Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

Позивачі звернулися в суд із позовом до відповідача про відшкодування шкоди, заподіяної злочином, в обґрунтування позовних вимог покликаються на те, що 02.01.2012р. вони перебували у житловому будинку [ADDRESS], що належав матері позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] та яка померла [INFO].. Даний будинок матір заповіла їм по 1/2 частини кожному, однак відповідач претендує на весь будинок, в зв'язку із чим між ними виникли неприязні відносини. Зазначає, що 02.01.2012р. близько 15год. 00хв. відповідач вчинив чергову сварку під час якої ображав їх та спричинив тілесні ушкодження. А саме, згідно актів судово-медичного дослідження від 06.01.2012р. позивачам спричинено тілесні ушкодження, що відносяться до легких, що спричинили короткочасний розлад здоров»я. Вироком Сокальського районного суду від 25.11.2014р. відповідача визнано винним за ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Вказаний вирок ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 24.02.2015р. залишено в силі. Зазначають, що неправомірними діями відповідача їм завдана значна матеріальна та моральна шкода. Позивачами затрачено значних кошти на лікування, однак всіх чеків на придбання ліків ними не збережено. Згідно призначення лікаря та наявних чеків ними витрачено на придбання ліків 623,62грн. Крім цього, внаслідок дій відповідача їм крім матеріальної шкоди також спричинено моральну, яку оцінюють у 10000грн. та визначають виходячи з фізичних та моральних страждань отриманих внаслідок побиття відповідачем. Моральна шкода заподіяна позивачці [PERSON] також полягає у тому, що вона працює на посаді вчителя у Сокальській НВК ЗШ І-ІІІ ступенів, постійно перебуває у середовищі дітей та колег по роботі, однак через свій зовнішній вигляд, а саме наявність гематом на обличчі була змушена уникати людей, а також відриватися від повсякденної роботи звертаючись до лікаря. Моральну шкоду також і спричинено її чоловіку, який страждав від нанесених тілесних ушкоджень. Просять стягнути із відповідача у їх користь 623,62грн. матеріальної шкоди, 10000грн. відшкодування моральної шкоди та 350грн. витрат на правову допомогу. В заяві про збільшення позовних вимог від 27.07.2015р., позивачі зазначили, що у зв'язку із не відшкодуванням відповідачем в добровільному порядку спричиненої шкоди, що встановлена в ході розгляду кримінальної справи, вони були змушені звертатися за правовою допомогою в рамках кримінальної справи, а в даний час і цивільної справи про відшкодування шкоди. В зв'язку з чим вартість правової допомоги оплачена позивачами згідно квитанцій до прибуткових касових ордерів становить 3350грн. Просять стягнути із відповідача у їх користь 623,62грн. матеріальної шкоди, 10000грн. відшкодування моральної шкоди та 3350грн. витрат на правову допомогу. У заяві про збільшення позовних вимог від 17.05.2016р., позивачі зазначили, що у зв'язку із не відшкодуванням відповідачем в добровільному порядку спричиненої шкоди, вартість правової допомоги оплачена позивачами зросла. Просять стягнути із відповідача у їх користь 623,62грн. матеріальної шкоди, 10000грн. відшкодування моральної шкоди та 12112,04грн. витрат на правову допомогу. Позивач [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просять задовольнити, в обґрунтування зазначили, що вина відповідача у спричиненні їм шкоди повністю доведена вироком суду. Що стосується підтвердження майнової шкоди, зазначили, що у зв'язку із необізнаністю не зберегли усіх чеків щодо придбання ліків. Обсяг відшкодування моральної шкоди підтримують в повному розмірі. Відносно правової допомоги повідомили, що у зв'язку із невизнанням відповідачем вини у вчиненні злочину, а також не бажанням відшкодувати спричинену шкоду в добровільному порядку, судові розгляди як кримінальної так і цивільної справ значно затягувались, в зв'язку з чим ними затрачені значні кошти на правову допомогу, яка згідно наданого розрахунку становить 12112,04грн. Представник позивачів [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просить задовольнити в повному обсязі. На обґрунтування вимог зіслалася на доводи, як і викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, зазначив, що відсутні докази які підтверджують витрачення коштів позивачами на лікування. Крім цього, вважає, що не доведено позивачами факту спричинення їм моральної шкоди та затрачення коштів на правову допомогу. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовних вимог не визнав, просить у їх задоволенні відмовити так як позивачами не надано доказів щодо спричинення їм шкоди. Заслухавши учасників судового розгляду та дослідивши докази в справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно вироку Сокальського районного суду від 25.11.2014р., [PERSON], 02.01.2012р. близько 15.00год. по [ADDRESS], вчинив сварку з потерпілими [PERSON] та [PERSON] і виганяв їх з господарства. Під час даної сварки підсудний умисно наніс потерпілій [PERSON] удари кулаком в обличчя та по тілу, тягнув за волосся, чим спричинив їй тілесні ушкодження у виді синців в очних ділянках, синця на грудях зліва, синця на правій половині спини, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Потерпілий [PERSON] заступився за дружину і підсудний збив його з ніг та умисно наніс йому удари ногами по тілу, чим спричинив йому тілесні ушкодження у виді саден на лівому лікті, саден та подряпин в поперековій ділянці зліва, синця на лівій сідниці, які відносяться до легких тілесних ушкоджень. Своїми умисними діями підсудний вчинив потерпілим умисне легке тілесне ушкодження. [PERSON] визнано винним за ч.1 ст. 125 КК України та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Зазначений вирок набрав законної сили. У даній справі позивачі визнані потерпілими. Відповідно до положень ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок (ухвала) у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Отже факти, встановлені вироком суду, який набрав законної сили, а саме факт спричинення шкоди відповідачем встановлено вказаним вироком суду і не підлягає доказуванню за данною справою. Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Таким чином, виходячи із змісту зазначеної норми, для настання відповідальності необхідна наявність складу правопорушення, а саме: наявність шкоди; протиправна поведінка заподіювача шкоди; причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; вина. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1997 року "Про практику розгляду судами цивільних справ про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Згідно відповіді на адвокатський запит, наданої Сокальською ЦРЛ за №337/01-3 від 11.02.2016р., [PERSON] зверталася до лікаря травматолога 05.01.2012р. по 13.01.2012р., а також 16.02.2012р. до лікаря кардіолога. Було призначено ряд медикаментів, що вибрані згідно листка призначення лікаря, для уточнення даних потрібно чеки з аптек. Крім цього, [PERSON] звертався до лікаря хірурга 03.01.2012р. та йому призначено також медичні препарати. Дослідженими квитанціями на придбання лікарських препаратів, від 10.01.2012р., 11.01.2012р., 12.01.2012р., 14.01.2012р. та 16.01.2012р., встановлено, що позивачем затрачено 162грн. 67коп. на придбання медичних препаратів. Крім цього, згідно пояснень позивачки [PERSON] дані медичні препарати взагалом були придбані для її лікування. В свою чергу, інших доказів, а саме чеків на придбання ліків ніж ті, що досліджені в судовому засіданні позивачами не надано, відтак, позовну вимогу про стягнення із відповідача 623,62грн. витрат на придбання ліків, суд задовольняє частково на суму 162,67грн. Крім цього, відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Зокрема, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв"язку із знищенням чи пошкодженням її майна. В судовому засіданні встановлено, що протиправними діями відповідача позивачам завдано моральну шкоду внаслідок завдання фізичного болю в результаті побиття. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди відповідачем [PERSON], відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, суд враховує характер вчиненого діяння відповідачем, яке характеризується умисною формою вини, глибину фізичних та душевних страждань позивачів, а також вимоги розумності та справедливості, тому, позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди в сумі 10000 грн., суд задовольняє частково, а саме враховуючи характер заподіяних тілесних ушкоджень та період лікування, із відповідача [PERSON] в користь позивачки [PERSON] слід стягнути 2000грн. відшкодування спричиненої моральної шкоди та в користь позивача [PERSON] 1000грн. відшкодування спричиненої моральної шкоди. Вирішуючи питання щодо відшкодування відповідачем позивачам витрат на правову допомогу, судом встановлено наступне. Згідно наданого представником позивачів розрахунку витрат на правову допомогу, в період розгляду кримінальної справи про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст. 125 КК України, з 19.04.2012р. по 24.02.2015р., встановлено, що такі становлять 8587,04грн. Крім цього, дослідженими квитанціями до прибуткового касового ордера №63 від 25.05.2015р. та №108 від 22.07.2015р., встановлено, що позивачкою [PERSON] затрачено кошти в сумі 3350грн. на правову допомогу. Разом з тим, дослідженими матеріалами кримінальної справи №1321/522/2012 про обвинувачення [PERSON] за ч.1 ст. 125 КК України, встановлено, що між наданим представником позивачів розрахунком та відомостями, що містяться у журналах судових засідань, щодо дат та їх часу, наявна розбіжність відносно дати - 03.08.2012р., а саме у вказаний день справа не розглядалася. Відтак, вартість витрат на правову допомогу, згідно розрахунку за вказану дату в сумі 110,20грн. позивачами не доведено, відповідно підтвердженою є сума витрат на правову допомогу з врахуванням дослідженого розрахунку та квитанцій в загальній сумі 11826,84грн., яка згідно приписів ст. 88 ЦПК України підлягають до стягнення із відповідача.

Outcome: partial