overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

14.04.2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що між нею та відповідачем [PERSON] 31 липня 2018 року зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1865, від якого мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка вказує, що спільне життя та збереження сім`ї стали неможливими, сторонами мають різні погляди на життя та майбутнє сім`ї, а тому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем та залишити їй після розірвання шлюбу прізвище " [PERSON] ". Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) осіб. Вказану ухвалу, разом із копією позовної заяви з додатками, надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу місця його реєстрації, згідно відомостей наданих Уланівською сільською радою Хмільницького району Вінницької області №6 від 23.04.2021 року. Відповідач ні відзиву на позов, ні клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Судом встановлено, що 31 липня 2018 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб у Вінницькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №1865 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Вінницьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, за актовим записом №3616 (а.с. 7). Примирення між подружжям неможливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, який підтримує позовні вимоги та наполягає на розірванні шлюбу. Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб фактично розпався, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За таких обставин суд прийшов до висновку про розірвання шлюбу. Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

14.05.2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 21.07.1995 року зареєстрував з нею шлюб. Від спільного проживання у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачкою виявилося невдалим. На протязі останніх п'яти років вони спільно не проживають, збереження сім'ї є неможливим. В судовому засіданні позовні вимоги підтримав, пояснив, що на протязі останніх п'яти років спільно з дружиною не проживає. Вона зареєстрована в його житловому будинку, проте фактично проживає за межами України. Іноді приїжджає відвідати дочку, яка проживає спільно з ним, проте на той час він від'їжджає з дому, щоб з нею не зустрічатися. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені, примирення неможливе. Дружина знає про розгляд справи в суді, в телефонній розмові з дочкою повідомила про згоду на розірвання шлюбу. Відповідачка про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, в судове засідання не з'явилася, про причину неявки суд не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають на протязі більше п'яти років, зв'язків не підтримують. Намірів зберегти шлюб не мають обидві сторони, тому суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

14.05.2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в якому вказала, що 05 серпня 2006 р. вона уклала шлюб з [PERSON], який вони зареєстрували в Гороховатській с/раді Борівського р-ну Харківської обл., актовий запис №01. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, яке видане Гороховатською с/радою Борівського р-ну 10 червня 2009 р. Позивачка вказує, що відповідач вів аморальний спосіб життя та нехтував сімейними цінностями, через що між ними постійно виникали сварки, і тому вона змушена була звернутися до Борівського районного суду Харківської обл. з позовною заявою про розірвання шлюбу. Рішенням Борівського районного суду Харківської обл. від 25.02.2014 р. по цивільній справі №2/614/45/14 шлюб між сторонами розірвано. Сина [PERSON] залишено на виховання позивачці. Таким чином, їхній спільний син мешкає з позивачкою і перебуває на її утриманні. Відповідач ніяким чином турботу про сина не виявляє, його життям не цікавиться. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів кожного місяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, з дня подачі заяви до суду і до досягнення ним 18 річного віку. В судове засідання позивачка надала заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Відповідач в судове засідання надав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно до вимог ст.158 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В суді встановлено що батьком [PERSON], [INFO], являється [PERSON] (а.с.8). Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 ч.2 СК України "мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку...". Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. З урахуванням викладеного, згідно ст. ст. 180, 181 ч.3, 182ч.2 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

14.05.2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 21.05.1994 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народилася дочка [PERSON], [INFO]. На протязі 12 років спільно з чоловіком не проживає і не підтримує відносин. У них немає спільних інтересів. Вона важко хворіє, проте перебуваючи з ним у зареєстрованому шлюбі не має можливості оформити допомогу, як малозабезпечена сім'я, оскільки можливості подати дані про доходи відповідача немає. В судовому засіданні позовні вимоги підтримала, суду пояснила, що чоловік зловживає спиртними напоями, проживає у цивільному шлюбі з іншою жінкою, вона з ним не проживає та не спілкується більше дванадцяти років. Примирення з цих підстав неможливе. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, в судове засідання не з'явився про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачкою та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони спільно не проживають тривалий період (12 років), зв'язків не підтримують, намірів зберегти шлюб не мають. Відповідач байдуже ставиться до можливого розірвання шлюбу, своїх заперечень щодо позову не подав, що суд розцінює, як згоду на розірвання шлюбу. Позивачка хворіє, перебування у шлюбі суперечить її інтересам. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

14.05.2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Грушківської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно після смерті свого чоловіка [PERSON]. Позовні вимоги мотивувала тим, що 26 листопада 2013 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на належну йому на праві приватної власності земельну ділянку №544, розміром 3,07 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Грушківської сільської ради (державний акт ІV-КР №009030). При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини, позивачу нотаріусом було відмовлено в оформленні спадщини у зв"язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу про належність зазначеної земельної ділянки спадкодавцеві. Позивачка у судове засідання не з"явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд задовольнити позов. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час та місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Клопотань та заперечень проти позову не подавав. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, згоду позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

14.05.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх позовних вимог вказує, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.12.1993 року органом приватизації Вознесенської міської Ради народних депутатів Миколаївської області, позивач є співвласником квартири [ADDRESS]. 27.04.2006 року він та співвласники (треті особи по справі) дозволили зареєструвати в ній свого сина, брата: відповідача по справі - [PERSON]. Крім того, позивач в позовній заяві зазначає, що відповідач з 27.04.2006 року та по теперішній час у вказаній квартирі не проживає, добровільно знятися з реєстраційного обліку у Вознесенському РВ УДМС України в Миколаївській області не бажає. Тому, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] В судове засідання позивач, його представник та треті особи по справі не з*явилися, у заявах на ім*я суду просили справу слухати у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та оцінивши матеріали справи та надані до них докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.163 ЖК України, у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення протягом 6 місяців ( ст.71 ч.1 ЖК України). Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 29.12.1993 року згідно розпорядження органу приватизації від 29.12.1993 року №1098, позивачу та третім особам по справі на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] (а.с.11). Як вбачається з технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності громадян, в квартирі [ADDRESS] дійсно зареєстрований з 27.04.2006 р. [PERSON], 1975 р.н. (а.с.14-16). В силу ч. 2 ст.405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім*ї без поважних причин понад один рік. Згідно довідки ОСББ "Вітязь Вознесенська" від 06.05.2015р. вбачається, що [PERSON] з 27.04.2006 р. в м. Вознесенськ Миколаївської області не проживає. Тому, виходячи, з вищевикладеного суд вважає, що є правові підстави згідно ст .405 ЦК України для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

14.05.2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем, зареєстрованого 22.12.2010 року у Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 81. Обґрунтовуючи позовні вимоги вказала, що від шлюбу з відповідачем вони мають малолітню дитину сина - [PERSON], [INFO]. Через різні характери та відсутність взаєморозуміння протягом спільного життя між нею та відповідачем виникали сварки та непорозуміння. З травня 2017 року шлюбні стосунки припинені, вони проживають окремо. Позивач втратила почуття любові до відповідача. Примирення та збереження шлюбу позивач вважає неможливими і такими, що суперечать її інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище "[PERSON]". Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Про причину неявки суду не повідомив, відзиву на позов, клопотання про примирення від нього на адресу суду не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному слуханні справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ст. 51 Конституції України, ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтва про шлюб, [NUMBER], виданого 22.12.2010 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстровано 22.12.2010 року у Червонодонецькій селищній раді Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 81. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] виданим 14.02.2011 року Червонодонецькою селищною радою Балаклійського району Харківської області, актовий запис № 09. З'ясувавши фактичні взаємини сторін, причини та обставини розірвання шлюбу, суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, яка не бажає цього, у зв'язку з чим шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-11 00:00:00

14.05.2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 28.12.1996 року вона з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Єланецького району Миколаївської області. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. З відповідачем сімейні відносини припинилися, спільного господарства вони не ведуть. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, поновлювати шлюбні відносини не бажає, на примирення не згодна, тому просила суд шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з`явилася, до суду направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. В разі неявки відповідача просила провести заочний розгляд справи. Відповідач у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України за заявою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вивчивши письмові матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 28.12.1996 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Єланецького району Миколаївської області, актовий запис №83. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних стосунків, не ведуть спільного господарства, не бажають примиритись, що свідчить про дійсність їх намірів щодо розірвання шлюбу та дає підстави для задоволення позову. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд вважає за необхідне залишити позивачці прізвище " [PERSON] ". Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

14.05.2021 року до суду звернулася [PERSON] з заявою про видачу обмежувального припису. В заяві заявник [PERSON] посилається на те, що вона зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом із сином [PERSON] , [INFO] . З колишнім чоловіком [PERSON] , шлюб розірвано. Після розірвання шлюбу, протягом останніх чотирьох років заявниця потерпає від психологічного домашнього насильства, яке не в змозі терпіти. Перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння кривдник погрожує заявниці застосуванням фізичного насильства, залякування, приниження та ображає нецензурними словами. Заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи у свою відсутність не надав, заявниця просила відкласти розгляд справи, проте враховуючи скорочені строки розгляду справи та враховуючи ризики щодо його уповільнення й можливих негативних наслідків для безпеки особи, є за можливе розглянути справу за відсутності учасників . Дослідивши матеріали справи , суд встановив наступні обставини й відповідні їм правовідносини. З приводу конфліктів із колишнім чоловіком заявниця неодноразово зверталася із заявами до поліції, прокуратури. Крім того, за заявою заявниці порушено кримінальне провадження № 12018080210000804 від 28.08.2018 року, за ч. 1 ст. 125 КК України. Протягом квітня - серпня 2018 року Вільнянським районним судом Запорізької області неодноразово розглядались питання щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, у тому числі за вчинення домашнього насильства, які закривались судом у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення. Запорізький апеляційний суд постановою від 06.08.2019 року вже видавав на 6 місяців обмежувальний припис відносно [PERSON] [INFO] . Водночас ризики після цього для безпеки заявниці залишилися, про що свідчить її звернення до поліції 21.04.2021 з приводу сварки та погроз фізичною розправою, 26.04.2021 з приводу вигнання із сином з спільного помешкання, побиття майна,22.04.2021 з приводу зачинення у будинку. Відповідно до ч.1 п.7 ст.1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи. Суд, оцінивши ризики вірогідності продовження [PERSON] як колишнім чоловіком заявниці вчинення домашнього насильства щодо заявниці, приймає рішення про тимчасове обмеження його прав та покладення обов`язків на [PERSON] , враховуючи наявність вкрай неприязних відносин між колишнім подружжям , які у разі не застосування належних засобів впливу можуть призвести до тяжких негативних наслідків. Судові витрати відносяться на рахунок держави.

Outcome: approved