Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-26 00:00:00

Представник позивача звернувся в суд з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом. На підставу своїх вимог спирається на те, що 30 жовтня 2014 року в с. Вікторівка Маньківського району Черкаської області у віці 62 роки померла мати позивача [PERSON], про що 31 жовтня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за №16. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 242299, видане 31 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. За життя [PERSON] зробила таке заповітне розпорядження: «належну її земельну ділянку, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 028512 площею 1,60 га., кадастровий номер 7123181000:02:001:0690, надану для ведення особистого селянського господарства і розміщену в адміністративних межах Вікторівської сільської ради, заповідає [PERSON]. Належну її земельну ділянку посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР №023661 площею 3,48 га., кадастровий номер 7123181000:02:001:0345, 7123181000:02:001:0346, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розміщену в адміністративних межах Вікторівської сільської ради, заповіла [PERSON] і [PERSON]». Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №37, не змінений і не скасований. Відповідно довідки Вікторівської сільської ради №1562 від 20.10.2017 року спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються: [PERSON] чоловік; [PERSON] - син; [PERSON] син; [PERSON] - дочка. Спадкоємцями за заповітом являються: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. 13.10.2017 року позивач, тобто [PERSON], через свого представника подав заяву до Маньківської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1.60 га., передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адмінмежах Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала його матері [PERSON], померлої 14 жовтня 2014 року. 13.10.2017 року постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки його представником не було предявлено правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. Отримати правовстановлюючий документ на зазначену земельну ділянку можливості не має у звязку зі смертю спадкодавця представник позивача вимушений звернутись до суду з позовом про визнання права власності на зазначену земельну ділянку. Позивач та представник позивача в судове засідання не зявилися, але згідно позовної заяви просили справу слухати в їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Представник Вікторівської сільської ради, в судове засідання не зявився, але згідно письмової заяви позовні вимоги позивача визнає та просить справу слухати у його відсутності. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу рохглядати у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з"явився, але згідно письмової заяви просить справу рохглядати у його відсутність та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, прчини неявки визнані поважними невідомі, але його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті у його відсутність на підставі зібраних доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із того, що як дійсно встановлено в судовому засіданні, що 30 жовтня 2014 року в с. Вікторівка Маньківського району Черкаської області у віці 62 роки померла мати позивача [PERSON], про що 31 жовтня 2014 року зроблено відповідний актовий запис за №16. Свідоцтво про смерть серії 1-СР № 242299, видане 31 жовтня 2014 року виконавчим комітетом Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області. (а.с.10). За життя [PERSON] зробила таке заповітне розпорядження, згідно якого належну її земельну ділянку, посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЧР № 028512 площею 1,60 га., кадастровий номер 7123181000:02:001:0690, надану для ведення особистого селянського господарства і розміщену в адміністративних межах Вікторівської сільської ради, заповіла [PERSON] (а.с.11). Належну її земельну ділянку посвідчену державним актом на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ЧР №023661 площею 3,48 га., кадастровий номер 7123181000:02:001:0345, 7123181000:02:001:0346, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розміщену в адміністративних межах Вікторівської сільської ради, заповіла [PERSON] і [PERSON]. Заповіт посвідчений секретарем виконавчого комітету Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, зареєстрований в реєстрі за №37, не змінений і не скасований. (а.с.11). Відповідно довідки Вікторівської сільської ради №1562 від 20.10.2017 року спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються: [PERSON] чоловік; [PERSON] - син; [PERSON] син; [PERSON] - дочка. Спадкоємцями за заповітом являються: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]. (а.с.12). 13.10.2017 року позивач подав заяву до Маньківської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1.60 га., передану для ведення особистого селянського господарства, що розташована в адмінмежах Вікторівської сільської ради Маньківського району Черкаської області, яка належала його матері [PERSON], померлої 14 жовтня 2014 року. 13.10.2017 року постановою державного нотаріуса Маньківської державної нотаріальної контори позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину оскільки його представником не було предявлено правовстановлюючий документ на вказану земельну ділянку. (а.с.13-14). Позивач являється спадкоємцем за заповітом після смерті матері [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-СР №266519 та заповітом, посвідченим Вікторівською сільською радою від імені [PERSON]. Згідно довідки виданої Вікторівською сільською радою Маньківського району Черкаської області№1562 від 20.10.2017 р. (а.с.12) за місцем проживання [PERSON], зі спадкодавцем на день смерті був зареєстрований та проживав син [PERSON]. Спадкоємець за законом [PERSON] відмовився від одержання обовязкової частки у спадщині після смерті [PERSON] на користь дітей спадкодавця : [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується заявою від 24.03.2015 року, посвідченою Вікторівською сільською радою, зареєстровану в реєстрі за № 66 (а.с.20-22). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-7105680152017 за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 1.6000 га., згідно державного акту від 24.07.2003 року ЧР 028512. Станом на 01.01.2017 року вартість земельної ділянки становить 66984,00 грн. (а.с.15-16). Оригінал правовстановлюючого документа (державного акту) втрачено. Відповідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можебути визнання права. Ст. 322 ЦК України зобов'язує власника утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а відповідно ст. 1217 цього ж кодексу спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 1218 ЦК України визначає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті, а за ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Ст. 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно ст. 1278 ЦКУ частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Ст. 1225 ЦК України визначає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до закону спадщина належить позивачу з часу відкриття спадщини, як спадкоємець він є власниками майна в порядку спадкування, зобовязаний утримувати майно, здійснювати його державну реєстрацію, тому позов позивача підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved