Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-07 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій посилається на те, що вона перебувала у трудових відносинах з МКП «Херсонелектротранс» на посаді начальника служби організації руху та збору доходів з 07.11.2013 року, була звільнена з посади 08.08.2016 року відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України у зв'язку з скороченням чисельності штату працівників з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Вважає звільнення незаконним, оскільки її не було ознайомлено з наказом про зміни в організації виробництва і праці підприємства, не запропоновано іншої роботи на підприємстві, не враховано переважне право залишення на роботі, вона має інвалідність ІІ групи. Також, позивачка вважає, що фактично скорочення посади, яку вона обіймала не відбулося. На думку позивача, незаконними діями відповідача їй було завдано моральної шкоди, оскільки звільнення спричинило порушення її нормальних життєвих зв»язків та породило невпевненість у майбутньому, а також погіршило стан її здоров»я. Вона є інвалідом ІІ групи та повинна приймати дорогі ліки і повинна працювати для їх придбання. Позивач просить визнати її звільнення з посади начальника служби організації руху та збору доходів МКП «Херсонелектротранс» згідно з п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України незаконним; скасувати наказ від 08.08.2016 року про її звільнення, поновивши її на роботі в МКП «Херсонелектротранс» та стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу починаючи з 09.08.2016 року по день прийняття рішення по справі, стягнути на її користь з МКП «Херсонелектротранс» моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн. В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Представники відповідача [PERSON], [PERSON]у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, вважають, що звільнення відповідача проведено відповідно до діючого законодавства. Заслухавши пояснення осіб, яки приймали участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не обґрунтований та не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. [PERSON] перебувала в трудових відносинах з МКП «Херсонелектротранс», працювала на посаді начальника служби організації руху та збору доходів з 07.11.2013 року, була звільнена з цієї посади 08.08.2016 року за п. 1 ст. 40 КЗпПУ, у зв»зку із скороченням численності штату з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку та зі згоди профспілкової організації. Згідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06.11.1992 року № 9 (з наступними змінами та доповненнями), розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до наказу №101 від 24.05.2016 року МКП "Херсонелектротранс"(а.с.11) прийнято рішення про внесення змін в організацію виробництва і праці підприємства, згідно плану стабілізації роботи та подальшого розвитку МКП «Херсонелектротранс» шляхом скорочення штату. Відповідно до цього наказу внесені зміни в організаційну структуру МКП «Херсонелектротранс», а саме, виключені: служба технічного обслуговування рухомого складу; служба організації руху та збору доходів; відділ охорони та контролю; відділ безпеки руху, а включені: служба ремонту рухомого складу; служба зборів доходу; служба експлуатації. Також, цим наказом внесені зміни в штатний розклад керівників, професіоналів, фахівців і технічних службовців по МКП «Херсонелектротранс», де п.2, зокрема, виключені посади у кількості 11,5 одиниць, а п. 3 - 67 одиниць. Таким чином, спростовуються ствердження позивачки про відсутність фактичної реорганізації на підприємстві, зокрема, виключено із штатного розпису 2 служби, а створено 3 служби, оскільки із викладеного вище убачається, що на підприємстві було виключено 4 служби, а включено лише 3. Виключено 86,5 посад, а включено 45,5 посад. Також, в судовому засіданні спростовані ствердження позивача про відсутність плану стабілізації роботи та подальшого розвитку МКП «Херсонелектротранс», оскільки (а.с.43) економічним відділом підприємства було зроблено економічне обґрунтування щодо скорочення штату працівникам МКП «Херсонелектротранс» у 2016 році. Відповідно до цього обгрунтування пропонувалося скоротити посади 77,5 одиниць, витрати на заробітню плату яких складали 226 762,28 грн., а ввести 45,5 одиниць, витрати на заробітню плату мають складати 138 001,06 грн., відповідно кількість скороченних одиниць склала - 32, а сума економії - 88761,22 грн. Ст. 39 Закону України «Про профспілки» визначено, що у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обгрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. Розгляд подання за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності. Орган первинної профспілкової організації повідомляє роботодавця про прийняте рішення у письмовій формі у триденний термін після його прийняття. У разі пропуску цього терміну вважається, що профспілковий орган дав згоду на розірвання трудового договору. Відповідно до ст.49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці. Не відповідає дійсності ствердження позивачки про те, що адміністрація підприємства не зверталася з відповідним поданням до профспілкового комітету з обґрунтуванням оптимізації скорочення численності штату, оскільки, в судовому засіданні було досліджено (а.с.39) повідомлення № 2-244 від 07.04.2016 року. Листом від 07.04.2016 року за № 2-244 голові профспілкового комітету була надана інформація про скорочення штату у зв»язку зі змінами в організації виробництва і праці та повідомлення про планове скорочення у серпні 2016 року, зокрема, служби організації руху та збору доходів. Допитаний у справі свідок [PERSON], якій є головою профспілкового комітету МКП «Херсонелектротранс» підтвердив в судовому засіданні, що профспілковий комітет отримував від адміністрації подання з обґрунтуванням оптимізації скорочення численності штат. Питання щодо дачі згоди на звільнення [PERSON] виносилось у порядок денний тричі, а саме: 12.07.2016 року, 02.08.2016 року, 08.08.2016 року. У присутності позивачки 08.08.2016 року було остаточно розглянуто питання та прийнято рішення про надання згоди профспілкового комітету на звільнення начальника служби організації руху і збору доходів [PERSON] відповідно до ст. 40 п.1 КЗпПУ "скорочення численності штату". Окрім цього, свідок підтвердив що 02.06.2016 року за проханням [PERSON] він прибув до кабінету [PERSON], в якому у його присутності, а також позивачки та [PERSON], [PERSON], [PERSON] вголос прочитала наказ № 101 від 24.05.2016 року про звільнення [PERSON], оскільки позивачка відмовлялася ознайомлюватися з цим наказом та ставити підпис про ознайомлення. Покази зазначеного свідка підтверджуються дослідженими в судовому засіданні: витягом із журналу реєстрації вихідної кореспонденції, з якого вбачається що 07.04.2016 за № 2-244 на ім»я голови профкому було направлено інформацію на скорочення штату; повідомленнями голови профспілкового комітету, якими [PERSON] повідомлялась про проведення засідання стосовно її звільнення - 12.07.2016 року, 02.08.2016 року, але, у зазначені дати, в зв»язку з неявкою позивачки, зазначене питання не було розглянуто. Не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні ствердження позивачки про не ознайомлення її з наказом № 101 від 25.05.2016 року. Так відповідно акту (а.с. 42) від 02.06.2016 року, складеного начальником відділу правового та кадрового забезпечення, [PERSON] було повідомлено про скорочення посади, проте від ознайомлення під підпис з наказом № 101 від 24.05.2016 року «Про оптимізацію роботи підприємства шляхом скорочення штату у зв»яку зі змінами в організації виробництва та праці» остання відмовилась. Допитані в судовому засіданні як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] підтвердили викладені у цьому акті обставини. При цьому заслуговують на увагу посилання відповідача на те, що можливості запропонувати [PERSON] будь-яку іншу посаду, як зазначалось раніше, у роботодавця не було, оскільки кваліфікаційною вимогою для начальника служби є вища освіта, якої у позивачки немає, а так як остання є інвалідом ІІ групи, пропонувати їй іншу роботу з фізичними навантаженнями, наприклад кондуктора, контролера чи прибиральниці, відповідач не міг, оскільки з 236 штатних працівників МКП "Херсонелектротранс" 9 атестованих робочих місць займають інваліді, інших атестованих під інвалідів вакантних робочих місць на підприємстві на момент звільнення [PERSON] не було, а відповідно ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідов в Україні" визначено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування інвалідів. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення. Як вбачається з копії трудової книжки позивачка не має безперервного стажу у відповідача, оскільки 25.06.2012 року вона звільнялась з підприємства за власним бажанням, перебувала на обліку у центрі зайнятості населення, отримуючи допомогу. А 07.11.2013 року була прийнята на посаду начальника служби організації руху доходів. Згідно копії диплому (а.с.47) позивачка закінчила у 2001 році Новокаховський електромеханічний технікум за спеціальністю «Монтаж і експлуатація електроустаткування підприємств і цивільних споруд» і здобула кваліфікацію техніка-електрика по ремонту та наладці електроустаткування. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає непереконливими посилання позивача про те що вона мала переважне право залишитися на підприємстві, оскільки були створені окремі служби ремонту рухомого складу, збору доходів та служба експлуатації, при цьому, останні мають ті ж функції що і очолювальна нею служба організації руху та зборів доходу, так як відповідно до наказу № 84-К від 01.08.2016 року начальником служби збору доходів переведено [PERSON], якій має відповідну вищу освіту, а начальником служби експлуатації - [PERSON], якій має безперервний стаж 35 років на даному підприємстві, зазначене підтверджується копією диплому [PERSON] та копією трудової книжки [PERSON] Відповідно до наказу №90-К від 08.08.2016 року позивача звільнено з роботи за ст.40 ч.1 п.1 КЗпП України у зв'язку зі скороченням чисельності штату, того ж дня отримала повний розрахунок. Як вбачається з наданого суду штатного розпису керівників, професіоналів, фахівців та технічних службовців на 01.08.2016 року вільних вакантних посад за спеціальністю та кваліфікацією позивача не існувало. Крім того, відповідно до кваліфікаційних вимог, начальник будь-якого відділу чи служби, які створювались на підприємстві, зазначених у Довіднику кваліфікаційних характеристик професій працівників, основною вимогою є повна вища освіта відповідного напрямку, проте позивач має середню спеціальну освіту, про що свідчить диплом та не відповідає відповідним кваліфікаційним вимогам. Окрім цього, суд приймає до уваги зауваження відповідача про те, що як вбачається з довідки МКП «Херсонелектротранс» про доходи від перевезення пасажирів за вісім місяців 2016 року № 7-629 від 15.09.2016 рік сума доходів підприємства в січні - березні сягала 200,2 -298,2 тис. грн.. за місяць, проте коли позивача перебувала у відпустках чи на лікарняних, сума доходів з квітня по серпень 2016 року складала 329 - 359,7 тис. грн. Відповідно до ч.1 ст. 42 КЗпПУ при скороченні чисельності чи штату працівників у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю роботи. З огляду на вищевикладене, суд вважає у судовому засіданні встановленим, що відповідачем у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці було здійснено скорочення штату працівників, на підставі чого була скорочена посада, яку займала позивачка, про наступне вивільнення позивач був повідомлений за два місяці, у зв'язку з відсутністю роботи за спеціальністю та кваліфікацією позивачу не була запропонована інша робота та була звільнений з посади на підставі ст.40 ч.1 п.1 КЗпПУ, про що було доведено до відома державної служби зайнятості, у зв'язку з чим, суд вважає, що позивачку було звільнено з посади відповідно до чинного законодавства, а тому підстав для задоволення позовних вимог позивача у суду немає. На підставі викладено,

Outcome: dismissed