Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-17 00:00:00

04.03.2020 року Білоцерківським міськраойнним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі №357/1067/20 за позовом [PERSON] до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1, третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яким задоволено позовні вимоги повному обсязі. 16.03.2020 року представник позивача Тарасюк А.В. подав заяву про ухвалення додаткового рішення у зазначеній цивільній справі, оскільки при ухваленні рішення судом не було вирішено питання про розподіл судових витрат. Посилаючись\~ на зазначені обставини, просив суд стягнути з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 на користь позивачки 3 500 грн. витрат на правничу допомогу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення, виходячи з наступного. Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Статтею 246 ЦПК України передбачено, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.\~ Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом. За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст.\~ 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. 1-4 с. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку її до розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом справи. Порядок розподілу судових витрат між сторонами визначений ст. 141 ЦПК України, у відповідності до ч. ч. 1, 2 якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На виконання вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України представник позивача 16.03.2020 року подав заяву про відшкодування витрат, до якої надав договір №68 про надання правової допомоги від 25.10.2019 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] ; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 25.10.2019 року; акт про надання правничої допомоги від 06.03.2020 року; розрахунок витрат на правничу допомогу від 06.03.2020 року на підставі договору від 06.03.2020 року та квитанцію №127550 від 06.03.2020 року на суму 3 500,00 грн. Відповідно до умов договору про надання правничої допомоги від 25.10.2019 року [PERSON] , який діє на підставі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії КС №7075/10 від 19.10.2018 року прийняв на себе зобов`язання надати [PERSON] правничу допомогу. Згідно п. 8 сторони домовились, що клієнт зобов`язується оплатити об`єднанню гонорар, розмір та порядок оплати якого встановлюється додатком №1 до договору. Згідно додатку № 1 до договору про надання правничої допомоги від 25.10.2019 року, сторони домовились, що розмір гонорару за консультування та представництво інтересів клієнта на стадії судового розгляду в суді І-ї інстанції складає 700 гривень за годину надання правової допомоги. Відповідно до розрахунку витрат на правничу допомогу на підставі договору від 25.10.2019 року, адвокатом Трасюком А.В. на виконання робіт з надання правничої допомоги було затрачено 5 год., загальною вартістю 3 500,00 грн. [PERSON] здійснив оплату за правничу допомогу адвоката на суму 3 500,00 грн., що підтверджується квитанцією №127550 від 06.03.2020 року. При винесенні рішення, суд керується практикою Європейського суду з прав людини відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини". Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. У справі «Бєлоусов проти України» в пункті 115 Рішення Європейський суд з прав людини констатує, що «... хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він мас сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи, п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, мас право висувати вимоги щодо сплати гонорари згідно з договором. Відповідно Суд вважає витрати за цим гонораром «фактично понесеними» (див. вищезазначене рішення у справі «Савін проти України» (Savin v. Ukraine), п. 97)». У справі «Родзевілло проти України» в пункті 99 рішення ЄСПЛ приходить до висновку, що «...хоча заявник ще не оплатив надану йому правову допомогу, з документів вбачається, що він зобов`язаний сплатити за неї згідно з договором. Як випливає з матеріалів справи, п. А. Крістенко готував зауваження від імені заявника, а тому має право вимагати винагороди згідно з договором. Відповідно Суд вважає, що зазначені витрати було «фактично зазнано» (див., наприклад, рішення у справі «Бєлоусов проти України»». Відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 137 ЦПК суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Враховуючи те, що судом при винесенні рішення від 04.03.2020 року по даній справі питання щодо розподілу витрат на правничу допомогу відповідно ст. 141 ЦПК України не вирішувалось, та з урахуванням складності справи, обсягом виконаних адвокатом робіт, часом, витраченим адвокатом на виконання таких робіт, а також враховуючи те, що задоволено позовні вимоги позивача повністю, з урахуванням принципу розумності та справедливості, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви представника позивача [PERSON] , та стягнення з Комунального підприємства Білоцерківської міської ради Житлово-експлуатаційна контора №1 витрати на професійну правничу допомогу на користь\~ [PERSON] в розмірі 3 500,00 грн.

Outcome: approved