Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому зазначила, що вона з відповідачем перебувала в шлюбі, який згідно рішення Коростенського міськрайонного суду №279/9512/13-ц від 03.11.2014 року розірвано. Від подружнього життя мають дочку - [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття але продовжує навчання в 2-С класі Технікуму мережі шкіл і навчальних закладів у місті Скала (Польща) та знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів, щомісячно починаючи з дня подачі позову та до закінчення дитиною навчання або до досягнення нею 23 річного віку. Одночасно просить стягувати з відповідача на її користь додаткові витрати на оплату навчання та проживання дитини у навчальному закладі в розмірі 1/2 частини витрат на навчання і проживання, згідно договору про надання освітніх послуг до закінчення чи до досягнення дочкою 23 річного віку залежно від того, яка з цих обставин настане першою. Сторони письмово повідомили про розгляд справи у їх відсутності. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наступне: Судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка на даний час навчається у 2-С класі Технікуму мережі шкіл і навчальних закладів у м.Скала, що стверджується довідкою вказаного закладу, наявною у справі. Запланований термін закінчення навчання згідно навчальної програми у 2019 році. Виходячи з наведеного позов ґрунтується на вимогах ст.199 Сімейного Кодексу України, згідно з якою, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положеннями ст.141 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Пленум Верховного Суду України надав розяснення щодо підстав виникнення обов"язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання. Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 року обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України, а саме: стану здоровя та матеріального становища дитини; стану здоровя та матеріального становища платника аліментів; наявності у платника інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інших обставин, що мають істотне значення. Матеріальне становище повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, визначається з врахуванням вартості навчання, навчального обладнання, навчальних матеріалів, проїзду, проживання за місцем розташування навчального закладу тощо. Обовязком батьків, зокрема, відповідача є надання посильної матеріальної допомоги своїй дитині для отримання освіти, що в подальшому дозволить їй забезпечити своє життя матеріально. З врахуванням встановлених судом обставин суд вважає, що відповідач має можливість надавати позивачу матеріальну допомогу на період навчання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини від доходу щомісячно, за винятком періоду канікул, оскільки даний вид утримання аліментів повязаний саме із навчанням, а навчання студентів на канікулах припиняється, тому в цей період аліменти стягненню не підлягають. Вимоги в частині стягнення додаткових витрат на оплату навчання та проживання в розмірі 1/2 частини таких витрат задоволенню не підлягають, оскільки у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року у справі №6-1296цс15. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial