Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

03 лютого 2015 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом посилаючись на те, що під час шлюбу з відповідачем був придбаний автомобіль ВАЗ 21099. Згідно рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2013 року шлюб між ними розірвано, а відповідно до рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2013 року за позивачкою було визнано право власності, зокрема на ? частину вищевказаного автомобіля, який після розірвання шлюбу знаходиться в особистому користуванні відповідача, а позивачка повністю відсторонена від права користуватися або ж розпоряджатися даним транспортним засобом. У зв'язку з наведеним, позивачка просить припинити її право власності на ? частину автомобіля ВАЗ-21099, синього кольору, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2002 року випуску, на користь відповідача. Стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію у розмірі 22300 грн. 50 коп. та понесені нею судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.. Позивачка в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував щодо стягнення з нього грошової компенсації у розмірі 22300 грн. 50 коп., однак суду пояснив, що таких коштів у нього немає, оскільки він є пенсіонером та отримує пенсію. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 13 квітня 1975 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28 січня 2013 року було розірвано, про що свідчить копія рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 28 січня 2013 року (а.с.6). Відповідно до рішення Вільшанського районного суду Кіровоградської області від 12 лютого 2013 року, яке набрало законної сили 25 лютого 2013 року, при вирішенні спору про розподіл спільного майна подружжя, суд визнав за [PERSON] та [PERSON] право власності, кожного зокрема на 1/2 частину автомобіля ВАЗ-21099, синього кольору, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2002 року випуску (а.с.8-9). Власником автомобіля ВАЗ-21099, синього кольору, номерний знак [NUMBER], номер кузова [NUMBER], 2002 року випуску є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва серії [NUMBER] про реєстрацію транспортного засобу, виданого Вільшанським РЕП ДАІ (а.с.17). Згідно з висновком спеціаліста автотоварознавця про оцінку колісного транспортного засобу №363 вартість спірного автомобіля станом на 28 жовтня 2014 року становить 44601 грн. 00 коп. (а.с.10-14). Вартість 1/2 частини автомобіля становить 22300 грн. 50 коп. і саме на такій грошовій компенсації наполягає позивачка. Відповідно до ч.2 ст.183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. В силу ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках, і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласнику може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Згідно з п.2 ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо річ є неподільною. Судом з достовірністю встановлено, що на даний час автомобіль, який є неподільною річчю, перебуває в користуванні відповідача [PERSON], що унеможливлює його спільне володіння і користування ним і сторони не можуть дійти спільної згоди у даному питанні. За таких обставин, суд вважає, що в ході судового розгляду справи встановлені всі істотні обставини для одержання позивачем від іншого співвласника автомобіля грошової компенсації вартості його частини в сумі 22 300 грн. 50 коп. та припинення у зв'язку із цим права власності на 1/2 частину автомобіля. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка, вказують на наявність підстав для задоволення позову, оскільки обставини, якими обґрунтовуються вимоги позивачки мали місце і підтверджуються поясненнями відповідача та письмовими матеріалами справи. Частиною першою ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається з наданої квитанції 51/52 ВАТ "Ощадбанк" Кіровоградського ОУ ОБУ позивачка за подання до суду позову про припинення права власності на ? частину автомобіля та стягнення грошової компенсації сплатила судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.. Враховуючи вищевикладене, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню 243 грн. 60 коп. понесених нею судових витрат по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved