Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

13.07.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], та [PERSON] , [INFO] , такими , що втратили право на користування будинком за адресою вул. В. Чорновола, 50, в с. Скотареве, Шполянського району, Черкаської області. Свій позов\~позивач мотивує\~тим,\~що 23.08.2011 він надав власне житло [PERSON], яка на той час була його співмешканкою та 13.03.2013, надав своє житло доньці співмешканки - [PERSON], які відповідно були зареєстровані в його будинку. Приблизно з квітня 2013 року [PERSON] та [PERSON] залишили місце свого проживання в [INFO]. Черкаської області та стали проживати окремо від позивача в інших місцях. Останнє відоме місце проживання в [INFO]. Спільного господарства з відповідачами позивач не веде. За період з 2013 року по даний час відповідачі жодного разу не з'явилися в місці своєї реєстрації, постійно виїжджають на заробітки за кордон, проживають в селі в різних людей, наймаючи житло. Всі обов'язки по утриманню будинку, ведення господарства, лежать тільки на позивачеві. Факт відсутності відповідачів в місті реєстрації підтверджується показами свідків [PERSON] та [PERSON]. Окрім цього факт відсутності відповідачів в місці своєї реєстрації протягом майже 5 років підтверджується і довідкою в.о старости с. Скотареве. У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися, надали до суду заяву, в якій просили справу розглянути без їх участі, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час, дату та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, заяву про перенесення розгляду справу не надавали, причини неявки до суду не повідомили. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 27.07.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 26.09.2018 закрито провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що відповідно до довідок, виданих виконавчим комітетом Шполянської міської ради ОТГ від 03.05.2018 №250 та від 26.09.2018 №396 [PERSON] Пантелеєвич є власником житлового будинку №50, що розташований по вул. В. Чорновола в с. Скотареве, Шполянського району, Черкаської області. Факт набуття права власності на вищевказане нерухоме майно у [PERSON] виникло, так як будівля і споруди по вищевказаній адресі були побудовані і закінчено будівництво до 05.08.1992. Відомості надано згідно запису з погосподарської книги с. Скотареве за №1 на 2016-2020 роки, ОПО №0071 (а.с. 6, 31). Згідно з довідкою виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ від 03.05.2018 №251 [PERSON], [INFO], зареєстрована з 13.03.2013 на території с. Скотареве по вул. В. Чорновола, 50, але за вищевказаною адресою не проживала та не проживає з моменту реєстрації (а.с. 5). Згідно з довідкою виконавчого комітету Шполянської міської ради ОТГ від 03.05.2018 №250 [PERSON], [INFO], зареєстрована з 23.08.2011 на території с. Скотареве по вул. В. Чорновола, 50, але за вищевказаною адресою не проживала та не проживає з моменту реєстрації (а.с. 4). Відповідно до пояснень свідків: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [PERSON], 50, с. Скотареве, Шполянського району, Черкаської області, але ніколи там не проживали (а.с. 7-8). Відповідачами не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41,\~55 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391\~ЦК\~України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сімї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідачі не є членами сімї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72\~ЖК\~УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6\~Закону\~України\~"Про\~свободу\~пересування\~та вільний\~вибір\~місця\~проживання в\~Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7\~цього\~ж\~Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідачі дійсно відсутні у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачами не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачами будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідачі не проживають у спірному житловому будинку з 2013 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР\~втратили право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідачів, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Позивач просить залишити судові витрати на його рахунку. На підставі ст.ст.\~41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК\~України,\~ ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved