСБУ. Таким чином, на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] , як власника наземного транспортного засобу, та [PERSON] , не була застрахована згідно договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Статтею 29 Закону передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41. 1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторним (транспортним) страховим бюро України прийнято рішення (Наказ № 1039 від 4 лютого 2019 року) про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих та здійснено виплату суми страхового відшкодування у розмірі 23 630,07 грн. на користь [PERSON] , що стверджується платіжним дорученням № 912046 від 5 лютого 2019 року. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону, Моторне (транспортне) страхове бюро України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо - транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно - правову відповідальність. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної, набрала законної сили і на підставі даного рішення потерпілому відшкодована матеріальна шкода, у Моторного (транспортного) страхового бюро України виникло право зворотної вимоги до [PERSON] в розмірі понесених витрат, що складає 23 630,07 грн. і є сумою виплаченого страхового відшкодування на користь потерпілого[PERSON] , та витратами, понесеними у зв`язку із залученням аварійного комісара та складенням звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого [PERSON] , як власнику колісного транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved