Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

06.06.2017 року прокурор звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача відшкодування коштів на лікування потерпілої від злочину в сумі 4850,10 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог прокурор зазначає, що водій [PERSON] керуючи автомобілем [NUMBER], виїжджаючи з другорядної дороги вулиці Промислової на автодорогу Васьковичі-Шепетівка, в порушення вимог п. 2.3 б), п. 10.4, п. 16,3, п. 10.5 та п.16.11 Правил дорожнього руху України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 р., був неуважним, перед поворотом ліворуч не зайняв крайнє положення на проїжджій частині призначеній для руху в напрямку автодороги Васьковичі-Шепетівка, виїжджаючи з другорядної дороги та виконуючи поворот, не зупинився перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не надав переваги велосипедисту [PERSON], яка рухалась зліва на право на головній дорозі, допустив наїзд на [PERSON] Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди потерпіла [PERSON] отримала тілесні ушкодження, від яких 02.11.2013 року померла у лікарні. Згідно довідки Новоград-Волинського територіального медичного обєднання від 19.05.2017 №886 лікування потерпілої закладом охорони здоровя витрачено кошти в сумі 4850,10 грн. Зазначена сума підлягає стягненню з відповідача. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, подав заяву про визнання позову та розгляд справи без його участі. Представник Новоград-Волинської міської ради не прибув, подав заяву про розгляд справи без його участі. Дослідивши у судовому засіданні надані докази, з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню повністю. Згідно вироку Новоград-Волинського міськрайонного суду від 23.05.2016 у справі № 285/809/16-к [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Обставини завдання тілесних ушкоджень [PERSON], викладені у позовній заяві відповідають змісту вироку, який 27.10.2016 року набрав законної сили. Згідно довідки Новоград-Волинського територіального медичного обєднання від 19.05.2017 №886 потерпіла від злочину [PERSON] знаходилась на стаціонарному лікуванні у відділеннях анестезіології та інтенсивної терапії Новоград-Волинського ТМО в період з 28.10.2013 р. по 02.11.2013 р. та на її лікування закладом охорони здоровя витрачено кошти в сумі 4850,10 грн. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Положеннями ст. 1206 ЦК України передбачено, що особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про відшкодування коштів, витрачених закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи, потерпілої від кримінального правопорушення, в розмірі 4850,10 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави суд стягує судовий збір в розмірі 640 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved