Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-19 00:00:00

10 травня 2019 року представник АТ "Перший Український Міжнародний банк" звернувся до Миргородського міськрайонного суду з вищевказаною позовною заявою. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог вказав, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] 30.07.2011 року на підставі кредитного договору №26252018493042 видано кредит у сумі 18635,96 грн. 19.07.2016 ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Міжнародний Банк». ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк «Ренесанс Капітал». Позивач направив письмово вимогу (повідомлення) відповідачу на адресу місця проживання, яку він зазначив у анкеті на отримання кредиту: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] не виконує свої кредитні зобов`язання, заборгованість станом на 22.04.2019 року складає 70743,59 грн. з яких: 8498,52 грн. заборгованість за кредитом; 10137,44 грн. заборгованість по процентам; 52107,63 грн. штрафні санкції. Зважаючи на вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 70743,59 грн. та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 травня 2019 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 20.01.2020 року суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» та [PERSON] на підставі кредитного договору № 26252018493042 видано кредит у сумі 18635,96 грн. (а.с.7-9). 19.07.2016 ПАТ «Банк Ренесанс Капітал» припинило свою діяльність шляхом приєднання до ПАТ «Перший Український Банк», що підтверджується випискою з Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с.14-15). ПАТ «ПУМБ» є правонаступником усіх прав та зобов`язань ПАТ «Банк Ренесанс Капітал», що підтверджується випискою та статутом (а.с. 14-17). Відповідач свої зобов`язання виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Проте, у порушення норм закону та умов договору відповідач за вказаним договором свої зобов`язання належним чином не виконує. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення поверненн чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Позивач направив письмову вимогу (повідомлення) відповідачу, яким вимагав виконання зобов`язання перед ПАТ «Перший Український міжнародний Банк» за кредитним договором, а саме: негайно погасить заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 33424,42 грн. в строк до 01.03.2018 року. При цьому у вказаній вимозі позивач визначив загальну суму заборгованості за кредитом у розмірі 33424,42 грн., тобто тіло кредиту, проценти за користування ним, та штрафні санкції (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов`язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Позивач на підтвердження своїх позовних вимог щодо розміру заборгованості надає виписку з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором Н26252018493042 станом на 22.04.2019 року ( а.с. 13), з якої вбачається, що у відповідача існує заборгованість в загальній сумі 70743,59 гривень, яка складається з: 8498,52 гривень - заборгованість за кредитом; 10137,44 гривень - заборгованість за процентами; 52107,63 гривень - штрафні санкції. Надані позивачем докази відповідачем не спростовані. Відповідно ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в рішенні у справі «РуїсТоріха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилався позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, з врахуванням засад розумності і справедливості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно зі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн.

Outcome: approved