Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-29 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що вона 15.08.2014 уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Чернівецької області за актовим записом №55. У вказаному шлюбі у сторін дітей немає. Позивач зазначає, що їх подружні відносини з відповідачем тривали недовго, через 2 місяці після реєстрації шлюбу вони роз`їхалися у різні країни, після чого зустрілися лише у липні 2015 року, де спільно проживши в с. Боянчук Заставнівського району Чернівецької області близько місяця, знову роз`їхалися та продовжили спілкування через мережу Інтернет. Востаннє відповідач спілкувався із нею через мережу Інтернет восени 2016 року, проте після того як вона відмовила йому надати кошти на оплату квитка до України він образився і більше не підтримував з нею жодного зв`язку, їхні життєві дороги розійшлись. За таких обставин позивач вважає, що на даний час їхній шлюб носить формальний характер, а тому подальше збереження шлюбу та примирення не можливе і суперечить її інтересам, у зв`язку із чим просить даний шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте до суду від її представника [PERSON] надійшла заява, в якій вона просить розгляд справи по суті провести в їх з позивачем відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце судового розгляду справи повідомлявся в порядку, визначеному ст. 128 - 130 ЦПК України, що підтверджується судовою повісткою, адресованою відповідачу, яка повернулася на адресу суду з відміткою на поштовому конверті «адресат за зазначеною адресою не проживає» та оголошенням про виклик на офіційному сайті «Судова влада України». Причини неявки суду не вказав, заяви про відкладення розгляду справи та відзиву на позов до суду від нього не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив на позов; суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при проведенні заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, врахувавши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Судом встановлено, що 15.08.2014 між сторонами укладено шлюб, зареєстрований Заставнівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області за актовим записом №55 (а.с.8). Від вказаного шлюбу у сторін дітей немає. Причиною розпаду сім`ї є те, що спільне проживання сторін та шлюбні відносини між ними не склалися внаслідок різних поглядів на життя. Між сторонами втрачено почуття поваги, любові та довіри, їх шлюб розпався та носить формальний характер. Сімейні стосунки між подружжям були припинені у липні 2015 р., з цього часу сторони проживають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Згідно з положеннями ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи відсутність у позивача бажання зберегти сім`ю, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя неможливе, збереження сім`ї суперечить її інтересам, а тому шлюб слід розірвати. При цьому з матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є громадянкою України, а відповідач [PERSON] громадянином Руспубліки Азербайджан. Відповідно до ст. 2 Цивільно-процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та "Про міжнародне приватне право". Питання, що виникають у сфері приватно-правових відносин з іноземним елементом (хоча б один учасник правовідносин є іноземцем, особою без громадянства або іноземною особою; об`єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави; юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави), у тому числі й питання підсудності судам України справ з іноземним елементом, вирішуються згідно із Законом України "Про міжнародне приватне право". Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЗУ «Про міжнародне приватне право», правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Згідно зі ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право», припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Відповідно до п. 11 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику розгляду судами цивільних справ з іноземним елементом" 16.05.2013\~ № 24-754/0/4-13 передбачено, що правові наслідки шлюбу з іноземним елементом визначаються статтею 60 Закону України "Про міжнародне приватне право". Правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, тобто правом тієї держави, громадянами якої вони є одночасно, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі. Наприклад, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. У випадку відсутності такої ситуації - правові наслідки шлюбу визначаються правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги, вказувала що вони з відповідачем після реєстрації шлюбу спільно проживали на протязі 2 місяців в с. Боянчук Заставнівського району Чернівецької області, після чого у вересні 2014 роз`їхалися в різні країни, зокрема відповідач виїхав до Республіки Азербайджан. Спільно повернувшись до України в липні 2015 року, сторони проживали однією сім`єю на протязі 1 місяця за вищевказаною адресою, після чого знову відповідач виїхав до Республіки Азербайджан. Як вбачається з довідки виконавчого комітету Боянчуцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №644 від 22.08.2019 [PERSON] , [INFO] , громадянин Республіки Азербайджан, в період з липня 2014 року по вересень 2014 року, та з липня 2015 року по серпень 2015 року проживав за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Боянчуцької сільської ради Заставнівського району Чернівецької області №295 від 09.09.2019 відповідач [PERSON] на даний час в с. Боянчук Заставнівського району Чернівецької області не проживає. Враховуючи вищевикладене, а також те, що шлюб між сторонами було укладено на території України, останнє спільне місце проживання [PERSON] та [PERSON] як подружжя було в Україні, позивач на даний час продовжує проживати на території України, де має постійне зареєстроване місце проживання, суд вважає за необхідне до даних правовідносин при вирішенні справи про розірвання шлюбу застосувати право України. Згідно ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Із повторного свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 03.07.2019 Заставнівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області вбачається, що після реєстрації шлюбу відповідач змінив прізвище « [PERSON] » на прізвище дружини « [PERSON] » (а.с. 8). Зважаючи на те, що відповідачем не заявлено до суду вимогу про відновлення дошлюбного прізвища - прізвище останнього слід залишити без змін. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved