Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

Позивач НАУ звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що Постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів» , яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Згідно з п. 2.7. угоди відповідач взяв на себе зобов'язання захистити дисертацію в установлений термін підготовки. Відповідно до п. 2.8. угоди відповідач погодився відшкодувати вартість навчання згідно з законодавством України у разі відрахування з аспірантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку НАУ, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи та п. 2.7 угоди без поважних причин. Наказом ректора від 23.10.2012 відповідача з 01.11.2012 було зараховано до аспірантури НАУ очної форми навчання, терміном до трьох років. Наказами ректора від 26.10.2012, 27.11.2012, 08.04.2013 призначено стипендію з 01.11.2012 у розмірі 1274 грн., з 01.12.2012 - 1299 грн., з 01.01.2013 - 1319 грн. Наказом ректора від 23.10.2013 відповідача було відраховано з аспірантури НАУ за невиконання індивідуального плану підготовки без поважних причин з 01.11.2013. Вартість підготовки відповідача в аспірантурі НАУ становить 29816,16 гривень, розмір стипендії, виплачений відповідачу - 15763 гривні, а загальна вартість навчання відповідача в університеті становить 45579,16 гривень. Тому просив стягнути з відповідача 45579,16 гр. вартості навчання та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач та представник позов не визнали, оскільки відповідач успішно виконував обов'язки аспіранта, індивідуальний план роботи та здійснював підготовку дисертації впродовж усього часу навчання в аспірантурі з 01.11.2012 по 01.11.2013. Між сторонами було укладено угоду від 29.10.2012 про підготовку аспіранта денної форми навчання за рахунок державного замовлення. Згідно п. 3.3 угода набирає чинності з моменту підписання і діє до 01.11.2013. Відповідач виконував обов'язки аспіранта, індивідуальний план роботи, що підтверджується звітом аспіранта за період з 01.11.2012 по 01.04.2013; звітом аспіранта за період з 01.04.2013 по 01.10 2013, що був поданий науковому керівнику відповідача; текстом підготованої відповідачем частини дисертації - Розділу 1 Методологічні основи управління інноваційним розвитком на авіапідприємстві". 28.08.2014 відповідач звернувся до НАУ із заявою про відновлення у навчанні в аспірантурі, вчена рада Інституту економіки та менеджменту НАУ дійшла до висновку рекомендувати відповідача до поновлення на навчання в аспірантурі НАУ. Позивач, в порушення вимог Закону України "Про вищу освіту", не відрахував відповідача з аспірантури за його власним бажанням. Відповідач звернувся до позивача із заявою про відрахування його з аспірантури за власним бажанням з поважних причин за сімейними обставинами (за станом здоров'я). На заяву було накладено позитивні резолюції наукового керівника відповідача [PERSON] та директора Інституту Економіки та менеджменту, к.е.н., проф. Матвєєа В.В. По копію наказу ректора НАУ про відрахування відповідача з аспірантури за власним бажанням відповідач до НАУ не звертався, оскільки, згідно п. 3.3. Угоди дія цієї Угоди припинилася 01.11.2013. Засідання вченої ради Інституту економіки та менеджменту НАУ, на якому було прийняте рішення про відрахування [PERSON] у зв'язку з невиконанням індивідуального плану роботи, мало місце 07.10.2013, тобто до 20.10.2013 - до моменту завершення кінцевого строку звітування про виконання відповідачем індивідуального плану роботи та щорічної атестації. У зв'язку з цим відповідач був позбавлений можливості відзвітувати про роботу над дисертацією, виконання індивідуального плану роботи та пройти щорічну атестацію. Згідно Протоколу №12, підставою для відрахування відповідача з аспірантури вчена рада визначила невиконання відповідачем індивідуального плану роботи, не визнавши причини такого невиконання неповажними. Наказом ректора НАУ №2305/ст від 23.10.2013, відповідача було відраховано з аспірантури за невиконання плану роботи без поважних причин. Вважає, що наказ ректора НАУ №2305/ст від 23.10.2013 про відрахування [PERSON] з аспірантури за невиконання плану роботи без поважних причин не відповідає та суперечить рішенню вченої ради про відрахування відповідача з аспірантури за невиконання індивідуального плану роботи. Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, свідків, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє з наступних підстав: Судом встановлено, що постановою Кабінету Міністрів України від 01.03.1999 № 309 затверджено «Положення про підготовку науково-педагогічних і наукових кадрів», яке регламентує діяльність у галузі підготовки науково-педагогічних і наукових кадрів і є обов'язковим для всіх вищих навчальних закладів та наукових установ України незалежно від їх підпорядкованості та форми власності. Згідно з пунктом 4 Положення підготовка в аспірантурі і докторантурі здійснюється за рахунок: коштів Державного бюджету України - за державним замовленням для роботи у Пунктом 1.3. Угоди передбачено обов'язок НАУ забезпечити виплату відповідачеві державної стипендії відповідно до законодавства України при умові надходження грошей з державного бюджету на рахунок НАУ. Згідно з п. 2.7. Угоди відповідач взяв на себе зобов'язання захистити дисертацію в установлений термін підготовки. Відповідно до п. 2.8. Угоди відповідач погодився відшкодувати вартість навчання згідно з законодавством України у разі її відрахування з аспірантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку НАУ, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи та п. 2.7 Угоди без поважних причин. Наказом ректора № 2103/ст від 23.10.2012 відповідача з 01.11.2012 було зараховано до аспірантури Національного авіаційного університету, очної форми навчання, терміном до трьох років. Наказом ректора № 2148/ст від 26.10.2012 відповідачу було призначено стипендію з 01.11.2012 у розмірі 1274 грн., наказом ректора № 2373/ст від 27.11.2012 з 01.12.2012 у розмірі 1299 грн., наказом ректора № 723/ст від 08.04.2013 з 01.01.2013 у розмірі 1319 грн. За поданням вченої ради Інституту економіки та менеджменту (протокол № 12 від 07.10.2013) наказом ректора № 2305/ст. від 23.10.2013 відповідача було відраховано з аспірантури НАУ за невиконання індивідуального плану підготовки без поважних причин з 01.11.2013, та те, що відповідач погодився з цим наказом, свідчить те, що до даного часу наказ є дійсним, відповідач не оскаржив його. Згідно з пунктом 22 Положення: «аспірант або докторант може бути відрахованим з аспірантури або докторантури за грубе порушення правил внутрішнього розпорядку вищого навчального закладу, наукової установи, за вчинення протиправних дій, а також за невиконання індивідуального плану роботи без поважних причин, передбачених пунктом 19 цього Положення. Рішення про відрахування аспіранта або докторанта приймає вчена рада вищого навчального закладу, наукової установи. На підставі рішення вченої ради аспірант або докторант відраховується з аспірантури або докторантури наказом керівника вищого навчального закладу, наукової установи. Аспірант або докторант, який був зарахований до аспірантури або докторантури за державним замовленням і відрахований через зазначені причини, відшкодовує вартість навчання згідно із законодавством України». Вартість підготовки відповідача в аспірантурі НАУ, згідно довідки про вартість витрат на навчання (без урахування виплати стипендії) становить 29816,16 гривень. Розмір стипендії, виплачений відповідачу згідно довідки від 18.09.2014 № 583 становить 15763 гривні, а загальна вартість навчання відповідача в Національному авіаційному університеті становить 45579,16 гривень. Відповідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 527 ЦК України боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Заперечуючи проти позову , представник відповідача посилається на пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] які суду пояснили, що відповідач був їхнім викладачем з січня 2013 по квітень 2013, що вони були присутні на його лекціях. Те, що відповідач не виконав індивідуальний план роботи, підтвердила в судовому засіданні свідок [PERSON] яка пояснила, що відповідач повинен був двічі на рік подавати звітність. Другий звіт він не подав, вона його не підписувала. Відповідач пропонував повернути стипендію. Проте, що йому потрібно повернути кошти за навчання відповідач не знав, тому зараз виникла така ситуація. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Представник відповідача не довела ті обставини на які посилалася як на підставу своїх заперечень, не надала докази в обґрунтування їх, не спростувала тих обставин на які посилався представник позивача в обґрунтування вимог позивача , що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику відповідача її права та обов»язки. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Згідно ст.. 88 ЦПК України, суд, судові витрати покладає на відповідача. Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 202, 509, 526, 549, 610, 611, 635 ЦК України,

Outcome: approved