Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

Представник АТ "Укрсоцбанк" (правонаступником якого є АТ "Альфа-Банк") звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Фортечний відділ державної виконавчої служби міста Кропивницький Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про звільнення майна з-під арешту, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що накладений Фортечним відділом державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного Територіального управління юстиції у Кіровоградській області. В обґрунтування позову зазначає, що 26.02.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 108-Ф01. Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" 14 червня 2010 року, було приведено у відповідність до Закону України "Про акціонерні товариства" назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", а з 10 серпня 2018 року ПАТ "Укрсоцбанк" змінило найменування на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (скорочено - АТ "Укрсоцбанк"). Також між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , укладено Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2019, іпотекодержателем квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] виступає саме АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 15.08.2019 право власності на майно було зареєстроване за AT «Укрсоцбанк ». шо підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Однак Позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 22 жовтня 2019 року суддею [PERSON] відкрито провадження по справі. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 05 грудня 2019 року суддею [PERSON] залучено до участі у справі правонаступника позивача АТ «Укрсоцбанк» - АТ «Альфв-Банк». Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 березня 2020 року суддею [PERSON] закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У зв`язку з відстороненням судді [PERSON] від посади, Розпорядження від 16.07.2020 № 186, проведено повторний автоматизований розподіл судової справи та визначено головуючим суддею Варакіну Н.Б. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10 серпня 2020 року суддею Варакіною Н.Б. прийнято справу до розгляду та призначено судове засідання. Представником позивача надано клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлялися судовими повістками з рекомендованими повідомленнями, правом подачі відзиву на позов не скористалися, поважні причини неявки суду не повідомили. Відповідач [PERSON] надав суду заяву, про розгляд справи за його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 26.02.2007 року Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] уклали договір кредиту № 108-Ф01. Акціонерний-комерційний банк соціального розвитку "Укрсоцбанк" 14 червня 2010 року, було приведено у відповідність до Закону України "Про акціонерні товариства" назву організаційно-правової форми, шляхом перейменування Акціонерного-комерційного банку соціального розвитку "Укрсоцбанк" в Публічне акціонерне товариство "Укрсоцбанк", а з 10 серпня 2018 року ПАТ "Укрсоцбанк" змінило найменування на Акціонерне товариство "Укрсоцбанк" (скорочено - АТ "Укрсоцбанк"). Між АКБ «Укрсоцбанк» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , укладено Іпотечний договір відповідно до якого, на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку належне йому на праві власності майно, а саме: квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.08.2019, іпотекодержателем квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] виступає саме АТ «Укрсоцбанк». У зв`язку з неможливістю виконання умов за кредитним договором та значної заборгованості [PERSON] , позивач був змушений розпочати процедуру стягнення на іпотечне майно. 15.08.2019 право власності на майно було зареєстроване за AT «Укрсоцбанк ». шо підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Позивачу стало відомо, що реалізувати заставне майно на даний час неможливо, оскільки постановою Фортечного відділу державної виконавчої служби міста Кропивницький Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області накладено арешт на нерухоме майно відповідача, та заборона на його відчуження. АТ "Укрсоцбанк" припинило свою діяльність та його правонаступником є Акціонерне товариство "Альфа-Банк". Внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ "Укрсоцбанк" правонаступником усього майна, майнових права та обов"язків за передавальним актом є Акціонерне товариство "Альфа-Банк" з 15.10.2019 року, рішення № 5/2019. Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, шо власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також, відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов"язків власник зобов"язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб"єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За правилами ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, пов"язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15. 16 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства. Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред"явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ч.7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку". Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Частиною 4 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження". Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З вищевикладеного вбачається, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про звільнення майна з-під арешту. Враховуючи всі обставини справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.319,321, 386,391 ЦК України,

Outcome: approved