Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-29 00:00:00

13.02.2019 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Руслан Олегович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що 12.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 13795, згідно з яким запропоновано стягнути на користь ПАТ КБ «Приватбанк» з [PERSON] , [INFO] (прізвище « [PERSON] » змінено на « [PERSON] » відповідно до актового запису про реєстрацію шлюбу №351 від 09.08.2013 року здійсненого Слов`янським відділом РАЦС Головного УЮ в Донецькій області, заборгованість, що виникла по Кредитному договору б/н від 21.12.2010 року в сумі 37834,55 грн., в тому числі: - заборгованість за тілом кредиту 2908,21 грн., - заборгованість за відсотками 29448,50 грн., - заборгованість з комісії та пені у розмірі 3200,00 грн., - заборгованість по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., - заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1777,84 грн., - витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Строк, за який провадиться стягнення: з 21.12.2010 року по 31.08.2017 року, що складає 2445 днів. Відповідно до даного виконавчого напису Слов`янською МР ДВС ГУЮ Донецької області було відкрито виконавче провадження, накладено арешт на все її майно та направлено виконавчий напис на примусове виконання до Слов`янського відділення ПФУ. Копія виконавчого напису отримана нею в Слов`янському відділенні ПФУ лише 11.02.2019 року. Вважає, що при вчиненні виконавчого напису не було дотримано вимог законодавства, внаслідок чого було порушено її права та охоронювані законом інтереси. По-перше, строк позовної давності, для пред`явлення вимоги про стягнення коштів з неї по кредитному договору сплинув 21.12.2013 року, тобто банк звернувся до нотаріуса за вчиненням оспорюваного виконавчого напису поза межами строку позовної давності. По-друге, щодо перебігу позовної давності за вимогою про стягнення процентів за кредитом зазначає наступне. Якщо кредитний договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок позичальника повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право кредитодавця вважається порушеним з моменту порушення позичальником терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу у межах строку кредитування згідно з частиною п`ятою статті 261 ЦК України починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) позичальником обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. Крім того, після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою ст. 50 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. За змістом положень статті 1056-1 ЦК України проценти за кредитним договором нараховуються за користування саме кредитом (кредитними коштами), у зв`язку із чим базою для нарахування процентів є залишок суми основної (поточної та простроченої) заборгованості за кредитом, і проценти за користування кредитом не повинні нараховуватись на заборгованість із раніше нарахованих процентів та на штрафні санкції. Також,\~відповідач не\~дотримався встановленого\~порядку повідомлення\~клієнта (позивача)\~про підвищення\~відсоткової ставки\~за кредитом,\~тим самим\~зробив це\~в односторонньому порядку, чим рушив вимоги ст. 1056-1 ЦК України. По-третє, банком\~не скасовано\~пеню та/або\~штрафи,\~нараховані на\~основну суму\~заборгованості відповідно до ЗУ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Зазначає, що з 16.06.2005 року і по теперішній час зареєстрована та проживає у м. Слов`янську Донецької області, на зазначені договірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», тобто Банк (відповідач по справі) повинен був не нараховувати та скасувати позивачу нараховану пеню за період з 14 квітня 2014 року до теперішнього часу, оскільки Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції відсутній, військові дії на території України тривають. Пунктом 3.5 Глави 16 Порядку визначено, що при вчиненні виконавчого напису, нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису не пересвідчився у безспірності її заборгованості перед банком за відповідним договором. Документи, що були подані нотаріусу неможливо вважати безспірними. В зв`язку з викладеним, просила визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. від 22.09.2017 року за №13795 про стягнення з неї на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором б/н від 21.12.2010 року в розмірі 37834,55 грн. та витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису в розмірі 1800,00 грн., таким, що не підлягає виконанню. Відповідачем надано відзив на вказану позовну заяву, в якому зазначено, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з суворим дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі наданих банком документів, що підтверджують безспірність заборгованості. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Відповідачем надано нотаріусу всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості позивача, а також докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. Боржнику направлялась вимога про необхідність виконання зобов`язань, та було надано можливість висловити свої заперечення щодо безспірності грошових вимог, але боржник не висловив своєї незгоди. Крім того, нотаріус не повинен перевіряти безспірність заборгованості. Оскільки договір оформлений значно раніше, у банка була відсутня достовірна інформація про адресу, за якою на час початку проведення АТО проживав позивач. На сьогоднішній день боржник до банку з метою списання штрафних санкцій не звертався. Враховуючи викладене, відповідач просив відмовити в задоволенні позову [PERSON] в повному обсязі. Позивач надала відповідь на відзив, в якому зазначила, що посилання відповідача на те, що виконавчий напис здійснено з суворим дотриманням вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, не відповідає дійсності. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Нотаріус вчинив виконавчий напис 22.09.2017 року. Строк, за який провадиться стягнення: з 21.12.2010 року по 31.08.2017 року, що складає 2445 днів (понад трьох років). Під час вчинення нотаріальних дій нотаріусом не дотримано вимог Закону України «Про нотаріат», в наслідок чого було порушено її права та охоронювані законом інтереси. Просила задовольнити позов в повному обсязі. В судове засідання позивач не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позов просила задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, заяв про відкладення судового засідання або зазначення про поважність причин неявки в судове засідання, суду не надано Третя особа, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Швець Р.О., в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Суд, розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку. 21.12.2010 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір №б/н. Вказана обставина сторонами визнається та не оспорюється. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.08.2013 року, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, на підставі чого позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». 22.09.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Швець Р.О. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі № 13795, яким стягнуто з позивача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість, що виникла по кредитному договору за період з 21.12.2010 року по 31.08.2017 року в розмірі 37834,55 грн., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту - 2908,21 грн., заборгованості за відсотками - 29448,50 грн., заборгованості з комісії та пені у розмірі 3200,00 грн., заборгованості по штрафам (фіксована частина) у розмірі 500,00 грн., заборгованості по штрафам (відсоток від суми заборгованості) у розмірі 1777,84 грн., витрат, пов`язаних із вчиненням виконавчого напису у сумі 1800,00 грн. Відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно зі\~статтею 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). При цьому, виконавчий напис вчинено за період з 21.12.2010 року по 31.08.2017 року. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України\~«Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. У п. 10 "Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні" від 07.02.2014 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснено, що однією з об`єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред`явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з`ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості у позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, що підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю або в частині розміру заборгованості, або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказаний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). На думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з ст.12\~та ст.81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім того, зазначення відповідачем у своєму відзиві на позовну заяву про можливість списання штрафних санкцій з позивача на підставі Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» вже свідчить про відсутність безспірності пред`явленої заборгованості. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Позивачем при подачі позову до суду не було сплачено судовий збір, оскільки остання від його сплати звільнена на підставі ч.3\~ст.22\~ЗУ «Про захист прав споживачів», тому судовий збір слід стягнути з відповідача на користь держави в сумі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved