Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-02 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача [PERSON] В обгрунтування позовних вимог [PERSON] вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 27 червня 2013 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У звязку з тим, що відносини між подружжям унеможливлюють подальше спільне проживання, вони мають різні погляди на життя, шлюб та сім»ю, між ними постійно виникають непорозуміння та конфлікти, які негативно впливають на виховання малолітньої дитини позивач просить суд розірвати шлюб, визначити місце проживання дитини з нею та стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали позовні вимоги та просять їх задоволити, вказали, що наданий судом термін для примирення не дав позитивного результату, примирення не відбулось, оскільки відповідач не вживав жодних заходів для збереження сім"ї. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечує проти розірвання шлюбу, оскільки примирення не відбулось, визначення місця проживання дитини з матір»ю та стягнення з нього на користь позивача аліментів на утримання доньки в розмірі 600 гривень щомісячно. Вказав, що працює водієм, його заробіток складає близько 4000-4500 гривень щомісячно. Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір»ю та стягнення аліментів підлягають до задоволення повністю, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2013 року, від якого, згідно поданого свідоцтва про народження, мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.. 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до стаття 160 Сімейного Кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Зважаючи на те, що відповідач не заперечує проти проживання дитини з позивачем після розірвання шлюбу, суд вважає що батьками досягнуто згоди про місце проживання дитини, а отже позовна вимога в цій частині підлягає до задоволення. Суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони втратили один до одного почуття любові, довіри і поваги, отже шлюб існує формально, наданий судом термін для примирення не дав позитивних результатів, подружжя не примирилось. За змістом ст.ст.150, 180 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття на рівні, який дозволяє забезпечити її повноцінне життя. Статтею 181\~Сімейного Кодексу\~передбачено,\~що рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до положень ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини,\~2)\~стан здоров'я\~та матеріальне\~становище платника\~аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1)\~наявність на\~праві власності,\~володіння та/або\~користування у\~платника аліментів\~майна та\~майнових прав,\~у тому\~числі рухомого\~та нерухомого\~майна,\~грошових коштів,\~виключних прав\~на результати\~інтелектуальної діяльності,\~корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ч.\~2\~ст.\~182\~ СК\~України розмір\~аліментів має\~бути необхідним\~та достатнім\~для забезпечення\~гармонійного розвитку\~дитини.\~Мінімальний гарантований\~розмір аліментів\~на одну\~дитину не\~може бути\~меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. ЗУ "Про державний бюджет на 2018 рік" встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини вiкoм до 6 років, який з 1 липня пo 30 листопада 2018 року складає 1559 гpивень. Відповідно до ч. 1,2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Враховуючи матеріальне становище батька дитини, який на даний час працевлаштований, інших утриманців не має, матері, яка самостійно утримує дитину, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача, визначивши їх сплату у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття з часу подання позову до суду. На думку суду, визначений судом розмір аліментів відповідатиме вимогам законодавства з врахуванням обов»язку обох батьків щодо утримання дитини та потреб самої дитини.

Outcome: approved