Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-11 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], з його матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS], а також просить встановити участь у вихованні дитини та періодичності побачень відповідача з малолітнім сином [PERSON] кожну середу з 18 до 20 години, та кожні другі вихідні з 18-00 години п'ятниці до 18-00 години неділі. Крім того, просить стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 12000,00 гривень та судові витрати за розгляд справи в суді. В обґрунтування позову покликається на те, що з червня 2015 року по листопад 2017 року вони з відповідачем перебували у шлюбі. В жовтні 2015 року в них народився син [PERSON] Після розлучення з відповідачем син [PERSON] проживає разом з позивачем, але відповідач зловживає своїм правом на побачення з дитиною, може забрати дитину з дитячого садочку, не повідомивши про подальше місце його перебування. Добровільно сторони не змогли вирішити питання шляхом переговорів. Крім того, позивач зазначає, що у відповідача утворилась заборгованість по аліментах щодо виконання рішення Сумського районного суду Сумської області від 30.11.2017 року в сумі 12000,00 гривень. Згідно її розрахунку сума неустойки (пені) складає 21757,00 гривень, але оскільки сума пені не може перевищувати суму заборгованості, то просить стягнути з відповідача 12000,00 гривень неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів. В судове засідання позивач не з'явилася, направивши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання також не з'явився, хоч про час та місце розгляду справи повідомлявся. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської РДА до суду також не з'явився, направши заяву про розгляд справи без її участі, та висновок про доцільність перебування дитини разом з матір'ю, а також встановлення графіку побачень з дитиною відповідно до позовних вимог. Представник третьої особи - служби у справах дітей Сумської міської ради до суду також не з'явився, направши заяву про розгляд справи без її участі, та висновок про доцільність перебування дитини разом з матір'ю, а також встановлення графіку побачень з дитиною кожну середу з 18 до 20 години, та кожні другі вихідні з 09-00 години суботи до 18-00 години неділі. Дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 20 червня 2015 року між сторонами було укладено шлюб (а.с. 8). 16 жовтня 2015 року народилася спільна дитини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Рішенням Сумського районного суду Сумської області № 587/2712/17 від 30 листопада 2017 року шлюб між сторонами було розірвано та вирішено стягувати аліменти з відповідача на користь позивача на утримання малолітньої дитини [PERSON] у твердій грошовій сумі по 1500,00 гривень. щомісячно, до повноліття дитини (а.с. 8). На даний час неповнолітній [PERSON], 2015 року народження зареєстрований та проживає разом з матір'ю, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 9). Згідно ст. 19 Сімейного Кодексу України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно зі ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Крім того, поняття "розлучення дитини та матері" не є тотожним поняттю „визначення різних місць проживання матері та дитини", оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу та порядку спілкування з дитиною або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням з цього питання. Таким чином положення статті 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини. Як роз'яснено у п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Частинами 1,2 ст.171 СК України встановлено, що дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Урахування думки дитини щодо її життя передбачає й ст. 12 Конвенції з прав дитини, в якій записано, що Конвенція зобов'язує держави-учасниці забезпечити дитині, здатній формулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються її, і цим поглядам має приділятись належна увага, згідно з віком дитини та зрілістю. Суд вважає, що в інтересах дитини необхідно визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] разом з матір'ю. Крім того. відповідно до витягу з протоколу № 10 від 01.08.2018 року комісії з питань захисту дитини з участю позивача [PERSON] та [PERSON] було вирішено затвердити наступний графік побачень [PERSON] із сином [PERSON] кожну середу та кожні другі вихідні (з 18 години п'ятниці до 18-00 години неділі) на нейтральній території або за місцем проживання батька. Суд вважає, що таки й графік періодичності побачень погоджений з участю сторін та не порушує права дитини. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів на 01.01.2019 року станом на 01 січня 2019 року становить 12000 грн 00 коп. (а.с. 13). Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 74 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІV «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) визначено порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду. Відповідно до статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Неустойка не сплачується, якщо платник аліментів є неповнолітнім. Суд, вважає, що розрахунок розміру пені за аліментами, наданий позивачкою, помилковий. Велика Палата Верховного Суду України від 25 квітня 2018 року у своїй Постанові (справі № 572/1762/15-ц ) відійшла від правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року справі № 6-94цс15 та наступних постановах з огляду на таке. Статтею 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов'язання боржником. Після порушення боржником свого обов'язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов'язку сплатити аліменти. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: ?p=(A1*1%*Q1)+(A2*1%?Q2)+……….(An*1%*Qn), де: ?p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2- кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An- нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn- кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць. Пеня за заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] періодично сплачував заборгованість по аліментам. Враховуючи добровільну часткову сплату відповідачем аліментів на користь позивачки, суд вважає за необхідне провести стягнення неустойки (пені) за неповну сплату аліментів за алгоритмом: сума заборгованості за місяць дорівнює кількості днів в місяці*1% пені* суму заборгованості за поточний місяць, згідно наступного розрахунку: вересень 2017 року- 200,00 гривень*1%*30 день=60,00 грн.; жовтень 2017 року- 1500,00 гривень*1%*31 день=465,00 грн.; листопад 2017 року- 1500,00 гривень*1%*30 день=450,00 грн.; грудень 2017 року січень-квітень 2018 року пеня не нараховується в зв'язку з переплатою суми аліментів, а також в зв'язку з даною переплатою розрахунок за травень 2018 року складає: травень 2018 року- 300,00 гривень*1%*31 день=93,00 грн.; за червень 2018 року також пеня не стягується в зв'язку з повною сплатою аліментів; липень 2018 року- 1500,00 гривень*1%*31 день=465,00 грн.; серпень 2018 року - 1500,00 гривень*1%*31 день=465,00 грн.; вересень 2018 року- 1500,00 гривень*1%*30 днів=450,00 грн.; жовтень 2018 року- 1500,00 гривень*1%*31 день=465,00 грн.; з урахуванням переплати за грудень, за листопад 2018 року - 1000,00 гривень*1%*31 день=300,00 грн.; Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково та стягнути з відповідача [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 3678 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави необхідно стягнути 1536 грн. 80коп. судового збору.

Outcome: partial