Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

10.11.2020 року Військово-цивільна адміністрація міста Торецьк Донецької області звернулася до суду в інтересах малолітньої [PERSON] про позбавлення батьківських прав, а також стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову позивач зазначив наступне. [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та мешкає за адресою: [ADDRESS] , мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , проте дитина з батьками не мешкає. [INFO] малолітню [PERSON] , [INFO] , було доставлено службою у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецьк Донецької області, де вона до теперішнього часу і перебуває. За цей час мати не відвідувала дочку у закладі взагалі, батько відвідував до березня 2020 року, однак з початку весни життям та здоров`ям дитини не цікавиться. З 17.01.2020 малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, але проведена профілактична робота з батьками не дала позитивних результатів, вони не змінили свого ставлення до виховання дочки, вживають спиртні напої, гр. [PERSON] не створила належних умов для проживання та виховання доньки, матеріально дитину не утримує. [PERSON] та [PERSON] власноруч написали заяви до служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області в яких вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно дочки, [PERSON] , [INFO] . [PERSON] , [INFO] , рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06.06.2012 року була позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей - 2005, 2007 та 2011 року народження. Згідно з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. З цього приводу гр. [PERSON] та [PERSON] , грубо порушено норми зазначеної статті Сімейного кодексу України. Вищезазначені дії у відповідності до статті 164 Сімейного кодексу України є підставою для позбавлення відповідачів, гр. [PERSON] та гр. [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного, позивач просить позбавити [PERSON] та гр. [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої дочки - [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти на утримання дитини. Представник позивача Портна І.В. до суду не з`явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, про причини неявки суд не інформувала. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомлена, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, про причини неявки суд не інформувала. Суд, у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, розглянув позовну заяву та додані матеріали, повно та всебічно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, і, об`єктивно оцінивши докази, вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Так, Військово-цивільна адміністрація міста Торецьк Донецької області звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав матері та батька відносно дитини. У ч.1 ст.164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них. Відповідно до пункту 2 ст.164 Сімейного кодексу України, мати та батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Так у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилався на ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини, схваленої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, і ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991 року, а також ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402 кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 12 цього Закону на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У відповідності до ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані поважати дитину, виховувати її, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд зазначає, що ухиляння батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечення медичним доглядом, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних цінностей та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] ) та [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.23), та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження останньої, яка наявна в матеріалах справи (а.с.10) [PERSON] з батьками не мешкає. [INFO] малолітню [PERSON] , [INFO] , було доставлено службою у справах дітей Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області до Центру соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецьк Донецької області, де вона до продовжує перебувати (а.с.6,7) За час перебування [PERSON] у Центрі соціально-психологічної реабілітації дітей міста Торецьк Донецької області мати не відвідувала дочку у закладі взагалі, батько відвідував до березня 2020 року, однак з початку весни життям та здоров`ям дитини не цікавиться. З 17.01.2020 малолітня [PERSON] , [INFO] , перебуває на обліку служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області, як дитина, яка опинилася в складних життєвих обставинах, але проведена профілактична робота з батьками не дала позитивних результатів, вони не змінили свого ставлення до виховання дочки, вживають спиртні напої, гр. [PERSON] не створила належних умов для проживання та виховання доньки, матеріально дитину не утримує. [PERSON] та [PERSON] власноруч написали заяви до служби у справах дітей військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області в яких вони не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно дочки, [PERSON] , [INFO] (а.с.19, 20) [PERSON] , [INFO] , рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 06.06.2012 року була позбавлена батьківських прав відносно трьох дітей - 2005, 2007 та 2011 року народження (а.с.14-15) Згідно копії громадської характеристики [PERSON] , останній проживає за адресою: [ADDRESS] , зарекомендував себе з посереднього боку, зловживає спиртними напоями, офіційно ніде не працює, мешкає за рахунок випадкових заробітків, з сусідами стосунків не підтримує, у житті вулиці участь не приймає (а.с.16) Згідно копії акту відвідування родини від 24.09.2020 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] [PERSON] мешкає за вказаною адресою зі співмешканцем. В будинку три житлових кімнати, одна з яких жила. В будинку лише одне спальне місце, де відсутня постільна білизна, відсутні будь-які продукти харчування, дитячі речі, іграшки та інші необхідні речі для проживання та розвитку дитини. [PERSON] не заперечувала щодо позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з чим було вирішено розглянути питання щодо доцільності позбавлення її батьківських прав (а.с.17) Згідно копії акту відвідування родини від 24.09.2020 року, встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] мешкає за вказаною адресою разом з дитиною, [PERSON] . У дитини є окрема кімната, спальне місце дитини завалене різними речами, відсутня постільна білизна, дитячі речі, іграшки та будь-які продукти харчування для дитини. Відсутні будь-які умови для проживання та розвитку дитини, для повернення дитини до родини не створено умов. Батько дитини вже другий день знаходився в стані алкогольного сп`яніння, не відвідує робоче місце та не робить будь-яких спроб для повернення дитини до родини (а.с.18) Згідно з висновком Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк Донецької області №40 від 06.10.2020 року вважає доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5) Відтак, в ході судового розгляду судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ухиляються від виконання юридичного обов`язку по вихованню дитини, ніяким чином не піклуються про неї, не проявляють заінтересованості в її подальшій долі, не цікавиться її успіхами, станом здоров`я, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, написали власноруч заяви про те, що не заперечують проти позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. Доказів, які б свідчили про те, що відповідачі в силу певних поважних причин або інших обставин не можуть здійснювати свої батьківські обов`язки щодо своєї дитини, судом не встановлено. У суду немає підстав вважати, що позбавлення батьківських прав відповідачів вплине на інтереси дитини, яка не отримує від своїх батьків необхідної уваги та догляду. Крім того, при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно з ст.169 СК України, відповідачі не позбавлені права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав. Щодо стягнення аліментів з відповідачів на утримання дитини суд зазначає наступне. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.ч.1,2 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як зазначено в п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Суд вважає за доцільне стягнути з відповідачів на користь позивача аліменти на утримання дитини, в 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.11.2020 року і до досягнення [PERSON] , [INFO] , повноліття. Відповідно до вимог ст.191 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. За таких обставин суд вважає можливим позбавити відповідачів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] та стягнути з них аліменти на утримання дитини. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. в рівних частинах, тобто по 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: approved