Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

05.11.2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., щомісячно, від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення ним двадцяти трьох років. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. 29.12.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. На даний час син перебуває на утриманні позивача, після досягнення повноліття, проживає разом з нею та є студентом Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця, на теперішній час навчається на 2 курсі денної форми навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, аби самостійно отримувати заробіток, в зв'язку з чим потребує матеріальної підтримки. Позивач не має можливості, в подальшому, самостійно сплачувати за навчання дитини, а тому звернулася до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не з'явилася, в матеріалах справи міститься письмова заява від останньої з проханням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини його неявки суду не відомі, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід звернути увагу і на те, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує, що кожна сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов'язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у справі за її участю, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов'язки. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача, яка в своїй письмовій заяві не заперечувала проти заочного розгляду справи, суд знаходить за можливим розглянути справу у відсутності відповідача, згідно до вимог частини 4 ст. 223 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням статті 280 цього Кодексу. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 7). Відповідно до рішення Деснянського районного суду м. Києва від 29 грудня 2016 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 6). Статтею 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно Договору № 2018/м-2-3272 про надання освітніх послуг між вищим навчальним закладом та фізичною (юридичною) особою від 30.08.2018 року [PERSON] є студентом денної форми навчання у Національному медичному університеті імені О.О. Богомольця з 01 вересня 2018 року по 30 червня 2023 рік, ступінь вищої освіти - магістр, спеціальність, спеціалізація - медицина. Загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 167 000,00 гривень. (а.с. 27). Згідно довідки № 128 виданої Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця від 20.09.2018 року [PERSON] навчається на 2 курсі денного відділення (а.с. 9). 30.08.2018 року між [PERSON], [PERSON] та Національним медичним університетом імені О.О. Богомольця було укладено Договір про заміну сторони в договорі про надання послуг з навчання від 30.08.2018 року № 2018/м-2-3272, згідно якого новим замовником послуг з навчання є [PERSON], замість [PERSON] (а.с. 28). Відповідно до ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків, суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми сином, дочкою. Відповідно до п. 1-4 ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» (п. 20) роз'яснено судам, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. За таких обставин, коли повнолітній син сторін - [PERSON] проживає разом з матір'ю, навчається на денній формі навчання, не працює, потребує коштів на продукти харчування, приладдя для навчання, засоби першої необхідності та одяг, враховуючи як матеріальне становище позивача так і відповідача, інші обставини, що мають істотне значення для вирішення справи, суд вважає, що з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти у розмірі 3000,00 гривень, на утримання повнолітнього сина [PERSON] щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду - 05.11.2018 року і до закінчення ним навчання, але не більше, як до досягнення сином двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів, суд виходить із засад розумності та справедливості, враховує можливість відповідача надавати допомогу синові в зазначеному розмірі, якої буде достатньо, з урахуванням утримання сина з боку позивача, для утримання [PERSON] у зв'язку з його навчанням. На підставі викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., від сплати якого при зверненні до суду була звільнена позивач. На підставі вищенаведеного, відповідно до ст. ст. 182, 191, 199, 200 Сімейного кодексу України, п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів",

Outcome: approved