Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 21.06.1993 року до 14.11.2012 року працював у транспортному цеху ВП Хмельницька АЕС на посаді водія. Під час роботи у транспортному цеху обирався членом цехового комітету первинної профспілкової організації, а з 2005 року - постійно обирався головою цехкому первинної профспілкової організації транспортного цеху. 14.12.2012 перевівся на посаду інженера з експлуатації служби фізичного захисту (СФЗ). 25.11.2013 підвищив кваліфікацію - інженер з експлуатації 2 категорії СФЗ. За весь період роботи, продовжував приймати активну участь у суспільному житті підрозділу, що стало підставою цькування його з боку керівництва відділу. У 2018 році зі сторони керівництва СФЗ була невдала спроба позбавити його премії за лютий місяць. Згодом, згідно розпорядження від 29.03.2018р. начальника СФЗ [PERSON] «Про переведення інженера з експлуатації [PERSON] » він був переведений у резервну зміну «Е», в той час як згідно з розпорядженням начальника СФЗ від 27.12.2017 №26и «Про введення в дію графіків роботи персоналу ВП ХАЕС на 2018 рік», за ним була закріплена зміна «Д». З розпорядженням про переведення він був ознайомлений 30.03.2018 та зробив запис «незаконне переведення», однак до роботи приступив згідно з вказаним графіком за зміною «Е». Це в свою чергу призвело до нерівномірного графіку роботи та зменшення кількості нічних і вечірніх змін, відповідно, зменшення заробітної плати. З того часу відношення до нього зі сторони керівництва СФЗ стало упередженим. При проведенні чергових перевірок знань правил радіаційної безпеки (Розпорядження начальника СФЗ [PERSON] . №220/340 від 29.11.2018), правил охорони праці (Розпорядження начальника СФЗ [PERSON] №24/25 від 13.02.2019) йому почали ставити незадовільні результати і відстороняти від роботи. Розпорядженням начальника СФЗ [PERSON] №38 від 01.03.2019 його у черговий раз відсторонили від роботи «у зв`язку з незадовільним результатом чергової перевірки знань з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ». Встановили термін підготовки до повторної перевірки знань до 01.04.2019 року. Його зобов`язали підготовку до повторної перевірки знань пройти індивідуально в приміщенні 225С9 АПК (адміністративно-побутовий корпус) - приміщення постійної роботи змінного персоналу СФЗ та в НТЦ (навчально- тренувальному центрі) - 06, 11, 18, 19 березня 2019 року. Керівником підготовки до повторної перевірки знань був призначений начальник відділу забезпечення експлуатації ІТЗ СФЗ [PERSON] Належні умови для підготовки на робочому місці створені не були так як наявною оргтехнікою користувався персонал працюючої зміни, а в НТЦ навіть не вказано, де і в якого інструктора пройти навчання. Після невдалої спроби пройти повторну перевірку знань з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ, йому призначили ще одну позачергову повторну перевірку знань з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ на 17.04.2019. Під час проведення повторної позачергової перевірки знань 17.04.2019р. з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ він отримав незадовільну оцінку «не знає». (Протокол від 17.04.2019 №93/07-80)». Вважає, що керівництво повинно було враховувати результати проведеної в 2016 році атестації. Відповідно до результатів якої він повністю відповідав вимогам на посаду інженера з експлуатації 2 категорії СФЗ. 23.04.2019 в.о. начальника СФЗ [PERSON] направив у відділ кадрів службову записку №93-07/271 про переведення його на іншу посаду. У відділі кадрів йому запропонували професії непромислової групи. Від запропонованих посад він відмовився, тому що розцінив це як спосіб принизити його честь і гідність. 03.07.2019 був виданий наказ № 1652-к Генерального директора ВП ХАЕС [PERSON] про звільнення [PERSON] з роботи інженера з експлуатації 2 категорії СФЗ з 05.07.2019 за п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. На його заяву від 03.07.2019 був виданий Наказ № 1666-к Генерального директора ВП ХАЕС [PERSON] про внесення змін до наказу від 03.07.2019 №1652-к «Про звільнення [PERSON] », згідно якого він звільнений з роботи з 30.07.2019. Вважає, що перевірка його знань з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ проводилася упереджено, із заздалегідь запланованою оцінкою з єдиною метою - звільнити його з роботи, що є незаконним. Просить скасувати наказ про його звільнення та поновити його на посаді інженера з експлуатації 2 категорії СФЗ, виплатити на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 липня 2019 року та моральну шкоду. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30.08.2019 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 30.08.2019 задоволено клопотання позивача про витребування доказів. Викликано в судове засідання свідків згідно поданого позивачем списку. Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (ВХ. №4650 від 26.09.2019) в якому заперечує проти задоволення позову. В обґрунтування заперечень зазначає про правомірність дій ВП ХАЕС. Так, згідно розпорядження №38 від 01.03.2019, [PERSON] відсторонено від самостійної роботи до моменту проходження перевірки знань з ППБ, ПТЕ, ПНЯРБ та ФЗ в строк до 01.04.2019 в обсязі знань, передбаченому його посадовою інструкцією №0.0Ф3.6977.ИД-17. В подальшому, за наслідками не проходження повторно перевірки знань з ППБ, ПТЕ, ПНЯРБ та ФЗ розпорядженням від 03.04.2019 №54/63 [PERSON] відсторонено повторно від роботи та призначено новий строк для перевірки знань - до 17.04.2019 Вказане право виникає у ВП ХАЕС виходячи із положень ст.46 КЗпП, ст.24 ЗУ "Про використання ядерної енергії та радіаційну безпеку", п.4.12 Порядку проведення навчання і перевірки знань з питань ядерної та радіаційної безпеки у персоналу експлуатуючої організації (оператора) та юридичних осіб, які залучаються експлуатуючими організаціями як підрядники, затвердженого наказом від 18.10.2012 №188 Державної інспекції ядерного регулювання України, а також п.4.10 Положення про порядок перевірки знань правил, норм та стандартів з ядерної і радіаційної безпеки та технічної експлуатації ХАЕС №0.ИГ.0044.ПЛ-14. Обов`язок [PERSON] щодо періодичного проходження перевірки знань з ППБ, ПТЕ, ПНЯРБ та ФЗ виникає, виходячи із положень вищевказаних нормативно правових актів, а також Розділу 2 та 8 посадової інструкції інженера з експлуатації 2 категорії групи забезпечення експлуатації відділу забезпечення експлуатації ІТЗ СФЗ служби фізичного захисту №0.0Ф3.6977.ИД-17. Просить відмовити в позову в повному обсязі. Позивач надав відповідь на відзив (вх.№ 4792 від 04.10.19) Будь-які інші процесуальні дії у справі не проводилися. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував з підстав викладених у відзиві. Свідки [PERSON] та [PERSON] . кожен окремо, повідомили, що 17.04.2019 були присутні при проведенні позачергової повторної перевірки знань з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ у [PERSON] Вони були включені до комісії в якості незаінтересованих осіб. На їх погляд атмосфера при перевірці знань була доброзичлива. Питання для [PERSON] ставили всі члени комісії крім них. [PERSON] не на всі питання дав відповіді. Крім того, свідок [PERSON] вказав, [PERSON] займався профспілковою діяльністю та робив зауваження керівництву. Питання звільнення [PERSON] розглядалось на засіданні профспілкового комітету ХАЕС від 25.06.2019. Профспілковий комітет погодив звільнення [PERSON] за п.2 ст. 40 КЗпП України. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] кожен окремо, повідомили, що 17.04.2019 для [PERSON] було проведенні позачергової повторної перевірки знань з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ. Така перевірка була проведена згідно резолюції генерального директора ВП ХАЕС [PERSON] , так як за результатами чергової та повторної перевірки [PERSON] отримав незадовільну оцінку «не знає». Для належної підготовки до здачі екзамену [PERSON] було надано всі необхідні документи. На робочому місці був комп`ютер. Крім того у [PERSON] був доступ до всіх необхідних нормативних документів. При перевірці знань [PERSON] давав відповіді не на всі запитання. Враховуючи не здачу іспиту з перевірки знань з ПНЯРБ, ПТЕ, ППБ, ФЗ, [PERSON] не міг працювати на посаді інженера з експлуатації служби фізичного захисту (СФЗ), згідно посадової інструкції. Свідок [PERSON] повідомив, що згідно службової записки від 18.04.2019 №93-07/260 з резолюцією Генерального директора ВП ХАЕС, ним проводилась робота щодо переведення [PERSON] на іншу посаду. Ним на власний розсуд підбирались та пропонувались для [PERSON] вакантні посади для працевлаштування, враховуючи кваліфікаційні вимоги до них. Від запропонованих посад [PERSON] відмовився. Своїх власних варіантів [PERSON] не пропонував. Заслухавши учасників справи, встановивши фактичні обставини справи, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що в позові слід відмовити повністю зважаючи на таке. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом свої порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно із частиною 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Відповідно до частити 6 статті 43 Конституції України громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працював у ВП ХАЕС ДП НАЕК «Енергоатом» інженером з експлуатації 2 категорії групи забезпечення експлуатації відділу забезпечення експлуатації СФЗ. На підставі наказу Генерального директора ВП ХАЕС [PERSON] №1652-к від 03.07.2019 було звільнено з роботи інженера з експлуатації 2 категорії СФЗ з 05.07.2019р. за п.2 ст.40 КЗпП України, у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Згідно заяви [PERSON] від 03 липня 2019 року був виданий наказ № 1666-к Генерального директора ВП ХАЕС [PERSON] про внесення змін до наказу від 03.07.2019 №1652-к «Про звільнення [PERSON] », згідно якого він звільнений з роботи з 30.07.2019.(а.с. 26-28). Згідно службової розписки від 18.04.2019 №93-07/260 начальника СФЗ [PERSON] , направленої Генеральному директору ВП ХАЕС зазначено, що 17.04.2019 у присутності голови ППО ВП ХАЕС та представника ЮВ відбулась повторна перевірка знань у [PERSON] з ППБ, ПТЕ, ПНЯРБ, ФЗ під час якої він отримав незадовільну оцінку «не знає», у зв`язку з чим не може бути допущений до виконання посадових обов`язків згідно «Посадової інструкції...» № 0.Ф3.6977.ИД -17 . Пропонується прийняти рішення, відповідно до вимог розділу 2 п. 2.1.7 «Посадової інструкції...» № 0.Ф3.6977.ИД-17, а також п. 4.12.21 «Положення про організацію роботи з персоналом державного підприємства Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.005-17, щодо можливості подальшого працевлаштування [PERSON] . (а.с. 19). Згідно листів відділу кадрів ВП ХАЕС від 13.05.2019 №51-265 та від 04.06.2019 №51-306 у зв`язку невідповідністю займаній посаді, виявленій під час чергової та повторної перевірки знань з ППБ, ПТЕ, ПНЯРБ, ФЗ у відповідності до вимог «Посадової інструкції...» № 0.Ф3.6977. ИД-17 , з метою позитивного вирішення питання щодо подальшої роботи у ВП ХАЕС, [PERSON] пропонувались вакантні посади.(а.с. 21-22). Згідно ст. 252 КЗпП України, звільнення членів виборного профспілкового органу підприємства, установи, організації, його керівників, профспілкового представника, крім випадків додержання загального порядку, допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого вони є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки. Згідно витягу з протоколу №119 засідання профспілкового комітету ХАЕС від 25.06.2019. Профспілковий комітет погодив звільнення [PERSON] за п.2 ст. 40 КЗпП України. (а.с.24-25). Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 21 постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 6 листопада 1992 року при розгляді справ про звільнення за п. 2 ст. 40 КЗпП суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обов`язків чи їх виконання протипоказано за станом здоров`я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у зв`язку з нездатністю забезпечити залежну дисципліну праці у відповідній структурі. Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обов`язковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водії автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням правил ч. 2 ст. 40 КЗпП. Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі. Згідно п. 2.8 положення про порядок проведення атестації працівників ДП НАЕК «Енергоатом» ПЛ-К.0.07.574-14 зазначено, що атестація не звільняє працівника від періодичних та позачергових перевірок знань правил, норм і стандартів з ядерної, радіаційної, пожежної безпеки, технічної експлуатації АЕС, охорони праці.(а.с.87-99) Вирішуючи питання щодо законності звільнення позивача на підставі п.2 ст.40 КЗпП України суд зазначає про наступне. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров`я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обов`язків вимагає доступу до державної таємниці. Згідно положень ст.46 КЗпП, а також п.4.10 Положення про порядок перевірки знань правил, норм та стандартів з ядерної і радіаційної безпеки та технічної експлуатації ХАЕС №0.ИГ.0044.ПЛ-14, особи які не пройшли чергову перевірку знань, негайно відсторонюються від роботи. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував факту отримання незадовільного результату перевірки знань з ППБ, ПТЕ, ПНЯРБ, ФЗ. Проте, таку оцінку своїх знань останній мотивував наявністю упередженого ставлення до нього з боку керівництва СФЗ, не погодившись тим самим з рішенням відповідача про його звільнення, а саме звільнення у зв`язку з невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Як приклад упередженого ставлення вказує на його переведення в березні 2018 року резервну зміну «Е». Однак, доказів, які б дозволили пов`язати події березня 2018 року, під час переведення [PERSON] з однієї зміни в іншу, із подіями його звільнення у липні 2019 року, Позивачем не надано. Вказане виключає можливість об`єктивно дослідити вищеописані події з точки зору їх взаємозв`язку, що виключає будь-які висновки про їх пов`язаність та взаємозалежність. Отже, висновки позивача щодо його звільнення в наслідок упередженого ставлення, пов`язаного із його переведенням, ґрунтуються на припущенні. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ст.77 та ст.81 ЦПК лише ті обставини, які мають значення для справи, входять до предмету доказування та підлягають обов`язковому доказуванню сторонами, Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (неналежні докази). Відтак, усі докази подані Позивачем на підтвердження обставин його переведення не стосуються предмету доказування, а відтак є неналежними та підлягають відхиленню судом. Зокрема, розпорядження "Про переведення інженера з експлуатації [PERSON] від 29.03.2018 (додаток №2 до позову), заява Голові комісії по трудовим спорам [PERSON] від 04.06.2018 (додаток №5 до позову), Рішення №5 засідання комісії по трудовим спорам від 15.06.2018 (додаток №6 до позову), лист Голови ППО ВП ХАЕС [PERSON] від 02.05.2018 №053-20/51 (додаток №3 до позову), лист ВП ХАЕС від 31.05.2018 №45-512/4925 (додаток до позову №4), а також графік №3 на 2019 рік роботи змінного персоналу ВП ХАЕС (додаток №21 до позову) є неналежними доказами. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд враховує вимоги ст. 141 ЦПК України та, зважаючи на відмову в позові, приходить висновку, що такі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed