Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП. Позовні вимоги обґрунтували тим, що 31.12.2013 року близько 06:30 годин [PERSON], керуючи автомобілем „Фольксваген Т4", д.н.з. [NUMBER], в м.Черкаси по вул.. Р.Люксембург здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], порушивши при цьому вимоги ПДР України. Постановою Соснівського районного суд м.Черкаси від 11.03.2014 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Позивачі просили стягнути солідарно з відповідачів [PERSON], ПрАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON], [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 46444,32 грн., з яких 21121,37 грн. - вартість відновлювального ремонту , а 20980,50 грн. - упущена вигода, 4000,00 грн., - моральної шкоди та судові витрати в 504,44. Визначаючи розмір позовних вимог в частині стягнення вартості проведеного відновлювального ремонту, позивачі керувалися висновком № 5 від 22.01.2014 року, згідно якого ремонт автомобіля [NUMBER] становить 21121,37 грн. Також зазначили, що в період з 01.01.2014 року по 01.07.2014 року внаслідок пошкодження автомобіля [PERSON] не могла здійснювати підприємницьку діяльність, а тому втратила дохід в розмірі 20980,50 грн. (із розрахунку заробітку 3496,75 грн. на місяць х 6 місяців). В обґрунтування доводів відшкодування моральної шкоди, зазначили, що перенесли моральні страждання з приводу вимушених змін у звичайному ритмі життя. До початку розгляду справи по суті, позивачі позовні вимоги уточнили та зменшили, просили стягнути з відповідача ПрАТ «СК «Провідна» на користь [PERSON], матеріальну шкоду в сумі 3560,29 грн. різниці у вартості сплаченого страхового відшкодування. Стягнути солідарно з відповідачів ПрАТ «СК «Провідна» та [PERSON], на користь [PERSON], [PERSON] 30120,98 грн. матеріальної шкоди, з яких 167,53 грн. - вартість лікування, 300,00 грн. - вартість транспортування автомобіля, оплата послуг експерта-товарознавця - 830,00 грн., витрати на сплату єдиного , а 24477,25 грн. - упущена вигода та судові витрати в 504,44. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутність. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] з урахуванням їх уточнення, підтримав в повному обсязі, просилв позов задоволити. Відповідач [PERSON] позов визнав частково, в частині сплати матеріальних збитків, а саме франшизи в сумі 500,00 грн. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи. Представник відповідача - ПрАТ «СК «Провідна» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі змісту поданих заперечень вбачається, що ПрАТ «СК «Провідна» позовні вимоги не визнає, при цьому посилається на те, що позивачу було виплачено страхове відшкодування в сумі 20621,37 грн., розмір матеріальної шкоди був визначений відповідно до Звіту №05 автотоварознавчого дослідження від 22.01.2014 року з урахуванням зносу та зменшення страхового відшкодування на суму франшизи, яка визначена умовами договору в сумі 500,00 грн., розмір страхового відшкодування склав 20621,37 грн., який і був виплачений. На даний час позивач просить додатково стягнути 3560,29 грн. та вказує, що в зв'язку з тривалою невиплатою відбулося підвищення цін на ремонт автомобіля, проте на думку відповідача вразі прострочення відшкодування з вини страховика, особі відшкодовується пеня, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, з урахуванням меж заявлених позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково, виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст.ст. 22, 1166, 1167, 1172, 1188 ЦК України, Законом України «Про страхування», Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає з'ясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що 31.12.2013 року близько 06:30 годин [PERSON], керуючи автомобілем „Фольксваген Т4", д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] в м.Черкаси по вул.. Р.Люксембург здійснив зіткнення з автомобілем [NUMBER], під керуванням [PERSON], порушивши при цьому вимоги ПДР України. Постановою Соснівського районного суд м.Черкаси від 11.03.2014 року [PERSON] був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою - ч.4 ст. 61. ЦПК України. Таким чином, судом встановлена протиправність дій та вина відповідача [PERSON] в скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний зв'язок між наявною шкодою і протиправними діяннями заподіювача. Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, як передбачено вимогами ст.1188 ЦК України. Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 4 Постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Цивільно-правова відповідальність автомобіля „Фольксваген Т4", д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] на момент скоєння ДТП була застрахована ПрАТ «СК «Провідна». Відповідно до Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності страховика ПрАТ «СК «Провідна» за шкоду, заподіяну майну третіх осіб, визначено в сумі 50000 грн. Пунктом 5 вказаного Полісу передбачено зменшення страхового відшкодування за шкоду, заподіяну майну потерпілих, на суму франшизи в розмірі 500 грн., отже суд вважає, що позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] матеріальної шкоди в сумі 500,00 грн. (франшиза) підлягає до задоволення. Відповідно до Звіту №05 автотоварознавчого дослідження від 22.01.2014 року з урахуванням зносу та зменшення страхового відшкодування на суму франшизи, яка визначена умовами договору в сумі 500,00 грн., розмір страхового відшкодування склав 20621,37 грн., сума до виплати, з урахуванням зносу та зменшення страхового відшкодування на суму франшизи 500 грн., склала 20621,37 грн.. Згідно платіжного доручення позивачу було перераховано страхове відшкодування в сумі 20621,37 грн. З огляду на викладене вище, суд бере до уваги, що скориставшись своїм правом, наданим йому ст.1192 ЦК України, позивач [PERSON] визначив спосіб відшкодування завданої йому шкоди, а саме обрав відшкодування завданих йому збитків, про що свідчить факт прийняття позивачем такого відшкодування від страховика. Розмір збитків, що підлягав відшкодуванню позивачу, страховою компанією визначений відповідно до реальної вартості втраченого ним майна. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди, зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Посилання позивача [PERSON] на те, що йому невчасно було сплачене страхове відшкодування суд до уваги не бере, так як відповідно п.36.5. ст.. 36 зазначеного Закону, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Тому позовні вимоги до ПрАТ «СК «Провідна» про відшкодування матеріальних збитків в розмірі 3560,29 грн. задоволенню не підлягають. Також не підлягають задоволенню вимоги позивачів про стягнення з відповідача витрат на транспортування пошкодженого автомобіля та витрат на проведення автотоварознавчого дослідження від 22.01.2014 року, так як позивачі не зверталися до ПрАТ «СК «Провідна» з вимогою про відшкодування даних збитків і страхова компанія не відмовляла відповідачам у сплаті даних коштів. Крім того позивачі просять стягнути дані кошти на їхню спільну користь, хоча пошкоджений транспортний засіб належить [PERSON] і саме він мав би вимагати сплату даних збитків. Що стосується позовних вимог [PERSON] про стягнення упущеної вигоди з відповідачів, то в даному випадку позивачем [PERSON], яка, як слідує з матеріалів справи, на момент ДТП займалася підприємницькою діяльністю, не надано належних та допустимих доказів про те, що внаслідок дій відповідачів вона не отримала доходи, які могла б реально одержати за звичайних обставин (упущена вигода), пошкоджений автомобіль належить на праві власності її чоловіку, і доказів використання автомобіля нею в підприємницькій діяльності суду не надано, тому її вимоги в цій частині є безпідставними і такими що не підлягають до задоволення. Також не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідачів на користь [PERSON] коштів за сплачений єдиний податок, єдиний соціальний внесок, як фізичної особи підприємця. Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною 2 ст.22 ЦК України передбачено, що збитками є втрати яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), також збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Витрати, які позивач [PERSON] понесла на оплату єдиного податку та єдиного соціального внеску не відносяться ні до реальних збитків, ні до упущеної вигоди, а тому відшкодуванню не підлягають. Що стосується затрат на лікування, то вони не підлягають стягненню з відповідачів, з наступних підстав. В матеріалах справи зазначено, що для лікування отриманих позивачами забоїм м'яких тканин необхідно використовувати фастумгель, про те відсутні відомості, які визначають в якій кількості необхідно його застосовувати, крім того в матеріалах справи наявний чек на купівлю фастумгелю, про те не зазначено, хто з позивачів його купив та поніс дані витрати. Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 4000,00 грн., то слід зазначити наступне. Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу. Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підставі вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачами не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] документально підтверджені витрати по оплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог майнового характеру.

Outcome: partial