Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

03 жовтня 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача [PERSON], посилаючись на те, що 12 лютого 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, а 15 лютого 2016 року шлюб між ними було розірвано рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області. Від сумісного проживання у них народилась донька [PERSON], [INFO] та дошлюбний син позивачки [PERSON], [INFO], якого в установленому законом порядку всиновив відповідач. Діти мешкають з позивачкою та знаходяться на повному її утриманні. Відповідач на теперішній час проживає окремо від них, не турбується про добробут дітей, не забезпечує необхідними речами, ухиляється від батьківських обов'язків по матеріальному забезпеченню дітей, не бажає щомісячно в добровільному порядку надавати їй матеріальну допомогу на їх утримання. Позивачка з дітьми знаходиться у важкому матеріальному становищі, тому вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. В порядку ст.178 ЦПК України, до суду 15.01.2018 року надійшов відзив із запереченнями проти позову, поданий представником відповідача - [PERSON].(а.с.22-23), який частково визнає вимоги позову в частині стягнення аліментів лише на доньку [PERSON], [INFO], посилаючись на рішення Татарбунарського районного суду від 12 грудня 2017 року про виключення з актового запису № 7 від 08 лютого 2008 року про народження [PERSON], який народився [INFO], вчиненого виконавчим комітетом Вилковської міської ради Кілійського району Одеської області, в графі «відомості про батька», відомості про [PERSON], [INFO], а також врахувати те, що він вже сплачує аліменти на іншу доньку на користь [PERSON] згідно рішення Татарбунарського районного суду від 26.12.2007 року. У судове засідання позивачка не з'явилась, надала пояснення (а.с.36-37) на відзив представника позивача за довіреністю [PERSON]., де змінила свої позовні вимоги, та просила стягувати з [PERSON] аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Просила долучити до матеріалів справи свої пояснення з уточненими позовними вимогами та копію рішення Татарбунарського районного суду від 12 грудня 2017 року про виключення з актового запису № 7 від 08 лютого 2008 року про народження [PERSON], який народився [INFO], вчиненого виконавчим комітетом Вилковської міської ради Кілійського району Одеської області, в графі «відомості про батька» відомості про [PERSON], [INFO]. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, не заперечував проти змінених позовних вимог позивачки [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.44 ). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, не заперечувала проти змінених позовних вимог позивачки [PERSON] (а.с.45 ). Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову представником відповідача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідач по справі є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO], яка на теперішній час проживає біля матері [PERSON] та знаходиться на повному її утриманні. Вказане підтверджується: - довідкою, виданою Десантненською сільською радою Кілійського району Одеської області (а.с.6), із якої вбачається, що на утриманні [PERSON], [INFO], знаходяться малолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]; - копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.8), згідно яких батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON]; - копією рішення від 15 лютого 2016 року, винесеного Татарбунарським районним судом Одеської області (а.с.9), з якого вбачається, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано; - копією рішення від 12 грудня 2017 року, винесеного Татарбунарським районним судом Одеської області (а.с.39), з якого вбачається, що з актового запису № 7 від 08 лютого 2008 року про народження [PERSON], який народився [INFO], вчиненого виконавчим комітетом Вилковської міської ради Кілійського району Одеської області, в графі «відомості про батька» - виключено відомості про [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що відповідач не надавав щомісячно в добровільному порядку позивачці матеріальну допомогу на утримання дитини, вона звернулась до суду з вказаним уточненим позовом про стягнення з останнього аліментів в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. В силу ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.191 СК України аліменти на дітей присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову, тобто у даному випадку - з 03.10.2017 року. За встановлених обставин, які підтверджуються дослідженими судом належними та допустимими доказами у їх сукупності, які узгоджуються між собою, з урахуванням заяви представника відповідача щодо визнання уточнених вимог позивачки (а.с.44), беручи до уваги положення ч.2 ст.182 СК України, зі змінами, внесними відповідно до Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів" № 2037-VIII від 17.05.2017 року, суд вважає, що останній повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання малолітньої дитини [PERSON], щомісячно у частці від свого заробітку, що становить 1/4 його частину, та розмір сплачуваних аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.10.2017 року, до повноліття дитини-[INFO]. Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України. Згідно з пунктом першим частини 1 статті 430 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved