Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-11 00:00:00

Публічне акціонерне товариство "Дельта Банк" (далі - банк) звернулось в суд з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за договором кредиту в сумі 48 379,66 грн. В обґрунтування вимог вказує, що 11.06.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір за № 11167562000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) у розмірі 7 780,00 швейцарських франків (далі - шв. фр.), зі сплатою відсотків у розмірі 9,99 % річних, із кінцевим терміном повернення до 07.06.2012 року. Відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість на суму 48 379,66 грн. Посилаючись на наведене, банк просить задовольнити позов. Представник позивача у судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Попередньо надіслав суду заяву про слухання справи у його відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи, позовні вимоги підтримує повністю з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, не повідомивши суду про причини своєї неявки, хоча про день та час слухання справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне, проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 11.06.2007 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір за № 11167562000, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) у розмірі 7 780,00 шв. фр., зі сплатою відсотків у розмірі 9,99 % річних, із кінцевим терміном повернення до 07.06.2012 року. Згідно з умовами п.п.4.1, 4.2 кредитного договору, позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені у даному договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни. Сплачувати плату за кредит та інші платежі на рахунки, вказані в першому розділі даного договору. 12.10.2007 року між Банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки № 1, за умовами якого Поручитель зобов'язується перед Банком нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання Позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісії, а також можливих штрафних санкцій та пені. Банк свої зобов'язання щодо кредитного договору виконав повністю та надав [PERSON] кредит у розмірі 7 780,00 шв. фр. Відповідач належним чином не виконував своїх зобов'язань згідно умов договору, внаслідок чого станом на 19.03.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 5 721,30 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 746 580,31 грн. з яких : 3 760,23 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 31 796,73 грн. - заборгованість за кредитом; 1 961,07 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 16 582,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. 12 грудня 2012 року та 27 грудня 2012 року банком було направлено відповідачам досудові вимоги щодо погашення заборгованості, які залишились без задоволення. Встановлено, що на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 р. АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на ПАТ «Укрсиббанк». 08.12.2011 р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, внаслідок чого, ПАТ «Дельта Банк» набуло право вимоги стосовно вищевказаного кредитного договору, що стверджується актом прийому-передачі Документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 р. та договором купівлі-продажу від 08.12.2011 року. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного. В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу вимог ст. 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.2 ст.524 ЦК України, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. В силу вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням ст.610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з вимогами ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його в строк, встановлений договором. В силу вимог ст. ст.553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Встановлено, що відповідач належним чином не виконував взятих на себе зобов'язань згідно умов кредитного договору та порушив умови договору щодо строків сплати кредиту, у зв'язку з чим станом на 19.03.2013 року утворилась заборгованість у розмірі 5 721,30 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 48 379,66 грн., з яких: 3 760,23 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 31 796,73 грн. - заборгованість за кредитом; 1 961,07 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 16 582,93 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості. Таким чином, діями позичальника щодо невиконання зобов'язання порушено майнові права позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь банку суми заборгованості. Разом з тим, суд вважає, що банк пропустив строк пред'явлення вимог до поручителя [PERSON], а тому позовні вимоги в частині солідарного стягнення суми боргу із поручителя до задоволення не підлягають. За нормами ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов"язку. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Так, відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору про дію поруки до повного виконання боржником взятих на себе зобов'язань (пункт 1.3) не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України. Згідно з цією нормою права строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Цього в договорі поруки не встановлено. Строк виконання у договорі кредиту чітко визначений -до 07 червня 2012 року (пункт 1.2.1). Тому порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а саме, з 07 червня 2012 року до 07.12.2012 року не пред'явить вимоги до поручителя. Позивачем не представлено, а судом не здобуто будь-яких належних та допустимих доказів щодо пред'явлення вимоги поручителю [PERSON] про виконання зобов'язання протягом шести місяців з 07 червня 2012 року до 07.12.2012 року . Отже, суд вважає, що позовні вимоги в частині солідарного стягнення заборгованості з поручителя є безпідставними та до задоволення не підлягають. Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановлені обставини справи, виходячи із заявлених вимог, суд приходить до висновку, що в даному випадку мають місце порушення позичальником майнових прав позивача, які підлягають захисту шляхом стягнення з позичальника [PERSON] в користь банку заборгованості по кредитному договору у розмірі 5 721,30 шв. фр., що згідно курсу НБУ складає 48 379,66 грн. Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачами не представлено суду жодних доказів щодо безпідставності вимог позивача. Крім того, із відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 483,80 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial