Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-23 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 18 серпня 1984 року ВДРАЦС Жовтоводського МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №374. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя не склалось, через різні погляди на життя, втрату взаємопорозуміння та взаємоповаги один до одного. Шлюбні відносини припинили 10 років тому, з того часу фактично проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер, його збереження та примирення не можливі. Спільних дітей немає, спір про поділ спільного майна відсутній. В судове засідання позивач та її представник [PERSON] не з`явились, представник позивача до розгляду справи по суті подав заяву про розгляд справи у його відсутність та у відсутність позивача. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився. Про розгляд справи повідомлявся належним чином. Згідно відповіді Новопразької селищної ради Олександрійського району Кіровоградської області від 19.07.2019 року(№791) [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично за місцем реєстрації не проживає. Судова повістка про виклик відповідача в судове засідання, яку було направлено на вказану адресу, повернулась з відміткою про її невручення. Згідно з ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за 10 днів до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи. 27.09.2019 року на офіційному веб-сайті судової влади України було розміщено оголошення про виклик відповідача на 13год. 30хв. 24.10.2019 року на розгляд зазначеної цивільної справи. Оскільки відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, відзив на позов не подав, а позивач та представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 18 серпня 1984 року ВДРАЦС Жовтоводського МУЮ у Дніпропетровській області, актовий запис №374 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, фактично десять років проживають окремо. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення не потрібен. Спільних дітей та спору про поділ майна - немає. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. В зв`язку із задоволенням позову судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved