Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 13 грудня 2016 року звернувся до суду із позовом і просить позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON]. Посилається на те, що в період із 2003 року по 21 грудня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від сумісного проживання у шлюбі мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У 2010 році сторони по справі примирилися і виїхали працювати разом із донькою до Італії. У грудні 2011 року відповідач повернувся до України. З того часу сторони проживають окремо, дитина залишилася проживати із позивачем. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними не виникало. Відповідач не цікавиться життям доньки, не приймає участі у її вихованні, не виявляє бажання спілкуватися з нею. Крім того, відповідач написав заяву, яка була нотаріально посвідчена, про те, що він відмовляється від доньки і просить позбавити його батьківських прав відносно неї. Дані обставини підтвердив копією рішення суду про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження дитини, довідкою про склад сім»ї, актом обстеження житлово-побутових умов, характеристикою дитини з місця навчання, висновком органу опіки та піклування Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день і час розгляду справи повідомлений належним чином. Направив заяву, в якій він просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Крім того, в матеріалах цивільної справи є нотаріально посвідчена заява, в якій він зазначає, що відмовляється від своєї неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO]. У вихованні та матеріальному забезпеченні дитини участі не приймав і приймати не бажає. Представник третьої особи, Органу опіки і піклування Переяслав-Хмельницької районної державної адміністрації Київської області, вважає, що позов підлягає до задоволення. Визнання відповідачем позову в даному випадку не порушує прав, свобод чи інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов"язані піклуватися про здоров"я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ст. 164 СК України однією з підстав позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до правових позицій, що викладені у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав" від 30.03.2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. В силу ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з правових позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач позов визнав, що підтверджується його письмовою заявою, поданою до суду, на нотаріально посвідченою заявою, яка міститься в матеріалах справи, визнання позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі на підставі п. 4 ст. 174 ЦПК України. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст.150, 164 Сімейного кодексу України ,

Outcome: approved