Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-09 00:00:00

02.12.2019 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Сновської міської рада Сновського району Чернігівської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 1.3503 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населеного пункту с. Стара Рудня, Сновського району Чернігівської області, кадастровий номер 7425888000:02:000:0001 після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог зазначає, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , яка склала заповіт на ім`я позивача. До спадкового майна увійшла вказана земельна ділянка. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з виправленнями у державному акті у зв`язку з чим нотаріусом позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. Позивач в підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. Представник позивача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надав заяву про проведення судового засідання без його участі. Представник відповідача у підготовчому судовому засіданні відсутній, до суду надійшла заява відповідно до якої Сновська міська рада просить справу розглянути у відсутності їх представника. Проти задоволення позовних вимог не заперечують. Відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Частиною 3 статті 200 ЦПК України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 13.05.2019 року (а.с.8), яка на день смерті була зареєстрована одна (а.с.44). За життя померла [PERSON] склала заповіт з якого вбачається, що померла заповіла все своє майно своєму сину [PERSON] . Заповіт зареєстровано в реєстрі за №67 (а.с.9). Зі свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] від 13.04.1965 року (а.с.7) вбачається, що [PERSON] є рідною матір`ю [PERSON] . За життя померла [PERSON] , на праві приватної власності, мала земельну ділянку розміром 1.3503 га, кадастровий номер 7425888000:02:000:0001, місце розташування - Чернігівська область, Сновський район, поза межами населеного пункту с. Стара Рудня, Сновської міської ради земельна ділянка № [NUMBER] , з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства (а.с.13-16). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п.10 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» (далі - постанова Пленуму № 7) згідно до ст. 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно з ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадкова справа заведена (а.с.35-41). Згідно спадкової справи №72/2019, яка заведена до майна померлої [INFO] [PERSON] (а.с.33-68) встановлено, що 12.07.2019 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Жодні інші особи до нотаріальної контори не звертались. 12.11.2019 року позивач звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом. 12.11.2019 року приватним нотаріусом Сновського районного нотаріального округу Чернігівської області Гордійко О.П. винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку у зв`язку з виправлення у державному акті (а.с.67,68). Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 23 постанови Пленуму № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. У справі встановлено, що внаслідок виправлення у правовстановлюючому документі на спірну земельну ділянку, обґрунтованої відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, позивач позбавлений можливості у позасудовому порядку визнати право на спадщину за заповітом. Відповідно до Пленуму Вищого спеціалізованого суду від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», зокрема п.3.1 передбачено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також втрати документа, який засвідчує його право власності (ст..392 ЦК). Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об"єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Оскільки за життя спадкодавець набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також набуває право власності у порядку спадкування. Тому, позов про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку розміром 1.3503 га, кадастровий номер 7425888000:02:000:0001, місце розташування - Чернігівська область, Сновський район, поза межами населеного пункту с. Стара Рудня, Сновської міської ради земельна ділянка № [NUMBER] , з цільовим призначенням, для ведення особистого селянського господарства, після смерті матері позивача [PERSON] , яка померла [INFO] підлягає задоволенню. Як вбачається з позицій Верховного Суду України, викладених в Постанові Пленуму Суду № 2 від 12.06.2009 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. При обставинах, коли у позивача відсутні інші способи захисту цивільних прав та інтересів, чим може бути визнання права відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, а визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб тому є всі законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову в наслідок чого визнання відповідачем позову слід прийняти і задовольнити позов. Частиною першою статті 142 ЦПК України визначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов у повному обсязі, тому 50% судового збору слід повернути позивачу з державного бюджету. На підставі наведеного та

Outcome: approved