Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-26 00:00:00

01 липня 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, моральної шкоди та витрат на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначив, що 05.01.2011 року його було прийнято в ПАТ «Азовзагальмаш» за переведенням у залізничний цех на посаду монтера колії 5 розряду. 19.05.2015 року його було звільнено з підприємства за власним бажанням по ст. 38 КзпП України, при цьому заробітна плата з вересня 2014 року не була виплачена й по сьогодення. Просив стягнути з відповідач заборгованість по заробітній платі в сумі 20484.60 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні по дату постановлення рішення та витрати на правову допомогу в сумі 292,32 грн. Вимоги про відшкодування моральної шкоди просив залишити без розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. В подальшому подав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність. Представник відповідача ПАТ «Азовзагальмаш», будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, повторно не зявився до судового засідання з невідомих причин. Разом із тим, представником відповідача 04.09.2015 року надано заперечення до позову в яких він зазначив, що визнає позов частково, а саме в частині заборгованості по заробітної платі в сумі 20484,33 грн., також визнає розрахунок позивача в частині визначення середньоденного заробітку в розмірі 48,04 грн.,в решті позовних вимог просить відмовити за безпідставністю. Заслухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 233 КЗпП України у разі порушення\~\~законодавства про\~\~оплату праці, працівник має право звернутися до суду з позовом\~\~про стягнення належної\~\~йому заробітної плати без обмеження будь яким\~\~строком. Згідно із ст. 115 КЗпП України\~заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Відповідно до\~ ст.47 КЗпП України\~\~роботодавець\~\~зобовязаний в день звільнення\~\~видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116 КЗпП України. Згідно\~із ст.116 КЗпП України\~при звільненні працівника\~\~виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Як вбачається з копії трудової книжки заповненої на імя позивача, на підставі наказу ПАТ «Азовзагальмаш» № 2 від 05.01.2011 року позивача [PERSON] було прийнято в ПАТ «Азовзагальмаш» за переведенням в залізничний цех № 145 на посаду монтера колії 5 розряду з 05.01.2011 року та наказом №21 від 19.05.2015 року звільнено з підприємства на підставі ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно довідки ПАТ «Азовелектросталь» № 238/ро від 17.07.2015 року, заборгованість підприємства по зарплаті перед [PERSON] становить 20484,33 гривень, з яких заборгованість за вересень 2014 року складає - 95,36 гривень, за жовтень 2014 року - 1721,87 гривень, листопад 2014 року 3647,76 гривень, грудень 2014 року 3762,13 гривень, за січень 2015 року - 228,50 гривень, лютий 2015 року 2142,42 гривні, березень 2015року 865,01 гривень, квітень -1248,70 гривень, травень 2015 року - 6772,58 гривень, у тому числі компенсація не невикористану відпустку. Сума заборгованості зазначена з врахуванням утриманих податків та зборів. Вказана сума позивачем не оспорюється та підлягаєстягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Як роз'яснено у п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" № 13 від 24 грудня 1999 року, суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Вважаючи обґрунтованою вимогу позивача [PERSON] щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та задовольняючи позовні вимоги в цій частині, суд вирішує питання про розмір стягуваної суми виходячи з наступного. Середній заробіток працівникам визначається відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою КМУ від 08.02.1995 № 100 (далі - Порядок). Зокрема, відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Відповідно до п. 5 розділу IV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з п. 8 Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини, для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді Так, згідно із наданим позивачем розрахунком середньоденна заробітної плати позивача складає 48,04 гривні, що відповідає передбаченому п.5 Порядку та визнана відповідачем. Позивач був звільненений 19 травня 2015 року, в день звільнення був на роботі, але розрахунок з ним не проведено і по теперішній час, що не заперечується відповідачем. Отже середній заробіток розраховуватиметься починаючи з наступного дня після дати звільнення тобто з 20 травня 2015 року по день постановлення рішення 27 серпня 2015 року. Як вбачається з графіку робочого часу позивача, позивач працював в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,12 годин, що відповідає сорокагодинному робочому тижню. Приймаючи до уваги розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік, наведений у [PERSON] соціальної політики України №10196/0/14-14/13 від 09 вересня 2014 року «Про розрахунок норм тривалості робочого часу на 2015 рік», норми тривалості робочого часу при сорокагодинному робочому тижню становить: кількість робочих днів у травні з 20 травня 2015 року становить - 8 днів, у червні - 20 днів, у липні - 23 дні, у серпні по 27 серпня 18 днів. Загалом з 20 травня 2015 року по27 серпня 2015року норма тривалості робочого часу в становить 69 днів. Таким чином, період затримки розрахунку при звільненні з 20 травня 2015 року по 27 серпня 2015 року включає - 69 день. Отже середній заробіток за весь час затримки розрахунку становить: 69 днів х 48,04 гривні =3314,76 гривень. Доказів, що затримка розрахунку сталася не з вини відповідача, суду не надано. Законних підстав, передбачених ст.117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки спір щодо розміру заборгованості по заробітній платі між сторонами відсутній. Отже, в сенсі викладених обставин та наведених норм суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у загальному розмірі 3314, 76 гривень, з утриманням з вказаної суми при її виплаті передбачених законом податків і зборів, оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника. Суд також приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу в сумі 292,92 гривні підлягають задоволенню виходячи з наступного. Зі справи вбачається, що між позивачем та адвокатом [PERSON], 30.06.2015 року було укладено договір про надання правової допомоги. Згідно з даними квитанції до прибудкового касового ордеру за № 93 від 30.06.2015 року [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] за надання правової допомоги 292 гривні 32 коп. У договорі про надання правової допомоги і в акті прийому передачі виконаних робіт адвоката зазначені конкретні послуги, надані адвокатом позивачеві та витрати понесені останнім за правову допомогу, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача. Крім того, у відповідності до положень ст.ст.79, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «Азовзагальмаш» на користь держави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved