Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою і вказала, що вона з відповідачем уклала шлюб 21 квітня 2007 року, який був зареєстрований у Побузькій селищній раді Голованівського району Кіровоградській області, актовий запис № 13 . Від шлюбу подружжя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та надалі буде проживати разом з позивачкою. Сторони спільно не проживають. Підставою розлучення стало те, що між ними відсутні взаєморозуміння та довіра, вони не зійшлись характерами, сімейні відносини не склались. Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Відповідач матеріально не допомагає утримувати спільну доньку, не бере участі у її вихованні . Відповідно ст.. 180 Сімейного кодексу України обов»язком батьків є обов»язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття Просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 21 квітня 2007 року у Побузькій селищній раді Голованівського району Кіровоградській області, актовий запис № 13, залишити за нею прізвище «[PERSON]» та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] не з»явилася, надала суду заяву, в якій свої вимоги підтримала в повному обсязі, просить справу розглядати в її відсутність, позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати в його відсутність, вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Враховуючи, що сторони до суду не з»явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України вважає за доцільне ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів без участі сторін та без фіксації процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши заяви сторін та матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб 21 квітня 2007 року у Побузькій селищній раді Голованівського району Кіровоградській області, актовий запис № 13 . Крім того, відповідно до свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 04.08.2008 року виконкомом Побузької селищної ради Голованівського району Кіровоградської області сторони по справі мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає та надалі буде проживати разом з позивачкою. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами у справі відсутня домовленість (договір) щодо сплати аліментів на утримання доньки . На підставі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сторони спільно не проживають. Підставою розлучення стало те, що між ними відсутні взаєморозуміння та довіра, вони не зійшлись характерами, сімейні відносини не склались. Подальше збереження шлюбу не має сенсу та суперечетиме їх інтересам. Майнові питання між сторонами буде вирішено в окремому порядку . Статтею 24 СК України встановлено , що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.105 , 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем , внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу так як встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини . Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «[PERSON]» і вона має право після розірвання шлюбу залишити або змінити його, позивач в позовній заяві вказала про те, що вона бажає залишити після розірвання шлюбу прізвище «[PERSON]». Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Приписами ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України встановлено , що документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Ураховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частина 2 ст.182 СК України передбачає, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, при визначенні частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує також матеріальне становище дитини, але визначає їх розмір таким чином, щоб це не впливало на стан здоров'я та загальний матеріальний стан відповідача. При визначенні суми аліментів, що будуть стягуватися, судом враховується те, що відповідач є здоровою людиною, працездатного віку, не має інших утриманців, аліментів нікому не сплачує, а тому суд вважає що аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, є необхідним та достатнім розміром аліментів на утримання [PERSON], [INFO], На підставі ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. Отже, у зв'язку із викладеним, аналізуючи зібрані у справі докази та вимоги чинного законодавства, приймаючи до уваги положення ст.11 Цивільного процесуального кодексу України щодо розгляду справ в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, враховуючи обставини справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів обгрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно ст. 367 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення суду в межах стягнення аліментів за один місяць. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що позивачем при звернені до суду з даним позовом був сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн., що передбачено для позовів про розірвання шлюбу, але в позові ставляться також вимоги про стягнення аліментів, то суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 551, 20 грн. за подання заяви про стягнення аліментів, оскільки за даною категорією справ позивач звільнена від оплати судового збору при пред'явленні позву до суду, відповідно до положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" від 08.07.2011 року. Суд вважає, що необхідно стягнути з відповідача з [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 11.05.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, аліменти сплачувати на користь матері, так як відповідач є батьком дитини і повинен матеріально утримувати доньку. Викладене підтверджується заявами сторін, довідкою Побузької селищної ради , а/с- 8, свідоцтвом про укладення шлюбу , а/с-10, копією свідоцтва про народження дитини, а/с- 7, довідкою про доходи [PERSON] - а/с- 9 , надані суду матеріали не викликають сумніву, вони являються достовірними та вичерпними.

Outcome: approved