Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

04 серпня 2021 року на адресу Роздільнянського районного суду Одеської області надійшов вищевказаний позов. Стислий виклад позиції позивача. 22 травня 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «А-МЕГА АВТО» (далі позивач) та [PERSON] (далі відповідач) був укладений договір поставки № ОАА 22/05/20 ЮРО (далі Договір). В подальшому, 22 травня 2020 року позивач здійснив поставку товарів, а саме: акумуляторні батареї в кількості 54 шт., відповідачу на суму 70 461,00 гривень з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 13665 від 22 травня 2020 року, підписаною позивачем та відповідачем. Попри це, відповідач свої зобов`язання, передбачені Договором, належним чином не виконав та не оплатив вартість товару, що і стало підставою звернення позивача до суду з вказаним позовом, який у повному обсязі підтримав представник позивача у судовому засіданні. Стислий виклад заперечень відповідача. [PERSON] у встановлений судом строк відзив на позов не подав, до зали судових засідань не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи. Заяви, клопотання. 23 вересня 2021 року та 13 жовтня 2021 року від представника позивача на адресу суду надійшли клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 30, 34). Процесуальні дії у справі. 25 серпня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 26-27). Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Відповідно до видаткової накладної № 13665 від 22 травня 2020 року, позивач поставив відповідачу акумулятори на загальну суму 70461,00 гривень, договір № ОАА 22/05/20 ЮРО від 22 травня 2020 року. Сума дебіторської заборгованості станом на 22 травня 2020 року становила 70 461,00 гривень (а.с. 10). 05 лютого 2021 року позивач надіслав відповідачу претензію № 3 на суму 70 461,00 гривень, згідно якої просили останнього перерахувати суму в розмірі 70 461,00 на рахунок позивача (а.с. 11). Вказану претензію було направлено на адресу відповідача рекомендованим поштовим повідомленням, що підтверджується описом вкладення в цінний лист (Ф.107) (а.с. 13), а також накладною № 0315124697191 (а.с. 15) та № 0315124697205 (а.с. 16). Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Згідно частини першої статті 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.\~ Верховний Суд в постанові від 15 травня 2020 року по справі № 922/1467/19 зазначив, що підписання покупцем видаткової накладної, яка є первинним обліковим документом у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" і фіксує факт здійснення господарської операції та встановлення договірних відносин, є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар. При цьому строк виконання відповідного грошового зобов`язання визначається за правилами, встановленими частиною 1 статті 692 ЦК України. З видаткової накладної № 13665 від 22 травня 2020 року вбачається, що [PERSON] її підписав, що є підставою виникнення обов`язку щодо здійснення розрахунків за отриманий товар (а.с. 10). На підставі встановлених обставин, надавши оцінку кожному аргументу, наведеного учасниками справи, суд прийшов до висновку щодо наявності підстав для задоволення позову. Норми права,\~які застосував\~суд,\~та мотиви\~їх застосування. Диспозиція частини восьмої статті 178 ЦПК України визначає, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Положення частини\~першої статті\~280\~ЦПК України\~визначають,\~що суд\~може ухвалити\~заочне рішення\~на підставі\~наявних у\~справі доказів\~за одночасного\~існування таких\~умов: відповідач\~належним чином\~повідомлений про\~дату,\~час і\~місце судового\~засідання; відповідач\~не з`явився\~в судове\~засідання без\~поважних причин\~або без\~повідомлення причин; відповідач\~не подав\~відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Диспозиція статті 712 ЦК України регламентує, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Частина 1 статті 526 ЦК України визначає, що \~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року, № 63566/00Л). Розподіл судових витрат. Відповідно до\~частини першої\~статті 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пункт перший частини другої вказаної статті ЦПК України визначає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved