Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-29 00:00:00

04 жовтня 2017 року до Рівненського міського суду звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON], третя особа служба у справах дітей Виконавчого комітету Рівненської міської рада Рівненської області про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів на утримання дитини. В обгрунтування позовних вимог вказує, що 06 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 920. Проте вказує. що фактично шлюбні відносини з [PERSON] у них припинилися в червні 2014 року, коли Відповідач без будь-яких обґрунтованих пояснень зібрала свої речі та залишила спільне місце проживання та спільну дитину - сина [PERSON]. Зазначає, що будь-яких розмов з ким залишиться та з ким буде дитина, навіть не було. 17 лютого 2017 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Вказує, що починаючи з червня 2014 року [PERSON] не проявляла будь-якої зацікавленості по відношенню до [PERSON]. Рідкісні випадки спілкування відповідача з дитиною мали місце лише при випадкових зустрічах. Свята, дні народження та всі важливі події, які мали місце в житті дитини за останні більш як три роки, [PERSON] ігнорувалися. Зазначає, що відповідач не цікавилася станом здоровя, фізичним розвитком, успіхами у навчанні, не мала, напевно, бажання взагалі приймати участь у житті [PERSON] в ролі матері. А також, просить суд стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання сина. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовільнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Однак, вказала якщо буде визначено місце проживання дитини з батьком, то вона просила суд визначити дні спілкування з сином. Представник третьої особи в судовому засіданні підтримала поданий суду висновок. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 серпня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис № 920. Від шлюбу мають\~ сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1ГЮ-№063929 від 10 грудня 2007 року. 17 лютого 2017 року рішенням Рівненського міського суду Рівненської області шлюб між сторонами було розірвано. \~Згідно вимог\~ст. 157 СК України\~питання виховання дитини вирішується батьками спільно. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Як встановлено\~статтею 171 СК України, дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї. Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Частинами четвертою та п'ятою\~статті 19 СК України\~встановлено, що при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Питання про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] розглядалося на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Рівненської міської ради 18 грудня 2017 року. Вказана комісія, як консультативно-дорадчий орган при виконавчому комітеті Рівненської міської ради, прийняла рішення про доцільність залишення дитини на проживання з батьком. Згідно висновку від 18 грудня 2017 року № 08-1971, орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне залишити на проживання і виховання [PERSON], його сина [PERSON], [INFO] В судовому засіданні була заслухана думка малолітнього [PERSON], який надав суду пояснення, що в нього хороші стосунки з батьками, однак він тривалий час проживає з батьком, який піклується про нього та водить до школи. Пояснив, що і в подальшому хоче проживати з батьком. В судовому засіданні відповідач не навила об'єктивних причин, які б унеможливлювали визначення місця проживання з позивачем неповнолітнього сина з батьком, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення. З огляду на ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка згідно\~Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"\~є обов'язковою для застосування національними судами, зміст якої передбачає, що рішення суду повинне бути не тільки законним та обґрунтованим, але й справедливим. Відповідно до\~ст.141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.17\~постанови Пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», установлено у 2017 році прожитковий мінімум дітей віком від 6 до 18 років: з 1 грудня\~1860 грн. Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина є обґрунтованими та підлягають до задоволення. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України\~з відповідача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved