Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон малолітньої дитини у супроводі матері чи офіційного представника без згоди та супроводу її батька, посилаючись на те, що в період з 07.10.1998 року по 21.04.2003 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилась донька [PERSON], [INFO] Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.03.2003 року шлюб між подружжям розірвано, доньку [PERSON], [INFO] залишено на проживання з матір"ю. З моменту розірвання шлюбу малолітня [PERSON] проживає з матір"ю, на даний час навчається у 8 класі Івано-Франківської спеціалізованої школи №11 з поглибленим вивченням англійської мови. В школі протягом навчального року для закріплення мовних навичок систематично організовуються поїздки дітей за кордон. В 2010 році відповідач добровільно надавав згоду на виїзд доньки за кордон, в 2013 році позивачка отримала дозвіл на виготовлення документів та виїзд за кордон своєї малолітньої дитини в судовому порядку, однак на даний час термін рішення закінчився, отримати згоду відповідача в добровільному порядку немає можливості, а тому, просила суд надати дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон без згоди її батька та на виїзд [PERSON], [INFO] за кордон в супроводі матері або офіційного представника без згоди батька [PERSON] до досягнення донькою повноліття, допустити негайне виконання рішення суду. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги уточнила, просила надати їй або офіційному представникові дозвіл на оформлення проїзних документів на малолітню доньку [PERSON], [INFO] для виїзду за кордон та дозвіл на тимчасовий виїзд за кордон малолітній [PERSON], [INFO] до Болгарії, Тереччини, Єгипту, ОАЕ, Республіки Польща, Греції, Італії, Угорщини, Іспанії, Великобританії, Австрії, Чехії, Словаччини, Словенії, Хорватії, Чорногорії, Румунії, Франції, Німеччини, Бельгії, Нідерландів, Португалії, Кіпру, без згоди батька [PERSON], [INFO] в супроводі матері або офіційного представника до досянення нею повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про причину неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи (а.с.22, 40). З урахуванням думки позивачки та положень ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Беручи до уваги пояснення позивачки, всебічно, повно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу виїзду малолітньої [PERSON] за кордон без згоди та супроводу одного з батьків. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON], 07.10.1998 року зареєстрували шлюб. Від даного шлюбу у подружжя народилася донька [PERSON], [INFO] (а.с.7). Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.03.2003 року шлюб між подружжям розірвано, малолітню [PERSON], [INFO] залишено на проживання з матір"ю (а.с. 4). Відповідно до ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право на вільне самостійне пересування по території України і на вибір місця перебування. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», документами, що надають право на виїзд з України і в'їзд в Україну та посвідчують особу громадянина під час перебування за її межами, зокрема є паспорт громадянина України для виїзду за кордон, проїзний документ дитини. Частиною 2 ст. 4 вказаного Закону передбачено, що оформлення проїзного документа дитини для її виїзду за кордон провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ дитини видається органом внутрішніх справ за місцем проживання. У відповідності до п.п. 2, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року за № 5 чітко визначено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16 річного віку, у супроводі одного з батьків здійснюється у разі пред`явлення оригіналу або нотаріального посвідчення копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16 річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Статтею 7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» визначено, що правила оформлення і видачі паспортів, їх тимчасового затримання та вилучення визначаються відповідно до цього Закону Кабінетом Міністрів України і підлягають опублікуванню. На виконання ст.7 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україн громадян України» постановою Кабінету Міністрів 31.03.1995 року за № 231 затверджено Правила оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення. Пунктом 18 Правил зазначено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Для дітей віком від 14 до 18 років у заяві зазначається відсутність обставин, що обмежують згідно із законодавством право їх виїзду за кордон. В силу дії ч.ч. 1 та 2 ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідач [PERSON] добровільно не надає згоди на виїзд малолітньої доньки за кордон. Позиція відповідача в спірних правовідносинах судом розцінюється такою, що не відповідає інтересам дитини. Тому такий дозвіл слід надати позивачці. Пунктом 5 Правил перетинання державного кордону громадянами України визначено, що виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі осіб, які уповноважені обома батьками, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою обох батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі. Враховуючи встановлену частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини норму про приділення першочергової уваги якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, вищезазначені положення Сімейного кодексу України, досліджені в судовому засіданні дані щодо обох батьків, вік дитини, суд вважає, що право дитини на вільне пересування та виїзд за кордон не може бути обмежене, а виїзд дитини за кордон на строк не більше шести місяців не порушує прав [PERSON], як батька дитини, та вчиняється матір'ю в інтересах [PERSON], [INFO] На переконання суду виїзд дитини за кордон на строк, який перевищує шість, може завадити побаченню батька та дитини в Україні, а також створити перешкоди для виховання дитини, як громадянина, в Україні. На переконання суду дозвіл на виїзд дитини за кордон до досягнення нею повноліття є передчасним. За таких обставин,

Outcome: dismissed