Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Просить суд, стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини, в розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття та визначити місце проживання малолітнього [PERSON], [INFO], з [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали, просять суд позов задоволити в повному обсязі з підстав викладених в них. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON], який було розірвано рішенням Рівненського міського суду від 28.08.2014 року. Від спільного подружнього життя у сторін по справі є малолітній син - [PERSON], [INFO]. З оглянутого в судовому засіданні свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 25.05.2010 року вбачається, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 17 постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення; максимальний розмір аліментів не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати платника аліментів. Відповідно до вимог ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину, визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька, або у твердій грошовій сумі. Враховуючи рівність прав та обов'язків батьків щодо дитини, беручи до уваги, що обов'язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, з метою забезпечення нормального догляду за дитиною, враховуючи, що відповідач працездатний, працює в РОДЛ на посаді лікаря, інших утриманців немає, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 від всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, що буде відповідати інтересам дитини, а також засадам розумності та справедливості, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд приходить до переконання, що враховуючи положення ст.ст. 160-161 СК України та приймаючи до уваги, що малолітня дитина [PERSON] постійно проживає зі матір'ю, відвідує дошкільний заклад №47 м. Рівне, та звик до певного ритму життя, дитина має проживати із позивачем [PERSON], що буде позитивно впливати на його розвиток та виховання. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення понесені нею судові витрати, пов"язані із олатою послуг з надання правової допомоги в розмірі 250 гривень. На підставі ст.ст. 160, 161,180,181, 182,183,191,192 СК України, Декларацією прав дитини від 20.11.1959 року,

Outcome: approved