Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що їй на підставі договору купівлі - продажу, що посвідчений приватним нотаріусом Оріхівського нотаріального округу Демидьонок О.М. 08.07.1999 року, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . Після укладення шлюбу з відповідачем 22.10.2003 року вона змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». Відповідно до рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.11.2017 року шлюб з відповідачем розірвано. До теперішнього часу [PERSON] зареєстрований та проживає у належному позивачеві на праві приватної власності будинку. Також у вказаному будинку зареєстровані та проживають їхня з відповідачем спільна дитини - неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , донька від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] та її малолітній син (онук позивача) - [PERSON] , [INFO] . Відповідач [PERSON] зловживає спиртними напоями, систематично порушує правила співжиття: влаштовує сварки, скандали, виражається нецензурною лайкою, навіть застосовував до позивача та старшої доньки [PERSON] фізичну силу, завдавав тілесних ушкоджень. Це відбувається у присутності дітей, що негативно впливає на їх виховання та розвиток. Подібні дії набули систематичного характеру та роблять абсолютно неможливим сумісне в відповідачем проживання. Позивач як власник житла та члени її сім`ї мусять уникати зустрічей з відповідачем, бо він своїми діями умисно створює конфліктні ситуації, ухиляється від сплати витрат на комунальні послуги, всі витрати в повному обсязі сплачуються нею особисто. Враховуючи, що відповідач систематично порушує правила проживання, а притягнення його до адміністративної відповідальності, як захід запобігання таким діям, виявився безрезультатним, позивач, її доньки та онук не можуть на свій розсуд вільно володіти належним житлом, вважає, що її право власності підлягає захисту, а відповідач - визнанню таким, що втратив право користування житловим будинком через неможливість сумісного з ним проживання, наслідком чого є його виселення та зняття з реєстраційного обліку. Позивач зазначає, що вона неодноразово прохала відповідача залишити належний їй будинок та господарські будівлі, навіть пропонувала допомогу у придбанні ним власного житла, проте на ці пропозиції він відреагував відмовою. [PERSON] прохає усунути перешкоди у здійсненні права користування нею нерухомим майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить їй на праві власності, а також виселити вказану особу, знявши з реєстраційного обліку. В судовому засіданні позивач наполягає на задоволенні позовних вимог. Суду пояснила, що проживати з відповідачем навіть в одному дворі неможливо. Відповідач постійно вживає спиртні напої, влаштовує сварки, конфлікти, вночі навмисно включає гучно телевізор, від чого вона, діти та онук не можуть спати. Ніякі спроби вплинути на нього не дали результату. Прохає задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні відповідач заперечує проти задоволення позовних вимог позивача, суду пояснив, що хоча будинок і належить позивачу, він не бажає звідти виселятися. Постійні сварки і конфлікти відбуваються із-за того, що позивач не бажає з ним проживати однією сім"єю, можливо має іншого чоловіка, а він бажає проживати зі своєю донькою та займатися її вихованням. Суд, заслухавши позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач по справі [PERSON] , дівоче прізвище - « [PERSON] » одружилася з відповідачем 22.10.2003 року, змінивши прізвище на « [PERSON] », відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 22.10.2003 року виконкомом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ( а.с.9), шлюб яких був розірваний на підставі рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 06.11.2017 року ( а.с. 11). На підставі договору купівлі - продажу від 08.07.1999 року, посвідченого приватним нотаріусом Оріхівського районного нотаріального округу позивач володіє житловим будинком з надвірними господарчими спорудами, що знаходиться по [ADDRESS] ( а.с. 15 -20), в якому відповідно до довідки виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області зареєстровані та мешкають позивач, дві доньки, онук та відповідач ( а.с. 21). 30.08.2017 року, 15.04.2018 року до Оріхівського відділення поліції Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області зверталася донька позивача [PERSON] із заявами про те, що [PERSON] , знаходячись в стані алкогольного сп`яніння, спричинив їй тілесні ушкодження та фізичну біль, а також вів себе неадекватно, лякав дитину. Відповідно до довідки про результати розгляду заяв [PERSON] , оскільки відповідач вчинив сімейне насилля, вирішено притягнути його до адміністративної відповідальності ( а.с.22,23). Постановами Оріхівського районного суду Запорізької області від 18.04.2018 року, 1012.2018 року [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-1 та ч.2 ст.173-2 КУпАП до штрафу в розмірі 170 грн. та 340 грн. (а.с.24, 37). Позивач [PERSON] неодноразово зверталася до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради Оріхівського району із заявами про застосування до відповідача заходів громадського впливу за порушення правил співжиття з позивачем та іншими членами родини. [PERSON] неодноразово запрошувався на засідання адміністративної комісії, будучи належним чином повідомленим про день та час засідання, але ні разу не з`явився ( а.с.25-30). Відповідно до повідомлення Оріхівського ВП Пологівського ВП ГУНП в Запорізькій області гр. [PERSON] перебуває на обліку в Оріхівському ВП як «Сімейний насильник»( а.с.32). Згідно з повідомленням виконавчого комітету Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області протягом 2017 -2018 років до Преображенської сільської ради неодноразово надходили усні та письмові звернення від [PERSON] , мешканців села щодо неправомірної поведінки [PERSON] , а саме: зловживає спиртними напоями, що призводить до сварок в родині, негативно впливає на мікроклімат в родині, психологічний стан малолітніх та неповнолітніх дітей, які проживають в будинку ( а.с.34). Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України , власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; Оскільки встановлені обставини свідчать, що позивач є власником житлового будинку в [ADDRESS] , проте відповідач створює їй перешкоди в користуванні майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Звертаючись до суду з даним позовом позивачка зазначила підставу свого звернення систематичне порушення з боку відповідача правил співжиття. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стаття 116 ЖК України передбачає, що якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" під час вирішення справ про виселення на підставі ст.116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття та роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід керуватися тим, що під час тривалої антигромадської поведінки виселення винного може статися під час повторного порушення, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Серед таких визначені заходи попередження, що застосовуються судами, прокуратурами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями, тощо. Під систематичністю необхідно розуміти скоєння двох і більше таких правопорушень. При цьому необхідно, щоб до винної особи попередньо були застосовані міри попередження суспільного впливу. Протиправна винна поведінка - це навмисні дії особи, безпосередньо пов`язані не тільки з явною неповагою до звичайних правил спільного проживання (скандали, дебоші, образи, заподіяння тілесних ушкоджень), але також навмисне ігнорування встановлених правил користування житловими і підсобними приміщеннями, невиконання вимог про дотримання тиші в квартирах і на подвір`ї а також інші навмисні дії, що перешкоджають нормальному проживанню в квартирі або житловому будинку. Тобто, для застосування норм цієї статті необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Перевіряючи доводи позивача про системність порушення з боку відповідача правил поведінки, судом встановлено, що позивач зверталася до Оріхівського відділення поліції із заявами, результатом звернень було те, що відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення сімейного насильства. Також позивач та інші мешканці села неодноразово зверталися до адміністративної комісії при виконавчому комітеті Преображенської сільської ради з цього приводу. Оцінюючи наведені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову з огляду на те що при розгляді даної справи по суті знайшло своє підтвердження факт систематичного порушення правил співжиття та застосування у зв`язку з цим до відповідача заходів запобігання і громадського впливу з боку відповідних органів, передбачених ч.1 ст.116 ЖК України, які виявилися безрезультатними. В силу ч.2 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. В частині вимог про зняття відповідача з реєстраційного обліку, позовні вимоги підлягають відхиленню, оскільки дане питання вирішується уповноваженим органом на підставі рішення про виселення, та не належить до компетенції суду.

Outcome: partial