Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

13 лютого 2017 року до Золочівського районного суду Харківської області звернувся [PERSON] з відповідним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 4,4221 га, кадастровий номер [NUMBER], для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO] року що належав останньому згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER]. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 22.04.2014 року помер його з відповідачем батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке в тому числі складається із земельної ділянки площею 4,4221 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області. На випадок своєї смерті 02 листопада 2007 року [PERSON] склав заповіт, який було посвідчено секретарем Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області, відповідно до якого все належне йому майно він заповів своєму синові, позивачу по справі [PERSON]. Після смерті батька рідний брат позивача [PERSON] заяви про прийняття спадщини не подавав, так як на спадщину не претендував та не претендує. Натомість позивач звернувшись в установлений законом строк після смерті батька до Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини та про оформлення спадкових прав, постановою державного нотаріуса від 18 листопада 2016 року отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на неї. Тому [PERSON] був змушений звернутися до суду, сплативши судовий збір. У судове засідання позивач, відповідач та представник третьої особи не з'явилися. Позивач через канцелярію суду подав заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] також не з'явився на судове засідання. Від нього надійшла заява, згідно із якою він визнає позовні вимоги у повному обсязі, просить суд слухати справу за його відсутності. Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Золочівському районі Харківської області не з'явився на судове засідання. Від начальника відділу [PERSON] надійшла заява, у якій він просив здійснити розгляд справи без участі представника відділу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У ч.1 ст. 55 Конституції України зазначено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У п. 2 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 р. №1952-ІV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень закріплено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Із наданої суду копії державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] на підставі розпорядження Золочівської райдержадміністрації від 26 січня 2005 року №56, має на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,4221 га в межах згідно із планом, що розташована на території Лютівської сільської ради, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER]. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №318 (а.с.8). Із наданого суду витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку [NUMBER] від 13.09.2016 року, наданого на підставі заяви [PERSON], вбачається, що [PERSON] має на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,4221 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Державна реєстрація земельної ділянки проведена 03.02.2005 року Харківською регіональною філією ДП «Центр ДЗК». Документом, що посвідчує право приватної власності [PERSON] на вказану земельну ділянку є державний акт від 03.02.2005 року [NUMBER] (а.с.9-10). [PERSON] та [PERSON] є рідними синами [PERSON], що підтверджується наданими суду копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] від 25.06.1959 року та серія [NUMBER] від 15.08.1962 року (а.с.5, 17). 02 листопада 2007 року [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого він заповів усе належне йому майно, а саме: житловий будинок, що розташований за адресою: вул. Підлісянка, 3 с. Лютівка Золочівського району Харківської області, ощадний вклад рахунок [NUMBER], Державний акт на право власності на земельну ділянку серія [NUMBER] своєму синові [PERSON]. Заповіт посвідчено секретарем Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №144. Заповіт не змінено і не скасовано (а.с.6,43). Згідно із свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 28 квітня 2014 року, [INFO] року помер [PERSON] у віці 83 років, про що 28 квітня 2014 року Лютівською сільською радою Золочівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис №04 (а.с.7). Постановою про відмову у вчинені нотаріальної дії від 18.11.2016 року №2271/02-31, винесеною державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обовязків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON], [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 4,4221 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована на території Лютівської сільської ради Золочівського району Харківської області , цільове призначення:для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (рілля), після померлого [INFO] року [PERSON], у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.19). Із листа державного нотаріуса Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, в порядку виконання обов'язків завідувача Золочівської державної нотаріальної контори Харківської області [PERSON] від 15.03.2017 року №638/01-16 вбачається, що згідно даних перевірки Алфавітних книг обліку спадкових справ з дня смерті та по теперішній час знайдена спадкова справа №197/2014, що була заведена Золочівською державною нотаріальною конторою Харківської області після померлого [INFO] року [PERSON]. 04.08.2014 року до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява про прийняття спадщини від [PERSON]. Заяву було прийнято, зареєстровано в Книзі обліку і реєстрації спадкових справ за 2014 рік за №461 та заведено спадкову справу №197/2014. 18.11.2016 року до Золочівської державної нотаріальної контори надійшла заява від [PERSON] про неприйняття спадщини. Більше заяв про прийняття чи відмову від спадщини не надходило, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Згідно інформаційної довідки, наявний заповіт [PERSON], посвідчений Лютівською сільською радою Золочівського району Харківської області (а.с.42). Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статті 1216, 1217, 1218 ЦК України встановлюють, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст..1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Згідно із положеннями ст.ст. 1233, 1234, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. У ст. 1251 ЦК України зазначено, що якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Відповідно до положень ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно із ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст.ст.125, 126 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Стаття 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелічує підстави для державної реєстрації прав, так, зокрема, Державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі: свідоцтва про право на спадщину, виданого нотаріусом або консульською установою України, чи його дубліката; державного акта на право приватної власності на землю, державного акта на право власності на землю, державного акта на право власності на земельну ділянку або державного акта на право постійного користування землею, виданих до 1 січня 2013 року; рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та ін. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд, вважаючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права та інтереси інших осіб, одночасно доходить висновку, що позивач, звернувшись до Золочівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, є таким, що прийняв спадщину після батька [PERSON], померлого [INFO] року, але в зв'язку з відсутністю державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 03.02.2005 року, не має іншої можливості оформити спадщину та захистити право власності. Враховуючи викладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Outcome: approved