Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

08.09.2021 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , віку трьох років. В обґрунтування позовних вимог пояснювала, що відповідач є батьком дитини, вона перебуває у відпустці з догляду за дитиною до досягнення трьох років, будь-яких доходів, окрім соціальних виплат, не отримує. Відповідач працездатний, працює та має можливість надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною віку трьох років, тому просила стягнути з нього на свою користь аліменти на своє утримання в розмірі ј частини заробітку та доходів або у твердій грошовій сумі - в розмірі 1500 грн. 22.11.2021 року вона подала уточнену позовну заяву, в якій просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/6 частини заробітку та доходів. Ухвалою від 01.10.2021 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглянути в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивач не з`явилася, в уточненій позовній заяві просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі та клопотання, у якому просив у позові відмовити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29.09.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Волноваським районним відділром державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області. ( а.с.4) Згідно свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , його батьком є відповідач. ( а.с.5) Положеннями ч.2,4 ст.84 Сімейного Кодексу України встановлено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. За вимогами ч.1 ст.79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Частиною 1 ст.80 СК України встановлено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз вказаних положень сімейного законодавства дає підстави суду вважати, що сімейним законодавством України передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині - матері незалежно від цієї обставини. Статтею 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За вимогами ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно ст.79, 80 ЦПК України, докази мають бути достовірними та достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. За вимогами ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено з заяви відповідача, він не визнав позов, однак й не обґрунтував своєї незгоди з позовними вимогами та не надав доказів матеріальної неспроможності сплачувати аліменти на утримання дружини, тому виходячи з принципу справедливості, розумності та з урахуванням потреб дружини, враховуючи те, що він є працездатним, не надав суду доказів щодо стану свого здоров`я, наявності у нього інших дітей та утриманців, перебування на обліку в центрі зайнятості як безробітного тощо, тому суд вважає, що він спроможний платити аліменти як на утримання дитини так і дружини, яка проживає зі спільною дитиною. Враховуючи відсутність у позивача самостійного доходу, чоловік має їй компенсувати втрату можливості повноцінно себе реалізувати у громадському житті та надавати визначену законодавством допомогу, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини від доходу відповідача до досягнення дитиною віку трьох років. Враховуючи, що позов задоволено у повному обсязі, на підставі ст.141 ЦПК України з відповідача до спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в сумі 908 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved