Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], посилаючись на те, що він ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням сина, не утримує його, не спілкується з ним, не виявляє батьківської уваги та турботи. Просить призначити її опікуном дитини. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судової повістки. В справі є нотаріально засвідчена заява відповідача, в якій він просить розглянути справу про позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON] [INFO], в його відсутності, не заперечив проти призначення опікуном дитини [PERSON]. Представник третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та підтримав висновок органу опіки і піклування про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача. У відповідності до ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши пояснення сторін, та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню з наступних підстав. Так, у постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у п. 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як встановлено у судовому засіданні, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини. Відповідач як батько дитини, самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не займається вихованням сина, не утримує його, не спілкується з ним, не виявляє батьківської уваги та турботи, не працює, веде аморальний спосіб життя. Дитина на даний час проживає з бабусею - позивачкою по справі, батька бачить вкрай рідко. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, чого невиконує відповідач. Згідно зі ст.51 Конституції України, ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч.1 п. 2 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради [PERSON] доцільно позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO], оскільки він ухиляється від виконання батьківських обов"язків. В заяві засвідченій приватним нотаріусом Богатирчуком А.М. [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO], та призначення опікуном дитини [PERSON]. Таким чином суд вважає, що в судовому засіданні здобуто достатньо доказів, які доводять, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, а тому його слід позбавити батьківських прав щодо його неповнолітнього сина [PERSON]. Частиною 3 статті 243 Сімейного кодексу України передбачено, що опіка, піклування над дитиною встановлюється судом у випадках, передбачених положеннями Цивільного кодексу України. Згідно частини 3 статті 60 Цивільного кодексу України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердичівської міської ради вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON], його бабусю [PERSON]. Суд вважає за доцільне призначити опікуном дитини позивачку, зважаючи на подання органу опіки та піклування та докази, що свідчать про можливість [PERSON] бути опікуном.

Outcome: approved