Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

У лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та матері до досягнення дитиною трьох років, посилаючись на те, що з осені 2011 року вона з відповідачем проживає однією сім»єю без реєстрації шлюбу у його помешканні в [ADDRESS]. За час спільного проживання у них народився сина [PERSON], [INFO]. У зв"язку з тим, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає з позивачкою та на її утримання, оскільки вона знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, просить стягнути на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття та на її утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до досягнення дитиною трьохрічного віку. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, наполягала на задоволенні. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, зазначав що на його утриманні є донька тринадцятирічного віку на яку він сплачує аліменти у розмірі ? частини доходу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з поясненнями позивача та відповідача, сторони проживали однією сім»єю з осені 2011 року. За час спільного проживання у них народився син [PERSON], [INFO], про що 08 січня 2014 року видано Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції свідоцтво про народження, актовий запис № 10 . Згідно свідоцтва про народження, в графі батько дитини зазначений [PERSON], [INFO] В судовму засіданні відповідач підтвердиє що справді є батьком [PERSON].. На даний час сім»я розпалась, позивачка з сином виїхала до батьків у Сумську область. З цього часу неповнолітній син знаходиться на утриманні позивачки, яка не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, якій не виповнилось трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 8 ЗУ "Про охорону дитинства" встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч. 3 ст. 11 вказаного вище Закону батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів свої дитини. Також відповідно до ст. 84 СК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років, оскільки вона не працює, в зв'язку із здійсненням догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та не має можливості утримувати себе та дитину. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Приймаючи до уваги те, що відповідач працює та має стабільний заробіток, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у частці від доходу відповідача. При цьому, вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, суд відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, враховує матеріальний стан платника аліментів, який має стабільний прибуток, хронічними хворобами не страждає та не являється інвалідом, має аліментні зобов»язання. Крім того, визначений судом розмір аліментів буде достатній для забезпечення фізичного, інтелектуального та морального розвитку дитини. Також, згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір . На підставі викладеного,

Outcome: partial