Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-02 00:00:00

У липні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 04 листопада 2014 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора Шашатського С.О. підписана заява про відкриття поточного рахунку, на підставі якої ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило товариству поточний рахунок № [NUMBER] . 04 листопада 2014 року ТОВ «АВТОМИР ОДЕСА» в особі діючого на той час директора [PERSON] підписало заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою ТОВ «АВТОМИР ОДЕСА» приєдналось до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом із зазначеною заявою складають договір банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року. На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Автомир Одеса» за кредитною послугою «Кредитний ліміт на поточний рахунок» 29 січня 2015 року між ПАТ\~\~КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір поруки №\~\~РОR1422527244198. Кредитними коштами ТОВ «Автомир Одеса» користувалось з лютого 2015 року. У подальшому розмір встановленого ліміту було збільшено до 200 000 грн, про що банком було повідомлено клієнта в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв`язку. На порушення взятих на себе зобов`язань за договором банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року ТОВ «Автомир Одеса» не повернуло банку в повному обсязі використані кредитні кошти, не сплатило відсотків, комісії, у зв`язку з чим заборгованість товариства становить 236 358,22 грн з яких: заборгованість за тілом кредиту - 200 000 грн, за відсотками - 21 392,09 грн, комісія - 3 600 грн, пеня - 11 366,13 грн. 02 грудня 2015 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі нового директора [PERSON] підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 27 січня 2016 року ТОВ «Автомир Одеса» скористалося послугою «Гарантований платіж» шляхом створення заявки № 246 на суму 198 000 грн та підписання її електронним підписом у системі «Приват24», відповідно до умов якого клієнт сплачує відсотки. На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Автомир Одеса» за кредитною послугою «Гарантований платіж» 03 грудня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір поруки № РОR1449138892824. Однак ТОВ «Автомир Одеса» своїх зобов`язань належним чином не виконало, у зв`язку з чим станом на 15 квітня 2016 року заборгованість складає 214 230,55 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 198 000 грн, заборгованість за відсотками за користування кредитом - 11 682 грн та пеня\~\~- 4 548 грн. Загальна сума грошових вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ТОВ «Автомир Одеса» становить 450 588,77 грн. З огляду на викладене, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 450 588,77 грн. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних вимог, свої заперечення обґрунтовував тим, що зобов`язання за договором банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року та договір поруки від 29 січня 2015 року були припинені у зв`язку із укладенням нового договору банківського обслуговування від 02 грудня 2015 року. Відповідач зазначає, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження ознайомлення поручителів з Умовами та Правилами надання банківських послуг, які існували на момент укладення договорів про надання банківських послуг. Вимоги позивача не підтверджені належними та допустимими доказами. ПАТ КБ «ПриватБанк» не ознайомив ТОВ «Автомир Одеса» з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, що вказує на недотримання сторонами вимог законодавства України (статті\~207,\~628,\~634,\~638 ЦК України) під час укладення надання банківських послуг. Матеріали справи не містять документів, які б підтверджували зміст Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку, які є невід`ємною частиною договору, а також самої заяви про приєднання до них, що вказує на недоведеність вимог позивача про наявність між ним та ТОВ «Автомир Одеса» будь-яких договірних відносин. Представник відповідача також наголошував, що [PERSON] не поручався за договором банківського обслуговування від 02 грудня 2015 року, який було укладено між ТОВ «Автомир Одеса» в особі [PERSON] та фактично є окремим зобов`язанням. Справа розглядалась судами неодноразово. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено, рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року скасовано, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від\~\~04\~\~листопада 2014 року у розмірі 450 588,77 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Постановою Верховного суду від 25.09.2019 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 17 серпня 2017 року\~та рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 01 березня 2017 року\~скасовано,\~справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Мотивуючи своє рішення Верховний суд зазначив, що у заявах від 04 листопада 2014 року та від 02 грудня 2015 року, підписаних сторонами, відсутні умови договору про встановлення кредитного ліміту, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тощо. Надані ПАТ КБ «ПриватБанк» примірники Умови та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, не містять підпису відповідача. Касаційним судом також зазначив, що з урахуванням викладеного відсутні підстави вважати, що при укладенні договорів про надання банківських послуг із ТОВ\~\~«Автомир Одеса» ПАТ КБ «ПриватБанк» дотрималося вимоги про повідомлення позичальника про умови кредитування та узгодження із ним саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Повертаючи справу на новий розгляд, посилаючись на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19), суд касаційної інстанції зазначив, що без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ТОВ\~\~«Автомир Одеса» Умови та Правила банківських послуг, за відсутності в заявах домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг не може розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору. Відповідно вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з поручителів заборгованості за договорами, правомірність та підстави нарахування якої позивачем не доведені належними та допустимими доказами, є також передчасними. Крім того, Верховний суд зазначив, що під час нового розгляду справи судам необхідно дослідити наявні у матеріалах справи докази, встановити можливість позичальника ознайомитись з умовами оспорюваних кредитних договорів, а також дослідити умови кредитного договору, встановити обставини та підстави отримання позичальником кредитних коштів та чи мало місце виконання позичальником умови кредитного договору. Ухвалою Малиновського районного суду від 01.11.2019 року провадження у справі відкрито, розгляд справи ухвалено проводити в порядку загального позовного провадження. У підготовчому судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про огляд доказів веб-сайту (сторінки) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua з метою встановлення та фіксування їх змісту, а саме: встановлення змісту Умов, до котрих приєднався Третя особа та [PERSON] , [PERSON] та якими керувався ПриватБанк звертаючись із позовом. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2020 року клопотання позивача задоволено частково, судом ухвалено забезпечити докази та провести огляд веб-сайту (сторінки) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua 1. в редакції чинній станом на\~01.11.2014\~року: сторінка 6 архіву Умов та правил надання банківських послуг; розділ 1.1.6\~Додаткові положення Умов та правил надання банківських послуг; розділ 3.2.1\~Кредитний ліміт на поточний рахунок в частині п.п. 3.2.1.4.12 та 3.2.1.4.13 Умов та правил надання банківських послуг; 2. в редакції чинній станом на\~01.06.2016\~року: сторінка 4 архіву Умов та правил надання банківських послуг; розділ 1.1.6 Умов та правил надання банківських послуг; розділ 3.2. в частині п.п.3.2.1.4.2.,3.2.1.4.3.,3.2.1.2.2.2.,3.2.1.1.8.,3.2.1.2.2.3., 3.2.1.2.3.4.,3.2.1.4.1.,3.2.4.2.,3.2.1.1.5.1.,3.2.1.5.7.,3.2.1.6.1. Умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила задовольнити позов. Представник відповідача Шашатського С.О. проти позову заперечував, просив суд відмовити в задоволені позовних вимог. Відповідач [PERSON] та третя особа ТОВ «Автомир Одеса» у судове засідання не з`явивлись, про дату та час судового засідання повідомлялись відповідно до вимог\~ЦПК України. Сторони не були присутні під час проголошення рішення, з дозволу головуючого покинувши зал судового засідання, так як приймали участь у інших судових засіданнях. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності, беручи до уваги рекомендації Верховного суду зазначені в постанові від 25.09.2019 року, вважає що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Cудом встановлено, що 04 листопада 2014 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора Шашатського С.О. була підписана заява про відкриття поточного рахунку, на підставі якої ПАТ КБ «ПриватБанк» відкрило товариству «Автомир Одеса» поточний рахунок № [NUMBER] . 04 листопада 2014 року [PERSON] підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно з якою ТОВ «Автомир Одеса» приєдналось до Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку, які разом із заявою складають договір банківського обслуговування від 04 листопада 2014 року . На забезпечення виконання зобов`язань ТОВ «Автомир Одеса» за кредитною послугою «Кредитний ліміт» та «Гарантовані платежі» 29 січня 2015 року між позивачем та [PERSON] укладений договір поруки № РОR1422527244198, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався перед позивачем відповідати за виконання ТОВ «Автомир Одеса» за послугою «Кредитний ліміт» зі сплати кредиту у розмірі 15 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 0 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.1, в розмірі 36 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.2, у розмірі 56 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.3 розділу 3.2.1 Умов та Правил надання банківських послуг, комісійної винагороди в розмірі 3 % перерахувань, щомісячної винагороди за користування кредитним лімітом у розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць; за послугою «Гарантовані платежі» - зі сплати кредиту в розмірі 15 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі в розмірі 36 % річних, за період прострочки користування кредитом в розмірі 56 % річних, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. 02 грудня 2015 року ТОВ «Автомир Одеса» в особі директора Грасько Д.О. була підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. 03 грудня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір поруки № РОR1449138892824, відповідно до умов якого [PERSON] зобов`язався перед позивачем відповідати за виконання ТОВ «Автомир Одеса» за послугою «Кредитний ліміт» зі сплати кредиту в сумі 10 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі 33 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.2, у розмірі 66 % річних відповідно до пункту 3.2.1.4.1.3 розділу 3.2.1 Умов та Правил, комісійної винагороди в розмірі 3 % перерахувань, щомісячної винагороди за користування кредитним лімітом в розмірі 0,9 % від суми максимального сальдо кредиту, що існувало на кінець банківського дня за попередній місяць; за послугою «Гарантовані платежі» - зі сплати кредиту в сумі 10 000 грн, відсоткової ставки за користування кредитом в розмірі в розмірі 36 % річних, за період прострочки користування кредитом у розмірі 56 % річних, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. З розрахунку заборгованості за договором банківського обслуговування від 04.11.2014 року, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк», виписки руху коштів за рахунком з 28.01.2015 по 13.04.2016 , копії заявки на гарантований платіж від 27 січня 2016 року відомо, що третя особа скористалась послугою «Кредитний ліміт», заборгованість за якою станом на 14 квітня 2016 року складає 236 538,22 грн, з яких: заборгованість за кредитом - 200 000 грн, за відсотками - 21 392,09 грн, комісія - 3600 грн, пеня - 11 366,13 грн. Крім того, 26.02.2016 року Третя особа скористалась послугою «Гарантовані платежі», заборгованість за якою складає 214 230,55 грн, серед яких: заборгованість за кредитом- 198 000 грн, за відсотками - 11 682 грн, пеня - 4 548,55 грн. Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно з частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) зроблено висновок про те, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку - ПАТ КБ «ПриватБанк). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У заявах від 04 листопада 2014 року та від 02 грудня 2015 року, підписаних відповідачами, відсутні умови договору про встановлення кредитного ліміту, відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, тощо. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, у тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua, як невід`ємні частини спірного договору. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку розуміли відповідачі та ознайомилися і погодилися з ними, підписуючи анкети-заяви\~про приєднання\~до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ\~«ПриватБанк»,\~а також те, що вказаний документ на момент отримання третьою особою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної\~заяви\~розмірах і порядках нарахування. Також з матеріалів справи вбачається, що надані ПАТ КБ «ПриватБанк» примірники Умови та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку, не містять підпису відповідачів. Досліджені судом, під час огляд веб-сайту (сторінки) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua, Умови та Правила надання банківських послуг також не містять доказів ознайомлення відповідачів з такими умовами. З оглянутого у судовому засіданні веб-сайту (сторінки) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua не вбачається, що саме ці умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці умови мали на увазі відповідачі, підписуючи заяву позичальника. Суд зазначає, що у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором\~приєднання\~є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом\~приєднання\~другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ\~«ПриватБанк»\~у період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом тобто кредитор міг додати до позовної\~заяви\~витяг з Умов та Правил надання батьківських послуг в ПриватБанку у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.(Постанова ВС від 27.08.2020 по справі № 283/2865/19 (№ в ЄДРСР\~91460613). Розміщення на оглянутому веб-сайту (сторінці) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua Умов та Правил надання банківських послуг, повністю залежить від волевиявлення позивача, а тому останній має можливість розміщувати Умов та Правил надання банківських послуг у будь-яких редакціях, які є найбільш сприятливими для задоволення позову. Аналогічну позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17. При цьому, згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватися за допомогою належних, допустимих\~і\~достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист\~прав\~людини\~і\~основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та\~правила надання банківських послуг\~з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, оскільки вони не підписані та не визнаються позичальником, а також з урахуванням того, шо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім. Умови та\~правила надання банківських послуг,\~які містяться в матеріалах справи, не визнаються відповідачем, не містять її підпису, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного\~між сторонами\~ шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що\~сторони\~обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань. (Постанова ВС від 02.09.2020 по справі № 318/910/17 № в ЄДРСР\~91397354). З огляду на зазначене, \~без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ТОВ\~\~«Автомир Одеса» Умови та Правила банківських послуг, за відсутності в заявах домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також оглянуті на веб-сайту (сторінки) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua, Умови та Правила надання банківських послуг, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору. За таких обставин, суд доходить висновку що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт укладання між сторонами договорів про надання банківських послуг, які складаються із заяви, Умов та Правил надання банківських послуг і Тарифів банку. Щодо посилання позивача на укладені договори поруки від 29.01.2015 року та 03.12.2015 року суд зазначає наступне. В обґрунтування своєї позовної заяви позивач зазначає, що на забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "АВТОМИР-ОДЕСА" за кредитною послугою "Кредитний ліміт на поточний рахунок" та "Гарантований платіж" 29.01.2015р. між позивачем та\~ [PERSON] укладено Договір поруки № РОR1422527244198,\~та 03.12.2015р. між банком та\~ [PERSON] укладено Договір поруки № РОR 1449138892824, згідно яких поручителі прийняли на себе зобов`язання відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань ТОВ "АВТОМИР- ОДЕСА", у зв`язку із чим позивач звернувся про стягнення кредитної заборгованості до поручителів. Суд критично ставиться до таких доводів з огляду на таке. 04.11.2014 р. [PERSON] було підписано Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно якої ТОВ\~«АВТОМИР ОДЕСА»\~приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування від 04.11.2014 р. (а.с.11) Однак 02.12.2015 р. ТОВ\~«АВТОМИР ОДЕСА»,\~ в особі нового директора [PERSON] , підписало нову Заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, згідно якої ТОВ\~«АВТОМИР ОДЕСА»\~приєдналось до Умов та правил надання банківських послуг, які разом із Заявою складають Договір банківського обслуговування від 02.12.2015 р. (а.с.12) Таким чином, можливо дійти висновку, що позивач в обґрунтування своїх вимог, посилається на два договори банківського обслуговування один від 04.11.2014 року, а другий від 02.12.2015 року. Однак, як вже зазначалось без наданих підтверджень про конкретні запропоновані ТОВ\~\~«Автомир Одеса» Умови та Правила банківських послуг, за відсутності в заявах домовленості сторін про розмір кредиту, сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, наданий банком витяг з Тарифів банку та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, а також оглянуті на веб-сайту (сторінки) АТ КБ «ПРИВАТБАНК» http://privatbank.ua, Умови та Правила надання банківських послуг, не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма кредитного договору. Відповідно позивачем не доведено належними та допустимими доказами обсяг основних зобов`язань, забезпечених Договорами поруки від 29.01.2015 року та 03.12.2015 року. З системного аналізу умов Договорів поруки від 29.01.2015 року та 03.12.2015 року неможливо встановити, які ж саме основні зобов`язання забезпечені порукою, оскільки: з Договорів поруки неможливо встановити ні правочин, який як основне зобов`язання забезпечений порукою, ані поточний рахунок, за яким надається послуга з кредитного ліміту, ані розмір зобов`язань; лише визначено особу, первинні зобов`язання якої забезпечені порукою. Крім того, умови Договорів поруки від 29.01.2015 року та 03.12.2015 року відрізняються між собою обсягом відповідальності (процентна ставка, розмір кредиту), що на думку суду свідчить і про відмінність основних зобов`язань які були забезпечені даними Договорами поруки. Такий висновок суд робить і виходячи з розрахунку заборгованості, наданого ПАТ КБ «ПриватБанк» (а. с. 33-35) та виписки руху коштів за рахунком (а. с. 14-30). Так у період з підписання [PERSON] заяви про приєднання 04.11.2014 р. та Договору поруки від 29.01.2015 року до підписання [PERSON] заяви про приєднання від 02.12.2015 р. та договору поруки від 03.12.2015 року розмір зобов`язань ТОВ\~«АВТОМИР ОДЕСА» не перевищував 15\~000 грн., а заборгованість ТОВ «Автомир Одеса» перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» взагалі була відсутня. Однак лише після підписання [PERSON] заяви про приєднання від 02.12.2015 р. та Договору поруки від 03.12.2015 року розмір грошових зобов`язань ТОВ «АВТОМИР ОДЕСА» різко збільшився до 200\~000, 00 грн. за послугою «Кредитний ліміт» та 198\~000,00 грн. за послугою «Гарантований платіж». Крім того, як вбачається з довідки, наданої позивачем, було збільшено кредитний ліміт до 200\~000 грн. лише 27.01.2016 року., тобто вже після підписання заяви про приєднання від 03.12.2015 (підписана [PERSON] ) Втім, матеріали справи не містять доказів того, що [PERSON] як поручитель надавав письмову згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності, а саме збільшення кредитного ліміту ТОВ «Автомир- Одеса» з 15000 грн до 200000 грн. Навпроти, матеріали справи свідчать про те, що [PERSON] такої згоди не надавав і про такі зміни повідомлений не був. Приписи частини першої статті 559 ЦК України передбачають спеціальне регулювання порядку зміни забезпеченого\~порукою\~зобов`язання, а відтак і договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, з урахуванням волевиявлення та повідомлення, крім сторін цього договору, також поручителя і встановлюють правові наслідки неодержання згоди поручителя. За змістом частини першої статті 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Посилання позивача на умови договору\~поруки\~про те, що поручитель при укладанні цього договору дає свою згоду на збільшення основного зобов`язання, не виключають застосування правил, передбачених абзацом 3 частини третьої статті 202 ЦК України та, відповідно, від необхідності узгодження певних вчинених в односторонньому порядку змін до основного зобов`язання з поручителем у належній формі. Аналогічну позицію зазначено у Постанова ВП ВС від 26.05.2020 по справі № 910/13109/18 (№ в ЄДРСР\~90111804). Враховуючи вищезазначене, можливо дійти висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами, яке ж саме основні зобов`язання забезпечені Договорами поруки від 29.01.2015 року (підписаний [PERSON] ) та від 03.12.2015 року (підписаний [PERSON] ). Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша\~статті 546 ЦК України).Частинами першою, другою\~статті 553 ЦК України\~визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до частини першої, другої\~статті 554 ЦК України\~у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Тобто порука є додатковим (акцесорним) способом забезпечення виконання зобов`язань, а тому такі правочини щодо встановлення забезпечення матимуть юридичне значення тільки тоді, коли мають юридичну силу основні зобов`язання. Отже, під час вирішення спорів такого роду необхідно зважати, зокрема, на встановлену законодавцем правову природу поручительства як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору та на пряму залежність від його умов. Таку позицію було зазначено у постановах Великої Палати Верховного суду від 31.10.2018 року у справі № 161/12771/15-ц та від 31.10.2018 у справі № 202/4494/16-ц. За таких обставин, вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з поручителів заборгованості за договорами, правомірність та підстави нарахування якої позивачем не доведені належними та допустимими доказами, є також необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. При цьому суд враховує усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїз Торія проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain, серія A, № 303-A, §§ 29-30)). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною.

Outcome: dismissed