Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

10 квітня 2017 року позивач звернулася до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 12 лютого 2010 року. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, на протязі останніх двох років однією сім`єю не проживають, спільного господарства не ведуть. Відповідач принижує гідність, застосовую фізичну силу, не піклується про спільну дитину, та кошти які дає на харчування та виховання дитини не вистачає. Така поведінка суперечить нормальному сімейному життю. Зберегти шлюб позивач не має наміру бо вважає, що за таких обставин спільне сімейне життя з відповідачем не можливе і суперечить інтересам сім`ї та спільної дитини, яка є свідком постійних чвар і скандалів. Примирення неможливе, оскільки вказані вище обставини продовжуються протягом тривалого часу, а спроби примирення не принесли жодних результатів. Спору з приводу поділу спільного майна не має. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем (а.с.2-3). Позивач [PERSON] надала до суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Просить прізвище не змінювати (а.с.20). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день та час розгляд справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача згідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України за правилами глави 8 розділу ІІ ЦПК України та винести по справі заочне рішення. Вивчивши письмові матеріали справи в їх сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 лютого 2010 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу серії [NUMBER] від 12.02.2010 року, актовий запис 62 (а.с.4). Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис 777 (а.с.10). Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. В силу ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, що мають істотне значення. Оскільки судом було встановлено і підтверджено факт розірвання шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю. На підставі викладеного і

Outcome: approved