Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-31 00:00:00

Позивач - [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання втратившим право на житло та примусове виселення. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30 червня 2017 року по вищевказаній цивільній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору залучено - орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради. Позовні вимоги мотивує тим, що на електронних торгах "СЕТАМ" вона ([PERSON]), придбала будинок [ADDRESS]. Так, взяті на себе зобов'язання нею виконано своєчасно та в повній мірі. 09 грудня 2015 року, вона зареєструвала право власності та отримала Свідоцтво, яке зареєстровано в реєстрі за [NUMBER]. Однак, після оформлення права власності на будинок, їй стало відомо, що в цьому будинку фактично проживають та зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON], які у свою чергу на численні прохання щодо звільнення житла не реагують. Тому на підставі вищенаведеного, вона ([PERSON]) звертається до суду та просить визнати [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування житлом, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та виселити їх в примусовому порядку з даного житлового приміщення. 27 липня 2017 року від представника позивача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшла заява про зміну (уточнення) позовних вимог, в якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] та її малолітню доньку [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою: будинок [ADDRESS] та виселити їх в примусовому порядку з вищевказаного будинку. Позивач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася по невідомій суду причині, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник позивача - [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, уточнені позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі та просить суд їх задоволити. Відповідач - [PERSON] у судове засідання не з'явилася, повторно подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи відкласти на інший час у зв'язку з хворобою її внучки, однак будь-яких підтверджуючих документів того, що внучка перебуває на лікуванні не додала. Відповідач - [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 статті 169 Цивільно - процесуального кодексу України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 224 цього Кодексу. -2- Третя особа - представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської ради Степанова О.Р. в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд приходить до наступного висновку. Судом належними доказами встановлено, що 29 грудня 2015 року приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу Біловар І.О. видано Свідоцтво зареєстроване в реєстрі [NUMBER], яким посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з : житлового будинку [ADDRESS] (а.с.4), про що також свідчить копія Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29 грудня 2015 року (а.с.5). З копію Акту №425 посвідченого Уповноваженою особою ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" від 03 березня 2017 року вбачається, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], проживають за адресою [ADDRESS], про що засвідчили своїми підписами: [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]; [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS]; [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.17). Згідно Довідки №2-017210 виданої управляючою компанією ТОВ "І.Т.В. Сервіс Плюс" 23 лютого 2016 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстровані : [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.34). Конституція України у статті 47проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в частині 3 статті 13 Конституції України, власність зобов'язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Так, статтями 317, 319 Цивільного кодексу України встановлено, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Права власника житлового будинку, квартири визначені статті 383 Цивільного кодексу України та статті 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В пункті 1 статті 8 Європейська конвенція про захист прав людини та основних свобод,гарантує кожній особі окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Так, Пленум Верховного Суду України у постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2підкреслив, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права особи на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій у здійсненні покладених на них завдань щодо управління житловим фондом, його експлуатації і збереження. Досконалий розгляд житлових спорів є запорукою своєчасного, реального здійснення конституційного права громадян на житло і зміцнення законності у житлових правовідносинах. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, виданого 29 грудня 2015 року, є власником будинку [ADDRESS]. Також, за вищевказаною адресою зареєстровані та проживають [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які звільняти будинок відмовляються, і тим самим порушують право користування та розпорядження нерухомим майном [PERSON] як власника будинку, що у свою чергу позивачем доведено, а відповідачами не спростовано. З урахуванням наведеного, всебічного, об'єктивного та безпосереднього дослідження доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання втратившим право на житло та примусове виселення - необхідно задоволити. -3- Згідно статті 88 Цивільно - процесуального кодексу Українистороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved