Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-19 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом і свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем перебували в шлюбних відносинах до лютого 2021 року. Від спільного життя вони мають неповнолітню доньку [PERSON] , 2021 року народження. На даний час позивач просить суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі по 5000,00 гривень, щомісячно, починаючи з дати подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просить визначити місце проживання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з його матір`ю [PERSON] . В судове засідання позивачка не з`явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з`явився, направивши заяву про розгляд справи без його участі. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської РДА до суду також не з`явився, направши заяву про розгляд справи без її участі. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що з 03.09.2020 року по 22.02.2021 року сторони перебувлаи у шлюбі (а.с. 5). [INFO] народилася спільна дитина [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7) та інформацією відділу ДРАЦС у місті Суми Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (а.с. 35). На даний час неповнолітня [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає разом з матір`ю, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 4). Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз`яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Суд вважає, що в інтересах дитини необхідно визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] разом з матір`ю. Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. З урахуванням п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № N 16 від 12.06.98р. «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» (Із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 3 від 15.05.2006р.), у частині, яка не суперечить Сімейному Кодексу України при вирішенні таких спорів суди повинні виходити не з формальних міркувань, а з фактичних інтересів дітей та умов їх нормального виховання. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком [PERSON] , [INFO] , він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище відповідача, який є працездатною особою, офіційно не працює, тому вважає за необхідне стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі по 2500,00 гривень, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial