Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

05.08.2020 року позивач звернувся до Олександрівського районного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. Ухвалою суду від 11.08.2020 року відкрито провадження по справі. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що до 16 березня 2020 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем.Від цих стосунків вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON] [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . З моменту розірвання шлюбу і по цей час, діти проживають разом з нею. Вона не працює, займається домогосподарством. Відповідач з моменту розірвання шлюбу не виділяє коштів на утримання і забезпечення дітей, не приймає участі у їх вихованні та матеріальному благополуччі. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно. В судовому засіданні позивач, підтримала свої позовні вимоги, надала пояснення відповідно викладеним у позові та просила їх задовольнити. Діти проживають з нею, знаходяться на її утриманні. [PERSON] син може тиждень проживати у своєї бабусі. її матері. Відповідач, в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, зазначивши, що на даний час має заборгованість за кредитом, у зв`язку з чим, з його заробітної плати здійснюються відрахування в примусовому порядку в погашення заборгованості. Зараз він проживає в м. Краматорськ на квартирі, що знімає та витрачає на оренду значну суму. [PERSON] син не проживає з позивачкою, а проживає з бабусею, матірью позивачки. Стосовно молодшого сина він має сумніви в своєму батьківстві, але до суду з цього приводу не звертався. Суд, вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Як встановлено судом в судовому засіданні, відповідно до свідоцтв про народження № [NUMBER] та № [NUMBER] сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.8-9). Відповідно до рішення Олександрівського районного суду від 16.03.2020 року, шлюб між сторонами було розірвано (а.с.12-13). Відповідно до довідки Олександрівської селищної ради № 02-31/910 від 04.08.2020 року, позивач зареєстрована в [ADDRESS] , склад сім`ї: діти, брат та матір позивачки (а.с.10). Відповідно до акту № 208 від 05.08.2020 року, позивачка мешкає в [ADDRESS] , разом з дітьми (а.с.11). Відповідно до постанови державного виконавця та реєстру операцій, з відповідача здійснюються відрахування в погашення кредитної заборгованості (а.с.26-29). Згідно виробничої характеристики, відповідач працює на посаді тракторист-машиніст сільськогосподарського виробництва у ПП "Альошина" (а.с.27). Відповідач працевлаштований офіційно та отримує заробітну плату (а.с.28). Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд на підставі ст. 13 ЦПК України розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши письмові докази по справі, за своїм внутрішнім переконанням оцінює їх, як належні, допустимі та достовірні. Дослідженні докази, їх взаємозв`язок у сукупності, є достатнім для вирішення справи по суті. Правовідносини, які склалися між сторонами є сімейними правовідносинами та стосуються стягнення аліментів на утримання дітей. До вказаних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до вимог ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України, передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначені розміру аліментів, суд відповідно до частини 1 статті 182 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 СК України, передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За вимогами ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до обставин, встановлених в судовому засіданні, суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити вимоги позивача, щодо стягнення аліментів на дітей, оскільки діти перебувають на утримані позивача, відповідач має постійну роботу та регулярний заробіток і має змогу сплачувати аліменти в 1/3 частці від заробітку (доходу), з дати подання до суду позовної заяви - 05.08.2020 року. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі зазначеного, ст.ст. 180-183, 185, 192 СК України, та

Outcome: approved