Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

10.10.2017 року\~ ПАТ АБ «Південний» звернувся до суду\~ з позовом про стягнення з [PERSON]\~ заборгованості за кредитним договором\~ №IS KP\~ 1107200В1 від 06.04.2016 року\~ у розмірі 4356,28 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 07.04.2016 року між Публічним Акціонерним товариством Акціонерним Банком «Південний» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IS KP1032243 В1 про відкриття ліміту кредитної лінії за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів відповідно до умов якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії за поточним рахунком з використання спеціальних платіжних засобів з максимальним лімітом в сумі 3000 гривень, а позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 06.04.2017 року з можливістю продовження строку відповідно до умов за Договором комплексного банківського обслуговування та сплатити проценти за його використання на умовах цього договору. Банком був наданий, однак позичальник не виконує взяті на себе зобовязання з повернення кредитних коштів, у звязку з чим у останнього перед банком утворилась заборгованість у розмірі 4356,28 гривень яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 3000 гривень; прострочених відсотків за користування кредитом -1231,28 гривень; нарахованих відсотків-125,00 гривень, які відповідачем не повернуті в добровільному порядку, що стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою суду від 24 січня 2018 року позовну заяву було прийнято до розгляду, відкрито провадження в справі та визначено, що справа буде розглядатися за правилами\~спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. У наданий в ухвалі час від сторін не надійшло заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження чи клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримав 06.02.2018 року. Відповідпач копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі без повідомлення сторін отримав 15.02.2018 року, проте у визначені строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Частиною восьмою\~статті 178 ЦПК України\~визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2\~ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України,суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами справи. Суд,\~\~дослідивши та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції"\~роз'яснено, що відповідно до статей\~55,\~124 Конституції України\~та\~статті 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ст.ст.\~15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 07.04.2016 року між Публічним Акціонерним товариством Акціонерним Банком «Південний» та [PERSON] був укладений кредитний договір № IS KP1032243 В1 про відкриття ліміту кредитної лінії за поточним рахунком з використанням спеціальних платіжних засобів відповідно до умов якого банк зобовязався надати [PERSON] кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії за поточним рахунком з використання спеціальних платіжних засобів з максимальним лімітом в сумі 3000 гривень, а позичальник зобовязався повернути кредит не пізніше 06.04.2017 року з можливістю продовження строку відповідно до умов за Договором комплексного банківського обслуговування та сплатити проценти за його використання на умовах цього договору ( а.с. 58-59). Банком був наданий, однак позичальник не виконує взяті на себе зобовязання з повернення кредитних коштів, у звязку з чим у останнього перед банком утворилась заборгованість у розмірі 4356,28 гривень яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту у сумі 3000 гривень; прострочених відсотків за користування кредитом -1231,28 гривень; нарахованих відсотків-125,00 гривень, про що свідчить відповідний розрахунок заборгованості, який міститься в матеріалах справи на аркуші 5 . Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Разом з цим, суд встановив, що відповідач не виконав належним чином взяті на себе за договором зобов'язання, що призвело до утворення в неї перед банком заборгованості. Враховуючи вищевказане, суд вважає за необхідне стягнути заборгованість відповідача за кредитним договором в розмірі 4356,28 гривень. За змістом ст. 526 ЦК України,зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частина 2\~ст. 1050 ЦК України\~визначає, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Стаття 1054 ЦК України, визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1ст. 625 ЦК України). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання (ч. 1ст. 549 ЦК України). Суд також приймає до уваги, що позивачем 05.10.2016 року вих. № 78-54193БТ було позичальнику направлено вимогу щодо сплати заборгованості за кредитним договором, яка відповідачем залишилась проігнорована ( а.с. 67). Зважаючи на вищевикладене, а також враховуючи, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором № IS KP1032243 В1 від 07.04.2016 року щодо поверення кредитних коштів, суд вважає, що заборгованість з відповідача на користь позивача підлягає стягненню. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1600,00 грн., що підтверджені документально (а.с. 1). На підставі викладеного та

Outcome: approved