Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-04 00:00:00

Позивач звернулася до Лохвицького районного суду Полтавської області із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.03.2014 року, актовий запис № 11. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в склад якого входить земельна ділянка площею 2,95 гектара, що знаходиться на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066914, виданого Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів 10 липня 2003 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 523, кадастровий номер земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066914 - 5322684900000050654. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Постановою нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки мається розбіжність кадастрового номеру спадкової земельної ділянки вказаного у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066914 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: номер витягу НВ-5302231382015 та місця розташування земельної ділянки (у Витязі вказано Рівненська область). Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд винести рішення, яким встановити факт, що земельна ділянка, яка належала померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066914, виданого Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів 10 липня 2003 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 523 має кадастровий номер: 5322684900:00:005:1020, місце розташування: Полтавська область, Лохвицький район, Пісківська сільська рада, площа земельної ділянки: 2,9543 гектара, та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на вказану земельну ділянку після померлої матері. В судове засідання позивач не з"явилася, подавши заяву про підтримання позовних вимог, справу просить слухати без її участі. Відповідач, Пісківська сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Третя особа: Друга лохвицька державна нотаріальна контора на розгляд справи не з"явилася, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною Радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов`язків або встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть від 27.03.2014 року, актовий запис № 11. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, в склад якого входить земельна ділянка площею 2,95 гектара, що знаходиться на території Пісківської сільської ради Лохвицького району Полтавської області, для ведення особистого селянського господарства, яка належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066914, виданого Лохвицьким районним відділом земельних ресурсів 10 липня 2003 року, який зареєстровано в Книзі записів державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 523, кадастровий номер земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066914 - 5322684900000050654. Заповіт від імені спадкодавця не посвідчувався. Постановою нотаріуса Другої лохвицької державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.03.2015 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки мається розбіжність кадастрового номеру спадкової земельної ділянки вказаного у Державному акті на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 066914 та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку: номер витягу НВ-5302231382015 та місця розташування земельної ділянки (у Витязі вказано Рівненська область). Відповідно до інформаційного листа відділу Держземагенства у Лохвицькому районі № 31-1618-0.4-4/2-15 від 19.01.2015 року кадастровий номер 5322684900:00:005:0654 земельної ділянки, яка знаходиться на території Пісківської сільської ради було ліквідовано, так як присвоєно іншій особі. Натомість сформований витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, в якому було автоматично присвоєно новий кадастровий номер - 5322684900:00:005:1020, який і є дійсним. В зв"язку з уточненими даними вважається вірною фактична площа земельної ділянки, яка вказана у витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, тобто 2,9543 га. Цим же листом підтверджується і те. що місце знаходження земельної ділянки не Рівненська область, а Полтавська область. Внесення змін чи виправлень до Державного акту на право приватної власності на землю не передбачено. А через вище згадані розбіжності позивач не може отримати Свідоцтво про право на спадщину за законом на вище згадану земельну ділянку. Згідно ст. 319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт. Відповідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» убачається, при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.315 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Встановлення вказаного факту необхідно [PERSON] для оформлення її спадкових прав. Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на підставах, що не заборонені законом. За приписами п.п. 10, 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» №7 відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Згідно ст. 2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Згідно ст. 1269 ЦК України - спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На запит суду, державний нотаріус Другої лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті [INFO] [PERSON] заведена спадкова справа № 71/2014. З заявою про прийняття спадщини звернулася - [PERSON] (дочка спадкодавиці). Відповідно до ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя який пережив його. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved