Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

03.03.2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі 600 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття та аліменти в розмірі 200 грн. на її утримання до досягнення дитиною трьох років, а також витрати на правову допомогу у сумі 250 грн. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечувала (а.с. 22). Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином (а.с. 17, 24). Будь-яких заяв та клопотань, у тому числі і про причини неявки у судове засідання, на адресу суду не направляв. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, беручи до уваги наявні у справі дані про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши надані докази по справі, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. У відповідності до\~ ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у цивільному шлюбу. Від шлюбу мають спільну дитину, що підтверджується свідоцтвом про народження виданого 05.12.2014 року Виконавчим комітетом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області, вбачається, що відповідач [PERSON] є батьком, а позивач [PERSON] - матір'ю [PERSON], яка народилася 13.11.2014 року (а.с.2). З наявної в матеріалах справи довідок Виконавчого комітету Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області №512 від 02.03.2016 року та №883 від 17.05.2016 року вбачається, що [PERSON] здійснює догляд до 3-х річного віку за дитиною [PERSON] (а.с.5, 28). Довідками №№ 513, 518, 884, 885 від 02.03.2016 року та від 17.05.2016 року виданими Виконавчим комітетом Сінгурівської сільської ради Житомирського району Житомирської області встановлено, що малолітня донька [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з матірю [PERSON] в с. Пряжів, вул. Шевченка, буд. 129 Житомирського району Житомирської області і перебуває на її утриманні (а.с. 6, 7, 26, 27). З записів копії трудової книжки серії АА № 886700 позивача [PERSON] вбачається, що вона не працює (а.с. 8). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1\~ст. 184 СК України\~суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно до\~ст. 191 ч. 1 СК України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, має не регулярний дохід, також враховуючи стан здоровя дитини, перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною, суд вважає необхідним призначити стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитини повноліття, починаючи з 03.03.2016 року. Відповідно до ч. 2\~ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4\~ст. 84 СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи майновий стан відповідача, стан його здоров`я, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років в розмірі 200 грн. щомісячно. Жодних документів, які б підтверджували непрацездатність відповідача чи неможливість його працевлаштування, суду надано не було. Будучи матір'ю по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років (а.с.5, 28), позивачка вправі вимагати від відповідача (батька дитини) стягнення аліментів на своє утримання, тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2016 року і до досягнення дитиною трьох років. За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Відповідно до статті 79 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із здійсненням інших дій, необхідних для розгляду справи. Частина перша статті 84 ЦПК передбачає, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця у галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу у сумі 250 грн. обґрунтовані та підтверджені документально, а саме: квитанцією (а.с. 9), договором про надання правої допомоги (а.с. 30-31) та підлягають задоволенню. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Outcome: approved