Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-22 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно. Вимоги позову мотивовано тим, що [INFO] року в м.Київ помер чоловік позивачки [PERSON], після смерті якого залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS], яка згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження від 24.02.1998 року №2, належить на праві власності [PERSON] та її чоловіку [PERSON]. Рішенням Виноградівського районного суду від 13.06.2016 року у справі №299/1321/16-ц встановлено факт належності вказаного свідоцтва позивачці та її чоловіку, [PERSON], та встановлено факт укладення їхнього шлюбу. За життя померлий заповітне розпорядження не залишив. Спадкоємцями першої черги за законом до майна померлого крім позивачки є його рідні діти, відповідачі по справі [PERSON], [PERSON], якіпретензій до спадкового майна не мають. Після смерті чоловіка позивачка прийняли спадщину, так як на час його смерті постійно проживали з спадкодавцем в спадковій житловій квартирі та проживає в ній і на даний час, однак не може оформити спадщину через нотаріальну контору із-за відсутності правовстановлюючого документа на квартиру, оригінал якого втрачено. Позивачка [PERSON] про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином своєчасно, в судове засідання не з"явилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та про те, що заявлені позовні вимоги підтримує повністю та просить суд такі задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON] про день, час та місце розгляду справи будучи повідомленими належним чином своєчасно, в судове засідання також не з'явилися, подали до суду письмові заяви про розгляд справи у їхню відсутність та про те, що позовні вимоги визнають повністю і не заперечують проти їх задоволення. Обстеживши матеріали справи та клопотання сторін, визнаючи в порядку ст.169 ЦПК України необов'язковим відібрання особистих пояснень від учасників процесу, і враховуючи, що у справі наявні достатні матеріали про права і взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе провести розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів та доказів і приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні встановлені ті обставини на які посилається позивачка в своїй позовній заяві, відповідачами позов визнано повністю, що не суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому в порядку ст.174 ЦПК України визнання ними позову прийнято судом. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року в м.Київ помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження від 24.02.1998 року №2, квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] та її чоловіку [PERSON]. Рішенням Виноградівського районного суду від 13.06.2016 року у справі №299/1321/16-ц встановлено факт належності вказаного свідоцтва позивачці [PERSON] та її чоловіку [PERSON], а також встановлено факт укладення ними 15.10.1983 року шлюбу. Заповіту [PERSON] за життя не залишив, а тому спадкування проводиться в порядку спадкування за законом. Cпадкоємцями до майна померлого є також відповідачі по справі - дочки позивачки та спадкодавця [PERSON] та [PERSON], якіпретензій до спадкового майна не мають. Суд констатує, що позивачка після смерті свого чоловіка відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, як спадкоємець за законом спадщину прийняла, оскільки фактично проживала із спадкодавцем на день його смерті в спадковій житловій квартирі і проживає в ній на даний час, що підтверджується довідкою Виноградівської міської ради від 23.03.2016 року № 1680, та зареєстрована в спадковій квартирі. Відповідно до ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати Свідоцтво про право на спадщину. Статтею 1297 зазначеного Кодексу встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Верховний Суд України в п. 23 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 роз'яснив, що Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. У зв'язку з необхідністю прийняття спадщини, що залишилася після смерті чоловіка позивачка звернулася до приватного нотаріуса Виноградівського районного нотаріального округу. Разом з тим, листом приватного нотаріуса №02-14 від 16.03.2016 року позивачці було повідомлено, що для видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, необхідно надати правовстановлюючі документи щодо належності цього майна спадкодавцеві та рекомендовано звернутися в суд. Відповідно до вимог п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Крім того, відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність Свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно довідки КП «Виноградівське районне БТІ» №542 від 13.07.2016 року житлова квартира в [ADDRESS] будівництвом завершена та згідно архівних даних зареєстрована по ? частині за [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виноградівським фондом комунального майна від 24.02.1998 року. Оригінал вище вказаного свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно розпорядження від 24.02.1998 року №2 втрачено, копію якого позивачка отримала в КП «Виноградівське РБТІ», дублікат цього документу отримати та зареєструвати належним чином за померлим спадкодавцем немає можливості. Позивачкою подано оголошення в газету «Новини Виноградівщини» (випуск від 23.05.2015 року) про недійсність вище вказаного свідоцтва про право власності на житло від 24.02.1998 року. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу України, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.5 ст.1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п.37 постанови № 5 від 07.02.2014 року пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» з урахуванням положень частини першої статті 15 та статті 392 ЦК власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.4 ст.3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. За таких встановлених у судовому засіданні обставин, суд, розглядаючи вказану справу в межах заявлених вимог та наданих позивачкою доказів, які оцінені судом в їх сукупності, вважає що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved