Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-19 00:00:00

Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що 30 березня 1998 року між позивачем [PERSON] і [PERSON], який діяв за [PERSON] на підставі доручення, посвідченого Горбаченко О.В. державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори 25.02.1998 року за реєстром №283, та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення №25/12 від 27.02.1998 року виконкому Інгулецької районної Ради, було укладено договір про придбання позивачем квартири [ADDRESS]. Договір купівлі-продажу зареєстровано в Криворізькій філії ТБ "Українська" за №11566. Умови договору купівлі-продажу були повністю виконані сторонами. Право власності на квартиру вона зареєструвала в КП ДОР "Криворізьке БТІ". В липні 2014 року вона вирішила подарувати вищезазначену квартиру та дізналась, що договір купівлі-продажу квартири укладено з порушенням вимог законодавства, оскільки він нотаріально не посвідчений. Раніше про недійсність договору вона не знала. Просить поновити строк звернення до суду та визнати дійсним та виконаним письмовий договір купівлі-продажу нерухомості - квартири [ADDRESS], яка складається з 1 кімнати, житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 36,8 кв.м., розташовану на 7 поверсі 9-ти поверхового будинку, укладений між позивачем і [PERSON], який діяв за [PERSON] та [PERSON], та зареєстрований в Криворізькій філії ТБ "Українська" 30.03.1998 року за реєстраційним №11566. Позивач у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена своєчасно, надала суду письмову заяву, в якій просить розглянути позовну заяву без її присутності, в зв'язку з літнім віком та хворобою (а.с.85). В судовому засіданні, призначеному на 18.12.2014 року, представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, так як відповідачі відмовились нотаріально оформити договір купівлі-продажу. На той час вони вважали належним оформлення договору на товарній біржі. З моменту придбання квартири його мати [PERSON] стала проживати за адресою: [ADDRESS] та мешкає там до цього часу. В судове засідання, призначене на 20.01.2015 року, представник позивача не з'явився, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, просить задовольнити позов в повному обсязі (а.с.86). Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не явились, про дату та час розгляду справи повідомлялись своєчасно. Про причини неявки суд не повідомили, заяв та клопотань не направили. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої осіб - Української товарної біржі до суду не явився, про дату та час розгляду справи повідомлений своєчасно, надав суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, просить задовольнити позов в повному обсязі (а.с.87). Представник третьої особи - Відділ реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції в судові засідання не явився, направив листа про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує та при розгляді справи по суті повністю покладається на думку суду (а.с.38,78,81). Представник третьої особи - Комунальне підприємство Дніпропетровської обласної ради "Криворізьке бюро технічної інвентаризації" в судові засідання не явився, направив листа про розгляд справи без участі представника підприємства (а.с.41,79,82). За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідачів і представників третіх осіб. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини. Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомості від 30 березня 1998 року, укладеним між продавцями [PERSON], який діяв за [PERSON] на підставі доручення, посвідченого Горбаченко О.В. державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори 25.02.1998 року за реєстром №283, та її неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] на підставі рішення №25/12 від 27.02.1998 року виконкому Інгулецької районної Ради, та покупцем [PERSON], слідує, що продавці продали однокімнатну квартиру [ADDRESS], а [PERSON] придбала зазначену квартиру за 8775 грн. Вказана угода зареєстрована Криворізькою філією товарної біржі "Українська" за реєстраційним номером 11566 (а.с.7). Вказана квартира зареєстрована за [PERSON] на праві особистої власності в КП "Криворізьке БТІ" - 15.05.1998 року, в реєстровій книзі №15, сторінка №148, запис №452 (а.с.6). Згідно копії технічного паспорту на квартиру [ADDRESS], виготовленому КП ДОР "Криворізьке БТІ" станом на 01.08.2014 року, слідує, що власником вказаної квартири є [PERSON] Квартира однокімнатна житловою площею 19,2 кв.м., загальною площею 38,5 кв.м., в тому числі наявний балкон - 0,8 кв.м. та лоджія - 0,9 кв.м.. Інвентаризаційна вартість квартири станом на 01.08.2014 року складає 51526 грн. (а.с.8-9). Згідно копії паспорта позивача [PERSON] (а.с.10), остання з 10.08.1998 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.227 ЦК України (1963р.), ст.657 ЦК України (2004р.), договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Вказаним обставинам відповідають правовідносини, які витікають із обов'язку спеціального оформлення сторонами договірних відносин купівлі-продажу нерухомого майна у письмовій формі, яка підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Встановлено, що сторони усі умови вищевказаного договору купівлі-продажу нерухомого майна виконали, але продавці відмовляються нотаріально оформити укладення правочину. Відповідно до ч.2 ст. 219 ЦК України (в редакції 2004 року) суд може визнати такий правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі. На момент укладення договору купівлі-продажу (1998 рік) діяли норми ЦК України 1963 року. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Статтею 227 ЦК України (в редакції 1963 року) передбачено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Згідно до ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" зазначено, що норми ч.2 ст.220 ЦК України не застосовуються до правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню і державній реєстрації. На час звернення позивача з позовом правочини щодо купівлі-продажу нерухомості, підлягали державній реєстрації. Незважаючи на це застереження, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки норми про державну реєстрацію правочинів, щодо відчуження нерухомості, введені тільки з введенням в дію ЦК України 2003 року. До цього часу, в тому числі і на час укладення спірної угоди /1998рік/ норми щодо реєстрації правочинів, не були чинними. На той час діяли норми, які передбачали тільки реєстрацію нерухомого майна. Як вбачається з матеріалів справи вимоги щодо реєстрації нерухомого майна набувачем квартири - [PERSON] були виконані (а.с.6). Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з правових наслідків недотримання вимог закону про нотаріальне посвідчення договору. Враховуючи, що договір купівлі-продажу був вчинений, а сторони усі свої обов`язки по договору виконали, суд вважає, що позовні вимоги про визнання договору купівлі-продажу нерухомості дійсним і виконаним є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо клопотання позивача про поновлення йому строку для звернення до суду за захистом порушених прав, свобод та інтересів суд вважає, що воно підлягає задоволенню, оскільки про порушення своїх прав позивач дізнався лише коли виникло питання про відчуження придбаної квартири в липні 2014 року, тому суд вважає за можливе поновити позивачу строк позовної давності для звернення з цим позовом. Відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України (2004р.), якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. На підставі ст.227 ЦК України (1963р.), ст.219,220,267 ч.5, ст. 657 ЦК України (2004р.), п.27 інструкції про порядок здійснення нотаріальних дій нотаріусами України та

Outcome: approved