Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Зборівської міської ради про визнання права власності на комплексну будівлю та споруду току. Позивач подав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задоволити, при неявці відповідача не заперечує щодо постановлення заочного рішення. Представник відповідача подав клопотання про розгляд справи за відсутності його представника, заперечень щодо задоволення позовних вимог не надав. Суд, в силу п.3 ст.211 ЦПК України, вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності сторін. Дослідивши та оцінивши докази у справі, суд встановив, що рішенням Зборівського районного суду Тернопільської області від 20 травня 2016 року визнано за [PERSON], право власності на асфальтобетонну площадку току з зруйнованими навісом та огорожею, що знаходиться за адресою: Тернопільська область, Зборівський район, [ADDRESS] 09 червня 2016 року виконавчим комітетом Зборівської міської ради прийнято рішення №22 "Про присвоєння адресного номера на асфальтобетонну площадку з зруйнованим навісом та огорожею", яким було присвоєно адресний номер [ADDRESS] асфальтобетонній площадці з зруйнованими навісом та огорожею, що розташована за адресою: [ADDRESS] 19 жовтня 2016 року асфальтобетонна площадка з зруйнованими навісом та огорожею була зареєстрована /номер запису про право власності: 17007258/. 12 липня 2016 року розпорядженням №283-од голови Зборівської районної державної адміністрації за заявою [PERSON] надано дозвіл на розроблення детального плану території земельної ділянки, що розташована за межами населеного пункту на території Зборівської міської ради, для розміщення господарського двору з комплексом будівель і споруд по переробці та зберіганню зернових культур. У серпні 2016 року ТОВ "Галичина проект" розроблено Детальний план території під розташування господарського двору з комплексом будівель та споруд по переробці та зберіганні насіння зернових культур на місці викупленого токового господарства по [ADDRESS] (за межами населеного пункту). 26 грудня 2016 року Рішенням №3 відбулись громадські слухання членів територіальної громади м.Зборова та с.Футори щодо детального плану території під розташування господарського двору з комплексом будівель та споруд по переробці та зберіганні насіння зернових культур по вул.Тернопільська, [ADDRESS] в м.Зборів (за межами населеного пункту), якими вирішено затвердити вказаний детальний план. 10 лютого 2017 року розпорядженням №59-од голови Зборівської районної державної адміністрації затверджено "Детальний план території під розташування господарського двору з комплексом будівель та споруд по переробці та зберіганні зернових культур на місці викупленого токового господарства по [ADDRESS] (за межами населеного пункту)". 16 серпня 2016 року позивач отримав довідку за №1190, видану Зборівською міською радою про те, що міська рада не заперечує щодо передачі земельної ділянки в оренду для обслуговування асфальтобетонної площадки з зруйнованим навісом та огорожею, що знаходяться за адресою [ADDRESS] На вказаній земельній ділянці протягом 2016 - 2017 років мною було побудовано комплекс будівель та споруд току, а саме: склад загальною площею 477,9 м. кв., зерносушильний комплекс, трансформаторну підстанцію 10/0,4 кВ, вагу, ворота, замощення асфальтне. Для державної реєстрації права власності на вказане нерухоме майно позивач звернувся до нотаріуса, але нотаріусом надано роз'яснення, щодо неможливості державної реєстрації права власності, оскільки в позивача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій розташований комплекс будівель і споруд току. Тобто, згідно частини 2 статті 377 ЦК України та частиною 6 ст. 120 ЗК України передбачено, що розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв'язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об'єкти, тому мені відмовлено нотаріусом в державній реєстрації права власності. У зв'язку з цим, позивач, звернувся в головне управління Дергеокадастру у Тернопільській області з клопотанням про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в оренду на якій знаходиться комплекс будівель та споруд току. 18 вересня 2017 року позивач отримав відповідь за №С-7896/0-3251/6-17, з якої вбачається, що відповідно до поданих позивачем документів та планово-картографічних матеріалів існують суперечливі відомості щодо господарських будівель та споруд наявних на земельній ділянці, а тому враховуючи ст.120 Земельного кодексу України та ст.377 ЦК України, для реалізації права щодо земельної ділянки на умовах оренди, позивачу запропоновано уточнити кількість та площу всіх об'єктів нерухомості (будівель, споруд їх залишки), які знаходяться на земельній ділянці з нанесенням їх на графічну частину до розрахунку потреби площі земельної ділянки, та представити правовстановлюючі документи на наявне майно. Вказаних рекомендацій, позивач, виконати не можу, оскільки, через відсутність документів на земельну ділянку, позивач не може зареєструвати права власності на комплекс будівель і споруд. Для подальшої державної реєстрації права власності на нерухоме майно позивачу запропоновано звернутись до суду. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 3 ст.376 ЦК України передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Частиною 5 ст.376 ЦК України встановлено, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Статтею 391 ЦК України забезпечено власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи з викладеного, законодавець передбачив можливість визнання за власником (користувачем) земельної ділянки права власності на збудоване на ній нерухоме майно. Підставою для відмови в цьому може бути те, що самочинним будівництвом порушуються права інших осіб. Таким чином, сам по собі факт самочинного будівництва не тягне за собою відмову у визнанні за забудовником права власності на нерухоме самочинно збудоване майно. Здійснене позивачем будівництво комплексу будівель і споруд току по вул.Тернопільська, 48 б в м.Зборові не порушує права чи інтереси інших осіб. Станом на сьогоднішній день крім Звіту виготовлений технічний паспорт на комплекс будівель і споруд току, що в м.Зборів, вул.Тернопільська, 48 б. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved