Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У червні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення майна з під арешту та просить постановити рішення, яким зобов'язати Жовтневий відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції зняти арешт, накладений постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції АА №578340 від 11.11.2004 року. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-676/04 виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 06.08.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 2481,25 грн. Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції АА № 578340 від 11.11.2004 року було накладено арешт на все майно боржника, про що їй стало відомо під час бажання вступити у спадщину на майно, що належало боржнику на праві власності, який до теперішнього часу не знятий, незважаючи на те, що заборгованість у розмірі 2481,25 грн. була сплачена ще у 2004 році, але доказів оплати не збережено у зв'язку з майже десятирічним строком подій. Вказані обставини стали підставою для звернення до Жовтневого ВДВС ХМУЮ із заявою про зняття вищезазначеного арешту, на що вона отримала відповідь, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень по Харківській області на виконанні у Жовтневому ВДВС ХМУЮ дійсно перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-676/04, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 06.08.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 2481,25 грн., яке 23.12.2004 року було завершено на підставі заяви стягувача у зв'язку з погашенням суми боргу, але станом на 2014 рік перевірити завершене виконавче провадження не вбачається можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки. Враховуючи дані обставини, вона не має можливості реалізувати своє право розпорядитися майном, тому вимушена звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач та її представник з'явилися, однак представник позивача надав суду заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується розпискою, яка мається в матеріалах справи, клопотання про відкладення слухання справи або слухання справу у їх відсутність до суду не надавали. Зі згоди позивача та її представникам суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 224 - 226 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що Жовтневим відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-676/04 виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 06.08.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 2481,25 грн. Постановою Жовтневого відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції АА № 578340 від 11.11.2004 року було накладено арешт на все майно боржника, про що їй стало відомо під час бажання вступити у спадщину на майно, що належало боржнику на праві власності (а.с.4). Як зазначає позивач, заборгованість у розмірі 2481,25 грн. була сплачена ще у 2004 році, але доказів оплати не збережено у зв'язку з майже десятирічним строком подій. Як вбачається з відповіді Жовтневого ВДВС ХМУЮ, згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень по Харківській області на виконанні у Жовтневому ВДВС ХМУВЮ дійсно перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі №2-676/04, виданого Жовтневим районним судом м. Харкова 06.08.2004 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 2481,25 грн., яке 23.12.2004 року було завершено на підставі заяви стягувача у зв'язку з погашенням суми боргу, але станом на 2014 рік перевірити завершене виконавче провадження не вбачається можливим, оскільки строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 роки (а.с. 2,8). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 26 квітня 1999 року, реєстраційний № 6-99-188373-Ш, [PERSON], [PERSON], [PERSON] мають на праві спільної сумісної власності квартиру, яка розташована за адресою [ADDRESS] (а.с.6). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до частини 1 статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 2 статті 16 ЦК України встановлено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, визнання права (п.1), припинення дії, яка порушує право (п.3) та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (п.10 ч. 2 ст. 16 ЦК України). Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про виключення майна з опису" від 27 серпня 1976 року за № 6 (з наступними змінами та доповненнями) встановлено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним. Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Згідно ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу , який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно Відповідно до ч. 2, 3 ст. 60 Закону України „Про виконавче провадження", у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що є законні підстави для задоволення позовних вимог. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved