Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

05.07.2016 року КЛПЗ «Чернігівська обласна психоневрологічна лікарня» звернулась до суду із заявою про госпіталізацію в примусовому порядку [PERSON] в психіатричний заклад, оскільки хворий був доставлений в Чернігівську обласну психоневрологічну лікарню 26.06.2016 з Ніжинського району вночі у супроводі опікуна [PERSON] Зі слів опікуна перед цим хворий пішов з дому, був об'явлений у розшук. В приймальному відділенні був оглянутий черговим лікарем [PERSON] і направлений у відділення №5 на загальних засадах. 04.07.2016 опікуном [PERSON] були надані документи про визнання громадянина [PERSON] недієздатним та посвідчення про призначення опікуном [PERSON] згідно з рішенням виконавчого комітету Деснянської районної ради №93 від 23.04.2001. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів-психіатрів, яка підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що обстеження і лікування [PERSON] можливе тільки в умовах стаціонару. Згода опікуна та заява на обстеження та лікування отримані. В судовому засіданні лікар-психіатр - представник психіатричного закладу заяву про примусову госпіталізацію [PERSON] підтримала. Опікун [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі та задоволення заяви у повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти лікування. Адвокат та прокурор заяву лікаря-психіатра про примусову госпіталізацію [PERSON] підтримали. Вислухавши осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що заява про примусову госпіталізацію громадянина [PERSON] у психіатричний заклад підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з наступного: Згідно з рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.12.1998 [PERSON] було визнано недієздатним. Як вбачається з посвідчення виконавчого комітету Деснянської районної ради, опікуном [PERSON] було призначено [PERSON], згідно з рішенням виконавчого комітету Деснянської районної ради №93 від 23.04.2001. 26.06.2016 [PERSON] був доставлений в Чернігівську обласну психоневрологічну лікарню і госпіталізований на загальних засадах. Після надання 04.07.2016 опікуном [PERSON] документів про визнання [PERSON] недієздатним, був оглянутий комісією лікарів-психіатрів. Як вбачається з висновку комісії лікарів-психіатрів № 01-04/1410 від 05.07.2016, [PERSON] страждає на тяжкий психічний розлад, внаслідок чого виявляє безпосередню небезпеку для свого життя та життя оточуючих, неспроможний самостійно задовольнити свої життєві потреби, на рівні, який забезпечує його життєдіяльність та підлягає лікуванню в умовах психіатричного стаціонару. Відповідно до ст.13 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа госпіталізується до психіатричного закладу добровільно - на її прохання або за її усвідомленою згодою. Особа віком до 14 років (малолітня особа) госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її батьків чи іншого законного представника. Особа, визнана у встановленому законом порядку недієздатною, госпіталізується до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна. У разі незгоди одного із батьків або відсутності батьків чи законного представника госпіталізація неповнолітнього до психіатричного закладу проводиться за рішенням (згодою) органу опіки та піклування, яке може бути оскаржено до суду. Згода на госпіталізацію фіксується у медичній документації за підписом особи або її законного представника та лікаря-психіатра. Згідно ст. 14 Закону України „Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2016 від 01.06.2016 року у справі № 1-1/2016 визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України «Про психіатричну допомогу" від 22 лютого 2000 року № 1489-ІІІ з наступними змінами у взаємозв'язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю. В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що недієздатний [PERSON], [INFO] потребує обстеження та лікування, які можуть бути надані лише в умовах психіатричного стаціонару, а отже виходячи із змісту ст.ст.13,14 Закону України «Про психіатричну допомогу», ст.282 ЦПК України і рішення Конституційного Суду України № 2-рп/2016 від 01.06.2016 року у справі № 1-1/2016, суд вважає, що необхідна примусова госпіталізація недієздатного [PERSON], [INFO] у психіатричний стаціонар. На підставі наведеного,

Outcome: approved