Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м. Києва з заявою до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток", третя особа: Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Інформ-Ресурси" про стягнення заборгованості по заробітній платі. Як вбачається зі змісту позовної заяви, в обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що її з 01.05.1985 року призначено старшим технологом-інженером друкарні господарського управління МВС УРСР по переводу з друкарні № 4 ВГО "Союзобліквидав". 21.04.2011 року звільнено у зв"язку з переведенням в Державне підприємство "Розвиток" на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. 22.04.2011 року її прийнято на посаду начальника режимно-секретного відділення до Державного підприємства "Розаиток" по переводу з Державного підприємства "Друкарня МВС України" (наказ від 22.04.2011 року № 45к). 08.09.2015 року Державне підприємство "Розвиток" перейменовано в Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток". 01.12.2016 року вона була переведена головним спеціалістом з режиму секретності Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток". 24.07.2017 року позивача було попереджено про зміни в організації виробництва і праці, а саме припинення, як юридичної особи Державного підприємства МВС України "Розвиток" шляхом його приєднання до Державного підприємства МВС України "Інформ-Ресурси". Крім того, було повідомлено, що по закінченні двох місяців з моменту вручення цього попередження її буде переведено на Київську філію ДП МВС України "Інформ-Ресурси" на посаду головного спеціаліста з РС з посадовими окладом 3650 грн., а у разі відмови - звільнено за п. 6 ст. 36 КЗпП України. Наказом ДП МВС України "Розвиток" від 25.09.2017 року № 27 продовжено термін попередження про зміни в організації виробництва і праці до повної передачі майна на баланс Центральноїбази ресурсного забезпечення МВС України, для передачі необхідної документації та носіїв секретної інформації, який позивач отримала 05.10.2017 року. 09.10.2017 року голові комісії з припинення ДП МВС України "Розвиток" [PERSON] позивач через поштове відділення направила службову записку, в якій в тому числі просила призначити ліквідаційну комісію по передачі матеріальних носіїв секретної інформації та конкретного працівника, який прийме іх на ліквідацію. Також ставила питання щодо невиплати її заробітної плати та просила пояснити з яких джерел вона буде виплачуватись на період передачі секретної документації. Відповіді на вказану записку вона так і не отримала.Позивач вказує, що на даний час у ДП МВС України "Розвиток" виникла заборгованість перед нею по невиплаті заробітної плати, яка станом на листопад 2017 року становить вже 65258 грн. 59 коп. Крім того, позивача не було ні звільнено, ні переведено до ДП МВС України "Інформ-Ресурси" і жодних відомостей про нарахування заробітної плати, починаючи з листопада 2017 року, вона не має. Позивач вказує, що її звеоення до відповідача сплатит заборгованість по заробітній платі, залишитлись не виконаними, а тому позивач просить суд стягнути на її користь з ДП МВС України "Розвиток" невиплачену заробітну плату в розмірі 65258, 59 грн. Судом встанволоено, що 26.11.2018 року позивач, через канцелярію суду, направила заяву про збільшення позовних вимоги, в які просила стягнути з ДП МВС України "Розвиток" заборгованість по заробітній платі в розмірі 121743 грн. 04 коп. 03.07.2018 року Ухвалою судді відкрито провадження усправі. 29.11.2018 року Ухвалою суду закінчено підготовче судове засідання та призначено до розгляду в судове засідання. У судове засідання позивач не з"явилась, про дату та час судового засідання повідомлялась належним чином. Відповідач у судове засідання не з"явився, про судові засідання був повідомлений належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання та зворотніми повідомленнями про вручення повісток. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Третя особа у судове засідання не з"явилась, хоча була повідомлена належним чином, що підтверджується конвертами, які повернулись на адресу суду за закінченням терміну зберігання, відзив на позов не надала. Згідно із ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;3) відповідач не подав відзив;4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, суд вважає за можливе розглядати і вирішувати справу відповідно до вимог ст.ст. 280, 281 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивача з 01.05.1985 року призначено старшим технологом-інженером друкарні господарського управління МВС УРСР по переводу з друкарні № 4 ВГО "Союзобліквидав". Судом встановлено, що позивача 21.04.2011 року звільнено у зв"язку з переведенням в Державне підприємство "Розвиток" на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП України. 22.04.2011 року її прийнято на посаду начальника режимно-секретного відділення до Державного підприємства "Розаиток" по переводу з Державного підприємства "Друкарня МВС України" (наказ від 22.04.2011 року № 45к). 08.09.2015 року Державне підприємство "Розвиток" перейменовано в Державне підприємство Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток". 01.12.2016 року вона була переведена головним спеціалістом з режиму секретності Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України "Розвиток". Судом встановлено, що 09.10.2017 року голові комісії з припинення ДП МВС України "Розвиток" [PERSON] позивач через поштове відділення направила службову записку. Судом встановлено, що позивачу не виплачено заробітну плату в розмірі 65258, 59 грн. Судом встановлено, що 26.11.2018 року позивач, через канцелярію суду, направила заяву про збільшення позовних вимоги по заробітній платі в розмірі 121743 грн. 04 коп. За змістом ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08.02.1995 р. в інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Судом встановлено, що згідно розрахункового листа за жовтень та листопад 2018 року ( а.с.20) борг відповідача перед позиваем складає 58 350,82 грн. та 65 258,59 грн. Відповідач не подав суду доказів, та не повідомив про підстави звільнення від доказування у порядку ст. 82 ЦПК України, не спростував твердження позивча про наявну заборгованість по заробітній платі, яка не виплачена. А відтак, оцінючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання позову до суду підлягає стягненню з відповідача користь держави Україна у розмірі 704 грн. 80 коп. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved