Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-08 00:00:00

05.11.2020 року представник позивача подав до Печенізького районного суду Харківської області, вказаний вище позов в якому просив позбавити [PERSON] батьківських прав та стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON] , [INFO] , з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги представник позивача мотивує тим, що відповідач є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , який проживає зі своєю рідною бабусею [PERSON] , [INFO] , яка звернулась з письмовою заявою до служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав матір [PERSON] , [INFO] , в зв`язку з тим, що мати малолітньої дитини не буре участі у вихованні та навчанні дитини, не цікавиться здоров`ям дитини, не допомагає матеріально, веде аморальний спосіб життя, на тривалий час залишає дитину і фактичне місце проживання, офіційно не працевлаштована, не має власного житла. Неодноразові відвідування, бесіди, попередження працівниками служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації та Печенізького центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо недопустимості такого способу життя [PERSON] ніяких результатів не надали. Тобто, відповідачка свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. З метою захисту прав малолітнього [PERSON] , який практично залишився без батьківського піклування, для встановлення юридичного статусу дитині, враховуючи те, що мати дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню та навчанню своєї дитини та беручи до уваги рішення комісії з питань захисту прав дитини, районної державної адміністрації №09 від 01.10.2020 року, щодо доцільності позбавлення батьківських прав матір [PERSON] у відношенні до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , працівники служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації та Печенізького центру соціальних служб для сім`ї, дітей, молоді були вимушені звернутись до суду з даною позовною заявою. Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області від 25.11.2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області суду від 09 лютого 2021 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Печенізького районного суду Харківської області суду від 09 березня 2021 року залучено до участі у справі правонаступника позивача Службу у справах дітей Печенізької селищної ради Харківської області. Представник позивача Челомбитько А.О. в судове засідання не прибула, подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, про місце, день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини свого неприбуття до суду, не повідомила. Заяв, клопотань про розгляд справи за її відсутності та письмовий відзив проти позову до суду не подавала. Представник третьої особи Подольська Л.Є. в судове засідання не прибула, подала до суду клопотання, про розгляд справи без її участі. Покладалась на розсуд суду. Відповідно до вимог ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Таким чином, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню, наявних у справі доказам, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , мешкає з бабусею [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] . Мати дитини [PERSON] , [INFO] , з 18.02.2020 року не бере участі у вихованні дитини, матеріальної та моральної допомоги не надає, веде аморальний спосіб життя, на тривалий час залишає дитину і фактичне місце проживання, офіційно не працевлаштована, не маюча власного житла. Дитина проживає та знаходиться на утриманні бабусі, яка піклується, забезпечує та навчає онука. [PERSON] навчається у 2 класі КЗ «Печенізький ліцей ім. Г.Семиградського Печенізької районної ради Харківської області». Батько дитини [PERSON] , помер [INFO] , матір [PERSON] разом з дитиною не проживає. У зв`язку з чим, [PERSON] , була змушена звернутись з письмовою заявою до служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації щодо вирішення питання про позбавлення батьківських прав матір [PERSON] . Неодноразові відвідування, бесіди, попередження працівниками служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації та Печенізького центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді щодо недопустимості такого способу життя [PERSON] ніяких результатів не дали. Відповідно до інформації Печенізького ВП Чугуївського ВП в Харківській області, громадянка [PERSON] неодноразово притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 184 КУпАП, ч.1 ст. 178 КУпАП, ст.127 КУпАП, ч.1 ст. 175 КУпАП. Рішенням Печенізького районного суду Харківської області (справа №2031/2-197/11 від 06.02.2012р.) [PERSON] була позбавлена батьківських прав у відношенні до своєї доньки [PERSON] . Дитина перебуває під піклуванням бабусі [PERSON] . Відповідно до довідки-характеристики учня 1-Б класу КЗ «Печенізький ліцей ім. Г.Семиградського» Печенізької районної ради Харківської області [PERSON] з якої вбачається, що дитина має позитивний статус в класі, має друзів серед одноліток, не конфліктний, активний, завжди доглянутий, охайний, забезпечений всім необхідним шкільним приладдям та речами. Великим і постійним піклуванням про хлопчика займається його бабуся, [PERSON] (а.с.7). Як вбачається з довідки про склад сім`ї виконавчого комітету Печенізької селищної ради № 02-30/1301 від 14 липня 2020 року, [PERSON] , проживає за адресою: [ADDRESS] та до складу її сім`ї входять: [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться під піклуванням [PERSON] , онук [PERSON] , [INFO] , донька [PERSON] , [INFO] , онука [PERSON] , [INFO] , правнук [PERSON] , [INFO] . (а.с.8). Відповідно до довідки-характеристики Печенізької сільської ради від 07 серпня 2020 року вих. № 02-25/623, [PERSON] , [INFO] , фактично машкала в смт.Печеніги до червня 2020 року за адресою: [ADDRESS] . За час проживання [PERSON] в смт.Печеніги, скарг від сусідів та мешканців селища не надходило. Компрометуючі матеріали в виконкомі Печенізької селищної ради на гр. [PERSON] відсутні.(а.с.9). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 20 серпня 2020 року Служби у справах дітей Печенізької районної державної адміністрації, умови створені [PERSON] повністю відповідають тим умовам, які необхідні для життя та виховання дитини. Бабуся, [PERSON] повністю виконує обов`язки по вихованню та навчанню своїх онуків, забезпечує всім необхідним для повноцінного розвитку дітей.(а.с.10). Відповідно копії свідоцтва про смерть (серії [NUMBER] ), видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву, Чугуївському та Печенізькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області з якого вбачається, що батько дитини, [PERSON] помер [INFO] . (а.с.11). Згідно з Витягом з протоколу № 09 засідання комісії з питань захисту прав дитини Печенізької районної державної адміністрації Харківської області від 01 жовтня 2020 року про виконання батьківських обов`язків [PERSON] по відношенню до її дитини [PERSON] вирішено: підготувати позовну заяву до Печенізького районного суду Харківської області про позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .( а.с.12-13). Згідно акту та висновку оцінки потреб сім`ї, вбачається що [PERSON] мешкає зі своєю бабусею [PERSON] яка є піклувальником [PERSON] , [INFO] . За результатами оцінювання потреб з`ясовано, що [PERSON] в належній мірі задовольняє потреби дітей, виконує взяті на себе обов`язки у вихованні.(а.с.14-19). Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до положень ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. В абзаці 2 п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 названої постанови Пленуму Верховного Суду України судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують , та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Таким чином, враховуючи що вихованням та розвитком дитини займається бабуся [PERSON] , [PERSON] , а відповідач [PERSON] , з 18.02.2020 року ухиляється від своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітнього сина [PERSON] без поважних на то причин, у зв`язку з чим, позов в частині позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина є обґрунтованим та таким що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Частиною 3 ст. 166 СК України передбачено, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 184 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Розглядаючи позовну вимогу в частині стягнення з відповідачки аліментів на утримання її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , суд приходить до висновку, що вимога підлягає задоволенню та визначає аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь особи, на утриманні якої буде перебувати дитина [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що відповідає положенням ч. 2 ст. 183 СК України, з індексацією відповідно до чинного законодавства, починаючи з 05 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання судового рішення. Відповідно до ст.141 ЦПК України у разі задоволення позову судовий збір покладається на відповідача. Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору за подання до суду даної позовної заяви, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 2102 грн. Рішення виноситься у межах заявлених вимог, на підставі пред`явлених доказів.

Outcome: approved