Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У грудні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором № 3000620473-009310 від 14.06.2018 року про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту в розмірі 9\~952,20 грн., а також понесені судові витрати. Позов мотивовано тим, що 14.06.2018 року між ТОВ «ФК «Є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 3000620473-009310 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення договору. Відповідачу було надано позику на суму 2\~000 грн. шляхом перерахування на його картковий рахунок. Беручи позику, відповідач зобовязався її погасити в строк до 23 год. 00 хв. 24.06.2018 року, сплативши при цьому 2 % за кожен день користування позикою. Відповідач порушив умови договору, не повернувши позику. Станом на 01.10.2018 року заборгованість відповідача за договором № 3000620473-009310 складає 9\~952 грн. 20 коп., з яких 1\~940 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом, 3\~414 грн. 40 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 4\~597 грн. 80 коп. заборгованість за пенею. 01.10.2018 року між ТОВ «ФК «Є гроші» і ТОВ «ФК «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, за яким ТОВ «ФК «Є гроші» відступило ТОВ «ФК «Преміум Актив» права вимоги заборгованості за кредитним договором, укладеним з відповідачем. В судове засідання представник позивача не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечувє щодо заочного розгляду справи. Відповідач до суду не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить його підпис в повідомленні про вручення поштового відправлення, правом подачі відзиву на позов не скористався. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи відповідно до ст.\~280\~ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Згідно ст.ст. 12, 13, 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так встановлено, що 14 червня 2018 року між ТОВ «ФК «Є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 3000620473-009310 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Цей договір було укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет-сайті http://e-groshi.com і виконання ним певних дій, які свідчать про укладення Договору (а.с. 12-19). Порядок укладання договорів в електронній формі регламентується Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Зокрема, в ст.\~13\~Закону України\~«Про споживче\~кредитування» зазначено, що договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами, зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію», електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: - надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; - вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, про зміст таких дій чітко роз'яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз'яснення логічно пов'язані з нею. Статтею 12\~цього Закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до п. 12, ч. 1 ст. 3 Закону одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб'єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб'єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв'язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін». Відповідно п. 4.1 договору позика вважається наданою в момент отримання позичальником коштів в касі позикодавця, що підтверджується відповідним касовим ордером, або зарахуванням коштів на поточний (картковий) рахунок Позичальника. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, платіжним дорученням № 2495 від 14.06.2018 року підтверджується, що перераховано на картковий рахунок відповідача позику в сумі 2\~000,00 грн. (а.с. 24). Перерахування коштів підтверджується також листом АТ «Акціонерний комерційний банк «Конкорд» від 30.11.2018 року № 1153 (а.с. 25). Операція щодо перерахунку коштів на картковий рахунок проводиться на підставі договору співробітництва № 92.15.000104/2 від 19.02.2018 року, укладеного між АТ "АКБ"Конкорд" та ТОВ «ФК «Є гроші» (а.с. 26-30). Відповідно до п. 2.1 договору Позикодавець (Товариство) на умовах цього договору надає Позичальнику (Клієнту) кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а Позичальник зобовязується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. Згідно п. 3.2.1 договору проценти за користування позикою становлять 2 % за кожен день користування позикою, що становить (730 річних). Відповідальність сторін за порушення умов договору передбачена розділом 7 договору. Відповідно п. 7.1 передбачено, що у випадку порушення позичальником строку повернення позики, або оплати суми процентів за користування позикою за кожен день прострочення , стягнути з позичальника пеню у розмірі 3% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Відповідно до умов п. 10.1.3. договору позичальник зобов'язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою. Відповідач [PERSON] зобовязання за договором належним чином не виконав, в звязку з чим, станом на 01.10.2018 року виникла заборгованість у розмірі 9\~952 грн. 20 коп., а саме: заборгованість за кредитом - 1\~940 грн. 00 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом - 3\~414 грн. 40 коп., заборгованість за пенею - 4\~597 грн. 80 коп., розрахунок якої додається (а.с. 20-23). 01 жовтня 2018 року між позикодавцем, ТОВ «ФК «Є гроші» та ТОВ «ФК «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0110/1, відповідно до якого ТОВ «ФК «Є гроші» відступило ТОВ «ФК «Преміум Актив» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, у зв'язку з чим гарантії, надані боржникам щодо заборгованостей стали дійсними для ТОВ «ФК «Преміум Актив» та вважаються наданими ТОВ «ФК «Преміум Актив», а також до ТОВ «ФК «Преміум Актив» перейшли всі повязані з ними права, зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу, нарахованих та не сплачених боржниками відсотків, неустойок у повному обсязі (а.с. 9-10). Таким чином, внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором № 3000620473-009310 від 14.06.2018 року. Зазначене підтверджується також витягом з Акта прийому-передачі прав вимоги згідно договору факторингу (а.с. 11). Відповідно до ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. В ч. 2 ст.\~509\~ЦК України зазначено, що зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно вимог ст.\~1048\~ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Згідно із ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. У ч. 1ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст.\~526\~ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На час розгляду справи в суді відповідач не подав доказів повного виконання ним договірного зобов'язання. З урахуванням встановлених обставин справи і відповідних їм правовідносин, суд вважає, що відповідач порушив умови договору та не виконав його умови, тому суд дійшов висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню. Статтею 133\~ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрати, пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правничу допомогу. Пунктом 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» розяснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи, разом із іншими судовими витратами підлягають розподілу між сторонами також і витрати, понесені на правничу допомогу адвоката. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку. Відповідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України, для визначення розміру витрат розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У п.п. 47, 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судам роз'яснено, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права, незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідачем до позовної заяви додано документальне підтвердження витрат на правову допомогу, а саме договір про надання юридичних послуг № 15/10-1 від 15.10.2018 року, акт приймання-передачі наданих послуг б/н від 20.11.2018 року та платіжне доручення № 521 від 28.11.2018 року про оплату юридичних послуг на суму 1\~500 грн. 00 коп. (а.с. 48-50). Суд вважає, що у цій справі наявний передбачений ч. 3 ст.\~137\~ЦПК детальний опис робіт (послуг), виконаних адвокатом. Крім того, відсутнє передбачене ч. 5 ст.\~137\~ЦПК України клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Отже, враховуючи наведене, наявність документів, що підтверджують оплату відповідачем 1\~500 грн. 00 коп. на професійну правничу допомогу, відсутність клопотання іншої сторони про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, обсяг наданих ним послуг та ціну позову, суд вважає, що є всі підстави для стягнення витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 1\~500 грн. 00 коп. та приходить до висновку, що з позивача необхідно стягнути на користь відповідача витрати на правову допомогу в розмірі 1\~500 грн. 00 коп. Крім того, у відповідності п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача стягненню підлягає на користь позивача сума сплаченого судового збору в розмірі 1762.00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 699 від 29.11.2018 року (а.с. 1).

Outcome: approved