Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

[PERSON] \~звернулась \~до суду\~з позовом\~до АТ\~КБ «Приватбанк»\~за участі\~третьої осіби\~без самостійних\~вимог на\~предмет спору\~на стороні\~відповідача приватного нотаріуса\~Бондар Ірини\~Михайлівни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.05.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено кредитний договір № б/н № від 23.05.2006 року. У жовтні 2019 року [PERSON] дізналася, що 02.11.2017 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження № 55041309 щодо виконання виконавчого напису № 5678 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 21.06.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 46775,92 грн. Вважає, що виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 5678 від 21.06.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Оскільки, в матеріалах справи на підставі якої нотаріус виносив виконавчий напис немає жодного розрахунку боргу, здійсненого ПАТ КБ «Приватбанк» щодо наявності грошового зобов`язання [PERSON] по кредиту, процентах річних та пені, на підставі документів наданих ПАТ КБ «Приватбанк» нотаріусу не можливо встановити безспірність вимог. Крім того, із заявою про вчинення виконавчого напису ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише 21.06.2017 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Також, нотаріус здійснював нотаріальну діяльність за межами Дніпровського міського нотаріального округу, до якого нотаріус належить, оскільки [PERSON] проживає на території Вінницького міського нотаріального округу. Просила суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 5678, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 21.06.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 46\~755, 22 грн. В судове засідання представники позивача: [PERSON] та [PERSON] не з`явились, кожен окремо, надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, надіслала суду письмові пояснення, заперечувала, щодо задоволення позовних вимог. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, хоча про день, час та місце судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином, про причини неявки суд не повідомили. Тому, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України розглянув справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. У судовому засіданні встановлено , що 23.05.2006 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Привтабанк» укладено кредитний договір № б/н № від 23.05.2006 року (а.с.62). 02.11.2017 року постановою головного державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби м. Вінниця ГТУЮ у Вінницькій області відкрито виконавче провадження № 55041309 щодо виконання виконавчого напису № 5678 приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 21.06.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» грошових коштів у сумі 46775,92 грн. (а.с.12, 14). Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. З виконавчого напису від 21.06.2017 р. вбачається, що стягнення здійснюється за один рік три місяці тридцять днів, а саме з 01.02.2016 року по 31.05.2017 року, що входить в межі трирічного строку, встановленого ст. 88 Закону України "Про нотаріат". Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Як зазначив Верховний Суд України в своїй постанові від 5 липня 2017 року по справі 6-887цс17 за результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Також має бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року . Згідно ст. 50 Закону України «Про нотаріат» нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. З доданих до заяви про вчинення виконавчого напису документів вбачається, що відповідач ПАТ КБ "Приватбанк" надав розрахунок заборгованості по договору № б/н від 23.05.2006 р. станом на 31.07.2015 р. замість виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Судом встановлено, що розрахунок заборгованості не включено до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» належним документом, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення є первинний документ, оформлений відповідно до вимог ст. 9 зазначеного вище Закону. Згідно п. 1.10 розд. 1 Положення про організацію операційної діяльності у банках України, затвердженого постановою НБУ №254 від 18.06.2003 р., особовий рахунок - рахунок аналітичного обліку операцій з клієнтами банку, що здійснюються відповідно до укладених між банком і клієнтами договорів. Обов`язкові реквізити особових рахунків та виписок банку з них встановлені п. 5.5 Положення. Виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Інформація про стан особових рахунків клієнтів може надаватись їх власникам, уповноваженим власниками рахунків особам та державним органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п.п. 5.6, 5.8 Положення). Оскільки розрахунок заборгованості не є первинним документом, в ньому не фіксується будь-яка господарська операція, безспірність вимог відповідача при вчиненні виконавчого напису не могла бути доведена цим документом. Відповідно Закону України «Про нотаріат» ст. 13-1. Нотаріальний округ - територіальна одиниця, в межах якої нотаріус здійснює нотаріальну діяльність і в межах якого знаходиться державна нотаріальна контора, в якій працює державний нотаріус, або робоче місце (контора) приватного нотаріуса. Нотаріальні округи визначаються відповідно до адміністративно-територіального устрою України. У містах з районним поділом округом діяльності нотаріуса є вся територія міста. У разі зміни адміністративно-територіального поділу України, в результаті якого розташування робочого місця (контори) приватного нотаріуса увійшло до іншого нотаріального округу, нотаріальна діяльність відповідних нотаріусів повинна бути зареєстрована в цьому нотаріальному окрузі. Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених цим Законом. Згідно «Порядку вчинення нотаріальних дій» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 Нотаріальні дії можуть вчинюватися будь-яким нотаріусом на всій території України, за винятком обмежень у праві вчинення нотаріальних дій, установлених статтями 9, 53, 55, 60, 66, 72, 73, 94 Закону України „Про нотаріат (далі - Закон) та іншими актами законодавства України. Нотаріальні дії вчиняються у приміщенні державної нотаріальної контори, у державному нотаріальному архіві, приміщенні, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса. В окремих випадках, коли фізична особа не може з`явитися в зазначене приміщення, а також коли того вимагають особливості посвідчуваного правочину, такі нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаними приміщеннями, але в межах нотаріального округу. Якщо нотаріальна дія вчинюється поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, у посвідчувальному написі та в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначається місце вчинення нотаріальної дії (удома, у лікарні, за місцезнаходженням юридичної особи тощо) із зазначенням адреси, а також причин, з яких нотаріальна дія була вчинена поза вказаними приміщеннями. Запис про вчинення нотаріальної дії поза приміщенням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приміщенням, яке є робочим місцем (конторою) приватного нотаріуса, заноситься до Журналу (книги) обліку викликів нотаріуса за межі державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву чи робочого місця (контори) приватного нотаріуса згідно з додатком 14 до Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2010 року № 3253/5, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 23 грудня 2010 року за № 1318/18613 Нотаріус не вправі здійснювати нотаріальну діяльність за межами свого нотаріального округу, за винятком заміщення інших нотаріусів у випадках, передбачених законодавством. Приватний нотаріус має право мати лише одне приміщення для розміщення робочого місця (контори), яке повинно знаходитись у межах нотаріального округу, в якому здійснюється нотаріальна діяльність. Пунктом 1.4 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року передбачено, що виконавчий напис вчинюється нотаріусом незалежно від місця виконання вимоги, місцезнаходження боржника або стягувача. Враховуючи відсутність безспірної заборгованості за кредитним договором, суд вважає, що є підстави для визнання виконавчого напису від 21.06.2017 р., вчиненого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №5678, про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 46755,2 грн. заборгованості за кредитним договором № б/н від 23.05.2006 року таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь [PERSON] необхідно стягнути 768, 40 грн. судового збору.

Outcome: approved