Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У жовтні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернулось з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №CL23475 від 13.03.2008 року, яка утворилася станом на 14.08.2015 року, в розмірі 4151,19 доларів США. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 30 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено з тих підстав, що відповідач достроково повернув взятий ним кредит, оскільки станом на дату здійснення останнього платежу 13.10.2011 р. ним було сплачено 4414,55 доларів США. В апеляційній скарзі ПАТ «Універсал Банк» просить скасувати вказане рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, а саме, стягнути заборгованість за кредитним договором № CL 23475 від 13.03.2008 у розмірі 4151,19 доларів США та сплачений судовий збір. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд не повністю з'ясував обставини справи, не дослідив усі наявні докази, внаслідок чого безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог. Так, позивач зазначає, що місцевий суд не вірно дослідив виписку з особового рахунку від 23 листопада 2015 року: виписка деталізує кожен внесений щомісячний платіж за його цільовим призначенням (планове погашення тіла кредиту, планове погашення нарахованих відсотків, списання штрафних санкцій тощо), що призвело до збільшення нарахованої судом на погашення кредиту суми, внаслідок чого висновок суду про повне виконання позичальником умов договору не відповідає дійсності. Фактично ж за період з 13 березня 2008 року по 14 серпня 2015 року за тілом кредиту сплачено 1194,59 доларів США, за відсотками 955,48 доларів США та за підвищеними відсотками 64,48 доларів США, що загалом складає 2214,55 доларів США, а не 4414,55 доларів США, як зазначено в рішенні суду. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, відповідача та адвоката Кутукова С.О., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, зважаючи на таке. Згідно з кредитним договором № СL23475, укладеним 13.03.2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON], та Додатком 1 до цього Кредтного договору, [PERSON] був наданий кредит у розмірі 2200 доларів США на строк по 25.02.2013 року, зі сплатою банку процентів за користування кредитом у розмірі 24 % річних щомісяця до 25-го числа, зі сплатою в разі прострочення платежу підвищеної процентної ставки 72% річних (а.с.6-12). Відповідно до графіку погашення кредиту, позичальник зобов'язався сплачувати до 25 числа кожного місяця по 62,99 долари США, та останній платіж - до 25.02.2013 р. в розмірі 63,45 долари США (а.с.13-15). Видача Банком кредитних коштів позичальнику [PERSON] підтверджується меморіальним ордером та випискою з особового рахунку (а.с.18-19). Пунктом 2.3. кредитного договору передбачена можливість збільшення банком відсоткової ставки за користування кредитними коштами в односторонньому порядку. При цьому про зміну процентної ставки кредитор має повідомити позичальника письмово за 15 календарних днів до дати зміни процентної ставки та протягом 7 календарних днів з дати набрання чинності нового розміру процентної ставки; письмова форма повідомлення передбачає направлення кредитором відповідного письмового повідомлення позичальнику поштою та/або шляхом розміщення відповідних повідомлень на дошках оголошень у приміщеннях установ кредитора та/або на Інтернет-сайті кредитора та/або іншим засобом. Факт непогашення позичальником у строк до останнього робочого дня, що передує даті початку дії нової процентної ставки, на користь кредитора всієї суми існуючої заборгованості позичальника за кредитним договором є згодою позичальника з таким новим розміром процентної ставки, що нараховується за користування кредитом, при цьому додаткова угода до Договору щодо внесення змін не укладається З 15.07.2008 року Банк збільшив відсоткову ставку з 24% до 30% річних, внаслідок чого розмір щомісячного платежу збільшився з 62,99 доларів США до 70,29 доларів США; при цьому ставка підвищеного відсотка в разі прострочення платежу збільшилась з 72% до 90% річних, що підтверджується розрахунком позивача та його письмовими поясненнями (а.с.20,109-111). Відповідач [PERSON] категорично заперечує факт повідомлення його банком про підвищення відсоткової ставки за кредитним договором. На підтвердження повідомлення позичальника про зміну відсоткової ставки до суду першої інстанції банк не надав будь-яких доказів. Через відсутність підстав, передбачених ч.2 ст.303 ЦПК України для дослідження нових доказів, поданих представником позивача до апеляційного суду, не можуть бути взяті за основу судового рішення поштові повідомлення про вручення [PERSON] рекомендованих поштових відправлень 09.07.2008 р. та 28.08.2008 р. (а.с.157,161). До того ж, банком суду не надано будь-яких даних про зміст вручених повідомлень та не доведено, що [PERSON] було вручено саме повідомлення про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором. В апеляційній скарзі позивач посилається також на те, що після підвищення з 15.07.2008 р. відсоткової ставки з 24% до 30% річних відповідач здійснював оплату за кредитом не по 62,99 доларів США, як це передбачено графіком, а в збільшеному розмірі, який повинен складати 70,29 доларів США, що на думку позивача свідчить про прийняття позичальником пропозиції про збільшення відсоткової ставки. Згідно з випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с.90-100,129-130), останній здійснив оплату: 11.04.2008 р. - 63 долари США; 15.04.2008 р. - 1,55 доларів США; 26.05.2008 р. - 64 долари США; 28.05.2008 р. - 65 доларів США; 04.07.2008 р. - 128 доларів США; 08.08.2008р. - 75 доларів США; 08.09.2008р., 01.10.2008р., 11.11.2008р., 10.12.2008 р. та 10.02.2009р. по 71 долару США; 07.04.2009 р. - 50 доларів США; 07.05.2009 р. - 63 долари США; 11.11.2009 р., 10.12.2008 р., 09.02.2010 р., 11.03.2010 р. по 70 доларів США; 09.06.2010 р. - 50 доларів США; 08.07.2010 р., 11.08.2010р., 16.09.2010р. по 70 доларів США; 05.11.2010 р. - 100 доларів США; 07.12.2010р. - 80 доларів США; 11.01.2011р., 08.02.2011 р., 11.03.2011 р.. по 70 доларів США; 19.04.2011 р. - 60 доларів США; 31.05.2011 р. - 70 доларів США; 15.07.2011 р. - 80 доларів США; 10.08.2011 р., 08.09.2011 р., 13.10.2011 р. по 70 доларів США. Таким чином, зі змінюваного розміру платежів відповідача неможливо однозначно зробити висновок про прийняття ним пропозиції про збільшення відсоткової ставки за кредитом. Крім того, з розрахунку позивача встановлено, що банком процентна ставка позивальника змінювалась і після 15.07.2008 р. Так, з 11.11.2009 р. до 11.11.2011 р. процентна ставка та ставка підвищеного відсотка складала 0,0001%, а з 11.11.2011 р. процентна ставка визначена в розмірі 30%, а ставка підвищеного відсотка - 90% річних (а.с.20). Згідно пояснень представника позивача в засіданні апеляційного суду, підстави такої зміни відсоткової ставки не встановлено, дані про повідомлення позичальника про збільшення відсоткової ставки з 11.11 2011 р. відсутні. Отже, проведення збільшення відсоткової ставки відповідно до умов кредитного договору та вимог чинного законодавства не доведено позивачем належними та допустимими доказами, поданими до суду відповідно до вимог процесуального законодавства, тому суду належить виходити з розміру відсоткової ставки, погодженої сторонами при укладенні кредитного договору. За таких обставин суд не може вважати правильним наданий банком розрахунок заборгованості відповідача станом на 14.08.2015 р., проведений з врахуванням підвищення відсоткової ставки (а.с.20-21). Розрахунок заборгованості [PERSON] за кредитним договором, виходячи з розміру відсоткової ставки, погодженої сторонами при укладенні кредитного договору, банком суду не наданий, тому такий розрахунок проводиться судом відповідно до графіку платежів, який є додатком до кредитного договору. Розрахунок, наданий до суду апеляційної інстанції адвокатом Кутуковим С.О., який представляє інтереси відповідача, також не відповідає графіку платежів, умовам кредитного договору, розміру фактичного повернення боржником коштів за кредитним договором та залишку боргу. Висновок суду першої інстанції про те, що станом на дату здійснення останнього платежу 13.10.2011 р. відповідачем було сплачено 4414,55 доларів США, не відповідає відомостям з особового рахунку, та є помилковим. Виписка з особового рахунку деталізує кожен внесений щомісячний платіж за його цільовим призначенням (планове погашення тіла кредиту, планове погашення нарахованих відсотків, списання штрафних санкцій тощо), і 4414,55 доларів США зазначено банком в кінці особового рахунку відповідача як підсумок проводок по особовому рахунку, а не підсумок сплачених за кредитом коштів (а.с.100). Згідно з випискою по особовому рахунку [PERSON] (а.с.90-100,129-130), останній здійснив оплату: 11.04.2008 р. - 63 долари США; 15.04.2008 р. - 1,55 доларів США; 26.05.2008 р. - 64 долари США; 28.05.2008 р. - 65 доларів США; 04.07.2008 р. - 128 доларів США; 08.08.2008р. - 75 доларів США; 08.09.2008р., 01.10.2008р., 11.11.2008р., 10.12.2008 р. та 10.02.2009р. по 71 долару США; 07.04.2009 р. - 50 доларів США; 07.05.2009 р. - 63 долари США; 11.11.2009 р., 10.12.2008 р., 09.02.2010 р., 11.03.2010 р. по 70 доларів США; 09.06.2010 р. - 50 доларів США; 08.07.2010 р., 11.08.2010р., 16.09.2010р. по 70 доларів США; 05.11.2010 р. - 100 доларів США; 07.12.2010р. - 80 доларів США; 11.01.2011р., 08.02.2011 р., 11.03.2011 р.. по 70 доларів США; 19.04.2011 р. - 60 доларів США; 31.05.2011 р. - 70 доларів США; 15.07.2011 р. - 80 доларів США; 10.08.2011 р., 08.09.2011 р., 13.10.2011 р. по 70 доларів США, а всього на суму 2214,55 доларів США, з яких 1194,59 доларів США за кредитом, та 955,48 + 64,48 = 1019,96 доларів США - за відсотками. Згідно з умовами договору та Графіком щомісячних платежів, [PERSON] зобов'язався сплатити банку 2200 доларів США за кредитом та 1579,86 доларів США відсотків за кредитом, а всього 3779,86 доларів США. Отже, заборгованість [PERSON] складає 1565,31 доларів США, з яких 1005,41 доларів США за кредитом та 559,90 доларів США - за відсотками. Відповідно до ч.3 ст.267 Цивільного кодексу України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, і заява про застосування позовної давності повинна бути зроблена стороною до винесення рішення судом саме першої інстанції. По справі встановлено, що відповідачем та/або його представником в суді першої інстанції адвокатом Івашком В.В. заява про застосування позовної давності в суді першої інстанції до винесення рішення не подавалась, хоча адвокат Івашко В.В. брав участь в судовому засіданні. Оскільки заява про застосування позовної давності повинна бути зроблена стороною до винесення рішення судом першої інстанції, подана представником відповідача адвокатом Кутуковим С.О. до суду апеляційної інстанції заява про застосування строку позовної давності не може бути підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом позовної давності. Зважаючи на наведене, позов ПАТ „Універсал Банк" до [PERSON] належить задовольнити частково, та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ „Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором №CL23475 від 13.03.2008 року, яка утворилася станом на 14.08.2015 року, в сумі 1565 (одна тисяча п'ятсот шістдесят п'ять) доларів 31 цент США. Враховуючи задоволення позовних вимог на 37,7% (стягується 1565,31 доларів США з заявлених в позові 4151,19 доларів США), судові витрати по справі належить стягнути пропорційно до задоволеної частини позовних вимог відповідно до ч.1 та ч.5 статті 88 ЦПК України. Оскільки позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2802,89 грн., з яких 1344,26 грн. за подачу позову до суду першої інстанції та 1458,63 грн. за подачу апеляційної скарги, належить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ „Універсал Банк" 37,7% від понесених судових витрат, що складає 1056,69 грн.

Outcome: partial