Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страховакомпанія "Ю. Ес. Ай." про відшкодування шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 10.09.2019 року о 21 годині 20 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO Lanos, д.н. [NUMBER] , рухаючись в смт.Ріпки Чернігівської області на вул.Шевченка по автодорозі «Київ-Чернігів-Нові Яриловичі», у напрямку від м.Чернігова до с.Нові Яриловичі, проявив неуважність, неправильно оцінив дорожню обстановку, перевищив максимально дозволену швидкість руху у населених пунктах, тим самим створивши своїми діями загрозу безпеці дорожнього руху, та неподалік будинку № 166 здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , яка перетинала проїзну частину зліва направо відносно напрямку його руху. Внаслідок ДТП [PERSON] отримала тілесні ушкодження, які знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням її смерті та за ступенем тяжкості мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень за ознакою небезпеки для життя. Померла [PERSON] доводилась матір`ю позивачеві. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.03.2020 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами. Ухвалою Чернігівського апеляційного суду від 05.06.2020 року, вирок Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.03.2020 року залишено без змін. Таким чином, позивач, позивач просив стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Ю. Ес. Ай."25038 грн. страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди; 75114 грн. страхового відшкодування, пов`язаного з втратою годувальника; 9000 грн. судових витрат пов`язаних з оплатою послуг з надання професійної правничої допомоги. Представник позивача в судовому засідання підтримав вимоги [PERSON] , посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, уточнивши заявлені вимоги в тій частині, що загальна сума страхового відшкодування на користь [PERSON] не повинна перевищувати 100000 грн., оскільки згідно полісу № АО 1302849 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів встановлено загальний ліміт відшкодування шкоди заподіяну життю і здоров`ю - 200 тис. грн., а за стягнення з відповідача відшкодування також звернулась сестра позивача - [PERSON] . Представник відповідача в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надіславши відзив на позовну заяву, в якому не оспорюючи факту настання страхового випадку за участі водія, цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за договором (полісом) № АО 1302949, заперечував проти задоволення позову з тих підстав, що загибла [PERSON] була позбавлена батьківських прав стосовно позивача, а також у зв`язку з тим, що інтереси неповнолітнього позивача в суді представляє адвокат АО «Автопоміч». Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У відповідності до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч.1 ст.13, ч.1 ст.81 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2019 року [PERSON] , керуючи автомобілем DAEWOO Lanos, д.н. [NUMBER] , в смт.Ріпки Чернігівської області на вул.Шевченка перевищив максимально дозволену швидкість руху, неподалік будинку № 166 здійснив наїзд на пішохода [PERSON] , внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження, від яких померла. Факт смерті [PERSON] підтверджується також свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] від 11.10.2019 року. Вироком Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 13.03.2020 року, по справі № 743/88/20 [PERSON] винний у скоєнні злочину передбаченого ч.2 ст.286 КК України. У відповідності до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок. Загибла внаслідок ДТП [PERSON] була матір`ю позивачу. Згідно запису у свідоцтві про народження позивача, його батьком був [PERSON] . У відповідності до листа Ріпкинського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 44.6-21/3010/15.16 від 19.11.2019 року актовий запис про шлюб на [PERSON] , [INFO] в архіві відділу та у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян відсутній. Батько загиблої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , що підтверджується довідкою Даницької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області № 386 від 25.09.2019 року. Мати загиблої [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується довідкою Даницької сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області № 382 від 20.09.2019 року. Згідно довідки Олешнянської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області № 695 від 20.09.2019 року [PERSON] який був біологічним батьком позивача, помер [INFO] . Таким чином, до числа осіб яким належить виплата страхового відшкодування входять двоє дітей загиблої, а саме [PERSON] та [PERSON] . Стаття 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає відшкодування страховиком шкоди, пов`язаної із смертю потерпілого. 28.01.2020 року представником позивача у відповідності до ст.35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" було подано відповідачу повідомлення про ДТП, заяву про виплату страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди та заяву на виплату страхового відшкодування, пов`язаного із втратою годувальника від 23.01.2020 року, з долученням до них документів, що підтверджують факт настання страхового випадку та належний до виплати розмір страхового відшкодування. Подані заяви на виплату страхового відшкодування містять необхідну інформацію, визначену ч.35.1 ст.35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а також до них були додані необхідні документи, що визначені ч.35.2 ст.35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", для підтвердження кожної із заявлених вимог. У відповідності до ч.36.2 ст.36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" , не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування відповідач був зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Тобто норми ч.36.2 ст.36 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ" чітко покладають обов`язок на страховика в межах 90 днів прийняти вмотивоване рішення про виплату страхового відшкодування, про зупинення перебігу 90- денного строку або про відмову у виплаті виключно з підстав, що визначені у ст.32 та/або ст. 37 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ". Станом на дату звернення з позовом до суду, відповідач не виконав покладені на нього Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов`язки і не виплатив позивачу страхове відшкодування. Правовідносини між сторонами регулюються Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Приймаючи до уваги, що відповідач не виплатив страхового відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого (втрата годувальника), у гарантованому Законом мінімальному розмірі протягом визначеного Законом строку, то право позивача на відшкодування такої шкоди є порушеним, а тому підлягає захисту судом. Згідно ч.27.3 ст.27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям ( усиновленим). Загальний розмір такого страхового вішкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами. У відповідності до Закону України "Про Державний бюджет на 2019 рік" від 23.11.2018 року, розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП становив 4 173,00 грн. Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання компенсації від відповідача моральної шкоди, належна до виплати позивачу частка по відшкодуванні моральної шкоди становить 1/2 розміру страхового відшкодування, що в грошовому еквіваленті становить: 12 : 1/2 х 4 173,00 грн. = 25 038,00 грн. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля DAEWOO Lanos, д.н. [NUMBER] на момент скоєння ДТП була застрахована в Товаристві з додатковою відповідальністю "Страховакомпанія "Ю. Ес. Ай.". З полісу № АО 1302849 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів вбачається, що ліміт на одного потерпілого, зокрема на шкоду заподіяну життю і здоров`ю визначено в розмірі - 200 тис. грн. Таким чином, з урахуванням обмежень передбачених полісом, стягненню на користь позивача підлягає 24886 грн. страхового відшкодування заподіяної моральної шкоди. У відповідності до ч.27.2 ст.27 ЗУ "Про ОСЦПВВНТЗ", страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених статтею 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Згідно до ч. 1 ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Загибла [PERSON] доводилась матір`ю позивачеві, який є неповнолітньою особою. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] підтверджується, що загибла [PERSON] доводилась матір`ю також і [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. У відповідності до ч.22.1 ст.22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Законом України "Про Державний бюджет, на 2019 рік" від 23.11.2018 року, розмір мінімальної заробітної плати на момент настання ДТП було визначено в сумі 4173,00 грн. Зважаючи на коло осіб, яким належить право на одержання страхового відшкодування у зв`язку із втратою годувальника, належна до виплати позивачу 1/2 частина з відшкодування в грошовому еквіваленті становить: 36 : 1/2 х 4 173,00 грн. = 75 114,00 грн. Суд вважає необґрунтованими заперечення відповідача в тій частині, що адвокат АО "Автопоміч" Стефківський В.І. не має права на представництво інтересів позивача в суді, оскільки 14.08.2020 року між [PERSON] і АО "Автопоміч" було укладено договір про надання професійної правничої допомоги № 0247-ц, предметом якого сторони визначили надання правничої допомоги і представництво в судах щодо відшкодування шкоди завданої внаслідок ДТП, що спричинило смерть матері позивача. Професійну правничу допомогу, обумовлену договором № 0247-ц від 14.08.2020 року, позивачеві надає в тому числі і Стефківський В.І. , який є адвокатом АО "Автопоміч" та діє на підставі ордера виданого АО "Автопоміч" від 21.08.2020 року. Рішенням Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 02.04.2010 року по справі № 2-126/2010 [PERSON] була позбавлена батьківських прав щодо сина [PERSON] та доньки [PERSON] . В той же час, позбавлення [PERSON] батьківських прав не звільняло її від обов`язків утримувати дітей, з огляду на наступне. Частиною 1 ст.180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Таким чином, суд вважає неспроможними твердження відповідача про те, що неповнолітні [PERSON] та [PERSON] не мали права на утримання від своєї матері на день її смерті, в тому числі з огляду на те, що [PERSON] в порядку визначеному ч.2 ст.188 СК України, не звільнялася судом від обов`язку утримувати дітей. З урахуванням викладеного, суд вважає, що неповнолітні діти загиблої мають право на тримання страхового відшкодування внаслідок смерті матері. У відповідності до ч.6 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. у зв`язку із задоволенням вимоги майнового характеру (у зв`язку із втратою годувальника), а також 840 грн. 80 коп. у зв`язку із задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: approved