Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

05.08.2020 року до Зіньківського районного суду Полтавської області надійшла позовна заява від [PERSON] , мотивована тим, що позивач [PERSON] [INFO] є сином відповідача [PERSON] . В 2007 році його батьки розірвали шлюб, позивач проживає разом з матір`ю та бабусею, відповідач з ними не проживає. [INFO] позивачу [PERSON] виповнилося 18 років та на даний час він є повнолітнім, однак продовжує навчання за контрактною денною формою навчання на 1 курсі медичного факультету Української медичної стоматологічної академії. Термін навчання з 01.09.2020 по 30.06.2025 року. Стипендії позивач не отримує, влаштуватись на роботу не має можливості, оскільки навчається на денній формі навчання. Позивач стверджує, що його мати є офіційно безробітною, її доходу не вистачає для забезпечення йому належного розвитку та забезпечення гідного рівня життя. Відповідач є працездатною особою, місце його роботи позивачу невідоме, не проживає з [PERSON] з 2007 року і на протязі останніх 13 років фінансової допомоги не надає. Тому [PERSON] звернувся з позовом до суду і просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його утримання аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) , щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до досягнення ним 23 річного віку, або до закінчення навчання. Ухвалою суду від 28.08.2020 року відкрито загальне провадження по справі. 18.09.2020 року проведено підготовче судове засідання за відсутності сторін , за наявності клопотання позивача про проведення за його відсутності , відповідач повідомлений належним чином в розумінні п. 9 ст. 130 ЦПК України та розгляд справи призначено на 20.10.2020 року. В судове засідання 20.10.2020 року учасники справи не з`явились, від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи в його відсутність, позов підтримав, відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, пояснень, клопотань та заперечень не надіслав. У зв`язку з викладеним, суд вирішив за можливе розглянути справу в судовому засіданні 20.10.2020 року у відсутність учасників справи, на підставі наявних у справі доказів, з урахуванням норм ст.247 ЦПК України та Рішення Конституційного Суду України №16-рп/2011 від 08.12.2011 року (справа про фіксування судового процесу технічними засобами) . Суд, прийнявши до уваги заяву позивача, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи проходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що в свідоцтві про народження [PERSON] [INFO] батьком зазначений відповідач [PERSON] [INFO] (а.с.10). [PERSON] [INFO] , навчається на 1 курсі медичного факультету Української медичної стоматологічної академії м. Полтава код ЄДРПОУ 02010624 з 01.09.2019 року по 30.06.2025 року (а.с.13). Відповідач [PERSON] клопотань, пояснень та заперечень проти стягнення аліментів по позовних вимогах не надав , а тому має можливість їх сплачувати . Частиною 1 ст. 182 СК України, в редакції закону чинній з 8 липня 2017 року передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів ; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В частині 2 цієї статті вказано, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» надано наступні роз`яснення: обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та Протоколи до неї є складовою національного законодавства України. Рішення Європейського суду є офіційною формою роз`яснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у зв`язку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні. Відповідно до ст.5 «Рівноправність подружжя» Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВРвід 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Судом встановлено, що [PERSON] є працездатною особою за віком , має повнолітнього сина [PERSON] [INFO] , який навчається на 1 курсі медичного факультету Української медичної стоматологічної академії м. Полтава код ЄДРПОУ 02010624 з 01.09.2019 року по 30.06.2025 року (а.с.13). При таких обставинах справи, коли відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу [PERSON] який продовжує навчання, а останній потребує такої матеріальної допомоги, у суду є підстави для задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на дитину, що продовжує навчання. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.3 ч.1 ст.5 ЗУ "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору, приймаючи до уваги те, що позов [PERSON] було задоволено, відповідно до положень ст.141 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 840 грн.80 коп.

Outcome: approved