Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

05\~жовтня\~2020\~року позивач [PERSON] , через свого представника - адвоката Пташинського\~О.\~А., звернулася до суду із вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнила. В обґрунтування уточненого позову позивач посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок [ADDRESS] , який належав їй на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 09\~жовтня\~2002 року. Позивач [PERSON] зазначає, що за умов укладеного договору купівлі-продажу від 09\~жовтня\~2002\~року житловий будинок був придбаний її матір`ю [PERSON] у продавця [PERSON] за 23\~623,00\~грн. Позивач указує на те, що відповідно до чинних на той час правил державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, які передбачали у якості правовстановлюючого документа зареєстровані на біржі правочини, право власності за спадкодавцем на вищевказаний житловий будинок було зареєстровано у Новомосковському БТІ "Інвентаризатор". Так, 08\~листопада\~2002\~року право власності за [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано у Новомосковському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про що зроблено запис в реєстровій книзі за №\~374-2, що підтверджується реєстраційним посвідченням. Також, земельна ділянка з кадастровим номером 1223285500:04:008:0011, загальною площею 0,1938\~га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, належала померлій матері позивача [PERSON] , відповідно до Державного акта на право приватної власності на землю серії Р2 №224124, виданого 11\~жовтня\~2002\~року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого у Новомосковській товарній біржі за №\~296 від 09\~жовтня\~2002\~року. Державний акт зареєстровано у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №\~19378. На думку позивача, оскільки покупець повністю виконав умови договору купівлі-продажу нерухомого майна, договір у відповідності з вимогами ч.\~2\~ст.\~227\~ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяла на час виникнення правовідносин), зареєстрований в БТІ, то спадкодавець набув право власності на спірне майно та законно володів ним. З метою оформлення своїх спадкових прав, позивач звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Монашко\~Н.\~П. із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] . Проте, у видачі свідоцтва їй було відмовлено, оскільки указаний житловий будинок був придбаний спадкодавцем згідно з договором купівлі-продажу, який укладено та зареєстровано 09\~жовтня\~2002\~року Новомосковською товарною біржею без подальшого його нотаріального посвідчення. В обґрунтування відмови нотаріус посилалась на статтю\~220\~ЦК\~України та позивачеві було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за нею права власності у порядку спадкування за заповітом. [PERSON] помер [INFO] . Згідно з листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30\~липня\~2021\~року за адресою: [ADDRESS] , окрім померлого [PERSON] зареєстрована з 19\~липня\~1971\~року по теперішній час [PERSON] , [INFO] . З урахуванням вказаних обставин, позивач вимушена звернутись до суду із цим позовом та просить: - визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований на Товарній біржі "Новомосковська" 09\~жовтня\~2002\~року реєстраційний №\~000295 та в Новомосковському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор" 08\~листопада\~2002 року, запис в реєстровій книзі №\~374-2; - визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , який складається з: житлового будинку - А, загальною площею 41,9\~м2, житловою площею 22,1\~м2, літньої кухні та сараю - Б, погрібу - Г, сараю - В, вбиральні - З, колодязю - №\~1, огорожі №\~2,\~4-5, у порядку спадкування за заповітом після смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою судді від 28\~січня\~2021\~року прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду і відкрито провадження у справі, з призначенням підготовчого засідання (а.с.\~32).\~Ухвалою суду від 14\~квітня\~2021 року за клопотанням представника позивача [PERSON] адвоката Пташинського\~О.\~А. витребувано докази у справі (а.с. 45). 06\~серпня\~2021\~року позивачем [PERSON] , через свого представника адвоката Пташинського\~О.\~А., подано до суду уточнену позовну заяву, прийняту судом до розгляду (а.с.\~97-104). Ухвалою суду від 19\~жовтня\~2021 року закрито підготовче провадження у справі та її призначено до судового розгляду по суті (а.с.\~115). Позивач [PERSON] та її представник - адвокат Пташинський\~О.\~А., у судове засідання не з`явилися, останнім було подано до суду заяву, у якій він просить здійснити розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, разом з тим, зазначив, що позовні вимоги позивача підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач та представник третьої особи у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи та відзиву на позовну заяву не подавали, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за їх відсутності. Згідно з ч.\~4\~ст.\~223\~ЦПК\~України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази в їх сукупності, приходить до переконання, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Судом установлено, що [INFO] народилася [PERSON] , її батьками записані: батько [PERSON] , мати [PERSON] ,\~ що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с.\~10). 05\~жовтня\~1974\~року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , про що у Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу Амур-Нижньодніпровським відділом ЗАГС м.\~Дніпропетровська було зроблено відповідний запис №\~1521 та видано свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 05\~жовтня\~1974\~року. Після державної реєстрації шлюбу дошлюбне прізвище дружини було змінено на прізвище " [PERSON] " (а.с.\~9). Як убачається з матеріалів справи, 09\~жовтня\~2002\~року мати позивача [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомості, згідно з яким вона придбала житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який належав продавцеві на підставі договору купівлі-продажу, виданого Піщанською сільською радою, 11\~листопада\~1991\~року за реєстром №\~343, зареєстрованого в Новомосковському БТІ за №\~374-2, що підтверджується довідкою-характеристикою, яка видана в Бюро технічної інвентаризації за місцем розташування об`єкта нерухомості за №\~1227 від 07\~жовтня\~2002\~року. Відповідно до ст.\~15 Закону України від 10\~грудня\~1991\~року "Про товарну біржу", угоду було зареєстровано на Товарній біржі "Новомосковська" під реєстровим № 000295 (а.с. 13). 08\~листопада\~2002\~року право власності за [PERSON] на домоволодіння [ADDRESS] було зареєстровано у Новомосковському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", про що зроблено запис в реєстровій книзі за №\~374-2, що підтверджується реєстраційним посвідченням, наданим начальником бюро технічної інвентаризації [PERSON] (а.с.\~14). Відповідно до технічного паспорта, виготовленого станом на 01\~липня\~2020\~року, наданого суду у засвідченій представником позивача копії, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , в цілому складається з: житлового будинку - А, загальною площею 41,9\~м2, житловою площею 22,1\~м2, прибудови а, літньої кухні та сараю - Б, погрібу - Г, сараю - В, убиральні - З, споруд (колодязя, огорожі, зливної ями, хвіртки, воріт) №\~1-5, 1985 року побудови (а.с.\~15-19).\~ Разом з тим, судом установлено, що 09\~жовтня\~2002\~року мати позивача [PERSON] уклала з [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомості, згідно з яким вона придбала земельну ділянку, площею 0,1938\~га, розташовану на території Піщанської сільської ради за адресою: [ADDRESS] (надана для будівництва та обслуговування житлового будинку), яка належала продавцеві на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого Піщанською сільською радою, 29\~березня\~1998\~року, рішення №\~17, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №\~9973. Відповідно до ст.\~15 Закону України від 10\~грудня\~1991\~року "Про товарну біржу", угоду було зареєстровано на Товарній біржі "Новомосковська" під реєстровим № 000296 (а.с. 24). Згідно з Державним актом на право приватної власності на землю серії Р2 №\~224124 від 11 жовтня 2002 року, [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого на Товарній біржі "Новомосковська" під реєстровим №\~296 від 09\~жовтня\~2002\~року, передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1938\~га в межах згідно з планом, яка розташована на території Піщанської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , для будівництва та обслуговування житлового будинку. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №\~19378 (а.с.\~20). 08\~листопада\~2002\~року право власності за [PERSON] на земельну ділянку [ADDRESS] , площею 1938\~м2, було зареєстровано у Новомосковському бюро технічної інвентаризації "Інвентаризатор", на підставі договору купівлі-продажу від 09\~жовтня\~2002\~року, про що зроблено запис в реєстровій книзі за №\~1631-4, що підтверджується реєстраційним посвідченням, наданим начальником бюро технічної інвентаризації [PERSON] (а.с.\~25). Факт належності на праві приватної власності [PERSON] земельної ділянки, площею 0,1938\~га, за кадастровим номером 1223285500:04:008:0011, розташованої на території Піщанської сільської ради за адресою: [ADDRESS] , на підставі Державного акту від 11\~жовтня\~2002\~року, підтверджується також Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №\~НВ-1213760612020 від 05\~червня\~2020\~року (а.с.\~21-23). [INFO] [PERSON] помер (а.с. 42), згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , не заводилась (а.с. 82). Згідно з листом Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради від 30\~липня\~2021\~року №\~6/5-2081 станом на день смерті [PERSON] , [INFO] , який був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , разом з ним за цією ж адресою зареєстрована [PERSON] , [INFO] , з 19\~липня\~1971\~року. З огляду на викладене, ураховуючи те, що доказів наявності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині чи спадкоємців за заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини, немає, суд приходить до висновку, що у зв`язку зі смертю сторони у спірному договорі [PERSON] , позивачем правильно пред`явлені позовні вимоги до [PERSON] . Вирішуючи спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого. Відповідно до ч.\~1\~ст.\~58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Згідно з п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01\~січня\~2004\~року, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР\~1963\~року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст.\~49\~Закону України "Про власність", чинного на час виникнення спірних правовідносин, володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. За змістом ст.ст. 128, 153 ЦК УРСР, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.\~224\~ЦК\~УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Так, право укладати договори купівлі-продажу і реєструвати їх на Товарній біржі передбачено ст.\~15 Закону України "Про товарну біржу" №\~1956-ХІІ від 10\~грудня\~1991\~року, згідно частини\~2 якої - угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Міністерство юстиції України за № 17-12-44 від 10 квітня 1998 року, роз`яснює, що угоди укладені на біржі не прирівняні до нотаріально посвідчених, а тільки підлягають подальшому нотаріальному посвідченню. Положеннями ст.\~47\~ЦК\~УРСР передбачалось, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч.\~2\~ст.\~48 цього Кодексу. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~220\~ЦК\~України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому випадку нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Відповідно до п.\~4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №\~3 від 28\~квітня\~1978 року, зі змінами №\~15 від 15\~травня\~1998\~року "Про судову практику по справам про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.\~2\~ст.\~47\~ЦК УРСР за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №\~56 від 13\~грудня\~1995\~року, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19\~січня\~1996\~року за №\~31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, зареєстрованих біржею. Відповідно до п. 5 ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01 липня 2004 року за № 1952-1 право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. На підставі цього Закону реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень здійснюється лише в разі вчинення правочинів щодо нерухомого майна, а також за заявою власника (володільця) нерухомого майна. Тобто, у період укладання спірного договору купівлі-продажу існував пробіл у чинному законодавстві, тому що, згідно зі ст.\~227\~ЦК\~УРСР договір купівлі-продажу житлового будинку повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Тим часом як, відповідно до ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" вказувалося, що біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. За загальним правилом, право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч. 1ст. 128 ЦК УРСР), а відповідно до ст.\~153\~ЦК УРСР договір вважався укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Як убачається з положень укладеного договору купівлі-продажу нерухомого майна, сторони за договором - уклали даний договір, здійснили купівлю-продаж належного продавцеві на праві власності нерухомого майна, а саме житлового будинку. Сторонами договору усі умови останнього виконані. Згідно з вищевказаним договором зазначена нерухомість була передана покупцеві. Установлено, що мати позивача [PERSON] , по день її смерті, здійснювала своє право користування та володіння вказаним житловим будинком. Доказів того, що сторони заперечували проти укладеного договору, суду не надано. З урахуванням встановлених судом обставин справи, суд вважає укладений договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку [ADDRESS] , від 09\~жовтня 2002\~року - дійсним. Щодо позовних вимог позивача про визнання за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері, суд виходить з такого. Так, судом установлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 02\~січня\~2020\~року, наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с.\~11). Відповідно до довідки Піщанської сільської ради №\~381/02-24 від 13\~лютого\~2020\~року, яка міститься в матеріалах спадкової справи №6/2020, відкритої після смерті [PERSON] , та наданої на запит суду, установлено, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживала та була зареєстрована на момент смерті ( [INFO] ) за адресою: [ADDRESS] , разом з дочкою [PERSON] , [INFO] (а.с.\~67 - на звороті). Ще за життя, а саме 10\~вересня\~2015\~року [PERSON] склала заповіт, посвідчений секретарем Піщанської сільської ради Новомосковського\~району Дніпропетровської області Фоменко\~Т.\~І., та зареєстрований у реєстрі за №\~161, відповідно до якого [PERSON] , на випадок своєї смерті, все своє майно, що буде належати на день її смерті, де б воно не знаходилося, а також все те, на що вона за законом буде мати право, заповідала [PERSON] , [INFO] (а.с.\~70). З метою оформлення своїх спадкових справ, позивач [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко\~Н.\~П. із заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її матері [PERSON] . Листом приватного нотаріуса Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Монашко\~Н.\~П. №56/01-16 від 02\~липня\~2020\~року позивача було повідомлено про те, що видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] є неможливим, у зв`язку з тим, що спадкоємцем надано правовстановлюючий документ, а саме договір купівлі-продажу житлового будинку, який зареєстровано на Товарній біржі "Новомосковська" від 09\~жовтня\~2002\~року, та не посвідчений нотаріально, що є порушенням вимог статті\~220\~ЦК\~України. Позивачеві було рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання щодо визнання за нею права власності у порядку спадкування за заповітом (а.с.\~12). У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Виходячи із вимог ст.\~1223\~ЦК\~України, право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. Згідно з ч.ч. 1, 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право\~\~прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Оскільки суд прийшов до висновку, що договір купівлі-продажу нерухомості від 09\~жовтня\~2002\~року, який зареєстрований на Товарній біржі "Новомосковська" за реєстраційним\~№\~000295, а саме, житлового будинку [ADDRESS] , є дійсним, а також з огляду на те, що власник нерухомого майна [PERSON] померла, а позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після її смерті, яка прийняла спадщину, також, з огляду на те, що доказів наявності інших спадкоємців, які мають право на обов`язкову частку у спадщині чи спадкоємців за заповітом, які звернулися протягом встановленого строку до нотаріуса з приводу прийняття спадщини та доказів на підтвердження переходу права власності спадкового майна після смерті спадкодавця [PERSON] матеріали справи не містять, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved