Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

18 квітня 2018 року [PERSON] пред`явив позов до Ольгинської сільської ради Горностаївського району Херсонської області та Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області про визнання права на земельну частку (пай) та зобов`язання вчинити певні дії (л/с 32-35). Позивач [PERSON] посилається в обґрунтування своїх вимог на те, що з 15 січня 1993 року по 01 квітня 2000 року він перебував членом колгоспу "Україна" Горностаївського району Херсонської області, реорганізованому в 1993 році - в колективне сільськогосподарське підприємство "Україна", в 2000 році - в приватне сільськогосподарське підприємство "Україна". 24 червня 1997 року КСП "Україна" отримало державний акт на право колективної власності на землю з наступним розпаюванням землі між членами колективного підприємства. 01 серпня 2002 року позивач [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до якого йому належить право на пайовий фонд майна КСП "Україна". Проте, йому було відмовлено у виділенні земельної частки (паю), середній розмір якого по КСП "Україна" становить 7,45 га. На підставі викладеного позивач [PERSON] просить суд: -визнати за ним право на земельну частку (пай) в розмірі 7,45 гектарів із земель колективної власності КСП "Україна" в с.Ольгине Горностаївського району Херсонської області, -зобов`язати Горностаївську районну державну адміністрацію Херсонської області видати йому сертифікат на земельну частку (пай) в розмірі 7,45 гектарів із земель колективної власності КСП "Україна" в с.Ольгине Горностаївського району Херсонської області, -зобов`язати Горностаївську районну державну адміністрацію Херсонської області виділити йому земельну ділянку в натурі із земель, розташованих на території с.Ольгине Горностаївського району Херсонської області, які перебували в колективній власності колишнього КСП "Україна", в розмірі 7,45 гектарів. 08 травня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, учасникам справи встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечень та пояснень (ухвала суду - л/с 37). 29 травня 2018 року від Горностаївської селищної ради Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву (л/с 46-49), яким селищна рада заявила про своє процесуальне правонаступництво первісного відповідача Ольгинської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, заперечила проти позову та заявила про застосування позовної давності. 15 червня 2018 року від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надійшли пояснення (л/с 67-69), якими третя особа заперечує проти позову та заявляє про застосування позовної давності. 19 липня 2018 року від позивача [PERSON] надійшла заява (л/с 77-78), якою позивач просить поновити строк звернення до суду, оскільки вважає, що він пропустив процесуальний строк з поважної причини. Так, раніше позивач намагався вирішити спір в позасудовому порядку, неодноразово звертаючись до різних органів та інстанцій з питання оформлення прав на землю, де постійно отримував відповіді, які мали відсильний характер до інших органів. 05 вересня 2018 року в цивільній справі проведено процесуальне правонаступництво, залучено до участі у справі відповідача Горностаївську селищну раду Херсонської області як правонаступника первісного відповідача Ольгинської сільської ради Горностаївського району Херсонської області (ухвала суду - л/с 104-105). 18 вересня 2018 року від відповідача Горностаївської селищної ради Херсонської області надійшов відзив на позовну заяву (л/с 112-115), яким відповідач заперечив проти позову. Відповідач Горностаївська селищна рада Херсонської області заявляє про застосування позовної давності. Так, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. Державний акт на право колективної власності на землю був виданий КСП "Україна" 24 червня 1997 року, тому саме з цього часу почався перебіг строку позовної давності щодо заявлених позовних вимог. Позивач [PERSON] , звернувшись до суду з позовом спочатку 04 січня 2018 року, а потім - 18 квітня 2018 року, пропустив трирічний строк позовної давності. При цьому, посилання позивача на вчинення ним дій, спрямованих на врегулювання спору в позасудовому порядку, не може бути визнано як поважна причина пропуску позовної давності. Крім того, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, обов`язковими умовами при отриманні права на земельну частку (пай) є: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю та включення особи до списку, доданого до акту. На підтвердження свого членства в КСП "Україна" позивач [PERSON] надав довідку ПСП "Україна" від 29 червня 2006 року № 37, з якої вбачається, що позивач працював в колгоспі та на підприємстві з 15 січня 1993 року по 01 квітня 2000 року, датою вступу в колгосп є 1993 рік. В тому же час, позивач [PERSON] надав архівний витяг з протоколу засідання правління колгоспу "Україна" від 15 січня 1994 року, з якого вбачається, що члени правління колгоспу рекомендували загальним зборам уповноважених колгоспників прийняти [PERSON] до членів колгоспу. Отже, станом на 15 січня 1994 року позивач ще не набув статусу члена колгоспу "Україна". В документах КСП "Україна", в протоколах засідань правління та загальних зборів за 1994 - 1996 роки немає відомостей про виключення позивача [PERSON] з членів КСП "Україна". Інформації за 1997 рік позивачем не надано. За таких обставин відповідач робить висновок, що станом на 24 червня 1997 року позивач [PERSON] не перебував членом КСП "Україна", тому не має права на отримання земельної частки (паю). При цьому, позивач не надав доказів про включення його до списку, доданого до державного акта на право колективної власності землю, виданого КСП "Україна". На підстав викладеного відповідач Горностаївська селищна рада Херсонської області просить суд відмовити в задоволенні позову. 12 листопада 2018 року за заявою позивача (л/с 77-78) залишено без розгляду позовну вимогу [PERSON] про зобов`язання Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області виділити йому земельну ділянку в натурі із земель, розташованих на території с.Ольгине Горностаївського району Херсонської області, які перебували в колективній власності колишнього КСП "Україна", в розмірі 7,45 гектарів (ухвала суду - л/с 130). 28 листопада 2018 року від Відділу у Горностаївському районі Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області надійшли копії списків членів та пенсіонерів КСП "Україна", які мають право на одержання земельної частки (паю). Копії списків за клопотанням представника позивача приєднано до матеріалів цивільної справи (л/с 142-151). 19 грудня 2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник відповідача Горностаївської селищної ради Херсонської області Ткаченко Р.Є. проти позову заперечив, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позов. В судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, Головного управління Держгеокадастру у Херсонській області Пащина Д.В. проти позову заперечив та заявив про застосування позовної давності. В судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином - своєю заявою до суду представник позивача [PERSON] просить розглянути справу за їхньої відсутності, позов підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності позивача та представника позивача, на підставі наявних у справі доказів. В судове засідання представник відповідача Горностаївської районної державної адміністрації Херсонської області не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - своєю заявою до суду просить розглянути справу за відсутності їхнього представника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника відповідача Горностаївської районної державної адміністрації, на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та визначив відповідно до них правовідносини. З 15 січня 1993 року по 01 квітня 2000 року позивач [PERSON] працював та був членом колгоспу "Україна" Горностаївського району Херсонської області, реорганізованому в 1993 році - в колективне пайове сільськогосподарське підприємство "Україна", в 2000 році - в приватне сільськогосподарське підприємство "Україна". Згідно ст.5 ЗК України (1990 року) земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб`єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами шостою і сьомою статті 6 цього Кодексу. Згідно ч.6, ч.7 ст.6 ЗК України (1990 року) при обчисленні розміру середньої земельної частки, що обчислюється сільською, селищною, міською радою народних депутатів враховуються сільськогосподарські угіддя (у томі числі рілля), якими користуються підприємства, установи, організації та громадяни у межах території даної ради, крім тих підприємств, установ і організацій, землі яких не підлягають приватизації. Загальний розмір обчисленої площі поділяється на кількість осіб, які працюють у сільському господарстві, пенсіонерів, які раніше працювали у сільському господарстві і проживають у сільській місцевості, а також осіб, зайнятих у соціальній сфері на селі. Згідно ч.2 ст.23 ЗК України (1990 року) державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Згідно п.1 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Паювання земель передбачає визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості). Згідно п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 рок № 720/95 право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства; отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Право власності на земельну частку (пай) виникає не з часу внесення членів колективного сільськогосподарського підприємства до відповідних списків, доданих до державного акта на право колективної власності на землю, перевірки, уточнень і затвердження указаних списків, а з моменту передачі (державної реєстрації) державного акта про право колективної власності на землю конкретному колективному сільськогосподарському підприємству. В результаті проведеної процедури паювання земель колективної власності передбачалася видача громадянам сертифікатів на право на земельну частку (пай) єдиного в Україні зразка та проведення їх реєстрації відповідною районною державною адміністрацією. У разі виходу власника земельної частки (паю) з колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства за його заявою здійснюється відведення земельної ділянки в натурі в установленому порядку і видається державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку. 24 червня 1997 року КПСП "Україна" отримало державний акт на право колективної власності на землю серії ХС - ІХ (л/с 20-22). На час видачі КПСП "Україна" державного акту на право колективної власності на землю позивач [PERSON] був членом цього підприємства та мав право на участь у його розпаюванні. 01 серпня 2002 року Ольгинська сільська рада Горностаївського району Херсонської області видала позивачеві [PERSON] свідоцтво про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] (л/с 5), з якого вбачається, що [PERSON] має право на пайовий фонд майна КПСП "Україна". Позивач [PERSON] за номером 262 включений до списку членів КСП "Україна", які мають право на одержання земельної частки (паю), затвердженого рішенням загальних зборів членів КСП "Україна" Горностаївського району Херсонської області (л/с 142-151). За таких обставин суд приходить до висновку, що позивач [PERSON] , будучи членом КПСП "Україна" на час видачі підприємству державного акта на право колективної власності на землю, набув право на земельну частку (пай) у колективній власності на землю, однак своє право не реалізував: сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримав, як не отримав і державний акт на право приватної власності на цю земельну ділянку після виходу із членів господарства. Разом з тим, з вимогою про відновлення порушеного права на земельну частку (пай) у колективній власності на землю в судовому порядку позивач [PERSON] звернувся лише 18 квітня 2018 року, в той час як згідно ст.71 Цивільного кодексу України (1963 року), який підлягає застосуванню до спірних правовідносин за часом їх виникнення та згідно із пунктом 6 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (2004 року), загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено, встановлюється в три роки. Згідно ст.76 ЦК України (1963 року) перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Згідно ст.80 ЦК України (1963 року) закінчення строку позовної давності до пред`явлення позову є підставою для відмови в позові. Застосування строків позовної давності має кілька важливих цілей, а саме: забезпечувати юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, що мали місце у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із плином часу. Аналогічні положення щодо строку позовної давності містять і положення Цивільного кодексу України (2004 року), відповідно до яких відповідач Горностаївська селищна рада Херсонської області та третя особа Головне управління Держгеокадастру у Херсонській області заявили про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Цивільний кодекс України (1963 року) та Цивільний кодекс України (2004 року) визначають, що порушене право підлягає захисту, якщо суд визнає поважними причини пропуску строку позовної давності. Позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить поновити строк звернення до суду, оскільки вважає, що він пропустив процесуальний строк з поважної причини. Так, позивач намагався вирішити спір в позасудовому порядку, неодноразово звертаючись до різних органів та інстанцій з питання оформлення прав на землю, де постійно отримував відповіді, які мали відсильний характер до інших органів. Вирішуючи питання про поважність причин пропуску позовної давності суд виходить з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для захисту фізичною особою своїх прав та інтересів. Так, з 1997 року позивач [PERSON] знав про порушення свого права на земельну частку (пай) та не заявляв про необізнаність щодо стану своїх майнових прав у спірних правовідносинах. Посилання позивача на те, що він тривалий час намагався вирішити спір в позасудовому порядку не може бути визнано як поважна причина пропуску позовної давності, а лише свідчить про пасивне ставлення позивача до обов`язку знати про стан своїх майнових прав.Про наявність інших причин пропуску процесуального строку позивач не заявляв. За таких обставин суд приходить до висновку, що поважних причин, які б об`єктивно перешкоджали позивачеві [PERSON] протягом двадцяти одного року (з 1997 року по 2018 рік) звернутись до суду для захисту свого права на земельну частку (пай), не встановлено. Отже, причини пропуску позивачем строку позовної давності є суб`єктивними, залежали лише від волі та намірів останнього, тому визнаються судом неповажними. В п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" при доведеності позову, наявності заяви про застосування строку позовної давності, зробленою стороною у справі до ухвалення судом рішення та встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, у позові має бути відмовлено з підстав пропуску строку позовної давності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, у зв`язку із спливом позовної давності. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати позивача [PERSON] відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed