Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-31 00:00:00

Шевченківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування кімнатою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідач [PERSON] з 13.05.2002 року зареєстрована в кімнаті [ADDRESS]. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 23.03.2006р. №396, гуртожитку комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги на [ADDRESS] надано статус житлового будинку та зобов'язано Шевченківську районну адміністрацію укласти договори житлового найму з мешканцями, які зареєстровані та проживають у згаданому будинку. Із-за відсутності вільної житлової площі для розселення мешканців, житлові приміщення 7, 8, 9 поверхів (1, 2 блок-секції) вирішено використовувати як гуртожиток для проживання одиноких громадян. Рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.05.2008року №400, житловий будинок [ADDRESS] передано на баланс ЛКП «Тополя-406» та зобов'язано департамент житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради укласти договори оренди житла з одинокими мешканцями, які проживають на 7, 8, 9 поверхах (1, 2 блок-секції) у кімнатах для проживання одиноких. Зі слів сусідів відповідач в спірній кімнаті не проживає і ніколи не проживала, що підтверджується актами ЛКП «Тополя-406» від 10.01.2014р., 28.01.2014р., 04.02.2014р. Плату за комунальні послуги відповідач не здійснює, а тому заборгованість перед ЛКП «Тополя-406» за надані послуги станом на 01.03.2014р. становить 6546,85грн. Таким чином, оскільки відповідач у спірній кімнаті не проживає більше шести місяців, не вносить плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню кімнати, вважається таким, що втратив право на користування нею, тому у відповідності до ст. 72 ЖК УРСР просить визнати його таким, що втратив право користування даною квартирою. В судовому засіданні представник позивача - Цибрух Я.В. підтримав позовні вимоги та просив позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, заперечень на позовну заяву відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 169, 224 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. Заслухавши думку представника позивача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. В судовому засіданні встановлено, що з 13.05.2002 року в кімнаті [ADDRESS], зареєстрована [PERSON], [INFO]. Даний факт стверджується довідкою з місця проживання про склад сім"ї і прописку № 898 від 17.03.2014р. /а.с. 4/. Згідно з рішенням виконавчого комітету Львівської міської ради від 16.05.2008року №400, житловий будинок [ADDRESS] передано на баланс ЛКП «Тополя-406». Відповідно до актів, складених працівниками ЛКП "Тополя-406" від 10 січня 2014р. /а.с. 9/, 28 січня 2014р. /а.с. 8/, 04 лютого 2014р. /а.с. 7/ в кімнаті [ADDRESS] відповідач - [PERSON] не проживає понад шість місяців. Крім того, судом встановлено, що заборгованість відповідача перед ЛКП «Тополя-406» за надані житлово-комунальні послуги станом на 01.03.2014р. становить 6546,85грн., що підтверджується довідкою ЛКП «Тополя-406» №257 від 19.03.2014р. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в доход держави судові витрати.

Outcome: approved