Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У січні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із позовом про визнання заповіту недійсним, посилаючись на те, що оскаржений заповіт було укладено 20.08.2013 р. її тіткою - [PERSON] на користь відповідача - її рідної сестри під впливом і насильства, і під впливом тяжкої обставини. Та у зв"язку з тим, що волевиявлення заповідача, яка померла [INFO] р. , не було вільним і не відповідало її волі, просить розовні вимоги задовольнити та визнати заповіт недійсним. У судовому засіданні позивач та представник позивача (а.с.20 т.1) позовні вимоги підтримала в повному обсязі та суду пояснила, що заповідач - покійна [PERSON], 1934 р.н., приходилась їй тіткою, своїх дітей не мала і тому удочерила її. А 27.11.2012 р. на її користь покійна склала заповіт на її ім"я щодо квартири [ADDRESS]. Вона, у свою чергу, поселилась разом із нею за вказаною адресою та приглядала за нею, готувала їжу, покупала продукти, купала її, стирала речі тощо. Але потім , наприкінці липня 2013 р. відповідач [PERSON], яка приходиться рідню сестрою заповідачу, із своєю онукою [PERSON] пізно у ввечорі примусово вивезли її з вказаної квартири. З вказаного часу у покійній повністю було змінено уклад життя, вона була позбавлена оточення знайомих людей, з якими вона підтримувала дружні відносини, що призвело її до безпорадного стану. Вона, як людина похилого віку, без допомоги сторонніх осіб не могла самостійно впорядкувати, практично не могла рухатись без сторонньої допомоги, що було для неї тяжкою обставиною. Декілька разів вона приїжджала до [PERSON], але відповідач її не пускала. Через двері вона чула, як [PERSON] плаче. Одного разу її пустили до неї, вона була у дуже поганому стані. Відповідач у судовому засіданні суду пояснила, що з часу, як позивач поселилась у її сестри - [PERSON], остання постійно страждала. Позивач - [PERSON] обірвала телефон, декілька разів вона приходила до сестри, але чула через замкнуті двері, як та плаче, а [PERSON] у той час у сусідки була. [PERSON] не годувала її, не приглядала за нею належним чином, могла закрити її і пійти на декілька днів. Зазначила, що [PERSON] змінювала замок у дверях, ключ при цьому нікому не давала, що позивач у судовому засіданні не спростувала. Наприкінці липня 2013 року, коли вона приїхала до сестри, вона зателефонувала онучці [PERSON], оскільки зазначила, що «дело плохо», холодильник пустий. [PERSON] її попросила, щоб вона її забрала. Приїхав і хлопець онукчи [PERSON] і вони забрали [PERSON] із собою. [PERSON] спускалась сходами у двір сама. З цього приводу було викликано поліцію. Наступним ранком поліцейський спілкувався із [PERSON]. Та йому сказала, що їй тут на [PERSON] дуже добре, сама сказала, що хоче тут жити. На [PERSON] вона жила два тижні поки не зробили ремонт на Татарбунарській. У той час у неї піднявся тиск, на Татарбунарську приїжджав лікар, казав, що все гаразд. Мікроінсульт у [PERSON] був вже перед смертью. Через місяць, а може більше [PERSON] склала заповіт на неї. Знаходячись в квартирі на Татарбунарській, [PERSON] постійно просила, що випасали [PERSON] та не давала її спокою, просила викликати нотаріуса для складення на її користь заповіту та прокурора. З нотаріусів ніхто не хотів їхати укладати заповіт, оскільки вже знали, що раніше вже укладались заповіти на квазане нерухоме майно, потім скасовувались. Свого часу вони із [PERSON] їздили до нотаріуса [PERSON] та скасовували заповіт, що був укладений раніше на користь [PERSON]. Потім знайшли нотаріуса Арнаут О.В., яка приїжджала до них до дому, запитувала [PERSON], та відповідала. Потім було укладено заповіт, який підписували [PERSON], [PERSON] та [PERSON], оскільки у [PERSON] тремтіли руки. [PERSON] за тиждень до смерті. Допитана 16.08.2016 р. у судовому засіданні третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, - приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. суду пояснила, що заповіт було укладено відповідно до норм діючого законодавства, вважає, що підстав для задоволення позовних вимог не має. Подала заяву про розгляд справи у її відсутність. У процесі розгляду справи судом було розглянуто клопотання позивача та представника позивача щодо витребування доказів та допиту свідків (а.с.24, 89-90, а.с.248 т.1, а.с. 25, 61,72, 84 т.2 ), в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, була залучена приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Арнаут О.В. (а.с.150 т.1) та розглянуто клопотання представника відповідача щодо витребування доказів та допит свідків (а.с.182-183 т.1). Ухвалою суду від 29.01.2018 р. було скасовано ухвалу суду від 14.03.2016 р. про забезпечення доказів в частині допиту свідка [PERSON], оскільки обставини, свідком яких була вказана особа (стан здров'я заповідача), судом встановлено у процесі розгляду справи, вказана особа значиться знятим з реєстраційного обліку у Волинську область, з 07.06.2016 р. значиться у міжнародному розшуку. Заслухавши позивача та представника позивача, відповідача та представників відповідача, свідків: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]та [PERSON], вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ч.1ст. 231 ЦК України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Правочин, вчинений під впливом насильства, визнається недійсним внаслідок відсутності волі самого учасника на вчинення правочину. Волевиявлення в цьому разі відображає волю не самого учасника правочину, а волю будь-якої іншої особи, яка здійснює вплив на учасника правочину. У відповідності до ч.1 ст.233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. Особа має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки. Такий правочин має ваду волі і вчиняється за таких обставин, коли особа змушена вчинити правочин на невигідних для себе умовах. Як визначено ч.2 ст. 1257 ЦК України, на яку посилається в обґрунтування позовних вимог позивач, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Так, судом встановлено, по померла [PERSON] - спадкодавець, була власником квартири [ADDRESS]. Рішенням Ізмаїльського міського народного суду Одеської області від 04.03.1992 р. визнано недійсним удочеріння [PERSON] - [PERSON] Зі змісту судового рішення вбачається, що вказане удочеріння було оформлено лише з метою у майбутньому переоформити нерухоме майно на [PERSON] (а.с.172 т.1). 27.11.2012 р. [PERSON] уклала заповіт, відповідно до якого вказане нерухоме майно вона заповідає [PERSON] (а.с.4, 5 т.1). 25.12.2012 р. [PERSON] із [PERSON] уклала договір найму житлового приміщення за вказаною адресою (а.с.173) т.1). Як встановлено згідно поясненням сторін та допитаним свідкам, [PERSON] мешкала разом із [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та доглядала її. Як пояснила відповідач, [PERSON] доглядала за [PERSON] дуже погано. Залишала її одну у квартирі, часто не годувала її тощо. Допитана у судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідок [PERSON], яка була сусідкою [PERSON] та мешкає у квартирі № 34, суду показала, що мешкає у тому будинку вже давно, на 3-му поверсі. Знає, що у покійної [PERSON] із її сестрою були погані стосунки, [PERSON] навіть із синяками ходила, оскільки та її біла. Вона, як сусідка приходила до [PERSON], спілкувалась із нею. Знає, що [PERSON] заповіла квартиру [PERSON], [PERSON] за нею доглядала, готувала їй їжу тощо. Бачила, як [PERSON] із своєю онукою та хлопцем у 2013 р. викрали [PERSON]. Це було влітку, вночі, майже. [PERSON] йшла до машини у ночнушчі із табуреточкою за допомогою якої вона за звичай пересувалась, що бачила через вікно. А на сходах бачила, як [PERSON] спускається також за допомогою табуреточці. Отже, на підставі викладеного суд приходить до висновку щодо наявності волі самої [PERSON] у переїзді до своєї сестри - відповідача [PERSON] Як вбачається з висновку Ізмаїльського МВ УМВС України в Одеській області від 29.07.2013 р. за результатами розгляду заяви [PERSON], допитана лейтенантом міліції [PERSON], [PERSON] підтвердила, що [PERSON] доглядала її погано. 20.08.2013 р. [PERSON] уклала заповіт, відповідно до якого, на випадок її смерті усе майно вона заповідає [PERSON] У зв'язку з хворбою [PERSON] текст заповіту підписано [PERSON] та посвідчено свідками [PERSON] та [PERSON] (а.с.41 т.1). Допитана 15.11.2017 р. в режимі відео конференції свідок [PERSON] суду показала, що при укладанні [PERSON] заповіту нотаріус запитувала останню, та відповідала їй, у заповіті розписувалась вона та ще двоє. Бабуся сиділа на кроваті, розмовляла. Допитана у судовому засіданні 01.12.2016 р. свідок [PERSON] суду показала, що вона була свідком укладання [PERSON] заповіту на користь [PERSON] та підписувала цей заповіт як свідок. ІІ дочка дружить із онукою [PERSON] Коли приїхала нотаріус, вона вже була у квартирі. Бабуся сказала нотаріусу, що хоче скласти заповіт на свою сестру і назвнала прізвище. Сама називала прізвище, ім'я та по батькові. Отже, вказані свідки та інші свідки, допитані судом, обставини застосування до [PERSON] фізичного чи психічного тиску або впливу з боку [PERSON] або інших осіб на час укладання заповіту на користь [PERSON] або наявність яких-небудь тяжких обставин для [PERSON] при укладанні вказаного заповіту не підтвердили та судом встановлені не були. Не спростували вказане і допитані лікарі, що здійснювали виїзд до [PERSON] Крім того, 27.08.2013 р. остання подала заяву про скасовування заповіту, укладеного на ім"я [PERSON], яка була укладена зареєстрована приватним нотаріусом [PERSON] в реєстрі за № 3033 (а.с.192 т.1). 07.11.2913 р. до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області було подано заяву від [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору найму житла та визнання такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] За заявою представника [PERSON] позовна заява ухвалою суду була залишена без розгляду (справа № 500/7587/13-ц). За змістом статей 12 та 81 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 2017 року, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, перевіривши підстави позову позивача, що навіть спростовують одни інші, судом не встановлено обставин для визнання заповіту, укладеного 20.08.2013 р. на користь [PERSON], недійсним.

Outcome: dismissed