Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

11\~березня 2020\~року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про \~ розірвання шлюбу. В позові зазначив, що з відповідачкою\~ перебуває у шлюбі з 24 квітня 2012 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 02.\~Дітей від шлюбу не мають. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені. Вважає, що сім`ю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання\~ надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. (а.с.14). Відповідачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала у\~повному обсязі. Просила після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". (а.с.15). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши докази у справі суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач та відповідачка уклали шлюб 24 квітня 2012 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Калузької сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 02, що вбачається зі свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого повторно Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції м.Одеса 06 березня 2020 року. (а.с.3). Подружнє життя в сторін не склалося, вони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що їхню сім`ю зберегти не можливо, оскільки це суперечить його інтересам. Згідно зі ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. У відповідності до ч.3 ст.115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідачку обов`язок по відшкодуванню позивачу судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

Outcome: approved