Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-02 00:00:00

12.11.2020 позивач [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача Виконавчого комітету Стебницької міської ради Львівської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок [ADDRESS] , загальною площею 65,9 кв. м та земельну ділянку, площею 0,0887 га, кадастровий номер 4610670500:01:019:0058, цільове призначення 01.04 для ведення підсобного сільського господарства, що на [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] , а 29.08.2016 її батько - [PERSON] . Зазначає, що батьки 14.04.2006 склали заповіт котрим усе своє майно де б воно не до і з чого б не складалось і взагалі все, що належатиме їм на день смерті на що вони за законом матимуть право заповіли їй. Вказує, що у встановлений строк звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою від 02.11.2020 року № 02/02-31 приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Кекіс Г.С. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0887 га, кадастровий номер 4610670500:01:019:0058, яка розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину було те, що в переліку документів, які подані нею, а саме в договорі купівлі - продажу, посвідченого Власовою З.А., нотаріусом Дрогобицької державної нотаріальної контори 28.12.1962 року р.№ К-4466, предметом якого є житловий будинок під [ADDRESS] , покупець зазначений як « [PERSON] », хоча на час його її мати - [PERSON] перебувала зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Даний факт унеможливлює видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки присутня розбіжність в прізвищах у зв`язку з чим, просить постановити рішення, яким визнати за нею право власності на спірне спадкове майно. Ухвалою судді від 12.11.2020 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 24.11.2020. 24.11.2020 закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду по суті на 03.12.2020. В судове засідання позивач не зявилась, однак від її представника - адвоката Тунського А.Р. надійшла заява в якій просить суд проводити розгляд даної справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Представник виконавчого комітету Стебницької міської ради Львівської області - міський голова - П. Старосольський в судове засідання не з`явився, подав суду клопотання в якому просить розгляд даної справи проводити без представника міської ради. Позовні вимоги просить задоволити. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. Так, вимогами ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Матеріалами справи встановлено, що позивач [PERSON] (дошлюбне [PERSON] ) народилась [INFO] в м. Стебник Львівської області. ЇЇ батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , які перебували у зареєстрованому шлюбі, копія свідоцтва про народження [NUMBER] від 12.01.1967, копія свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , а.с. 7, 8. 04.06.1988 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила своє прізвище на [PERSON] , копія свідоцтва про укладення шлюбу серії - [NUMBER] від 04.06.1988, а.с. 6. Батько позивачки [PERSON] помер [INFO] в м. Стебник, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 29.08.2016, а.с. 4. Мати позивачки - [PERSON] померла [INFO] в м. Вараш Рівненської області, копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 02.04.2020, а.с. 10. Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ№515448 від 03.06.2011 року вбачається, що матері позивачки [PERSON] належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0887 га на [ADDRESS] , цільове призначення - ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4610670500:01:019:0058. Згідно довідки №1769 виданої КП ЛОР «Дрогобицьке МБТІ та ЕО» вбачається, що житловий будинок [ADDRESS] належав [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу, посвідченого Дрогобицькою держнотконторою 28.12.1962 року р. № К-4446 та акту прийомки будинку в експлуатацію від 01.06.1978 року, затверджений рішенням виконкому Стебницької міської ради народних депутатів від 08.06.1978 року за №153, а.с. 13-14, 16- 24. Згідно заповіту подружжя від 14.04.2006, посвідченого державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори - Зайченко Н.В. р. №489, вбачається, що подружжя [PERSON] та [PERSON] все своє майно, де б воно не було, і з чого б воно не складалось і на що вони за законом матимуть право і що буде належати їм на момент смерті заповіли своїй доньці [PERSON] , [INFO] , тобто повивачу по справі, а.с. 15. Проте, із постанови приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Львів) Кекіс Г.С. від 02.11.2020 вбачається, що останньою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] та у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0887 га, кадастровий номер 4610670500:01:019:0058, яка розташована за адресою: [ADDRESS] після смерті [PERSON] та [PERSON] . Підставою для відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину є те, що в переліку документів, які подані нею, а саме в договорі купівлі - продажу, посвідченого Власовою З.А., нотаріусом Дрогобицької державної нотаріальної контори 28.12.1962 року р.№ К-4466, предметом якого є житловий будинок під [ADDRESS] , покупець зазначений як « [PERSON] », хоча на час його укладення матір позивачки - [PERSON] перебувала зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Крім цього, при огляді документів поданих для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, площею 0,0887 га, кадастровий номер 4610670500:01:019:0058, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , а саме державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 515448, виданого Стебницького міською радою Львівської області 03.06.2011 року, з`ясувалося про неповноту записів у графі «підстава видача Державного акта» і підставою набуття права власності, оскільки право власності на землю у [PERSON] виникло не лише на підставі Договору дарування частини земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Стебницької державної нотаріальної контори 15.10.2010 року [PERSON] , р. №1321, як вказано у державному акті, а й на підставі рішення виконкому Стебницької міської Ради народних депутатів від 15.05.1997 за №131 та від 12.02.1998 року №64, а.с. 25. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. За правилами статей 1222-1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Оскільки протягом встановленого законом строку спадкоємець - позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Окрім того, у згаданому листі зазначено, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, позивач вчинила усі дії, які були необхідними для видачі свідоцтва про право на спадщину, але з незалежних від неї причин у видачі такого їй було відмовлено, визнання позову відповідачем, а тому суд приходить до переконання, що позов є підставним та підлягає до задоволення. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved