Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

У вересні 2021 року Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Онлайн Фінанс» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 36250 грн. 50 коп. Обґрунтовано позов тим, що 17 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка\~Фінансова Допомога»\~(правонаступником\~якого є\~ТОВ «Фінансова\~компанія «Онлайн\~Фінанс»)\~та [PERSON] \~було укладено\~в електронній\~формі кредитний\~договір №\~753929184\~на суму\~12890\~грн.\~строком на\~27\~днів зі\~сплатою 0,78\~%\~від суми\~кредиту за\~кожен день\~користування кредитом. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів належним чином не виконував, у зв`язку з чим виникла заборгованість, яка відповідачем у добровільному порядку не погашена. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 17\~вересня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. Представник відповідача надіслала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що відповідач будь-яких договорів з ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» не заключав, жодних коштів не отримував, а також відповідачу не було відомо про передачу його боргу ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс». Крім того, у відзиві зазначено, що позивач вживав заходи досудового врегулювання спору шляхом звернення до приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. для вчинення виконавчого напису за кредитним договором № 753929184 від 09.10.2020. Проте, рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова у справі № 750/225/21 виконавчий напис № 73965 від 09.10.2020 про стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором визнано таким, що не підлягає виконанню. Таким чином заборгованість за кредитним договором № 753929184 не є безспірною, з чим погодився позивач та не оскаржив рішення про скасування виконавчого напису і навіть сплатив [PERSON] судові витрати. Також представник відповідача зазначає про різницю сум заборгованості по тілу кредиту та відсоткам, що свідчить про неправомірність дій позивача. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, зазначивши, що позов підтримує. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення відповідача, його представника та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 17 січня 2020 року між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] було укладено договір № 753929184, за умовами якого відповідачу було надано кредит в сумі на суму 12890 грн. строком на 27 днів зі сплатою 0,78 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом (а.с. 11-14). Відповідно до копії платіжного доручення № c4255d8e-9a2a-42f5-87a1-7c952c8c1a58 від 17.01.2020 ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога», згідно договору № 753929184 від 17.01.2020, перерахувало [PERSON] 12890 грн. на його картковий рахунок в АТ КБ «Приват Банк» (а.с. 30). Позивач у судовому засіданні визнав, що зазначений у платіжному дорученні картковий рахунок належить йому, проте коштів він не отримував. Разом з тим на спростування доводів позивача, відповідач доказів не надав. Вказаний вище кредитний договір укладений у формі електронного документу з використанням електронного підпису. Згідно статті 12 ЗУ «Про\~електронну комерцію» якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Частиною 12 ст. 11 ЗУ «Про електронну комерцію» встановлено, що електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі Згідно алгоритму дій в інформаційно-телекомунікаційній системі ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» з метою акцепту оферти та укладення електронного договору споживач заповнює заявку на кредит. Відповідачем не надано суду відомостей на підтвердження доводів не заповнення та не підписання ним вказаної заяви чи заволодіння його персональними даними іншими особами (звернення до правоохоронних органів тощо), тобто доказів вчинення шахрайських дій відносно персональних даних позивача матеріали справи не містять. Згідно з пунктом 4.1 кредитного договору невід`ємною частиною цього договору є «Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «Манівео швидка допомога». Уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватися Правил, текст яких розміщений на сайті позичальника. Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 кредитного договору позичальник сплачує проценти за користвання кредитом за фактичний час користування кредитом з розрахунку 285,48 % річних. Розрахунок сукупної вартості кредиту та термін платежу зазначені в графіку розрахунків, який є невід`ємною частиною цього договору (додаток № 1 до договору). Згідно з п. 2.2.2.1 позичальник зобов`язаний вчасно повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом в порядку, визначеному цим договором. 28 листопада 2018 року між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Фінансова компанія «Таліон Плюс» укладено Договір факторингу № 28/1118-01. 21 жовтня 2020 року між сторона укладено Додаткову угоду № 25 до Договору факторингу № 28/1118-01 від 28.11.2018 (а.с. 45-46). 05 серпня 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Таліон Плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Онлайн Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/0820-01 (а.с. 34-44). Відповідно до Реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01, до позивача перейшло право вимоги, зокрема і за кредитним договором № 753929184 від 17 січня 2020 року, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] , у розмірі 38250 грн. 50 коп., з яких 12889 грн. 58 коп. - заборгованість по тілу кредиту та 23360 грн. 50 коп. заборгованість по відсоткам (а.с. 47-49). 31 серпня 2020 року позивачем було направлено відповідачу вимогу про усунення порушення виконання зобов`язання щодо сплати заборгованості за кредитним договором (а.с. 31, 32). Проте, як зазначено в позовній заяві, станом на день звернення до суду із даним позовом заборгованість за кредитним договором № 753929184 від 17.01.2020 не погашена. Пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Стаття 512\~Цивільного кодексу\~України передбачає,\~що кредитор\~у зобов`язанні\~може бути\~замінений іншою\~особою внаслідок:\~1)\~передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов`язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі статтею 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 12 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст.12\~цього Закону є оригіналом такого документа. Статтею 629 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 525 Цивільного кодексу\~України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позивачем зазначено, що свої зобов`язання за договором ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» виконало у повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, однак, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконував, у зв`язку з чим утворилася заборгованість. Так, відповідно до виписки з особового рахунку за кредитним договором № 753929184, заборгованість відповідача\~за кредитним\~договором станом\~на 05\~серпня 2020\~року становить\~36250\~грн.\~50\~коп., до якої входить: 12889 грн. 58 коп. заборгованість за основною сумою боргу (тілом) та 23360 грн. 92 коп. заборгованість по несплачених відсотках за користування кредитом (а.с. 15). Відповідачем вказаного розрахунку не спростовано. Щодо доводів представника відповідача про різницю в документах позивача сум заборгованості, суд зазначає, що згідно реєстру прав вимоги № 1 від 05.08.2020 до Договору факторингу № 05/0820-01, до позивача перейшло право вимоги за кредитним договором № 753929184 від 17.01.2020, укладеного між ТОВ «Манівео Швидка Фінансова Допомога» та [PERSON] , у розмірі 38250 грн. 50 коп., з яких 12889 грн. 58 коп. - заборгованість по тілу кредиту та 23360 грн. 50 коп. заборгованість по відсоткам, а тому по тексту позовної заяви допущена описка, а сума заборгованості підтверджується матеріалами справи. Щодо повідомлення боржника про відступлення прав вимоги за договором факторингу суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомлені визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом." Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15" боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору. Неповідомлення боржника про зміну - кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі". Таким чином, якщо відповідач з будь-яких підстав не отримує вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, відповідач має право погасити свою заборгованість первісному кредитору, що є належним виконанням умов кредитного договору відповідно до вимог ст. 516 ЦК України. Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Частинами першою, другою статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно із частиною другою статті 615 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором не виконав, наявну заборгованість у добровільному порядку не погасив, а тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача про те, що заборгованість не є безспірною, у зв`язку зі скасуванням виконавчого напису не є підставою для відмови у задоволенні позову. У зв`язку з наявністю підстав для задоволення позову, позивачу мають бути відшкодовані понесені у справі витрати на правничу допомогу. Право на правничу допомогу в Україні гарантовано статтею 59 Конституції України та статтею 15 ЦПК України. За приписами статей 133, 137 ЦПК України витрати на правничу допомогу відносяться до судових витрат. Відповідно до частини першої статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Позивачу правничу допомогу надавав адвокат Коваленко Т.А. на підставі договору про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року (а.с. 53-57). Згідно копії платіжного доручення № 434 від 06.09.2021 підтверджується сплата позивачем Адвокатському об`єднанню «Альма Теміс» 2500 грн. за договором про надання правової допомоги від 03 вересня 2021 року (а.с. 61-62). Відповідно до\~частини другої\~статті 137\~ЦПК України,\~за результатами\~розгляду справи\~витрати на\~правничу допомогу\~адвоката підлягають\~розподілу між\~сторонами разом\~із іншими\~судовими витратами.\~Для цілей\~розподілу судових\~витрат: 1)\~розмір витрат\~на правничу\~допомогу адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану зі\~справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно із\~частиною четвертою\~статті 137\~ЦПК України,\~розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: 1)\~складністю справи\~та виконаних\~адвокатом робіт\~(наданих\~послуг); 2)\~часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); 3)\~обсягом наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Витрати на правничу допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правничу допомогу, а саме: надано договір на правничу допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Така ж позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 03 травня 2018 року у справі № 372/1010/16-ц. Згідно акту прийому-передачі наданих послуг до переліку наданих правових та юридичних послуг віднесено: надання усної консультації стосовно складання позовної заяви, узгодження правової позиції (1 год. роботи 500 грн.) та складання позовної заяви (2 год. роботи 2000 грн.) (а.с. 59). Оскільки позивачем документально підтверджено понесення витрат на оплату правничої допомоги, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу у даній справі у сумі 2500 грн. Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати по сплаті судового збору. Враховуючи викладене,

Outcome: approved