Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

позивач та її представник просять суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], уродженця та жителя с. Кузьминці Кагарлицького району Київської області, стосовно його малолітньої дочки, [PERSON], [INFO], стягнути солідарно з [PERSON] на її користь судові витрати: судовий збір -243 грн.60 коп., за надання правової допомоги - 400 грн.. а всього - 643 грн. 60 коп., посилаючись на те, що [PERSON], являється їй бувшим чоловіком, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 листопада 2011 року, що стверджується копією свідоцтва про шлюб. Так як їхня сім'я розпалася, шлюб між ними був розірваний 07 травня 2013 року, вона перейшла на прізвище [PERSON], що стверджується копією рішення Кагарлицького районного суду та копією її паспорта. Від зареєстрованого шлюбу з відповідачем у них народилася [INFO] дочка [PERSON], батьками якої є вони з відповідачем, що стверджується копією свідоцтва про її народження. Причиною розірвання шлюбу стало те, що відповідач через півтора місяці після народження дочки, з травня 2012 року , залишив її з дитиною і перейшов жити на постійне місце проживання до своїх батьків за адресою [ADDRESS], де проживає по теперішній час. Після розірвання шлюбу вона змінила прізвище їхньої дитини з [PERSON] на [PERSON], що стверджується копією рішення № 1 засідання виконавчого комітету від 26.12.2013 року Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області. Відповідач, проживаючи за вищевказаною адресою, з травня 2012 року абсолютно ніякої участі у вихованні та утриманні своєї малолітньої дочки не приймає, не цікавиться її станом здоров'я, її життям та розвитком. Вона його взагалі не знає. В добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на дитину їй не надавав і не надає по теперішній час, а тому вона вимушена була звернутися до суду із заявою про примусове стягнення з нього аліментів на утримання дочки, що стверджується копією виконавчого листа. Але відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, в нього станом на 12.02.2014 року борг по аліментах становить 3008 грн., що стверджується довідкою виданою ДВС Кагарлицького РУЮ від 12.02.2014 р. У відповідності до ч.2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 180 СК України, передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вона зверталася до відповідача та до його батьків, щоб вони приймали участь у вихованні та утриманні малолітньої дочки, але вони на це відповідають у грубі формі, а при випадковій зустрічі уникають розмови. Відповідач одягом та необхідними продуктами харчування свою дочку ніколи не забезпечував. У лютому місяці 2014 року вона звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Кузьминецької сільської ради про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його малолітньої дочки [PERSON], 2012 року народження, згідно висновку орган опіки та піклування при Кузьминецькій сільській раді, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є крайнім засобом сімейно-правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належне виховання своїх дітей. Такий засіб може застосовуватись тільки за рішенням суду. Закон встановлює ряд підстав, з яких батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Однією з таких підстав є позбавлення батьківських прав за ухилення від виконання матір'ю чи батьком своїх обов'язків по вихованню дитини. Таке ухилення повинно бути навмисним, коли особа повністю розуміє наслідки своєї винної поведінки. У відповідності до ст. 164 СК України у випадку ухилення батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Справу про позбавлення батьківських прав розглядаються за заявою одного з батьків, опікуна, піклувальника, особи, в сім'ї якої проживає дитина. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини я вважаю за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітньої дочки, [PERSON], [INFO]. Оскільки іншим шляхом я не маю змоги позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітньої дочки. [PERSON], [INFO], я вимушена звернутися до суду з даною заявою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений завчасно, про що свідчить повідомлення про вручення поштового, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, а тому суд вважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі матеріалів. Представник третьої особи в особі органу опіки та піклування Кузьминецької сільської ради Кагарлицького району Київської області в судове засідання не з'явилася та подала до суду заяву, в якій просить слухати справу без представника сільської ради. При прийнятті рішення сільської ради покладається на думку суду. Представник прокуратури у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Вислухавши позивача, її представника, Кагарлицького міжрайонного прокурора та вивчивши матеріали справи, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити. В судовому засіданні суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 листопада 2011 року сторонами було укладено шлюб, який 07 травня 2013 року було розірвано, про що свідчить рішення Кагарлицького районного суду Київської області, що набрало законної сили 18.05.2012 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку: [PERSON], [INFO]. 26 грудня 2013 року рішенням № 01 від 26.12.2013 року Кузьминецька сільська рада Кагарлицького району Київської області надала дозвіл [PERSON] на зміну прізвища її дитини з [PERSON] на [PERSON]. Відповідно п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 р., позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, що не виконують батьківських обов'язків і ухилення їх від виконання можна розцінювати лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно п. 2 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо ухиляються від своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. На засіданні опікунської ради при Кузьминецькій сільській раді Кагарлицького району Київської області було розглянуто заяву від жительки [ADDRESS] [PERSON] про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], 1990 року народження, батька неповнолітньої [PERSON], 2012 року народження. Зі слів матері встановлено, що батько протягом тривалого часу навіть не намагався спілкуватися з дочкою і, відповідно, не піклується власною дитиною. А також має заборгованість по сплаті аліментів. Сам батько на засідання не з'явився. В даний час [PERSON] проживає та перебуває на повному утриманні та вихованні матері. Вивчивши дане питання та враховуючи те, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків, опікунська рада при виконавчому комітеті вважає доцільним позбавлення його батьківських прав. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного та гармонійного розвитку своєї особистості потребує любові та зрозумілості. Вона повинна зростати на утриманні й за відповідальністю батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. При цьому найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за його освіту і навчання. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» регламентує, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці. Аналогічну норму містять приписи ст. 150 СК України. Відповідно до п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду має бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Крім того, також вказані обставини підтверджується позитивним висновком Обухівська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки та піклування, щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її виховання; втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Таким чином на думку суду, наведені докази у своєї сукупності, суд розцінює як свідоме ухилення відповідача від виховання дитини, та свідоме нехтування ним своїми обов'язками щодо дитини, а тому відповідача необхідно позбавити батьківських прав. Враховуючи наведені обставини справи, суд доходить висновку про те, що відповідач протягом тривалого часу не піклується про фізичний і духовний розвиток своєї дитини, не спілкуються з нею, не цікавиться умовами її виховання та станом здоров'я, матеріально не допомагає, тому підлягає позбавленню батьківських прав у відношенні [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на інформаційно-технічне забезпечення; витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Відповідно до ч.5 ст. 55 Конституції України особа має конституційне право на захист будь-якими незабороненими законом засобами. Згідно зі ст.27 ЦПК України особа має право на отримання правової допомоги. Офіційне тлумачення поняття „правова допомога" було дане у рішенні Конституційного Суду України від 30.09.2009 р. у справі №1-23/2009 (справа про правову допомогу). Відповідно до п.3.2 цього Рішення правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз'яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб'єктами права. Згідно ст. 59 Конституції України кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно ст. 12 Закону України "Про адвокатуру" від 19.12.1992 року №2887-ХІІ (з наступними змінами і доповненнями) оплата праці адвоката здійснюється на підставі угоди між громадянином чи юридичною особою і адвокатським об'єднанням чи адвокатом, тому суд стягує з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 400 грн. 00 коп. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп. На підставі ст.ст. 164, 165, 166 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства»,

Outcome: approved