Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

13.11.2017 позивач звернулася до суду з позовом та просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття дітей. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 13.01.2005 [PERSON] уклала шлюб з громадянином Російської Федерації, який був зареєстрований відділом РАГС Волоколамського району Головного управління РАГС Московської області. Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що діти проживають разом з нею в м. Києві, навчаються в школі № 85 м. Києва та знаходяться на її утриманні. Вказує, що донька [PERSON] навчається в школі мистецтв № 2 м. Києва. Крім того посилається, що діти навчаються в студії Петриківського розпису в Будинку дитячої та юнацької творчості Голосіївського району м. Києва, відвідують курси німецької мови в клубі «Відершталь», займаються плаванням в клубі «Олімпійський стиль». Позивач зазначає, що вона в повсякденному житті в повній мірі виконує обов"язки матері по забезпеченню здобуття дітьми належної освіти та розвитку їх здібностей, утримання та відпочинку. Разом з тим, зазначає, що відповідач належним чином не виконує свої батьківські обов"язки щодо утримання дітей, незважаючи на усну домовленість щодо сумісного матеріального забезпечення доньок . Вказує, що відповідач є матеріально забезпеченою людиною, оскільки є директором ТОВ «Татьяна Суздаль Тур», власником готелю «Спасская горка» та здає в оренду нерухоме майно на території Російської Федерації. Вважає, що відповідач є працездатним, отримує дохід, інших неповнолітніх дітей на утриманні не має, а тому може сплачувати аліменти на утримання дітей. Враховуючи вищенаведене, просила позов задовольнити з наведених вище підстав. 13.11.2017 згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями цивільну справу було передано до провадження головуючому судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 15.11.2017 позовну заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 10.01.2018 до суду позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 12.01.2018 в справі було відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 17.05.2018 справу було призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Ухвалою суду від 05.06.2018 доручено Головному територіальному управлінню юстиції м. Києва направити Центральному органу юстиції Російської Федерації матеріали позовної заяви разом з додатками для вручення [PERSON] Провадження у справі зупинено. Ухвалою суду від 05.12.2018 провадження у справі відновлено. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи сповіщався згідно норм чинного законодавства, заяв про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Починаючи з 05.12.2018 судом багаторазово направлялися запити до Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо виконання судового доручення, на які надходили відповіді про те, що до них не надходили документи, складені за результатами виконання доручення або інформації щодо стану його виконання. Враховуючи, що судові документи для відповідача [PERSON] передавалися у спосіб, передбачений Мінською Конвенцією 1993 р., з дати їх направлення сплинули усі встановлені судом терміни для розгляду цієї справи, але не зважаючи на усі зусилля суду матеріали виконання доручень від компетентного суду Російської Федерації не надійшли, суд вбачає підстави для ухвалення рішення у відсутності відповідача [PERSON] , тим самим вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи. Крім того, суд враховує право сторони позивача на розумний строк розгляду справи і судовий захист порушеного права, суд вважає за можливе розглянути справу по суті спору без присутності відповідача, по доказах наданих стороною позивача. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який був зареєстрований відділом РАГС Волоколамського району Головного управління РАГС Московської області.(а.с.9) Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11). Встановлено, що діти сторін проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї та реєстрації від 20.09.2017 (а.с.12). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] навчаються в школі № 85 м. Києва, що підтверджується довідками Спеціалізованої школи I-IIIступенів з поглибленим вивченням англійської мови № 85 міста Києва (а.с.13,14). В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає на території Російської Федерації та не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, незважаючи на усну домовленість подружжя щодо сумісного матеріального забезпечення доньок. З матеріалів справи вбачається, що відповідач [PERSON] є директором ТОВ «Татьяна Суздаль Тур», власником готелю «Спасская горка», що підтверджується з реєстру індивідуальних підприємців (а.с.16-18, 19). За таких обставин, суд вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх дітей. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так, згідно з ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене вище, оцінюючи матеріали справи та враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає, що з [PERSON] підлягають стягненню на користь [PERSON] аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.11.2017 року і до повноліття дітей. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved