overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

07 липня 2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 24 лютого 2008 року. В шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на шлюб, сім'ю. Проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, збереження сім'ї неможливе. Тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відзив на позов також не надав. Таким чином, у зв'язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК) та судовий розгляд даної справи здійснюється в заочному порядку (ст.280 ЦПК України). У зв'язку з розглядом справи за відсутності в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 27.11.2015 року вбачається, що 24 лютого 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції у Волинській області, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.8). В шлюбі народилася дочка: [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.9). Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на шлюб, проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу слід залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с.1). Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, то за таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

07 липня 2020 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 14 серпня 2010 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Шлюбні відносини вони припинили у 2018 році, з того часу спільне господарство разом не ведуть та проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання дитини вони не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 17 липня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження і відкрито провадження у справі (а.с.\~17-18). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 15, 16). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 14 серпня 2010 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~277 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 11). [INFO] у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про її народження, наданим суду у засвідченій позивачем копії (а.с.\~12). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у 2018 році, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420\~грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-08 00:00:00

07 липня 2020 року позивач звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 04 березня 2006 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з нею. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на подружнє життя, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного. Шлюбні відносини вони припинили у березні 2019 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с.\~15-16). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 22, 23). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 березня 2006 року, про що в Книзі реєстрації шлюбів відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську Новомосковського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис за №\~67 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 8). [INFO] у сторін від шлюбу народився син [PERSON] та [INFO] народилась донька [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про їх народження, наданими суду у засвідчених позивачем копіях (а.с.\~9, 10). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені у березні 2019 року, з того часу спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420\~грн. 40 коп. (а.с.\~1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

07 липня 2021 року до суду звернулася\~ [PERSON] \~ з позовною заявою до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу. 12 липня 2021 року ухвалою суду було відкрито провадження в справі та призначено відкрите судове засідання\~ на 07 вересня 2021 року. Позивач\~ [PERSON] вказувала, що шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не склалися. Через різні погляди на життя та несумісність характерів, вони припинили проживати однією сім`єю з травня 2013 року,\~ спільних неповнолітніх дітей не мають,\~ відповідач\~ відмовляється розривати шлюб у позасудовому порядку, тому прохала\~ суд шлюб між ними розірвати, зазначивши, що ними\~ було вжито всі заходи досудового врегулювання спору - примирення, які позитивного результату не дали. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивачка та її представник\~ - адвокат Бобрищева І. Р.\~ в заяві до суду прохали розгляд справи проводити\~ за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в частині розірвання шлюбу, а в частині вимог про стягнення понесених судових витрат відмовилися. Після розірвання шлюбу позивачка прохала залишити прізвище " [PERSON] ". Відповідач у телефонограмі до суду визнав позов та прохав розгляд справи проводити за його відсутністю. Суд, розглянувши, перевіривши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Суд встановив, що сторони припинили спільне\~ проживання з травня 2013 року та тривалий час проживають окремо один від одного, спільних неповнолітніх дітей не мають, примирення\~ між сторонами не досягнуто, а отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Тому шлюб, зареєстрований\~ 09 лютого\~ 1973\~ року\~ у Пронозівській сільській раді Глобинського району Полтавської області\~ між\~ [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 4, потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачці « [PERSON] ». Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України суд не здійснює. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

07 листопада 2013 року позивач звернулась до суду з позовом, яким просить стягнути із відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1 / 4 частки його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, від дня пред"явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначає, що у жовтні 1994 року з відповідачем зареєстрували шлюб, від якого народився син [PERSON]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу добровільно не надає. В судове засідання позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, справу просила розглянути у її відсутності та не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з"явився, про день та час розгляду справи повідомлявся, заперечень на позов та заяв про відкладення засідання з поважним причин не подавав. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи , суд позов задовольняє, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами у жовтні 1994 року було укладено шлюб, актовий запис №1039. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 2,3 ), який проживає із позивачем та знаходиться на її утриманні і вихованні (а.с. 4). Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов»язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними ( ч.1 ст. 181 СК України). За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно. Домовленість між сторонами щодо утримання сина не досягнута. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, інші обставини, що мають істотне значення, а також те, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст. 182 СК України). Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір та рішення, в частині стягнення аліментів допускає до виконання негайно, але у межах платежу за один місяць ( ст. 367 ЦПК).

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

07 листопада 2014 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області суду надійшла заява комунальної лікувально-профілактичної установи міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя про примусовий психіатричний огляд [PERSON], 1928 року народження, у якої виявлено ознаки, що свідчать про необхідність її примусового огляду з посиланням на те, що в лікарню звернувся [PERSON] і [PERSON] з проханням оглянути їх мати [PERSON], в зв'язку з її неправильною поведінкою, так як вона стала поводитися неадекватно, перестала доглядати за собою, у неї різко знизилася пам'ять, іде з дому, бували напади агресії, на прийом до дільничного лікаря приходити відмовляється, не дає усвідомленої згоди на огляд лікарем - психіатром. На обліку у психіатра не перебуває. Тому просить надати дозвіл на примусовий психіатричний огляд [PERSON] Представник міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя Пищана Н.Є., що діє на підставі довіреності, підтримала доводи заяви. Зацікавлена особа - [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву в який не заперечує проти примусового огляду його матері, так як вона в зв'язку із своїм психічним станом здоров'я потребує такого огляду. Суд, думку прокурора, який вважає, що хвору необхідно примусово оглянути, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.11 Закону України „Про психіатричну допомогу" психіатричний огляд особи може бути проведено без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника у випадках, коли одержані відомості дають достатні підстави для обгрунтованого припущення про наявність у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність, або завдасть значної шкоди своєму здоров'ю у зв'язку з погіршенням психічного стану у разі ненадання їй психіатричної допомоги. Згідно висновку № 2445 від 06 листопада 2014 року лікаря-психіатра міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя [PERSON] не здатна самостійно задовольняти її основні життєві потреби на рівні, що забезпечує її життєдіяльність і тому просить надати дозвіл на проведення амбулаторного примусового психіатричного огляду. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для проведення амбулаторного примусового психіатричного огляду [PERSON], [INFO] та задоволення заяви міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя. На підставі ст.11 Закону України „Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

07 листопада 2014 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 07 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області, за актовим записом № 60. Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Крім цього, позивач просила залишити її прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що сторони написали заяви про слухання справи у їх відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Майнового спору та питань щодо утримання дитини у сторін не має. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Судом також з'ясовано той факт, що позивач має намір залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір, що підтверджено документально: квитанцією № 14 від 07.11.2014 року (а.с. 2) у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

07 листопада 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини: доньки [PERSON], [INFO], мотивуючи тим, що дитина проживає з нею і знаходиться повністю на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає, хоча має таку можливість. Просить стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу в її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив розглядати справу в його відсутність. Дослідивши надані письмові докази, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з таких підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено,\~ що відповідно до Свідоцтва про народження серії І-ФП № 143136, виданого 09 червня 2016 року відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Миколаївської області, батьками [PERSON], [INFO], є сторони. Дитина постійно проживає з матірю позивачкою по справі, що підтверджується довідкою №1873 від 04.11.2016 року ТОВ "Комунсервіс". \~ \~ \~ \~ Згідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до їх повноліття, однак сторони не можуть дійти згоди щодо порядку та розміру аліментів. \~ \~ \~ \~ Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими і підлягаючими повному задоволенню в силу ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 СК України. Врахувавши стан здоровя та матеріальне становище дитини, відповідача, з нього на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. \~ \~ \~ \~ На підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць, підлягає негайному виконанню. \~ \~ \~ \~ Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved