Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-01 00:00:00

Сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 липня 2012 року. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] [PERSON].[INFO] року народження.. Позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що сімейне життя склалося невдало по причині того, що між ними склалися вкрай негативні стосунки, оскільки вони люди різних поглядів на життя, різних вподобань. Внаслідок чого сторони не підтримують сімейно-шлюбні стосунки, ведуть окреме господарство, мають окремий бюджет, до примирення не прагнуть , просить шлюб розірвати.Крім того просить стягнути аліменти на утримання своїх дітей в розмірі 1/3 частки від усіх видів його доходів. але не менше 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини певного віку та аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500.00 грн. Просить слхати справу за її відсутності. Представник відповідача також просив слухати справу за його відсутності та не заперечив проти задоволення вказаних позовних вимог позивачки. Дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Між сторонами справі було укладено шлюб 20 липня 2012 року . Дана обставина стверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] (а.с.4-а) Як вбачається з з матеріалів справи ( Свідоцтво про народження Серії [NUMBER])21 грудня 2013 року, від вказаного шлюбу народилася донька [PERSON] та ( Свідоцтво про народження Серії [NUMBER]) [INFO] року народився син [PERSON] (а.с.5-6) Судом встановлено, що між сторонами склалися негативні стосунки, оскільки сторони по справі мають різні погляди на життя, різні вподобання, внаслідок чого між подружжям не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки , сторони по справі мають кожен свій бютжет, не ведуть спільного господарства ,не проживають, практично їх сім"я повністю розпалася і її збереження стало неможливим та не суперечить інтересам подружжя . У відповідності до вимог ст.. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається . За наведеного вище шлюбу між сторонами фактично розпався і примирення між ними неможливе в зв"язку з чим, суд вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним iз способiв такого утримання дитини є сплата алiментiв тим з батьків, хто проживає окремо вiд дитини, на користь того з батькiв, хто проживає разом з дитиною. Згідно із ст.180 та 181 ч.3 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Позивачка відповідно до ч. 1 ст.183 СК України просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у частці від заробітку (доходу). При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст.182 СК України враховує, що відповідач є працездатним, не працює, інших осіб на утриманні не має. Позивачка посилається на те, що відповідач спроможний сплачувати аліменти як на утримання дітей, так і на її утримання, оскільки офіційно працює та отримує достатню заробітну плату, однак, останньою не надано суду достатніх та належних доказів на підтвердження. Суд також враховує положення ст. 141 та ч. 2 ст.182 СК України стосовно рівності прав та обов'язків батьків, у тому числі, щодо утримання дітей, щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Представник відповідача не заперечив задоволення позову. Визначаючи розмір аліментів, суд також враховує, що на даний час єдиним джерелом доходів позивачки є державна матеріальна допомога на дітей, вона перебуває в декретній відпустці та доглядає за дітьми, діти проживають з матір"ю, а тому обов»язки по утриманню дітей переважно лежать на позивачці. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, а на утримання позивачки у розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу на один місяць. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача спачений нею судовий збір в розмірі 704,80 грн. .

Outcome: approved