overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-24 00:00:00

09 грудня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищевказаним позовом, у якому просив суд, визнати його [PERSON], батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] та внести зміни до актового запису про народження неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] №25 від 06.06.2002 року, складеного Відділом реєстрації актів громадянського стану Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, а саме: змінити прізвище дитини з «Нефьодкіна» на «Єремян», змінити по-батькові дитини з «Степановича» на «Ікметович», а також батьком дитини записати [PERSON].\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ В обгрунтування позовної заяви, позивач зазначив, що він з 1999 року по сьогоднішній день проживає однією сімєю як чоловік і дружина та ведуть спільне господарство із відповідачкою [PERSON] 15 червня 2000 року, його цивільна дружина, [PERSON]народила сина [PERSON], якому він є біологічним батьком. Але у актовому записі та у свідоцтві про народження [PERSON], його батьком записано відповідача [PERSON], оскільки на момент народження дитини, його «цивільна дружина» [PERSON] перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.11.2015 року, було виключено відомості про [PERSON], як батька дитини [PERSON], [INFO] із актового запису про народження. Позивач у судове засідання не з'явився, однак надав до суду заяву, про підтримання позову\~ та про розгляд справи за його відсутністю. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак надала заяву, у якій позов визнала та просила слухати справу у її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про підтримання позову та про розгляд справи за його відсутністю. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 р. "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі-органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини;\~ іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. \~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

09 грудня 2015 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, позов задоволено, але при постановленні рішенні не було вирішено питання щодо стягнення судового збору. В позовній заяви про розірвання шлюбу позивачка просила суд відстрочити сплату судового збору та покласти його сплату на відповідача (а.с. 1). Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не зявилися. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про виправлення описки в судовому рішенні. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: ... стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 79 ЦПК України, п. 3 ч. 2 ст. 4 Закона України "Про судовий збір", суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання про сплату судового збору сторонами в сумі 243 гривні 60 копійок, з кожного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-28 00:00:00

09 грудня 2015 року Саратським районним судом Одеської області було ухвалено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики та стягнення моральної шкоди, позов задоволено частково, у сумі 133665 гривень. В резолютивній частині рішення допущена описка в частині стягнення судового збору, судовий збір стягнутий в сумі 897 гривень 72 копійки, замість 1336 гривень 65 копійок. Сторони, будучи належним чином повідомлені про час та місце судового засідання, до суду не зявилися. Їх неявка не перешкоджає розгляду питання про виправлення описки в судовому рішенні. Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України суд що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: ... судом не вирішено питання про судові витрати. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст. 79 ЦПК України, п. 3 ч. 2 ст. 4 Закона України "Про судовий збір", суд вважає необхідним ухвалити додаткове рішення, в якому вирішити питання про сплату судового збору відповідачкою у повному обсязі, тому з відповідачки підлягає стягненню недоплачений судовий збір - 438 гривень 93 копійки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

09 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у Требуховецькій сільській раді Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 16, в якому у них народилося донька [PERSON] , [INFO] .. У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності між ними почали виникати непорозуміння, що привело до припинення сімейно-шлюбних відносин, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем та стягнення з відповідача 50% сплаченого нею судового збору. В судове засідання позивач не з`явилася, просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала і не заперечує проти заочного вирішення справи, просить не надавати строк на примирення. Справу розглянуто за наявними у справі матеріалами відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, оскільки відповідач, будучи повідомленим про розгляд справи, в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, через офіційний веб-сайт судової влади України Летичівського районного суду Хмельницької області в судове засідання не прибув, причину неприбуття не повідомив, не заявив про розгляд справи за його відсутності, відзиву на позовну заяву не надав, і відповідно до змісту ст. 280 ЦПК України, яка передбачає заочне вирішення справи в разі неявки відповідача належним чином повідомленого про дату, час і місце судового засідання, який не повідомив причини неявки, не подав відзив і позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, та в порядку ст. 247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 30.08.2018 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували 09.10.2010 року шлюб у Требуховецькій сільській раді Летичівського району Хмельницької області, актовий запис № 16, і дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, припинення сімейно-шлюбних відносин, що вказує на неможливість збереження сім`ї подружжя « [PERSON] », тому суд приходить до висновку, що їх шлюб необхідно розірвати. Спору щодо місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , немає. Після розірвання шлюбу позивачу залишитипрізвище " [PERSON] ". На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-20 00:00:00

09 жовтня 2019 року в провадження суду надійшла позовна заява Акціонерного Товариства КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідно до\~укладеного договору № б/н від 04 травня 2006 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 12 410,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www. privatbank.ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Копії Витягу з Умов та правил надання банківських послуг та Витягу з "Тарифів банку" додаються до позовної заяви. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 договору. Овердрафт це короткостроковий кредит який надається банком клієнту у разі перевищення суми операцій по платіжній картці над сумою залишку коштів на його рахунку в розмірі ліміту кредитування. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29 липня 2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05 жовтня 2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

09 квітня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк "ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н про надання кредиту у розмірі 500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка кошти отримала. В порушення умов кредитного договору [PERSON] свої зобовязання не виконала. Станом на 02.05.2017 року заборгованість відповідачки за кредитом становить 15857,55 грн. На підставі вищевикладеного позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк "ПриватБанк», заборгованість по кредитному договору №б/н від 09.04.2013 року на загальну суму 15857,55 грн. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, але ним подано заяву в якій вказує, що він просить справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обємі та проти розгляду справи у відсутності відповідача не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву в якій вказала, що заявлені позовні вимоги визнає в повному обємі та просить розглядати справу за її відсутності. Згідно з ч.2 ст.197 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Із кредитного договору № б\\н від 09.04.2013 року вбачається, що Кредитор ПАТ КБ ПРИВАТБАНК, надав Позичальнику [PERSON] у кредит кошти, як ліміт на кредитну картку. Свої зобовязання Кредитор перед Позичальником виконав і надав йому кредитні кошти. Як вбачається із розрахунку заборгованості за договором №б/н від 09.04.2013 року станом на 02.05.2017 року позичальник не виконав умов кредитного договору, а саме не сплачує кредит та не сплачує відсотки за користування кредитними коштами та має заборгованість в сумі 15857,55 грн., яка складається з наступного: 487,46 грн. заборгованість за кредитом; 11038,78 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 3100 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 731,31 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст.ст.1049, 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах встановлених договором. У відповідності до ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не допускається, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідачка має невиконанні грошові зобов'язання перед позивачем, то суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Оскільки рішення ухвалено на користь позивача, то з відповідача підлягає стягненню на його користь витрати повязані із сплатою судового збору в сумі 1600,00 грн. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

09 квітня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 28 грудня 2007 року виконавчим органом Новгородської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 82. Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникають постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Крім цього, відповідач просила змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що відповідач має намір змінити прізвище на дошлюбне, тобто "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

09 квітня 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаною заявою, в якій послався на наступне. [PERSON], [INFO] - його племінник, є інвалідом 11 групи з дитинства, перебуває на обліку у лікаря-психіатра. Через хворобу він не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, у зв"язку з чим потребує стороннього догляду. На теперішній час заявник доглядає за племінником та має намір оформити опікунство. Просив суд визнати племінника недієздатним. У судовому засідання заявник заяву підтримав повністю. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином та своєчасно. Надав суду подання про призначення опікуном над [PERSON] його дядька [PERSON] та просив справу слухати за відсутності представника, проти задоволення заяви заперечень не мав. Судом ухвалено слухати справу за відсутності заінтересованої особи. Дослідив докази, суд прийшов до наступного. Згідно ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Відповідно до ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрований та проживає за адресою: Миколаївська область Снігурівський район с.Єлизаветівка, що підтверджується ксерокопією паспорта (а.с.4), довідкою №336 Нововасилівської сільської ради Снігурівського району від 25 березня 2015 року. Як свідчать довідка МСЕК №014846 (а.с.5), копія пенсійного посвідчення (а.с.3) та висновок судово-психіатричного експерта №199 від 29 квітня 2015 року [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства безстроково, страждає помірною розумовою відсталістю ступеню імбецильності, у зв'язку з чим за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, потребує стороннього догляду. До дня смерті матері [PERSON], яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть, актовий запис №5 (а.с.6), [PERSON] проживав разом з нею в с.Єлизаветівка Снігурівського району району Миколаївської області. [PERSON] є рідним братом померлої [PERSON]. Згідно подання Нововасилівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області [PERSON] може бути опікуном [PERSON] і вона просить суд призначити його в якості опікуна над племінником. Свідки [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що [PERSON] є інвалідом з дитинства, мешкав разом з матір'ю до дня її смерті, його батько [PERSON] з 1975 року не проживає з сім"єю. Натепер [PERSON] проживає із тіткою [PERSON], яка тимчасово здійснює догляд за ним до встановлення над ним опіки. За такого, суд вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню на підставі ст.ст.39-41, 55, 58, 60 ЦК України та ст.ст.236-241 ЦПК України у зв'язку з тим, що внаслідок психічного стану [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, а тому суд визнає його недієздатним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

09 квітня 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі з 23.08.2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського район-ного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 35. Мають малоліт-нього [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в сторін не склалося. Шлюбні стосунки між ними припинені. Позивачка вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу в її відсутність. На задоволенні позовних вимог наполягала, а також уточнила позовні вимоги, просила залишити їй після розірвання шлюбу прізвище "[PERSON]". Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву в якій просив розглянути справу без його участі. Позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши докази у справі прийшов до наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 23 серпня 2013 року, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 35 та є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження виданим за актовим записом № 99 від 05 грудня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області. (а.с.5,7). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сім'ю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу супе-речило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

09 квітня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис F 1320, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як слідує з положень ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідачем позов визнається, про що надана письмова заява, суд вважає можливим розглянути справу у підготовчому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 08 вересня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис F 1320 (а.с.5). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO] (а.с.8). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги F ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved