Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просить здійснити поділ майна подружжя. Свій позов обґрунтовує тим, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем [PERSON], який було зареєстровано 18 вересня 2005 року. [INFO] року у них народилась донька [PERSON]. Рішенням Бершадського районного суду від 14 серпня 2012 року, шлюб між ними було розірвано. Під час шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин і припинення ведення спільного господарства у березні 2007 року за спільні кошти позивачкою та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 2007 року було набуто майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], вартість якого становила 30300 грн.. Покупцем в договорі купівлі- продажу вказаний відповідач [PERSON], який в договорі купівлі-продажу від 18 березня 2007 року, заявив, що він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] і діяв за її згодою. Житловий будинок розташований в [ADDRESS] є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто її, [PERSON] власністю та власністю її колишнього чоловіка - [PERSON]. Після фактичного розірвання шлюбних відносин сторони разом не проживають. Відповідач зареєстрований в їхньому спільному будинку, проте проживає у своєї матері. Позивачка просить здійснити поділ спільного майна подружжя, виділивши у власність, їй та [PERSON] по ? частині житлового будинку [ADDRESS] з відповідною часткою господарських будівель та споруд, що розташований по [ADDRESS] Просить судові витрати у справі розподілити порівну. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи в її відсутність, позов підтримує повністю. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій він просить розглянути справу без його участі. Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Статтями 57 і 60 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до вимог ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пункт 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснив, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Відповідно до ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із власників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Відповідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року, що у спорах про поділ житлового будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може зменшити або збільшити розмір частки, яка підлягає виділу за умови сплати грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Судом встановлено, що згідно рішення Бершадського районного суду від 14 серпня 2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Під час шлюбу і до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства у березні 2007 року за спільні кошти позивачкою та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18 березня 2007 року було набуто майно: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS], що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Згідно витягу з Державного реєстру правочинів від 18.03.2007 року набувачем житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] є [PERSON]. Відповідно до висновку експерта № 167 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 20.03.2015 року, об'єктом дослідження якої є домоволодіння [ADDRESS]: площа (48,8 кв.м.) житлового будинку літ. «А» за правовстановлювальними документами не дозволяє поділити в натурі житловий будинок на дві частини, так як неможливо виділити мінімально необхідну площу (30,0кв.м.) відповідно до вимог ДБН В. 2.2.-15-2005 "Житлові будинки. Основні положення». Надати варіанти поділу в натурі по ? частки житлового будинку літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS]., які б відповідали Державним будівельним нормам України, які діють на час проведення дослідження із виділенням ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньоквартирні коридори) - неможливо. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 14 Постанови від 22 грудня 1995 року № 20 та відповідно до державних будівельних норм, які діють на Україні - поділити в натурі на ? та ? частки житловий будинок [ADDRESS] загальною площею 48,8 м2, що знаходиться в [ADDRESS] - неможливо, через неможливість дотримання вимог до інсоляції, природного освітлення, провітрювання, іонізації та мікроклімату приміщень житлових квартир та неможливість виділення ізольованих жилих приміщень, підсобних приміщень (кухня, передпокій, санвузол, внутрішньоквартирні коридори, вбудовані комори, антресолі) з окремими виходами. В Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 р. № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" в п. 22 зазначено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. № 11 в п. 25 зазначено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК). Як було зазначено вище, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 167 від 20.03.2015 року, виконати поділ по ? частині спірного житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд [ADDRESS] не вдається за можливе. На грошову компенсацію жодна зі сторін не погодилася. Таким чином, з огляду на вищевказане суд не вбачає підстав для задоволення позову [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. На підставі викладеного, оцінюючи докази в їх сукупності,

Outcome: dismissed