Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

Уточнюючи свої вимоги після касаційного розгляду справи, [PERSON] просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки [ADDRESS] площею 0,1200 га від 29.01.2011, укладений між ним та відповідачем [PERSON] з причин невідповідності його вимогам закону(ст.203 ЦК України). Просив встановити факт знаходження на спірній земельній ділянкці на момент укладання оспорюваного правочину побудоваого позивачем та закінченого будівництвом житлового будинку, але не введеного в експлуатацію. На підставі ст. 216 ЦК України застосувати відновлення попереднього стану (реституцію), а саме повернути у власність позивача спірну земельну ділянку, скасувати державний акт [PERSON] на неї та її державну реєстрацію, визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право власності відповідача [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], скасувати рішення про його реєстрацію за останнім, визнати за позивачем право власності на ? частину даного будинку та зобов'язати відповідачів усунути перешкоди в користуванні цією частиною будинку. Позов було підтримано [PERSON] та його представником. За їх поясненнями на момент укладання спірного договору на земельній ділянці знаходився побудований позивачем, але не прийнятий в експлуатацію (за браком коштів, хвороби позивача) житловий будинок. Вказував про визнання цього факту відповідачами при попередніх судових розглядах. Ініціатором укладання договору були батьки дружини задля здешевлення введення його в експлуатацію, за наявними у [PERSON] пільгами (постраждалий від катастрофи на ЧАЕС). У подальшому передбачалося переоформлення права власності на житловий будинок на подружжя [PERSON] та їх неповнолітню дочку. [PERSON] також обяцяв надати сім'ї 30 000 грн. позики для розпочатку власного бізнесу. Проте, ніяких грошей останій не позичав, підробив від імені позивача заяву про замовлення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки. А з метою приховування розташування на земельній ділянці збудованого житлового будинку та подальшого його привласнення, пред'явив експерту-оцінювачу іншу земельну ділянку. Ці підроблені документи [PERSON] надав і нотаріусу. Одразу після відчудження земельної ділянки, дружина подала позов на розлучення, замінила замки на дверях, не пускає його в житло. Внаслідок незаконного правочину [PERSON] став власником житлового будинку, побудованого позивачем. Вважає, що порушено його право на введення новозбудованого ним будинку в експлуатацію та набуття ним власності, а також порушені права його неповнолітньої дочки, оскільки іншого житла сім'я не мала. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позов не визнав. У попередніх судових засіданнях останій не заперечував знаходження закінченого будівництвом житлового будинку, в якому проживала родина [PERSON] на момент укладання правочину щодо спірної земельної ділянки та надання [PERSON] 30000 грн. для розпочатку свого бізнесу. У подальшому [PERSON] відмовився від цих пояснень. Стверджував, що спірну земельну ділянку купував позивачу саме він, побудував на цій земельній ділянці будинок за свої кошти для своєї неповнолітньої онуки. Будинок введений ним в експлуатацію та він є належним його власником. Представник [PERSON] також вважає вимоги безпідставними. Стверджував, що на момент укладання договору спірна земельна ділянка була вільна від будь - яких забудов. На ній знаходилися будівельні матеріали придбані [PERSON], з яких останій побудував будинок після купівлі земельної ділянки у [PERSON]. та ввів його в експлуатацію. Вважає, що оспорюваий правочин відповідає вимогам закону, [PERSON] продав земельну ділянку за ціною 30 000 грн., правові наслідки приховування дійсної суми договору купівлі - продажу сторонам нотаріус роз'яснив. Додатково зазначив, що навіть при підтвердженні знаходження будинку та участі позивача в його будівництві, той має право лише на відшкодування понесених витрат. Просив у задоволенні позову відмовити. [PERSON], допитана як свідок, надавала суду непослідовні показання. Спочатку вказувала, що на спірній земельній ділянки на момент її купівлі знаходився закінчений будівництвом житловий будинок, де проживала дочка , позивач та онука. Потім стала стверджувати, що на ній були лише будівельні матеріали, позов не визнала, просила справу розглядати без своєї участі. Її представник звернувся із аналогічним клопотанням. [PERSON] також просила справу розглядати без неї. Представник останньої вважає, що позивач не довів обман або фіктивність договору чи його укладання з порушенням вимог ст.203 ЦК України. Вважає, що [PERSON] правомірно набув у власність земельну ділянку, самостійно збудував житловий будинок та зареєстрував за собою право власності на нього, як на новостворене майно, його право власності є непорушним. Нотаріус пояснив, що у звіті про експертну грошову оцінку спірної земельної ділянки знаходження житлового будинку не було відображено. Нотаріус не уповноважений перевіряти достовірність наданих документів. Визнав, що посвідчення договорів відчуження земельної ділянки із об'єктом незавершеного будівництвом вимагає інших документів. У подальшому просив справу розглядати без нього. Реєстраційна служба звернулася з клопотанням про розгляд справи без участі свого представника. У вирішені спору покалалася на розсуд суду. Представник Ради позов визнав у повному обсязі. Підтвердив, що під час укладання оскаржуваного договору на земельній ділянці позивачем був побудований житловий будинок. Земельній ділянці адреса не присвоювалися, надавався лише номер. На даний час за своїм розташуванням (на розі двох вулиць), адреса будинку [ADDRESS] на спірній ділянці може бути як за вул. Стельмаха так і за вул. Сквороди. При огляді спірної земельної ділянки за місцем її знаходження підтвердив, що саме цей будинок побудував позивач (т.3 а.с.2-8). Відповідно до п.2 ч.1 ст. 214 ЦПК України суд має встановити всі обставини справи, що мають значення, з огляду на норми матеріального права, якими регулюються конкретні правовідносини сторін, що виникли у конкретній справі. 02.08.2005 під час шлюбу із [PERSON]А.([PERSON]), позивач набув право власності на земельну ділянку за кадастровим номером 1822081200:03:001:0095 [ADDRESS] площею 0,1200 га, призначену для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (т.1, а.с. 63 - 65). 29.01.2011 року між [PERSON](за згодою його дружини) та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу цієї земельної ділянки. В суді достовірно встановлено, що на момент укладання цього договору на земельній ділянці знаходився побудований житловий будинок, в якому проживав позивач із сім'єю, але не пийнятий в експлуатацію. За позовом [PERSON] 17.06.2011 шлюб було розірвано, у суді остання пояснила, що з 11.02.2011 проживає окремо від позивача (т.3 а.с.87) За свідченнями [PERSON], [PERSON], [PERSON] вони були очевидцями будівництва жилого будинку на спірній земельній ділянці, безпосередньо допомагали [PERSON]при проведенні певних робіт по будику. Вказували, що батьки з обох сторін також допомагали подружжю [PERSON]Після завершення будівництва останні проживали в будинку. З технічних умов № 387 від 02.06.2006 року також вбачається, що саме позивачу було погоджено встановлення нової точки підключення (опори) для електропостачання будівництва житлового будинку (на той час Саєнка 235), а після будівництва встановлення лічильника; договором № 9-258/194 від 09.06.2006 укладеним з позивачем на користування електричною енергією (на ізоляторах опори), договором з [PERSON] від 05.06.2009 про надання послуг з газопостачання приватного будинку. Сільський голова Вересівської сільської ради на запит суду також повідомив, що на момент продажу спірної земельної ділянки [ADDRESS] остання оглядалася спеціалістами, на ній знаходився житловий будинок (т.1 а.с.93,96). З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи щодо [PERSON], яка не скасована, також вбачається, що на спірній земельній ділянці подружжя будували житловий будинок, відповідач [PERSON] запропонував подружжю оформити спірну земельну ділянку на нього, а він сдасть житловий будинок в експлуатацію(т.1 а.с.32) Фотознімки житлового будинку розташованого на спірній земельній ділянці, долучені позивачем до позову у березні 2011 року та протокол огляду житлового будинку від 14.04.2014 за місцем знаходження спірної земельної ділянки свідчать про їх повну ідентичність (т.1 а.с. 8,32 -38,103-107, т.4 а.с. 4-8). Окрім цього [PERSON] звертався із позовом до позивача і [PERSON] (як до колишнього подружжя ) про стягнення на його користь понесених ним витрат на будівництво житлового будинку на спірній земельній ділянці в сумі 152421 грн.15 коп. у той час коли за технічними документами вартість всього житлового будинку є значно більшою (т.3 а.с.29, 54-56). Попередними судовими рішеннями встановлено визнання сторонами знаходження на спірній земельній ділянці побудованого подружжям [PERSON] житлового будинку та проживання останніх в ньому. У касаційній скарзі [PERSON] вказував про наявні у нього пільги, що він надавав гроші прозивачу для бізнесу за рахунок пірної земельної ділянки. При скасуванні рішень, в ухвалі ВССУ від 19.12.2012 не спростовано розташування на спірній земельній ділянці не прийнятого в експлуатацію житлового будинку( т.1 а.с. 243-245,344-346,367-370) Рішенням виконавчого комітету ради від 21.10.2010 [PERSON] був наданий дозвіл на будівництво житлового будинку на спірній ділянці. Це рішення є чинним. Державний акт на спірну земельну ділянку [PERSON] не видавався ( т.1 а.с.318-319,338). Таким чином, доводи відповідачів та їх представників про те, що [PERSON] побудував житловий будинок на спірній земельній ділянці після укладання оскаржуваного правочину спростовуються дослідженими належними доказами. Згідно із п.13 Закону України " Про оцінку землі" при відчуженні земельної ділянки обов'язково проводиться її грошова оцінка, за Методикою експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 11.10.2002 №1531 та Порядком проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, затвердженим наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 09.01.2003 №2, із змінами і доповненнями, внесеними наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 22.03.2004 №80. На виконання цих вимог закону, при укладанні спірного правочину, нотаріусу була представлена експертна грошова оцінка спірної земельної ділянки на суму 30 360 грн. Її замовником вказаний позивач, а також зазначено, що спірна земельна ділянка вільна від будівель (т.1 а.с.62-75). Поряд з цим, з висновку судово-почеркознавчої експертизи №595/809/13-25 від 26.12.2013 вбачається, що підпис та рукописний текст від імені позивача у заяві до філії ДП «Центр ДЗК " на замовлення проведення експертної грошової оцінки спірної земельної ділянки виконані не [PERSON] (т.2 а.с. 129-140). У суді експерт філії [PERSON] також пояснив, що йому невідомою особою, але не позивачем, для оцінки була представлена земельна ділянка, на відкритому полі, без будь - яких будівель, анкетні дані особи та дійсну адресу земельної ділянки він не перевіряв. Зауважив, що при проведенні експертної оцінки, обов'язково вказуються будь - які будівлі (навіть самочинні) не говорячи про житловий будинок. Таким чином при укладанні договору купівлі - продажу спірної земельної ділянки нотаріусу були представлені неправдиві документи. Окрім цього в контексті розділу 4 Інструкції про поядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом МЮУ № 283/8882 від 03.03.2004, у разі наявності на відчужуваній земельній ділянці об'єкта незавершеного будівництва, застосовується зовсім інша процедура посвідчення такого переходу права власності. Зокрема, укладається договір відчуження саме об'єкта незавершеного будівництва, за умови, що право власності на нього зареєстровано. Наведене відповідає вимогам ст.ст. 120, 377 ЗК України, за якими до особи, яка набула право власності на житловий будинок переходить право власності на земельну ділянку, на якій розміщений цей будинок. Суд також враховує правовий висновок колегії суддів апеляційного суду Житомирскої області, викладений в ухвалі від 23.10.2013 (справа 278/933/13-ц) за подібними правовідносинами. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які передбачені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 1 ст.203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на те, що зміст договору купівлі - продажу спірної земельної ділянки суперечить фактичним обставинам справи та чинному законодавству, оскільки в договорі не зазначено розташування будь - якого будівництва або житлового будинку, суд задовольняє вимоги про визнання цього договору недійсним. При цьому суд враховує правовий висновок колегії суддів апеляційного суду Житомирскої області, викладений в ухвалі від 23.10.2013 (справа 278/933/13-ц) за подібними правовідносинами. Як вбачається зі змісту ст. 216 ЦК України, у випадку визнання договору недійсним, суд може застосувати реституцію, у зв'язку з чим також підлягають задоволенню позовні вимоги щодо повернення земельної ділянки у власність [PERSON], а також інші вимоги стосовно юридичних дій вчинених на підставі правочину, визнаного судом недійсним. Зі справи видно, що до остаточного вирішення спору, відповідач [PERSON] на підставі недійсного правочину отримав спірну земельну ділянку у власність, зареєстрував декларацію про готовність житлового будинку, розташованого на ній, недостовірно вказавши, що будівництво розпочате у 2010 році та у подальшому зареєстрував своє право власності на цей об'єкт нерухомості, а тому така реєстрація підлягає скасуванню. Державний акт про право власності на спірну земельну ділянку, виданий [PERSON] на підставі недійсного правочину не відповідає вимогам закону та підлягає скасуванню. У відповідності до Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою КМУ №461 від 13.04.2011, прийняття будинку в експлуатацію полягає в офіційному підтвердженні відповідності новозбудованого об'єкта нерухомості будівельним нормам та проектно-технічній документації, а отже, на думку суду, окремого скасування не потребує, оскільки технічні характеристики будинку не змінюються у зв'язку зі скасуванням його державної реєстрації на [PERSON] З урахуванням усіх обставин справи у сукупності, зважаюи на вимоги ст.376 ЦК України, ст.ст.60, 69,70 СК України та на правову позицію, викладену в ухвалі Верховного Суду України від 05.10.2011 з аналогічних правовідносин, тобто при реєстрації права власності будинок, якого раніше не було прийнято в експлуатацію, суд визнає за позивачем саме право власності на 1/2 житлового будинку (а не на вартість будівельних матеріалів, як вказував представник [PERSON].). Оскільки юридичне оформлення права власності не змінює статусу житлового будинку(як власність подружжя), розташованого на спірній земельній ділянці, як набутого позивачем у шлюбі. Позивач має право на безперешкодне користування належною йому частиною житлового будинку, а тому наявні перешкоди підлягають усуненню. Підлягають задоволенню і решта вимог позивача, про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку та житловий будинок, які є похідними. За правилами ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно зі ст. 79 ЦПК України до цих витрат належить, зокрема, судовий збір та витрати на проведення експертизи, що підлягають стягненню з [PERSON], оскільки спір виник не з вини державних органів та Нотаріуса.

Outcome: approved