Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

01 вересня 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Приморського районного суду міста Маріуполя з позовом до Маріупольської міської ради про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що вона є дочкою [PERSON] , [INFO] , померлої [INFO] . Починаючи з січня 2005 року позивач проживала разом з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , де і проживає по теперішній час. Організацією поховання та оплатою послуг з поховання також займалась позивач. Після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , залишилось спадкове майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яке належало спадкодавцю на праві приватної власності. Донька померлої [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який було складено 31.07.2014 року. Позивач звернулась до нотаріальної контори з метою отримання спадщини, однак постановою від 16.08.2021 року їй було відмовлено в отриманні спадщини за заповітом, оскільки не надано підтвердження, що позивач постійно проживала разом зі спадкодавцем на день смерті останньої, тому вважається такою, що пропустила строк звернення для прийняття спадщини. Для отримання спадщини необхідно надати документ, який підтверджує постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Просила встановити факт ,що позивач на час відкриття спадщини постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , зі спадкодавцем [PERSON] , померлою [INFO] . Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 06.09.2021 року по справі відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання. Також витребувано з Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) інформацію щодо наявності спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Приморського районного суду м. Маріуполя від 29.11.2021 року по справі закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. 30 вересня 2021 року від представника Маріупольської міської ради Аврамової Т.О., яка діє на підставі довіреності, на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] , в якому представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем [PERSON] у зв`язку з недоведеністю. 02.11.2021 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, згідно якої позивач та її представник не погодились з відзивом відповідача та наполягали на задоволенні заявлених вимог. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просила задовольнити. Пояснила, що з 2005 року постійно проживала разом з матір`ю (спадкодавцем) [PERSON] , померлою [INFO] . Даний факт підтверджується відповідними належними доказами а також підтверджується свідками, які є її сусідами. Представник позивача [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та доводи позивача, просила задовольнити позов. Представник відповідача - Маріупольської міської ради, Аврамова Т.О., яка діє на підставі довіреності, у судовому засіданні поклала вирішення справи на розсуд суду. Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Так, судом встановлено що згідно свідоцтва про смерть від 01.07.2020 року, виданого Приморським районним у м. Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , про що 01.07.2020 року складено відповідний актовий запис за №529.(а.с.9) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.09.1967 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] .(а.с.7) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 09.11.1991 року Палацом одруження м. Маріуполя, Донецької області, 09 листопада 1991 року укладено шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Після укладення шлюбу дружиною обрано прізвище [PERSON] .(а.с.8) Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.08.2021 року, приватним нотаріусом Маріупольського районного нотаріального округу Донецької області Бедненко С.В., [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв`язку з пропуском спадкоємцем строку для прийняття спадщини.(а.с.10) Згідно державного акту на право приватної власності на землю ІV-ДН №073562, [PERSON] належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0489 га. по [ADDRESS] .(а.с.11) Згідно договору дарування від 28.12.1995 року, [PERSON] подарував [PERSON] житловий будинок з відповідними будівлями подвір`я, розташований по [ADDRESS] .(а.с.12) За заповітом від 31.07.2014 року, посвідченого державним нотаріусом Другою маріупольської державної нотаріальної контори Колеснік Л.В., реєстровий №3-166, [PERSON] заповіла все належне їй на день смерті майно [PERSON] , [INFO] (а.с.14) Актом про фактичне проживання №8/767 та довідкою про склад сім`ї від 26.08.2021 року, виданих Комітетом самоорганізації населення "Селище Моряків" підтверджено факт фактичного проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , на момент смерті [PERSON] разом зі спадкодавцем.(а.с.6) Листом Другої Маріупольської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 25.09.2021 року №1160/01-16 зазначено про відсутність у Спадковому реєстрі інформації щодо заведення спадкової справи до майна [PERSON] , померлої [INFO] .(а.с.27) Отже, після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді 1/1 частини домоволодіння [ADDRESS] , що належала спадкодавцю на праві приватної власності. Зокрема, факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на день смерті останньої, [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , було підтверджено у судовому засіданні показами свідків [PERSON] та [PERSON] , які є сусідками позивача по [ADDRESS]. Так, свідки пояснили, що позивач [PERSON] приблизно у 2005 році переїхала до матері у будинок по [ADDRESS] , де проживає до теперішнього часу. [PERSON] доглядала за матір`ю, допомагала по господарству та після смерті матері займалась її похованням. Отже, вирішуючи питання про встановлення факту, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 2 с. 3 Сімейного Кодексу України, сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 ЦК України, визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, статтею 1268 ЦК України, для спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Статтею 315 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У судовому засіданні встановлено, що від встановлення факту постійного проживання позивача зі спадкодавцем на час смерті залежить виникнення та зміна його майнових та немайнових прав, що пов`язані з можливістю звернення до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно роз`яснень викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах спадкування» №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Під час розгляду справи з письмових доказів та пояснень свідків встановлено, що померла [PERSON] постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , разом з донькою [PERSON] , однак факт цього може бути встановлений виключно в судовому порядку, що зокрема підтверджено роз`ясненням нотаріуса. Метою встановлення факту спільного проживання позивача зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки; чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Outcome: approved