Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Хорольська районна державна адміністрація в інтересах [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи - Служба у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації, орган опіки та піклування виконавчого комітету Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, [PERSON], [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, в обгрунтування якого вказала, що до служби у справах дітей Хорольської районної державної адміністрації від громадянки [PERSON] надійшла повторна заява з проханням позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON], [INFO]. Питання позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо малолітньої [PERSON] та визначення її міспя проживання неодноразово розглядалося на засіданнях Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської райдержадміністрації. За наслідками Комісії від 23 вересня 2016 року було вирішено визначити місце проживання малолітньої [PERSON] до виповнення нею 3-х річного віку з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] пообіцяв щомісячну допомогу при народженні дитини та по втраті годувальника передавати на утримання доньки подружжю [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги та прохала їх задовольнити з підстав наведених в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали в повному обсязі та не заперечували проти їх задоволення. В судовому засіданні треті особи - [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали та прохали їх задовольнити. В судове засідання представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області не з"явився, але надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність його представника, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Суд, з»ясувавши позиції сторін, дослідивши матеріали справи, належно оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно ч. 2 ст. 25 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, материнство і дитинство дають право на особливе піклування і допомогу. Всі діти, народжені у шлюбі або поза шлюбом, повинні користуватися однаковим соціальним захистом. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до свідоцтва про народження серія [NUMBER] є батьком малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Згідно висновку опікунської ради при виконавчому комітеті Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області, після смерті [PERSON] малолітня [PERSON], [INFO], до сьогодні проживає у помешканні [PERSON] в [ADDRESS]. Обстеження матеріально - побутових умов проживання сім'ї [PERSON] показало задовільний стан. В помешканні є місце для відпочинку дівчинки. [PERSON] повністю забезпечена одягом та продуктами харчування, але без матеріальної допомоги свого батька. Зі слів діда [PERSON] та баби [PERSON] батько [PERSON] - [PERSON] за весь час тільки декілька разів навідував доньку, але кошти на утримання доньки не надавав. Опікунська рада при виконавчому комітеті Староаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області вважає за доцільне подальше проживання малолітньої [PERSON] в родині діда й баби [PERSON] до вирішення питання по суті в Хорольському районному суді Полтавської області. Опікунська рада при виконавчому комітеті Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області обстежила соціально - побутові умови проживання громадянина [PERSON] в [ADDRESS]. З'ясовано, що [PERSON] зареєстрований та проживає в будинку, власником якого є його мати - [PERSON] 2-х кімнатний будинок житловою площею 32 кв.м., має пічне опалення. В помешканні чисто, але кімнати потребують ремонту. На подвір'ї є літня кухня, погріб, колодязь. Продукти харчування відсутні, запасів овочів не має. Постійного місця роботи [PERSON] не має, весь свій вільний час та всі зусилля спрямовує на влаштування свого особистого життя (проживає із співмешканкою та її дітьми). [PERSON] отримує від управління соціального захисту населення допомогу при народженні дитини у розмірі 860 грн. та допомогу по втраті годувальника. З його слів, кошти надходять на карточку, з якої кожного місяця відраховується 100 грн. на депозит, за решту коштів він придбав пилку. Зі слів [PERSON], перед Новим роком він відвідував доньку, привозив одяг та харчування для [PERSON]. З [PERSON] спілкування короткочасне. Новоаврамівська сільська рада вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до малолітньої [PERSON]. Наполегливо радить [PERSON] змінитися, бути більш відповідальним батьком, частіше відвідувати доньку, шукати спільну мову з дідусем та бабусею [PERSON] і намагатися здобути їх довіру. Рішенням виконавчого комітету Новоаврамівської сільської ради Хорольського району Полтавської області від 24.02.2017 року № 12 зобов'язано [PERSON] передавати дідові й бабі [PERSON] кошти на утримання [PERSON] в присутності соціального працівника Староаврамівської сільської ради. Зі слів, [PERSON] та [PERSON] жодної копійки «дитячих» коштів передано не було. Працівники служби у справах дітей неодноразово здійснювали обстеження умов проживання [PERSON] ([ADDRESS]) та [PERSON] ([ADDRESS]) в результаті обстеження з'ясовано, що малолітній [PERSON] доцільніше проживати з бабою та дідом. Зі слів баби та діда [PERSON], матір малолітньої [PERSON], [PERSON], через постійні сварки, бійки та зради [PERSON] довів до самогубства. З дня смерті матері до сьогодні (майже рік) дівчинка виховується в родині діда й баби без будь - якої участі рідного батька, який не відвідує та не забезпечує дитину матеріально. Питання неналежного виконання батьківських обов'язків [PERSON] неодноразово розглядалося на опікунській раді виконавчого комітету Новоаврамівської сільської ради та на Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації. Згідно Комісії з питань захисту прав дитини Хорольської районної державної адміністрації від 28.02.2017 року № 1/6 затверджено висновок про неналежне виконання батьківських обов'язків [PERSON] по відношенню до малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та про доцільність позбавлення його батьківських прав. Згідно ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про її життя, здоров'я та майбутнє. Відповідно до ст. 164 СК України мати/батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до абз.2 п.16 вищевказаної постанови вбачається, що, ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до абз.7 п.16 постанови Пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» вбачається, що одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позбавляючи батьківських прав відповідача, суд в першу чергу виходить з найкращих інтересів дитини, яка потребує належного виховання з метою духовного та фізичного розвитку її особистості. Саме на це звернув увагу Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Савіни проти України» від 18 грудня 2008 року. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, ухваленою Генеральною Асамблеєю ООН від 20.11.1989 року, ратифікованою ВРУ 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На думку суду, факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки, що грубо порушує її права та інтереси, є доведеним, а тому позов є обґрунтованим. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до твердого переконання про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO]. Згідно ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись на дитину визначається судом. Відповідно до п.п. 3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім'ї. Під зміною сімейного стану розуміється з'явлення у сім'ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов'язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров'я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров'я платника аліментів. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ст.79 ч.1 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, тобто з 27.03.2017 року. Відповідно до ст. 367 ч.1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на викладене вище, та те, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 640, 00 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved