Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-12 00:00:00

13.02.2020 р. КС «ІСТОК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. У позовній заяві зазначено, що 09.06.2017 року до КС "Істок" звернувся відповідач [PERSON] із заявою про вступ до кредитної спілки. Заяву було розглянуто та прийнято рішення про його прийняття до членів КС «ІСТОК». В цей же день, [PERSON] було сплачено вступний внесок та обов`язковий пайовий внесок, що в свою чергу надало йому право на членство у КС «ІСТОК». 18.06.2018 року між КС «ІСТОК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ДКВ-2640, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 32000,00 грн. на строк до 18.06.2019 року зі сплатою 0,001% річних та платою за надання кредиту - 40,33 грн. щоденно. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, щомісячні платежі в термін, встановлений за кредитним договором, не здійснював, чим порушував умови кредитного договору. Станом на 31.12.2019 року сума заборгованості становить 56537,16 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 2272,86 грн.; заборгованість за платою - 30102,43 грн.; заборгованість по відсотках - 0,49 грн.; інфляційні нарахування - 485,64 грн.; 100% річних згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договору - 16675,75 грн.; штраф - 7 000,00 грн. 21.02.2020 року відкрито провадження у даній справі. Представник позивача КС «ІСТОК» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Разом з тим, у поданій до суду заяві, просив суд розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Враховуючи вищезазначене та положення ч. 4 ст. 223 ЦПК України і ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Таким чином, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов довисновку про задоволеня позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2018 року між КС «ІСТОК» та [PERSON] укладено кредитний договір №ДКВ-2640, відповідно до якого позичальник отримав кредит у сумі 32000,00 грн. на строк до 18.06.2019 року зі сплатою 0,001% річних та платою за надання кредиту - 40,33 грн. щоденно (а.с. 14-16). Встановлено, що КС «ІСТОК» виконала свої зобов`язання перд відповідачем за кредитним договором в повному обсязі та здійснила видачу кредитних коштів в сумі 32 000,00 грн. (а.с. 27). В свою чергу, [PERSON] скористався кредитними коштами та свої зобов`язання за договором №ДКВ-2640 від 18.06.2018 року належним чином не виконав. Згідно з ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе зобов`язань за вказаним кредитним договором, у нього перед позивачем за період з 26.06.2019 по 31.12.2019 року сума заборгованості становить 56537,16 грн., з яких: заборгованість за основною сумою кредиту - 2272,86 грн.; заборгованість за платою за надання кредиту- 30102,43 грн.; заборгованість по відсотках - 0,49 грн.; інфляційні нарахування - 485,64 грн.; 100% річних згідно ст. 625 ЦК України та п. 4.7.3. кредитного договору - 16675,75 грн.; штраф - 7 000,00 грн. (а.с. 30-31). Згідно п. 6.2.2 кредитного договору № ДК2-763 від 23.05.2019 року у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів більш як на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше на три календарні місяці, кредитор з урахуванням вимог, передбачених ст. 16 Закону України «Про споживче кредитування» набуває право: вимагати від позичальника дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків згідно умов договору до дня повного виконання зобов`язань за договором; вимагати відшкодування збитків, завданих кредиту внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору; вимагати від поручителя дострокового повного погашення кредиту та нарахованих плати та відсотків, згідно умов договору. Судом встановлено, що у зв`язку з порушенням умов кредитного договору, на виконання заходів досудового врегулювання спору 27.08.2019 року в позасудовому порядку, позивачем було направлено відповідачу вимоги про сплату суми заборгованості протягом 30 днів та 10 днів відповідно з часу отримання вимоги, однак останні залишені відповідачем без уваги, заборгованість за кредитним договором погашена не була (а.с. 28, 29). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. ст. 550, 624 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Таким чином, суд дійшов висновку про те, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved