Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

09 грудня 2016 року до Куйбишевського районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини на період навчання. Позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають спільну повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Після розлучення з відповідачем їх донька залишилася проживати з нею і перебуває повністю на її утриманні. З 01 вересня 2016 року донька розпочала навчання за контрактом в Запорізькому національному технічному університеті на гуманітарно-правовому факультеті "Політологія" на денному відділенні, тому потребує матеріальної допомоги на навчання. Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає. Тому позивачка змушена звернутися до суду. 18 січня 2017 року заявником подано уточнену позовну заяву в якій зазначено, що нею у позові помилково вказане її прізвище як «Пилюшенко». Але на сьогоднішній день відповідно свідоцтва про шлюб виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську реєстраційної служби Бердянського міського управління юстиції у Запорізькій області від 25 квітня 2014 року вона має прізвище «Стефанюк». Просить в подальшому при розгляді справи та винесені рішення зазначати її прізвище - «Стефанюк». Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час і місце його проведення була повідомлена належним чином, у письмовій заяві просила суд розглянути справу без її участі. Клопотання позивача судом задоволені, розгляд справи проведено за її відсутності, що не суперечить положенням, передбачених ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Одночасно позивач [PERSON] письмово повідомила судові, що вона від позову не відмовляється, заявлені вимоги підтримує по тих самих підставах, які нею були зазначені у позовній заяві, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,про що свідчить поштове повідомлення, в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася. Відповідач до часу звернення позивача із позовом до суду в добровільному порядку не надав доказів, які б заперечували обставини, викладені у позові. Під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду, а також безпосередньо під час її судового розгляду відповідач зазначених обставин не оспорював. Виходячи з наведеного, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. За відсутності сторін, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється, що відповідає положенню ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, оцінивши надані докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 198 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 1997 року по 2005 рік, що підтверджується відповідними матеріалами справи. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖС № 081922, виданого 10 грудня 1998 року виконкомом Благовіщенської сільської ради Куйбишевського району Запорізької області. З вересня 2016 року їх донька навчається за контрактом в Запорізькому національному технічному університеті на гуманітарно-правовому факультеті «Політологія» на денному відділенні, що підтверджується відповідною довідкою з місця навчання та копією договору про надання освітніх послуг. У звязку з цим повнолітня донька потребує матеріальної допомоги на навчання та проживання, а саме: витрати на оплату навчання, на проїзд до місця навчання, витрати на оплату проживання в гуртожитку, витрати на харчування, лікування, одяг, підручники та інше. Позивачка працює музичним керівником в дитячому садку № 4 м. Бердянська, де отримує заробітну плату, але цих коштів недостатньо для належного забезпечення та утримання доньки. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Відповідач працює в КЗ «Запорізька спеціальна загальноосвітня школа-інтернат» Світанок», де отримує заробітну плату близько 4500-5000 гривень щомісяця, інших аліментів не сплачує, тому в змозі сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує (стаття 182 СК України): 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до частин першої і другої статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен врахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини, інші обставини, що мають істотне значення (ст.182 СК України). Оскільки позивачку [PERSON] при предявленні до суду позову звільнено від оплати судових витрат, а рішення ухвалено на її користь, суд, у відповідності до вимог передбачених ст. 88 ЦПК України, має підстави для стягнення з відповідача [PERSON] в дохід держави судовий збір в сумі 551 гривні 20 копійок. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України , суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved