Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

03 березня 2004 року померла двоюрідна сестра позивачів [PERSON] та [PERSON], а також двоюрідна тітка [PERSON], [PERSON], яка на день смерті проживала у [INFO]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на майно, яке складається із земельної ділянки площею 2,3896 га наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована в адміністративних межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Оскільки інші спадкоємці після смерті [PERSON] відсутні, позивачі звернулися до нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачам було відмовлено, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку, яким стверджується право власності [PERSON] на земельний пай, був зареєстрований після смерті спадкодавці, а отже при житті остання не набула права власності на неї, окрім того у позивачів відсутні відповідні документи про родинні відносини із спадкодавцем. Оскільки вирішити дані питання в позасудовому порядку позивачам не вдалося, тому вони звернулися до суду за захистом, на їх думку, порушених спадкових прав. У судове засідання позивачі не зявилась, направивши до суду заяви, в яких розгляд справи просили проводити без їх присутності та на задоволенні позовних вимог наполягали у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій просив суд справу розглянути без участі представника сільської ради, позовні вимоги визнає. Так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд розглядає справу за відсутності осіб, що беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення. При цьому суд виходить з наступних підстав. Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, визнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту прав, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до свідоцтва про смерть (серії 1-СР № 240043 від 04.03.2004 року) [PERSON] померла 03.03.2004 року, про що зроблено відповідний актовий запис №5. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Таким чином, оскільки [PERSON] померла 03.03.2004 року, застосовуються норми ЦК України, який чинний на час розгляду вказаної справи. Згідно загальних норм закріплених в ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як вбачається із копії державного акту на право власності на земельну ділянку (серії ЧР №096424) [PERSON] на підставі розпорядження Золотоніської районної державної адміністрації від 20.01.2004 р. №26 є власником земельної ділянки площею 2,39 га у межах згідно з планом, яка знаходиться в межах [PERSON] сільської ради Золотоніського району Черкаської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Відповідно до постанови Золотоніської районної державної нотаріальної контори, про відмову у вчиненні нотаріальної дії, від 10.11.2017 року, позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку, яким стверджується право власності [PERSON] на земельний пай, був зареєстрований після смерті спадкодавці, а отже при житті остання не набула права власності на неї. Крім того у спадкоємців відсутні документи про родинні відносини. Як вже зазначалося вище, відповідно до змісту норм ст. 1218 ЦК України вбачається, що до складу спадщини входить як майно, право власності на яке набуте спадкодавцем у порядку встановленому чинним законодавством так і нерухоме майно, право власності на яке спадкодавцем набуто за життя, але не було зареєстроване належним чином. Як вбачається із копії вказаного вище державного акту на право власності на земельну ділянку, останній виданий на підставі розпорядження Золотоніської районної державної адміністрації від 20.01.2004 р. №26, тобто вказане розпорядження було видано ще за життя спадкодавця. Вказана земельна ділянка зареєстрована в Державному земельному кадастрі, що стверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку за №НВ-7106260892017 від 07.11.2017 року. Окрім того суд також враховує. що сільська рада, як орган місцевого самоврядування, який серед іншого представляє інтереси громади, позовні вимоги визнала повністю, а отже визнала і факт належності [PERSON] вказаної земельної ділянки. Відповідно до норм ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно довідки виданої виконкомом [PERSON] сільської ради №30, [PERSON], [INFO], яка померла 03.03.2004 року, на день смерті проживала одиноко за адресою с. дробівці, вул. Жовтнева 11, Золотоніського району Черкаської області. Відсутність спадкоємців 1-4 черги спадкування стверджується також повідомленням Золотоніської районної державної нотаріальної контори №1252/01-16 від 22.11.2017 року, згідно якого після смерті [PERSON] заведена спадкова справа 17.03.2004 року за №175. Підставою для її заведення була подана заява про прийняття спадщини від [PERSON]. В подальшому інші позивачі звернулися д нотаріальної контори із відповідними заявами про прийняття спадщини в межах строку встановленого чинним законодавством. Той факт, що померла [PERSON] являється двоюрідною сестро [PERSON] стверджується рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 17.10.2017 року, а тому в силу вимог ч. 4 ст. 82 ЦПК України не доказуються. Що стосується інших позивачів то судом встановлено, що той факт, що [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], були рідними сестрами стверджується заявами громадян [PERSON] та [PERSON], справжність підписів яких засвідчено в [PERSON] сільській раді Золотоніського району 08.11.2017 року. Вказаний факт стверджується довідко виданою [PERSON] сільською радою Золотоніського району від 08.11.2017 року №891. Із свідоцтва про народження серії І-СР №460688, виданого [PERSON] сільською радою Золотоніського району 20 січня 1978 рпоку вбачається, що батьками [PERSON] були [PERSON] та [PERSON]. В подальшому [PERSON] змінила своє прізвище на Василенко в результаті укладення шлюбу, що стверджується копією відповідного свідоцтва про одруження серії ІІ-АБ №011825. Із довідки виданої [PERSON] сільською радою Золотоніського району від 08.11.2017 року №892 вбачається, що [PERSON], [INFO] , являвся сином [PERSON]. Копією свідоцтва про народження (серія V-УР №0950426) стверджується, що [PERSON] являється дочкою [PERSON], та змінила своє прізвище на Филька в результаті укладення шлюбу, що стверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-СР №383910. Із свідоцтва про народження серії IV-УР №1700381, виданого [PERSON] сільською радою Золотоніського району 12.03.1962 року вбачається, що [PERSON] являється дочкою [PERSON]. Витягом з ДРАЦС про шлюб №00019029271 виданим Золотоніським районним відділом ДРАЦС стверджується, що [PERSON] після одруження змінила прізвище на [PERSON]. Вказаний шлюб був розірваний , що стверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-СР №278358, виданим Золотоніським райвідділом ЗАГС 30.05.1974 року. Після одруження [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-СР №328631, виданим Золотоніським райвідділом ЗАГС 02.07.1974 року. Таким чином судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON], являються двоюрідними сестрою та братом померлої [PERSON], а [PERSON] являється двоюрідною племінницею і є спадкоємцями пятої черги спадкування. Окрім того [PERSON] спадкує в одну чергу з [PERSON] та [PERSON] за правом представлення, визначеним ст. 1266 ЦК України, оскільки батько [PERSON] [PERSON], який був двоюрідним братом померлої [PERSON], помер 10.08.1980 року. Згідно із ст. 346 ЦК України однією з підстав припинення права власності є смерть власника, то первинна реєстрація права власності в такому випадку не може бути проведена на померлого, оскільки власник спадкового майна помер, а за життя право власності не було зареєстровано в належному порядку, то визначення належності зазначеного майна повинно проводитись шляхом визнання права власності за спадкоємцем, який подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини чи іншим чином має право на спадщину. У відповідності до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як вбачається із вказаного вище повідомлення Золотоніської районної державної нотаріальної контори, позивачі по справі спадщину у порядку встановленому чинним законодавством прийняли. Нормами ст. 328 ЦК України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність права власності не встановлена судом. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON], а оскільки правовстановлюючий документ виданий після смерті власника, а встановити факт родинних відносин немає можливості, вбачається обмеження прав позивачів у можливості прийняття та належного розпорядження своїм спадковим майном, а тому позов підлягає до повного задоволення Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі зазначеного та

Outcome: approved