Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-19 00:00:00

10 червня 2020 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний», Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: державний реєстратор відділу надання адміністративних послуг виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліна Вікторівна, про визнання незаконними та скасування рішень державного реєстратора та скасування записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, в якій позивачі просять суд: - визнати незаконним та скасувати рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44463396 від 06.12.2018 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною, яким вирішено внести зміни до запису про право власності за номером 20586490 та 20586432 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101; - визнати незаконним та скасувати рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44464122 від 06.12.2018 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною, яким вирішено внести зміни до запису про право власності за номером 20259010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101; - скасувати зміни, внесені до запису про право власності за номером 20586490 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101, на підставі Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44463396 від 06.12.2018 року; - скасувати зміни, внесені до запису про право власності за номером 20586432 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101, на підставі Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44463396 від 06.12.2018 року; - скасувати зміни, внесені до запису про право власності за номером 20259010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101, на підставі Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44464122 від 06.12.2018 року. В обґрунтування позову позивачі посилаються на те, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 07.06.2013 року по справі №1512/2-1074/11: -визнано недійсним договір дарування, укладений 28 січня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] , згідно якого [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняв в дар нежитлову будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Хімченко Р.О.; -скасовано державну реєстрацію права власності [PERSON] на нежитлову будівлю, офісний центр, розташованого за адресою: [ADDRESS] ; -визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину нежитлової будівлі, загальною площею 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] як на майно спільно набуте під час передування у шлюбі з [PERSON] ; -визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину нежитлової будівлі, загальною площею 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом; -визнано за [PERSON] право власності на 1/8 частину нежитлової будівлі, загальною площею 631.1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , -визнано за [PERSON] 1/8 частку у праві власності на будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , -визнано за [PERSON] 1/8 частку у праві власності на будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , -витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного рішення суду в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстровано право власності: - на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , запис №20259010 від 26.04.2017 року; - на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , запис №20586490 від 23.05.2017 року; -на 1/2 частку нежитлової будівлі офісного центру, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , запис №20586432 від 23.05.2017 року; -на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , запис №20659206 від 24.05.2017 року; - на 1/8 частку нежитлової будівлі офісного центру, за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] , запис №20659264 від 24.05.2017 року. Таким чином, зареєстрованими власниками нежитлової будівлі офісного центру за адресою: [ADDRESS] , були [PERSON] (1/8 частка), [PERSON] (1/2 та 1/8 частки), [PERSON] (1/8 частка) та [PERSON] (1/8 частка). 03.12.2018 року [PERSON] та [PERSON] створено Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» (ідентифікаційний код юридичної особи - 42664775, юридична адреса: м. Одеса, Шкільний аеродром, 1), статутний капітал якого вирішено сформувати за рахунок належного [PERSON] та [PERSON] нерухомого майна - 1/8, 1/8 та 1/2 часток нежитлової будівлі офісного центру, розташованого за адресою: [ADDRESS] . 05.12.2018 року на підставі Актів приймання-передачі майна у статутний капітал Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» [PERSON] та [PERSON] передано, а ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» прийнято до свого статутного капіталу майно - 1/8, 1/2 та 1/8 частини нежитлової будівлі загальною площею 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Голубенко Аліни Вікторівни №44463396 від 06.12.2018 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до запису про право власності за №20586490 та №20586432 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101 - змінено власника 1/8 та 1/2 часток нежитлової будівлі офісного центру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний». Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Голубенко Аліни Вікторівни №44464122 від 06.12.2018 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни до запису про право власності за №20259010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101 змінено власника 1/8 частки нежитлової будівлі офісного центру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний». Позивачі вважають, що реєстраційній дії вчинені державним реєстратором прав на нерухоме майно Голубенко А.В. з грубим порушенням вимог державної реєстрації прав на нерухоме майно, є незаконними та підлягають скасування з огляду на наступне, Пунктом 48 Порядку визначено, що передача майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду) є підставою для державної реєстрації права власності. Внесення майна до статутного капіталу є переходом права, внаслідок якого юридична особа набуває право власності на таке майно. Під час державної реєстрації набуття права власності замість наявних відомостей, що містяться у відкритому розділі або спеціальному розділі Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (надалі - Державний реєстр прав), вносяться нові відомості про право власності та суб`єктів такого права, а саме: 1) про суб`єкта права власності; 2) форма власності; 3) вид спільної власності (у разі коли майно належить на праві спільної власності); 4) розмір частки у праві спільної власності (у разі коли майно належить на праві спільної часткової власності); 5) підстава для державної реєстрації права власності. У разі коли майно належить на праві спільної власності, відомості про суб`єкта права власності зазначаються щодо кожного такого співвласника із присвоєнням кожному запису про право власності окремого номера (п.п. 37, 30 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року №1141 (надалі - Порядок №1141)). Згідно з п. 28 Порядку №1141, після внесення відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження до Державного реєстру прав відповідному запису про речове право, обтяження речового права автоматично присвоюється номер, який є його ідентифікатором. Таким чином, реєстрація набуття юридичною особою права власності на майно внаслідок внесення такого майна до статутного капіталу здійснюється шляхом створення в Державному реєстрі прав нового запису з новим номером та новими відомостями про право власності та суб`єкта права. Однак, як вбачається з Інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно (станом після реєстрації права власності за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний»), державним реєстратором в порушення вимог, ч. 1 ст. 26 Закону №1952-ІV, Порядку та Порядку №1141, державна реєстрація набуття права власності ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» здійснена шляхом внесення змін до вже існуючих записів про право власності №20259010, №20586432 та №20586490, якими в 2017 році реєструвалось право власності за [PERSON] та [PERSON] . При цьому, як позивачі стверджують, зміни внесені лише у дві графи записів про право власності №20259010, №20586432 та №20586490, а саме: «підстава виникнення права власності» - Акт приймання-передачі майна у статутний капітал ТОВ «Бізнес цент «Шкільний» від 05.12.2018 року, та «власника» - ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Всі інші графи записів, в тому числі й «дата та час державної реєстрації», державний реєстратор» та «підстава внесення запису» залишились без змін та відповідають відомостям, внесеним під час державної реєстрації права власності в 2017 році за [PERSON] та [PERSON] . Натомість, позивачі вважають, що державній реєстрації підлягало речове право - право власності ТОВ «Бізнес центр «Шкільний», набуте в результаті внесення майна до статутного капіталу, що не є визначеною ч. 1 ст. 26 Закону №1952-1V підставою для внесення змін до вже існуючих записів про право власності. Таким чином, вважають, що державна реєстрація набуття права власності шляхом внесення змін до вже існуючих записів проведена державним реєстратором Голубенко А.В. з грубим порушенням Порядку державної реєстрації та Порядку ведення Державного реєстру прав, що свідчить про незаконність таких реєстраційних дій. Позов обґрунтовується також тим, що зазначені рішення державним реєстратором Голубенко А.В. прийняті за результатами розгляду заяв про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, поданих [PERSON] та [PERSON] відповідно. Як вбачається із змісту наявних в матеріалах реєстраційної справи заяв, у графі «опис змін» зазначено «зміна власника». Разом з тим, ч. 1 ст. 26 Закону №1952-1V в якості підстави для внесення змін до запису передбачена лише зміна ідентифікуючих даних суб`єкта права. Зміна власника шляхом внесення змін до запису є недопустимою. З огляду на це, із заявою про державну реєстрацію права власності у зв`язку із внесенням майна до статутного капіталу ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» повинен був звертатися виключно ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» (в особі директора або уповноваженого представника). Тобто, [PERSON] та [PERSON] , відповідно до п. 6 Порядку та абз. 1 п. З ч. 1 ст. 2 Закону №1952-1V, не є заявниками та не мають право звертатися до державного реєстратора із заявою про реєстрацію права власності за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний». Таким чином, позивачі вважають, що подані [PERSON] та [PERSON] заяви є заявами, поданими з порушенням вимог Закону №1952-ІУ та неналежними особами, що є безумовними підставами для відмови в державній реєстрації. Крім того, як стверджують заявники, в наявних в матеріалах реєстраційної справи №902030851101 щодо нежитлової будівлі офісного центру за адресою: [ADDRESS] . заявах [PERSON] Та [PERSON] відсутні власні підписи [PERSON] та [PERSON] , наявність яких відповідно до п. 8 Порядку є обов`язковою. Відсутність на заявах власних підписів [PERSON] та [PERSON] свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] не погоджувались із змістом сформованих державним реєстратором заяв та внесеними у них відомостями, а отже - про відсутність заяв як таких. Таким чином, позивачі вважають, що державний реєстратор не мав правових підстав для прийняття відповідних рішень та вчинення реєстраційних дій, що свідчить про їх незаконність. Також, державним реєстратором не було отримано згоду усіх співвласників нежитлової будівлі офісного центру за адресою: [ADDRESS] , що відповідно до ч. 5 ст. 23 Закону №1952-1V. є підставою для відмови в державній реєстрації. Станом на 06.12.2018 року (дату прийняття рішення про державну реєстрацію) в Державному реєстрі прав містились зареєстровані обтяження, наявність яких була безумовною підставою для відмови в державній реєстрації, а саме: -арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , дата державної реєстрації: 03.10.2017, номер запису про обтяження: 22636935; -арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] дата державної реєстрації: 08.11.2006, номер запису про обтяження: 14163594: -арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , дата державної реєстрації: 25.07.2006. номер запису про обтяження: 14163557; -арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , дата державної реєстрації: 11.04.2005, номер запису про обтяження: 14163460: -арешт нерухомого майна, особа, майно/права якої обтяжуються: [PERSON] , дата державної реєстрації: 11.04.2005. номер запису про обтяження: 14163432. Як стверджують позивачі, державний реєстратор Голубенко А.В., при прийняття рішення про державну реєстрацію, в порушення вимог сг.ст. 10. 18 Закону №1952-ІV, не здійснювала перевірку на наявність підстав для відмови в державній реєстрації, в результаті чого здійснила державну реєстрацію за наявності зареєстрованих обтяжень прав на нерухоме майно, що є незаконним та недопустимим. На підставі вищевикладеного, позивачі вважають, що рішення про державну реєстрацію та проведені на підставі нього реєстраційні дії вчинені державним реєстратором з порушенням вимог законодавства, що свідчить про їх незаконність, що стало підставою для звернення до суду з цим позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12.06.2020 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Тієї ж дати, Київським районним судом міста Одеси постановлено ухвалу, якою витребувано з Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради належним чином завірену копію матеріалів реєстраційної справи №902030851101 стосовно об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Надалі до суду надійшли заяви від [PERSON] , [PERSON] про залучення останніх до участі по справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. 23.07.2020 року до суду на виконання ухвали суду від 12.06.2020 року, надійшли належним чином завірені копії документів матеріалів реєстраційної справи №902030851101 на 82 арк. та 77 арк. 06.08.2020 року судом було ухвалено залучити до участі по справі в якості третіх осіб: [PERSON] , [PERSON] . 17.08.2020 року на електронну скриньку суду надійшли пояснення третіх осіб стосовно позову, в яких останні заперечують стосовно задоволення позовних вимог. 22.09.2020 року судом було ухвалено закрити підготовче провадження по справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити. Представник позивач [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» - Кліменко Ю.В. залишила розвязання питання на розсуд суду. Представник третіх осіб [PERSON] , [PERSON] - [PERSON] , та третя особа [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Заслухавши пояснення представників учасників процесу, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, судом 20.10.2020 року було постановлено окрему ухвалу суду з підстав невиконання Виконавчим комітетом Южненської міської ради вимог встановлених ст. 93 ЦПК України, під час розгляду цивільної справи №947/15542/20, для належного реагування, вжиття відповідних заходів для недопущення та усунення в подальшому подібних порушень норм законодавства, а також за наслідком розгляду справи дійшов до висновку про обґрунтованість позову, з наступних підстав. Судом встановлено, що в провадженні Київського районного суду міста Одеси перебувала на розгляді цивільна справа №1512/2-1074/11 за позовом [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання угоди дійсною, визнання права власності, за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , Телекомпанії „Чорне море" у вигляді товариства з обмеженою відповідальністю, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] про визнання договору недійсним, визнання права власності, витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні, виселення, вселення, та позовом [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, визнання договору дарування недійсним та скасування реєстрації прав власності. З зазначеної справи вбачається, що 26 березня 2004 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання угоди дійсною, визнання права власності на будівлю офісного центру за адресою [ADDRESS] . Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2004 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, договір купівлі-продажу двоповерхової будівлі офісного центру, незавершеного будівництвом та не зданого в експлуатацію під [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] визнаний дійсним, за [PERSON] визнано право власності на вказану будівлю офісного центру. В подальшому [PERSON] провела державну реєстрацію прав власності на будівлю офісного центру, що підтверджується розпорядженням Київської районної адміністрації № 1932 від 20.12.2004 року та свідоцтвом про право власності серії [NUMBER] від 27.12.2004 року. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.09.2006 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.03.2004 року було скасовано, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. 19 квітня 2004 року [PERSON] звернулась до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності, в якому просила визнати дійсним договір купівлі-продажу нежитлової будівлі офісного центру за адресою [ADDRESS] , укладений між нею та [PERSON] , та визнати за нею право власності на вказану будівлю. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28.12.2004 року позов [PERSON] задоволено, за нею визнано право власності на будівлю офісного центру, загальною площею 631,4 кв.м. за адресою [ADDRESS] . 28.01.2005 року [PERSON] подарувала спірну будівлю [PERSON] . Ухвалою Верховного суду України від 27.09.2006 року рішення Приморського районного суду м.Одеси про визнання права власності на спірну будівлю за [PERSON] - скасовано, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Гаращенко Д.Р. від 15.03.2011 року справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності була об`єднана з цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності та ін. для подальшого сумісного розгляду. Листом Приморського районного суду м. Одеси від 23.06.2011 року цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності була передана до Київського районного суду м. Одеси для вирішення питання про об`єднання позовів. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.04.2013 року позовну заяву [PERSON] залишено без розгляду. У встановленому законом порядку вказана ухвала оскаржена не була та набрала законної сили. У листопаді 2011 року [PERSON] і [PERSON] подали до суду зустрічний позов до [PERSON] , товариства з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Чорне море», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , в якому просили суд: визнати недійсним договір дарування від 28 січня 2005 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] ; витребувати від [PERSON] на користь [PERSON] будівлю офісного центру по [ADDRESS] ; зобов`язати товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Чорне море» не чинити перешкоди у користуванні [PERSON] і [PERSON] спірною будівлею; виселити товариство з обмеженою відповідальністю «Телекомпанія «Чорне море» з будівлі офісного центру по [ADDRESS] та вселити до неї позивачів. У квітні 2013 року [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON] , також подали до суду зустрічний позов до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просила суд: визнати за нею право власності на 1/2 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] як на майно спільно набуте під час перебування у шлюбі зі спадкодавцем; визнати за нею право власності на 1/8 частини цієї будівлі у порядку спадкування; визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] у порядку спадкування; визнати недійсним договір дарування від 28 січня 2005 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] ; скасувати реєстрацію права власності [PERSON] на спірну будівлю; витребувати від [PERSON] на її користь будівлю офісного центру по [ADDRESS] ; стягнути з неї на користь [PERSON] кошти у розмірі 795 тис. грн, що еквівалентно 150 тис. доларів США. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 7 червня 2013 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Зустрічні позови [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , задоволено частково. Визнано недійсним договір дарування від 28 січня 2005 року, укладений між [PERSON] і [PERSON] , скасовано державну реєстрацію права власності останнього на будівлю офісного центру по [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] як на майно спільно набуте під час перебування у шлюбі з [PERSON] та на 1/8 частини цієї будівлі у порядку спадкування за законом. Визнано за [PERSON] , в інтересах якого діє [PERSON] , право власності на 1/8 частину нежитлової будівлі, загальною площею 631,1 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] 1/8 частку у праві власності на будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Визнано за [PERSON] 1/8 частку у праві власності на будівлю офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У задоволенні інших вимог [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , відмовлено. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25.07.2016 року внесено виправлення до вказаного рішення суду та виправлено описку, допущену в мотивувальної та резолютивної частинах рішення ( аркуші рішення 9 та 10) стосовно зазначення розміру загальної площі нежитлової будівлі офісного центру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме: замість помилково зазначених 631,1 кв.м, вказати загальну площу - 631,4 кв.м. У червні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 7 червня 2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами. Заява мотивована тим, що на момент ухвалення Київським районним судом м. Одеси рішення від 7 червня 2013 року існували істотні обставини справи, які не були встановлені судом й не були йому відомі. Зокрема, відносно [PERSON] було відкрито кримінальне провадження за ознаками злочину, передбаченого частиною четвертою статті 190 КК України, яке постановою Одеської місцевої прокуратури від 18 березня 2016 року № 3 було закрито, у зв`язку з відсутністю в її діях складу кримінальних правопорушень та те, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 3 червня 2016 року у справі № 522/9206/16-к зобов`язано уповноважених осіб Управління Служби безпеки України в Одеській області внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про злочин, вказаний у заяві [PERSON] від 17 травня 2016 року щодо постановлення суддею [PERSON] завідомо неправосудного вироку, рішення, ухвали або постанови у справі № 1512/2-1074/11, а також низки злочинів проти основ національної безпеки України. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 7 липня 2017 року заяву [PERSON] про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 7 червня 2013 року у зв`язку з нововиявленими обставинами залишено без задоволення. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2017 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 7 липня 2017 року залишено без зміни. Постановою Верховного Суду від 19 березня 2018 року по справі № 1512/2-1074/11, касаційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення. Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 7 липня 2017 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 грудня 2017 року залишено без змін. За наслідком викладеного, рішення Київського районного суду м. Одеси від 7 червня 2013 року по справі №1512/2-1074/11 набрало законної сили, а відтак за [PERSON] визнано право власності на Ѕ і 1/8 частини будівлі офісного центру по [ADDRESS] , а за [PERSON] право власності на 1/8 частку вказаної нежитлової будівлі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вищевикладеного, вказані обставини, які встановлені судовим рішенням, яке набрало законної сили та неодноразово були предметом судового дослідження, додатковому доказуванню не підлягають. Як вбачається на підставі зазначеного рішення суду, за [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/8 та Ѕ частки, а за [PERSON] право власності на 1/8 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованого за адресою: [ADDRESS] , за наслідком чого внесені відповідні записи про право власності до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а саме: - запис про право власності 20586490, від 23.05.2017 року, про реєстрацію права власності на 1/8 частку нерухомого майна за [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35361915 від 25.05.2017 року; - запис про право власності 20586432, від 23.05.2017 року, про реєстрацію права власності на 1/2 частку нерухомого майна за [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35361915 від 25.05.2017 року; - запис про право власності 20259010, від 26.04.2017 року, про реєстрацію права власності на 1/2 частку нерухомого майна за [PERSON] , на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35050476 від 04.05.2017 року. Як вбачається з наданих до суду документів, 03.12.2018 року було проведено державну реєстрацію юридичної особи - Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес Центр «Шкільний» (ТОВ "БІЗНЕС ЦЕНТР "ШКІЛЬНИЙ"), код ЄДРПОУ 42664775, місцезнаходження: 65121, Одеська обл., місто Одеса, вул. Шкільний аеродром, 1, з розміром статутного капіталу в сумі 1 000 000, 00 грн. Зазначене товариство було засновано на підставі рішення прийнятого на установчих зборів засновників ТОВ, оформлене протоколом №1 від 03.12.2018 року, засновниками якого були: [PERSON] та [PERSON] . В подальшому, 05 грудня 2018 року [PERSON] передала в ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» в рахунок внеску до своєї частки статутного капіталу в ТОВ, а саме у розмірі 830 000,00грн., нерухоме майно належне на праві спільної часткової власності, а саме 1/8 та Ѕ частки нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,1 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу було засвідчено актом приймання-передачі майна у статутного капіталі ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаний між [PERSON] та директором вказаного ТОВ Г.А.Тімовським. Тієї ж дати, 05 грудня 2018 року [PERSON] передав в ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» в рахунок внеску до своєї частки статутного капіталу в ТОВ, а саме у розмірі 170 000,00грн., нерухоме майно належне на праві спільної часткової власності, а саме 1/8 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,1 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , що в свою чергу було засвідчено актом приймання-передачі майна у статутного капіталі ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаний між [PERSON] та директором вказаного ТОВ Г.А.Тімовським. На підставі зазначених обставин та актів, за ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» було зареєстровано право власності: - на 1/8 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі акту приймання-передачі майна у статний капітал ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаного з [PERSON] ; - на 1/8 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі акту приймання-передачі майна у статний капітал ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаного з [PERSON] ; - на 1/2 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі акту приймання-передачі майна у статний капітал ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаного з [PERSON] . У відповідності до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за №148445099 від 06.12.2018 року, №148441466 від 06.12.2018 року, №148441710 від 06.12.2018 року, вбачається, що: - реєстрація права власності на 1/8 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі акту приймання-передачі майна у статний капітал ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаного з [PERSON] , проведена за ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ШКІЛЬНИЙ» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35050476 від 04.05.2017 року, номер запису про право власності 20259010, дата, час державної реєстрації: 26.04.2017 року; - реєстрація права власності на 1/2 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі акту приймання-передачі майна у статний капітал ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаного з [PERSON] , проведена за ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ШКІЛЬНИЙ» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35361915 від 25.05.2017 року, номер запису про право власності 20586432, дата, час державної реєстрації: 23.05.2017 року; - реєстрація права власності на 1/8 частку нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі акту приймання-передачі майна у статний капітал ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» від 05.12.2018 року, підписаного з [PERSON] , проведена за ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР ШКІЛЬНИЙ» на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 35361915 від 25.05.2017 року, номер запису про право власності 20586490, дата, час державної реєстрації: 23.05.2017 року. Отже, як вбачається з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що реєстрації права власності за ТОВ «БІЗНЕС ЦЕНТР «ШКІЛЬНИЙ» на частки нежитлової будівлі, офісний центр, загальною площею 631,4 кв.м., розташованої за адресою: [ADDRESS] , які належали на праві власності [PERSON] та [PERSON] , та передані останніми до ТОВ на підставі актів приймання-передачі майна у статний капітал, проведені на підставі актів від 05.12.2018 року, однак такі зміни внесені до записів про право власності 20259010, 20586432,20586490, які стосувались реєстрації права власності за позивачами, а також підставами внесення записів містяться рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 04.05.2017 року та 25.05.2017 року, які слугували підставами для реєстрації права власності за позивачами, як фізичними особами, на рік раніше, ніж укладенні акти приймання-передачі передачі майна від 05.12.2018 року. З наданих до суду доказів вбачається, що рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Голубенко Аліни Вікторівни №44463396 від 06.12.2018 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесено зміни до записів про право власності за №20586490 та №20586432 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101 - змінено власника 1/8 та 1/2 часток нежитлової будівлі офісного центру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний». Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Голубенко Аліни Вікторівни №44464122 від 06.12.2018 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, внесено зміни до запису про право власності за №20259010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 902030851101 змінено власника 1/8 частки нежитлової будівлі офісного центру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , з [PERSON] на Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний». Позивачі вважаючи вказані рішення державного реєстратора Голубенко А.В. незаконними, звернулись до суду з цим позовом. Відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав врегульовані Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за №1952-ІУ. Відповідно до ст.2 вказаного Закону, у редакції діючій станом на момент винесення оспорюваних рішень державного реєстратора Голубенка А.В., 06.12.2018 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державній реєстрації прав підлягають: право власності; речові права, похідні від права власності (ст.4 вказаного Закону). Відповідно до пунктів 1, 4 частини 1 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації є 1) гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження, 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом. Статтею 18 вказаного Закону, у зазначеній редакції встановлено Проведення державної реєстрації прав, відповідно до якого державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. 25 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України було винесено постанову №1127, якою затверджено Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень. У відповідності до вказаного Порядку, в редакції станом на час винесення спірних рішень, встановлено перелік документів необхідний для державної реєстрації права власності у зв`язку з передачею майна у власність юридичної особи як внесок (внесення майна до статутного (складеного) капіталу (статутного фонду), вступні, членські та цільові внески членів кооперативу тощо) (пункт 48), відповідно до якого подаються: 1) документ, що посвідчує право власності особи на майно, що передається у власність юридичної особи (крім випадку, коли право власності на таке майно вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); 2) акт приймання-передачі майна або інший документ, що підтверджує факт передачі такого майна. Справжність підписів на акті приймання-передачі майна або іншому документі, що підтверджує факт передачі такого майна, засвідчується відповідно до Закону України "Про нотаріат"; 3) рішення органу або особи, уповноважених установчими документами юридичної особи або законом (у разі, коли передача майна здійснюється іншою юридичною особою); 4) письмова згода всіх співвласників (у разі, коли передача здійснюється щодо майна, що перебуває у спільній власності). Статтею 26 Закону передбачено, що записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. У разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, визначення часток у праві спільної власності чи їх зміни, зміни суб`єкта управління об`єктами державної власності, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, обтяжувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Внесення змін до записів Державного реєстру прав, зупинення реєстраційних дій, внесення запису про скасування державної реєстрації прав або скасування рішення державного реєстратора здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав (крім випадків, коли такі дії здійснюються у порядку, передбаченому статтею 37 цього Закону). Процедуру функціонування Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), його невід`ємної архівної складової частини та наповнення Державного реєстру прав відомостями про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про суб`єктів та об`єкти таких прав визначає Порядок ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 26.10.2011 року за №1141. Відповідно до п. 37 Порядку №1141, в редакції станом на час винесення спірних рішень, встановлено, що до державного реєстру прав під час проведення державної реєстрації набуття права власності, державної реєстрації набуття чи зміни інших речових прав на нерухоме майно або обтяжень речових прав замість наявних відомостей, що містяться у відкритому розділі або спеціальному розділі Державного реєстру прав, вносяться нові відомості, визначені у пунктах 30-32 цього Порядку. У разі коли під час проведення державної реєстрації набуття права власності у відкритому розділі Державного реєстру прав містяться відомості про інше речове право, похідне від права власності, замість наявних відомостей про попереднього суб`єкта права власності вносяться також нові відомості, визначені у пункті 31 цього Порядку. У разі коли під час проведення державної реєстрації набуття права власності, державної реєстрації набуття чи зміни інших речових прав на нерухоме майно або обтяжень речових прав державним реєстратором із поданих для такої реєстрації документів встановлено необхідність внесення змін до записів Державного реєстру прав або встановлено наявність допущеної технічної помилки під час проведення попередніх реєстраційних дій, що підтверджується документами відповідної реєстраційної справи у паперовій чи електронній формі, такі зміни до записів Державного реєстру прав вносяться одночасно з проведенням відповідної державної реєстрації без подання окремої заяви про внесення змін до запису Державного реєстру прав. Пунктом 50 цього Порядку передбачено, що зміни до записів Державного реєстру прав вносяться у випадках, передбачених законом, у тому числі в разі виникнення необхідності внесення додаткових відомостей до наявних записів Державного реєстру прав, що не пов`язані з набуттям, зміною чи припиненням речових прав на нерухоме майно, їх обтяжень, зокрема проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек. Пункт 33 Порядку передбачає, що у випадках, передбачених законодавством, до відомостей, передбачених пунктами 31 та 32 цього Порядку, додатково вносяться відомості про номер запису про інше речове право, похідне від права власності, обтяження речового права, перенесеного з іншого розділу чи спеціального розділу Державного реєстру прав. Після перенесення запису про інше речове право, похідне від права власності, обтяження речового права з розділу чи спеціального розділу Державного реєстру прав державний реєстратор робить у відповідному розділі чи спеціальному розділі Державного реєстру прав відмітку про погашення такого запису. Пунктом 45 Порядку передбачено, що у разі державної реєстрації прав, реєстрацію яких проведено до 1 січня 2013 р. в архівній складовій частині Державного реєстру прав, після внесення до Державного реєстру прав відомостей, передбачених пунктами 41, 42 та 44 цього Порядку, державний реєстратор проставляє у Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек відмітку про погашення такого запису. У разі належності майна на праві спільної власності у Реєстрі прав власності на нерухоме майно проставляється відмітка про погашення запису виключно щодо особи, стосовно якої проводяться реєстраційні дії. Правила цього пункту в частині проставлення відмітки про погашення запису в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та/або Державному реєстрі іпотек застосовуються також у разі, коли така державна реєстрація вже проведена в Державному реєстрі прав без проставлення відповідної відмітки під час проведення наступних реєстраційних дій щодо відповідного об`єкта нерухомого майна за умови належної ідентифікації такого об`єкта у відповідних реєстрах або у разі відсутності необхідності проведення реєстраційних дій - за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав. Таку заяву може подати також особа, записи про яку в Реєстрі прав власності на нерухоме майно залишилися без проставлення відмітки про погашення, або її спадкоємці (правонаступники). Отже з аналізу зазначених приписів законодавства вбачається, що зміни до записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вносяться у разі зміни ідентифікаційних даних суб`єкта права, відомостей про об`єкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру речових прав на нерухоме майно чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача. У разі зміни права власності на майно до Державного реєстру прав, вноситься новий запис. Крім того, Порядок передбачає погашення записів в Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Єдиною умовою для погашення запису про право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно є відкриття чи наявність уже відкритого розділу на відповідний об`єкт нерухомого майна в Державному реєстрі прав. Так, зокрема, у разі якщо під час проведення наступних реєстрацій прав державним реєстратором встановлено, що відносно одного і того ж об`єкта є відкритий розділ в Державному реєстрі прав та запис про право власності в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, такий реєстратор погашає запис в Реєстрі прав власності. При вищевикладених обставинах, суд вважає, що рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно Голубенко Аліни Вікторівни №44463396 від 06.12.2018 року про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №20586490 та №20586432 та рішення №44464122 від 06.12.2018 року про внесення змін до запису за №20259010, не відповідають вимогам вищевказаного Порядку №1141 та Закону №1952-ІУ, оскільки на підставі актів приймання-передачі від 05.12.2018 року відбулась передача нерухомого майна від фізичних осіб до юридичної, шляхом внесення майна в рахунок частки статутного капіталу, а відтак відбулась зміна суб`єкта права власності, що виключає можливість внесення змін до записів про право власності, які в свою чергу передбачають здійснення таких дій у разі зміни ідентифікаційних даних про суб`єкта права, аніж зміну самого такого суб`єкта, а відтак у державного реєстратора були відсутні підстави для винесення оспорюваних рішень про внесення змін до вже існуючих записів про право власності. Згідно пункту 4 частини 1 статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» одним із пунктів порядку проведення державної реєстрації прав є перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. Частиною 1 статті 22 Закону передбачено, що документи, що подаються для державної реєстрації прав, повинні відповідати вимогам, встановленим цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Електронні документи, подані для проведення державної реєстрації прав, оформляються згідно з вимогами, встановленими цим Законом та іншими нормативно-правовими актами. Не розглядаються документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, з пошкодженнями, що не дають змоги однозначно тлумачити їх зміст, а також оформлені з порушенням вимог законодавства. Як вбачається з поданих документів до державного реєстратора підтверджуючих перехід права власності на 1/8, Ѕ та 1/2 частки нежитлової будівлі офісного центру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі актів від 05.12.2018 року за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний», наявні розбіжності в характеризуючи значеннях нежитлової будівлі. Як вбачається у вказаних актах, зазначена площа нежитлової будівлі 631,1 кв.м., у той же час, державним реєстратором внесено зімни до записів стосовно нежитлової будівлі, розташованої за цією ж адресою, з площею 631,4 кв.м., а відтак до нерухомого майна, з технічними характеристиками з відмінностями від того, що було передано відповідній ТОВ. Також, як вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за №211778067 від 09.06.2020 року, співвласниками нежитлової будівлі офісного центру, розташованої за адресою: [ADDRESS] , також були: [PERSON] з часткою 1/8, з 24.05.2017 року; [PERSON] , з часткою 1/8, з 24.05.2017 року. Матеріали реєстраційних справ стосовно проведених спірних реєстраційних дій, не містять надання документів про надання відповідних згод з боку [PERSON] та [PERSON] на передання права власності на частку нерухомості, як співвласників цього майна, що регламентовано п.48 Порядку №1127. Пунктом 8 Порядку №1127 передбачено, що державний реєстратор, уповноважена особа за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує та реєструє заяву в базі даних заяв, на якій заявник (за умови відсутності зауважень до відомостей, зазначених у ній) проставляє власний підпис. Під час формування та реєстрації заяви державний реєстратор, уповноважена особа обов`язково зазначають відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав, передбачені Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. № 1141 (Офіційний вісник України, 2011 р., № 86, ст. 3145). За бажанням заявника - власника об`єкта нерухомого майна в заяві зазначається електронна адреса такого власника для здійснення з ним зворотного зв`язку у передбачених законодавством випадках. Під час огляду витребуваних копій реєстраційних справ стосовно спірних проведених державний реєстрацій права власності за ТОВ «Бізнес центр «Шкільний» вбачається, що: - рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44463396 від 06.12.2018 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною, на підставі заяви [PERSON] , - рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44464122 від 06.12.2018 року, прийняте державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною, на підставі заяви [PERSON] , однак наявні заяви від імені останніх не містять підписи ані [PERSON] , ані [PERSON] . Крім того, як вбачається спірні рішення стосуються проведення реєстрації права власності на нерухоме майно за ТОВ «БК «Шкільний», натомість заяви щодо проведення таких дій імені від [PERSON] та [PERSON] , до яких не надані жодні документи на підтвердження того, що останні діяли від імені ТОВ та останнє їх уповноважило на здійснення таких дій, з урахування того, як вже наголошувалось, з заявою про проведення реєстраційний дій звертається заявник-власник нерухомого майна. На підставі вищевикладеного, суд доходить до висновку, що рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44463396 від 06.12.2018 року, та рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44464122 від 06.12.2018 року, прийняті державним реєстратором прав на нерухоме майно Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області Голубенко Аліною Вікторівною, є протиправними та не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року за №1141, Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за №1127 від 25.12.2015 року. За наслідком чого суд приходить до переконання, що вказані рішення підлягають до скасуванню, а також підлягають скасуванню зміни, внесені до записів про право власності, на підставі вказаних рішень, а саме: зміни, внесені до запису про право власності за номером 20586490 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101, на підставі Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44463396 від 06.12.2018 року; зміни, внесені до запису про право власності за номером 20586432 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101, на підставі Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44463396 від 06.12.2018 року; зміни, внесені до запису про право власності за номером 20259010 розділу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відкритого на об`єкт нерухомого майна з реєстраційним номером 9020308551101, на підставі Рішення про внесення змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер №44464122 від 06.12.2018 року. Під час ухвалення рішення за наслідком розгляду справи, судом враховується висновок Великої Палати Верховного Суду викладений у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 915/127/18 (провадження № 12-184гс18), відповідно до якого рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. Тому належним способом захисту права або інтересу позивача у такому разі є не скасування рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав, а скасування запису про проведену державну реєстрацію права власності. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.01.2019 №79543762 (справа №755/9555/18), яка відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) підлягає урахуванню судом. Однак, в даному випадку, суд вважає не можливим скасування записів про право власності №20586490, 20586432, 20259010, оскільки зазначені записи були зареєстровані 26.04.2017 року та 23.05.2017 року за наслідком реєстрації за позивачами права власності на частки в об`єкті нерухомого майна, що не є предметом спору в цій справі, в протилежності від подальших дій з внесення змін до зазначених записів на підставі спірних рішень державного реєстратора, інформація про які в загалі не відображена у вказаних записах про право власності. Отже, у разі скасування таких записів, фактично призведе до виходу судом за межі позовних вимог та значного порушення прав та інтересів позивачів по справі, у зв`язку з чим, суд вважає вимоги позивачів про скасування спірних рішень та внесених на підставі них змін до записів про право власності, належним способом захисту порушених прав позивачів. Також суд зазначає, що судова юрисдикція - це інститут права, який покликаний розмежувати компетенцію як різних ланок судової системи, так і різних видів судочинства - цивільного, кримінального, господарського та адміністративного. Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ. Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Із роз`яснень, які містяться в пункті 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» вбачається, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб`єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа). Отже, спір про скасування рішення про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно має розглядатись як спір, що пов`язаний з порушенням прав позивача на нерухоме майно іншою особою, за якою зареєстроване аналогічне право щодо того ж нерухомого майна. За наслідком чого в цій справі виник спір стосовно прав та інтересів позивачів, як фізичних осіб з приводу переходу права власності належного їм на праві спільної часткової власності нерухомого майна, внаслідок дій відповідачів та рішень державного реєстратора, у зв`язку з чим суд доходить до висновку, що згідно вимог ч. 1 ст. 19 ЦПК України, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. Стосовно заперечень відповідачів та посилань треті осіб в заперечення проти позову, суд їх відхиляє, як необґрунтовані, безпідставні та не знайшли правового обґрунтування під час розгляду справи та оцінки доказів по справі. Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Отже, перевіривши та з`ясувавши всі необхідні обставини справи, оцінюючи усі наявні докази по справі, досліджені в судовому засіданні в їх сукупності, приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] обґрунтованими, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, за наслідком задоволення позовних вимог, на користь позивачів підлягають до відшкодування понесенні останніми судові витрати, шляхом їх стягнення в рівних частках з кожного відповідача на користь кожного позивача відповідно до розміру задоволених позовних вимог. Так, за наслідком розгляду позову, задоволені 3 позовні вимоги немайнового характеру, заявлені [PERSON] , за наслідком яких було сплачено останньою судовий збір у розмірі 2522,40 грн., а від так з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бізнес центр «Шкільний» (код ЄДРПОУ 42664775) та Виконавчого комітету Южненської міської ради Одеської області (код ЄДРПОУ 04527336) на користь [PERSON] підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі по 1261 гривня 20 копійок, з кожного. За наслідком задоволення двох вимог немайнового характеру [PERSON] , за які останнім було сплачено судовий збір у загальному розмірі 1681,60 грн., з кожного з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню витрати зі сплати судового збору у розмірі по 840,80 грн. При вищевикладених обставинах та

Outcome: approved