overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

04 серпня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони є батьками малолітньої доньки: [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до набуття дитиною повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до цих заяв позивачка свій позов підтримала, а відповідач заявлений до нього позов визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що дійсно існують законні підстави для прийняття безумовного визнання позову відповідачем та задоволення цього позову, оскільки таке визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

04 серпня 2015 року позивачка звернулася в суд з даним позовом. В заяві зазначила, що з 31 липня 2004 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від спільного проживання мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося через різність характерів та поглядів на життя. Вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження сім'ї неможливе, а тому просить шлюб розірвати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, наполягала на розірванні шлюбу, пояснила, що 28 червня 2015 року відповідач в стані алкогольного сп"яніння наніс їй побої, з того часу вони проживають окремо, на примирення не згодна. Відповідач в судовому засіданні просив шлюб не розривати, твердив, що дійсно оступився та вдарив дружину. Разом з тим, він дуже кохає її. Вжитими заходами повернути її прихильність йому не вдалося, з часу звернення до суду стосунки не прокращилися, спілкування з ним дружина не бажає. Дослідивши докази, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу припинення шлюбу. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 31 липня 2004 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Снігурівського районного управління юстицї Миколаївської області внесено актовий запис про шлюб за №45, що підтверджує свідоцтво про шлюб (а.с.3). Від подружнього життя сторони малолітню дитину- [PERSON], [INFO] (а.с.4). Спільне життя в сторін не склалося. З 28 червня 2015 року сторони однією сім'єю не проживають, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. Дитина проживає разом з матір"ю. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Протягом наданого судом строку сторони не примирилися, позивачка категорично не бажає продовжувати подружні відносини з відповідачем, посилаючись на втрату почуттів любові та поваги. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, збереження даної сім'ї не відповідало б інтересам позивача, а отже позов є обґрунтованим і підлягає до задоволення на підставі ст.112 СК України. На підставі ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

04 серпня 2016 року представник ПАТ "Акцент-Банк" Сафір Ф.О. звернувся до суду з цивільним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON]суму боргу за кредитним договором № АВН0RC88920276 від 16.08.2013 року у сумі 12038,10 гривень, а також судовий збір в розмірі 1378,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак напередодні направив заяву в якій просив справу слухати за його відсутності в судовому засіданні, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити і не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи але як встановлено судом свідомо відмовився від отримання листа з повісткою про час та місце розгляду справи, що стверджується конвертом на якому зазначено причину повернення листа, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, суд у відповідності до вимог ст. ст.169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Оскільки в судове засідання сторони не з'явились, суд відповідно до ч.2 ст.197 КПК України проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, вивчивши доводи позовної заяви та дослідивши додані до неї письмові документи в їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 16.08.2013 року укладено кредитний договір № АВН0RC88920276 про надання кредиту у розмірі 12038,10 гривень зі сплатою 0,12 відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно умов кредитного договору погашення заборгованості повинно здійснюватись у встановленому банком (позивачем) порядку, а саме: щомісяця в період сплати, позивальник (відповідач) повинен надати банку (позивачу) грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов договору. Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов'язання не виконував в повному обсязі, у зв'язку з чим станом на 18.07.2016 року виникла заборгованість по поверненню кредиту у сумі 12038,10 грн., з яких: 1. заборгованість за кредитом - 4779,00 грн.; 2. заборгованість по процентам за користування кредитом - 3,24 грн.; 3. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 6206,43 грн.; 4. штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) - 500,00 грн.; - штраф (процентна складова) - 549,43 грн. Згідно зі ст.ст. 525,526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст.88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1378,00 гривень. Таким чином, у відповідності до ст.ст.526,549,550,554,1054 ЦК України, суд вважає що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

04 січня 2013 року [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. АТ комерційний банк «Приватбанк» подав до суду позов до [PERSON] з вимогою стягнути з відповідача заборгованість за кредитом в сумі 73957,84 грн., судові витрати в сумі 1921,00 грн. В позові вказано, що [PERSON] зобов`язання по договору не виконав. Відповідно до ч.5ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши документи і матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, якими сторони обгрунтовують свої вимоги, давши оцінку доказам, які мають значення для справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 04 січня 2013 року [PERSON] отримав у позивача кредит у розмірі 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Вказана угода являє собою заяву, яка була підписана відповідачем [PERSON] і витяг з правил надання банківських послуг. Як вказує позивач у своєму позові у зв`язку з порушенням боржником взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість, яка за розрахунком банку, становить 73957,84 грн. Як встановлено судом, відповідачем було порушено вимоги Умов та правил надання банківських послуг, тобто укладеного сторонами договору, та ст.ст. 1049, 1054 ЦК України, а саме: прострочено повернення заборгованості по кредиту, в зв`язку з чим, позивач має право вимагати погашення наданого відповідачу кредиту, відсотків та пені. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає заявлені позовні вимоги позивача частково обґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ч.1 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст.530 ч.1 ЦК України - якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст.1054 ч.1 ч.2 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи встановлені судом обставини та виниклі відповідно до них спірні правовідносини, суд приходить до висновку, що слід стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк " Приватбанк" заборгованість по кредиту в розмірі 73957,84 гривень Відповідно ст. 141 ЦПК України, з відповідача з на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

04 січня 2016 року позивачка звернулася до суду з вищевказаним позовом. В заяві послалася на те, що з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку - [PERSON], [INFO]. Вона навчається на денному відділенні Херсонського медичного коледжу, а тому потребує матеріальної допомоги. Відповідач на утримання доньки допомоги не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти у зв"язку з продовження навчання доньки у розмірі 1/4 частини всіх доходів відповідача, починаючи з дня подання позову. Ухвалою суду від 04 січня 2016 року до участі в справі на стороні позивача залучено [PERSON], повнолітню дитину сторін. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав. Третя особа просила про задоволення позовних вимог, подала заяву щодо незаперечення стягнення аліментів на її утримання на користь позивача. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Між сторонами склалися сімейні правовідносини з приводу виконання обовязку по утриманню повнолітніх дітей. Сторони з 01 серпня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 23 серпня 2000 року (а.с.2,4). Вони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.3), яка проживає разом з позивачем. Позивачка працює, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей. Відповідач не працевлаштований офіційно, проживає за рахунок тимчасових підробітків, інших утриманців не має. Як вбачається з договору №178 про надання навчальних послуг студентам від 21 серпня 2014 року [PERSON] навчається на денному відділенні Херсонського базового медичного коледжу Херсонської обласної ради, термін навчання - три роки. Загальна вартість освітніх послуг становить 25 410 грн. (а.с.6). Відповідач у зв"язку з навчанням матеріальної допомоги доньці не надавав. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України\~\~повнолітні діти, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язанні утримувати їх до двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, які мають істотне значення. Враховуючи те, що донька сторін є повнолітньою, не працює, навчається за контрактом на денному відділенні коледжу, а тому не має можливості працювати, потребує витрат на проживання, проїзд, харчування, вона потребує матеріальної допомоги, а відповідач має змогу таку допомогу надавати, про що не заперечив, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення аліментів у звязку з навчанням доньки є обґрунтованими у заявленому розмірі. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти присуджуються від дня предявлення позову. Відповідно до ст.88 ч.3 ЦПК України суд стягує з відповідача судовий збір в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-15 00:00:00

04 січня 2017 року позивачка звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що 01 січня 2011 року між нею та відповідачем зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, відсутності сімейного вогнища. На теперішній час з відповідачем півроку проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечитиме її інтересам Посилаючись на викладене, просила розірвати їхній з відповідачем шлюб. У судове засіданні позивачка не з'явилася, у своїй заяві просила розглядати справу без її участі у зв'язку з віддаленістю проживання, також просила залишити їй прізвище взяте при реєстрації шлюбу "Соляр", . Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним, чином, про причини неявки не повідомив. Суд, на підставі п. 1 ст. 224 ЦПК України, враховуючи наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 01 січня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 059053 від 01 січня 2011 року. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ФП № 142494 від 13 липня 2011 року. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, сумісне господарство не ведеться, проживають окремо. Шлюб фактично розпався. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сімї є неможливим, тому, в силу ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч.3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

04 січня 2017 року позивач, ПАТ КБ "ПриватБанк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 18.09.2013 року. Посилався на те, що 18 вересня 2013 року по вказаному кредитному договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 11 953 грн. 60 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 298 грн. 36 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7 709 грн. 83 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2 900 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 545 грн. 41 коп. Просили стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість по кредитному договору та судові витрати по справі. Представник позивача надав заяву про можливість розгляду справи у його відсутність, позовні вимог підтримав, просив розглядати справу у заочному провадженні. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Враховуючи клопотання представника позивача, суд ухвалив розглядати справу у відсутність відповідача, у порядку заочного провадження, відповідно до вимог ст. 224, 225 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 18 вересня 2013 року укладений кредитний договір № б/н. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] не виконує умови кредитного договору, має заборгованість за кредитом у сумі 11 953 грн. 60 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 298 грн. 36 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом - 7 709 грн. 83 коп., заборгованість за пенею та комісією - 2 900 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина)- 500 грн., штраф (процентна складова) - 545 грн. 41 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Оскільки позичальник, [PERSON], не виконує умови кредитного договору, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-25 00:00:00

04 січня 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 22 липня 2012 року Виконавчим комітетом Павлівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис № 1, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось через постійні сварки, несумісність характерів та зловживання відповідачем алкоголем, шлюбні відносини припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з»явилась, надавши заяву про розгляд справи без її участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як слідує зі ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи те, що відповідач визнав позов, про що зазначив в поданій заяві, суд вважає можливим провести розгляд справи у підготовчому засіданні. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 22 липня 2012 року Виконавчий комітет Павлівської сільської ради Ріпкинського району Чернігівської області, актовий запис № 1 (а.с.4). Від даного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.7). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

04 травня 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 15 737,40 гривень. Посилаючись в своїй позовній заяві на те, що відповідно до укладеного договору № DOXRRC86600079 від 28.04.2007 року гр. [PERSON] отримала кредит у розмірі 954,77 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Але зобов'язання відповідачем, щодо сплати кредиту та відсотків за користування кредитом за кредитним договором виконувались з порушенням умов договору та на час подання позову до суду залишаються такими. Станом на 12.02.2016 рік відповідач має заборгованість - 21 850,80 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без його участі. На задоволенні позовних вимогах наполягає в повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання без поважної причини не з'явився, хоча про дату, час, та місце слухання справи був повідомлений належним чином шляхом оголошення у газеті «Урядовий Кур'єр» № 97 від 25 травня 2016 року. Заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило.

Outcome: approved