Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

10 жовтня 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньок [PERSON], [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі по 600грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обгрунтування позовних вимог зазначила, що з 1999року проживала з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу, та в період сумісного проживання у них народилися троє дітей: [PERSON], 05 серпня 2000року народження, [PERSON], 30 квітня 2002року народження, та [PERSON], 30 січня 2014року народження. Посилаючись на те, що відповідач не сплачує кошти на утримання дітей, не бажає брати участь у їх вихованні, має нерегулярний, мінливий дохід, позивач вважає що є підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей у твердій грошовій формі. Позивач та її представник, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач, який належним чином поінформований про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився. Про причини неявки суд не повідомив. Суд, у звязку з повторною неявкою відповідача та неповідомленням про причини неявки в судове засідання, зі згоди позивача ухвалює заочне рішення у справі в порядку, визначеному главою 8 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Перевіривши матеріали справи та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. На підтвердження цього факту до матеріалів справи долучено копії свідоцтв про народження серії І-ЖД №321780 від 02.11.2000року, серії І-ЖД №380882 від 04.06.2002 року, виданих Білоліською сільською радою Татарбунарського району Одеської області, та серії І-ЖД №384663, виданого 05.02.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Татарбунарського РУЮ Одеської області, відповідно (а.с.а.с.4-6). З довідки виконкому Білоліської сільської ради від 26.09.2016року №251 вбачається, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні (а.с.7). Вирішуючи спір, що виник з сімейних правовідносин, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Статтею 180 СК України врегульовано, що батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З урахуванням того, що на утриманні позивача перебувають двоє неповнолітніх та одна малолітня дитина, які потребують витрат на харчування, навчання та повноцінний розвиток, [PERSON] є батьком цих дітей та повинен брати участь в їх утриманні, беручи до уваги відсутність доказів в матеріалах справи на підтвердження наявності у відповідача офіційного працевлаштування та стабільного регулярного доходу, суд вважає, що є підстави для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 600 грн. щомісячно на утримання дітей до досягнення ними повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з такого. Відповідно до ст.79 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору звільняються, зокрема, позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. З урахуванням того, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач у справі звільнена від сплати судового збору, судовий збір у розмірі 551грн.20коп. слід стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved