Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-06 00:00:00

11 січня 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] сільської\~ради Кривоозерського району про визнання права власності на земельну ділянку площею 5.1298 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих в межах території [PERSON] сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері - [PERSON], яка померла 06 жовтня 2018 року, оскільки в нотаріальному порядку оформлення спадщини йому відмовлено. В судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача - [PERSON] сільської ради, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. За положеннями ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. З урахуванням положень ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року померла [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про смерть серії І-ФП №242063, виданого Первомайським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області 25 жовтня 2016 року(а.с.5). Спадкоємцем за законом першої черги, на спадщину після смерті [PERSON] є позивач як дитина спадкодавця, що підтверджується даними свідоцтва про народження позивача [PERSON] серії ІІІ-ФП №417247, виданого міськЗАГС м.Первомайськ Миколаївської області 29 листопада 1989 року(а.с.6). Згідно даних довідки виконавчого комітету [PERSON] сільської\~ради Кривоозерського\~району Миколаївськоїобласті №837, останнім постійним місцем проживання [PERSON] було с.Климівка вул.Воровського,6 Кривоозерського району Миколаївської області, на день смерті спадкодавець проживала одна(а.с.29). Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 5.1298 га, кадастровий номер: 4823980400:03:000:0159, з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві власності спадкодавцеві [PERSON], що підтверджується даними витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №19599385 від 05 березня 2014 року, реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 306590748239(а.с.8). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, так як існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Як вбачається із спадкової справи №308/2016(а.с.25-29), позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, подавши заяву про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк(а.с.26). В оформленні спадщини на земельну ділянку, площею 5.1298 га, державним нотаріусом позивачу відмовлено(а.с.3), оскільки правовстановлюючий документ на спадкове майно відсутній. Відповідно до положень ст.328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно з\~положеннями ст.131\~ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Положеннями ст.1218\~ЦК України визначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. За приписами ст.1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень ст.1225\~ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно приписів ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачем права власності на земельні ділянки не порушує права та законні інтереси інших осіб. Суд враховує те, що дане право ніким не оспорюється, інші спадкоємці з відповідними вимогами не звертались. За вказаних обставин, враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом першої черги, суд визнає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved