Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради в особі Довгинцівської районної у місті ради , третя особа Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку. Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті тітки [PERSON], що померла 05.02.2015 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Воронезька, 23 та земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння , площею 0,0612 га, кадастровий номер 1211000000:03:534:0015. За життя тітка склала заповіт, яким все належне майно заповідала позивачеві. Після смерті тітки позивач подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. 13.09.2016 року нотаріус видав позивачеві свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Воронезька, 23. Одночасно з цим відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. Надати правовстановлюючий документ позивач не має можливості так як земельна ділянка площею 0,0612 га, кадастровий номер 1211000000:03:534:0015 належала тітчиному чоловікові [PERSON], на підставі державного акту право приватної власності на землю [PERSON] ІV-ДП № 127943. Тітчин чоловік [PERSON] 19.01.2001 року помер. Спадщину після його смерті прийняла дружина, тітка позивача [PERSON] 07.09.2001 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину на належну чоловікові 1/ 2 частину будинку . Також тітка займалася належним оформленням земельної ділянки та 19.08.2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку, однак в силу юридичної необізнаності не знала, що спадкове майно підлягає державній реєстрації, хотіла зареєструвати своє право на землю, але не встигла 05.02.2015 року померла. В зв»язку з тим, що іншого способу захисту свого права позивач не має, вона звертається до суду та просить: визнати за нею [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 0,0612 га, розташовану за адресою: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Воронезька, 23, кадастровий номер 1211000000:03:534:0015 в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], що померла 05.02.2015 року та яка зареєстрована в Державному земельному кадастрі на підставі державного акту від 16.11.1999 року ІV-ДП № 127943 за [PERSON] , який помер 19.01.2001 року. У судове засідання позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позовних вимогах наполягала. Представник відповідача до суду надали відгук відповідно до якого просили розглянути справу у відсутність їх представника , заперечень проти позову не мають. Представник третьої особи Управління Держгеокадастру у [PERSON] районі Дніпропетровської області до суду не зявилися, надали відгук про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення покладалися на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цьогокодексурозгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву слід задовольнити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті тітки [PERSON], що померла 05.02.2015 року. (а.с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Воронезька, 23 та земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння , площею 0,0612 га, кадастровий номер 1211000000:03:534:0015. (а.с. 17-19). За життя тітка склала заповіт, яким все належне майно заповідала позивачеві. (а.с. 4-9). Після смерті тітки позивач подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини. 13.09.2016 року нотаріус видав позивачеві свідоцтво про право на спадщину за законом на домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Воронезька, 23. (а.с. 10-12). Одночасно з цим відмовив позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, оскільки відсутній правовстановлюючий документ. (а.с. 13 Надати правовстановлюючий документ позивач не має можливості так як земельна ділянка площею 0,0612 га, кадастровий номер 1211000000:03:534:0015 належала тітчиному чоловікові [PERSON], на підставі державного акту право приватної власності на землю [PERSON] ІV-ДП № 127943. (а.с. 20). Тітчин чоловік [PERSON] 19.01.2001 року помер. (а.с. 16). Спадщину після його смерті прийняла дружина, тітка позивача [PERSON] 07.09.2001 року вона отримала свідоцтво про право на спадщину на належну чоловікові 1 / 2 частину будинку . (а.с. 18). Також тітка займалася належним оформленням земельної ділянки та 19.08.2009 року отримала свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку. (а.с. 26). Однак в силу юридичної необізнаності не знала, що спадкове майно підлягає державній реєстрації, хотіла зареєструвати своє право на землю, але не встигла 05.02.2015 року померла. В зв»язку з тим, що іншого способу захисту свого права позивач не має, вона звертається до суду Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. В п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування"роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Відповідно дост.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.15 та ст.16 ЦК України, зазначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу та одним із способів захисту прав та інтересів є зокрема визнання права. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розташовані. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Згідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. Згідно ч. 1ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. «а» ч. 3ст. 152 Земельного кодексу України в редакції 2001року, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права на землю. Відповідно до ч. ч. 1, 2ст. 78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Отже право власності на домоволодіння [PERSON] зареєструвала в КП ДОР БТІ , однак не зареєструвала право власності на земельну ділянку. Отже [PERSON] мала намір прийняти спадщину після смерті чоловіка, та прийняла її, отримала свідоцтва про право на спадщину і на землю в тому числі, але не зареєструвала земельну ділянку. Так як за життя спадкодавець не зареєструвала право власності на земельну ділянку то у позивача немає іншого виходу як тільки звернутися до суду. Позивач, є спадкоємцям за заповітом, від спадщини не відмовлялися, тому, відповідно до ч. 3ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину, тому позовні вимоги слід задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved