Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] п позовом ,-ЬКої районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності (а.с.З). ^ Махновського районного суду м.Одеси [PERSON] від 20.06.2008 року позовна заява і" [PERSON] до Малиновської районної Є -^s^V^s^m^i-^NXs.строк для усунення недоліків до «21» - ^ттяІШ&реду ^.сДЬ-У7). 21.07.2008 року позивач виконав вимоги суду та подав уточнений позов (а.с.20- 22). 1 липня 2008 р. до Малиновського районного суду м. Одеси звернулась Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради з позовом до [PERSON] про зобов'язання особи привести самовільно реконструйовану квартиру у первісний стан та знесення прибудови. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 20.10.2008 року (головуючий суддя Дрішлюк А.І.) були об'єднані в одне провадження цивільна справа за позовом [PERSON] до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності та цивільна справа за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до хопайгори [PERSON] про зобов'язання особи привести самовільно реконструйовану квартиру у сервісний стан та знесення прибудови (головуючий суддя Гуревський В.К.). Об'єднаній справі був присвоєний єдиний номер № 2-5337/08 (а.с.43-44). За клопотанням позивача ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 09.01.2009 року головуючий суддя Дрішлюк А.І.) по справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза (а.с.82- 83). 02.12.2009 року до суду повернулися матеріали цивільної справи разом з експертним висновком (а.с.86). Позивач у судовому засіданні позов підтримав. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що у 1975 році отримав кімнату площею 10,5 кв. м., яка належала ОЗСМ (зараз - ВАТ „Силікат") за адресою: [ADDRESS]. У 1978 р. був зареєстрований за вказаною адресою, та отримав від керівництва ОЗСМ дозвіл на реконструкцію та прибудову побутових приміщень до вказаної квартири. В 2007 році за його запитом керівництво заводу надало свою згоду на приватизацію вказаної квартири, але здійснити її неможливо, оскільки відповіддю з Управління архітектури та містобудування м. Одеси :азначено, що земля за вказаною адресою не належить ВАТ „Силікат" і приміщення до вказаної квартири 5ули прибудовані самовільно, відповідно просив визнати за ним право власності на квартиру №12 будинку .V68 по вул.Магістральна у м.Одесі, загальною площею 55,9 кв.м., житловою - 33,3 кв.м.. Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради первинні позовні вимоги не визнав, зустрічні підтримав. Представник Одеської міської ради у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що первинний позов підлягає задоволенню у повному обсязі, в задоволені зустрічного позову повинно бути відмовлено вихоп--;-: з наступного. Як вбачається з матеріалів справи позивач працював головним механіком у З AT ..030V" В гоці позивач отримав від ЗАТ „ОЗОМ" квартиру за адресою: м.Одеса, вул.Магістральна. .N",68. . _ -хню 9,7 кв.м., коридор 5,4 кв.м., літню кухню з підвалом, сараєм для палива. Частині . ¦ - = кулня 9,7 кв.м., коридор 5,4 кв.м. ) було присвоєно статус самочинно реконстр\\йован:н: виготовлення технічного паспорту від 15.11.2007 року. В 1978 році позивач, в зв'язку зі збільшенням кількості членів його рол-- :еег - =. . : ..ОЗОМ" з заявою про надання дозволу на перебудування. В 1978 році рішення'.' гав>¦;¦'¦ ".:_'¦' :'. " - надана згода на прибудову підсобних приміщень за адресою: м. Одеса, вул. Магістральна, 68 (а.с.7). Із довідки про склад сім'ї та прописку вбачається факт реєстрації [PERSON] за вказаною адресою саме з 1978 року (а.с.10,13). Згідно довідки від 21.04.2008 року №01/063, виданої ЗАТ „ОЗОМ" позивач - [PERSON], колишній головний механік ЗАТ „ОЗОМ" з 1986 року по 2000 рік стояв на квартирній черзі підприємства, але при виділенні йому квартири №14 загальною площею 27,5 кв.м. у будинку №22 по вул.Героїв Сталінграда у м.Одесі позивач відмовився від квартири в зв'язку з поліпшенням житлових умов власними силами (а.с.9). Судом встановлено, що [PERSON] самочинно збудував житлову кімнату площею 6.5 кв.м., житлову кімнату площею 14,5 кв.м., санвузол площею 3,2 кв.м., котельню площею 4,3 кв.м. (а.с.14-15), що підтверджується копією технічного паспорту на квартиру [ADDRESS]. Згідно з "Положенням про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих і прибудованих приміщень в м. Одесі", затв. рішенням Одеської міської ради 17.04.2001 р. за № 2153-ХХІ1І термін "реконструкція", виходячи з мети і задач цього Положення розуміється як здійснення будівельних робіт зі зміною одного з наступних параметрів приміщення: - функціонального призначення приміщення; - техніко-економічних показників: загальна площа, корисна площа, житлова площа, будівельний об'єм: - зміна конструктивної схеми приміщення, в тому числі улаштування дверних прорізів замість вікон, улаштування прорізів у капітальних стінах, демонтаж перегородок; - збільшення навантажень на існуючі інженерні комунікації. Таким чином, суд вважає встановленим факт здійснення реконструкції позивачем. Згідно зі ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ст.ст. 379. 382 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Право користування позивачем спірним майном стороною відповідача не оспорюється. Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нер\\^оме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту. або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Чинним законодавством України передбачено два порядку прийняття до експлуатації житлових будинків: прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, що будувались відповідно до затвердженого проекту, прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів, що споруджувались без затвердженого проекту та дозволу. Відповідно до п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України „Про порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів" прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів" здійснюється на підставі свідоцтва про відповідність збудованого об'єкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил (далі - свідоцтво), що видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю (далі - інспекція) за формою згідно з додатком 1. Свідоцтво - документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Відповідно до п. З „Про порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів" до заяви додаються: проектна документація, затверджена в установленому законодавством порядку; акт готовності об'єкта до експлуатації, підписаний генпроектувальною та генпідрядною організаціями, субпідрядними організаціями, що здійснювали будівництво, замовником, страховою компанією (\\ разі, коли об'єкт застрахований). Таким чином, у разі відсутності затвердженого, в установленому порядку проекту , який надається до початку здійснення будівництва, особа, що має намір здати житловий будинок чи іншу споруду до експлуатації, позбавлена такого права, що випливає з сенсу Постанови Кабінет\ Міністрів України „Про порядок прийняття до експлуатації закінчених будівництвом об'єктів". Відповідно до п.1 Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 09.09.2009 р.оку тимчасовий порядок встановлює механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених забудовниками - фізичними особами (далі - забудовник) у період з 5 серпня 1992 р. до 1 січня 2008 р. без дозволу на виконання будівельних робіт (далі - приватні будівлі), на підставі заяви про прийняття в експлуатацію, яку подано до 31 грудня 2010 року. Через відсутність чіткого механізму реалізації положень „Тимчасового порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт" позивач позбавлений права оформити право власності на самочинно реконструйоване майно в адміністративному порядку, оскільки первинне будівництво ним не здійснювалось. ЦК України встановлює можливість визнання права власності за певних умов, при цьому не містить > іаТКОВИХ умов, які пов'язані безпосередньо з процедурою здійснення будівельних робіт. Відповідно яксчальні порушення процедури не можуть впливати та визначати можливість або неможливість визнання т іза власності, якщо це прямо не передбачено законом. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України, на вимогу _ иника (законного користувача, який зокрема користується захистом і проти власника) земельної ділянки : може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не юоушує права інших осіб. При системному тлумаченні ст. 376 ЦК України вбачається, що для астосування ч. 5 ст. 376 ЦК України суд повинен встановити наявність права власності чи користування на скельну ділянку особи, що просить визнати права власності, відсутність наявності порушень будівельно- -нічних, санітарних норм при здійсненні самочинного будівництва, відсутність порушення прав інших :: 5. Оскільки позивач є законним користувачем відповідної частини земельної ділянки, а його право - :гистування земельною ділянкою з 1978 року не оспорюється, то в цій частині умови передбачені ст. 376 України виконані. При цьому суд звертає увагу сторони відповідача, що посилання на ст. 376 ЦК оаїни, як на підставу для задоволення зустрічного позову та на чинну нормативну базу не можуть бути нйнята до уваги в повному обсязі, оскільки стороною відповідача взагалі не встановлений період доведення реконструкції, а посилання позивача на те, що об'єкт був побудований ЗАТ „ОЗОМ" не ічзтирічать зібраним матеріалам справи та відповідають фактичним правовідносинам, що складались за гадянських часів між працівником та підприємством щодо користування відомчим житловим фондом. При ньому оскільки відбулося зняття з квартирного обліку, то правове положення позивача не може погіршено порівняно з тим, яке він мав би, отримавши відповідну квартиру в порядку поліпшення житлових умов, щоб ~орушило загальні засади цивільного законодавства, зокрема справедливий баланс інтересів учасників :лірних правовідносин. За клопотанням позивача судом була призначена судова будівельно - технічна експертиза для визначення відповідності існуючого будинку, вимогам будівельних норм і правил, також для встановлення наявності фактів порушення інших осіб при здійсненні реконструкцій, за результатами якої було складено та приєднано до матеріалів справи експертний висновок №326 від 26.11.2009 року. Відповідно до технічного висновку, виконаного судовим експертом [PERSON] квартира №12 12 в буд. № 68 по вул. Магістральній в м. Одесі відповідає будівельно-технічним нормам та правилам, існує технічна можливість для подальшої його експлуатації. Згідно зі ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. При цьому власник, здійснюючи свої права, зобов'язаний не завдавати шкоди навколишньому середовищу, не порушувати права та охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держави. Здійснивши перебудову позивач права інших осіб не порушив. Відповідно до ст. 1 Першого Протоколу до „Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод" кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Враховуючи неможливість оформити право власності на самочинно реконструйоване приміщення в адміністративному порядку, а також відсутності встановлених ст. 376 ЦК України обставин, що унеможливлюють визнання права власності на самочинно реконструйоване майно у судовому порядку, суд задовольняє заявлені позовні вимоги. Одночасно відмовляючи в задоволенні зустрічного позову суд виходить з того, що відповідно до ч.І ст. 376 ЦПК України, самочинним будівництвом вважається житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Суд враховує, що оскільки відбулася реконструкція житлового фонд\, який знаходився у власності ВАТ „Сілікат", який не заперечує проти приватизації спірного об'єкту, та фактично передав її у власність позивача, реконструкція є завершеною на момент розгляду справи, існує технічна можливість збереження реконструкції, що підтверджується відповідним технічним висновком, не порушує прав третіх осіб, тому зобов'язання особи (позивача) привести квартиру у первинний стан буде суперечити загальним засадам цивільного законодавства, зокрема добросовісності, розумності та справедливості. При цьому обгрунтування позову сформовано з посилань на нормативні акти, які встановлюють процедуру, проте не доводять, обставини, які повинні бути доведені стороною відповідно до ч. 7 стаття 376 ЦК України. Суд також звертає увагу відповідача, що застосування вказаної статті до спірних відносин з врахуванням виду житлового фонду можливе лише в порядку аналогії закону. Відповідно суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову. Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх смежень" Державний реєстр прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - Державний реєстр прав) - :та державна інформаційна система, яка містить відомості про речові права на нерухоме майно, їх >гчеження, суб'єктів речових прав, технічні характеристики об'єктів нерухомого майна (будівель, споруд : ло), кадастровий план земельної ділянки, а також відомості про правочини, вчинені щодо таких об'єктів -ер\\хомого майна. Згідно з ч. 6 ст. 12 зазначеного Закону порядок ведення Державного реєстру прав =-:тановлюється Кабінетом Міністрів України. У ч.5 Прикінцевих Положень Закону України "Про державну ге^страцію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" вказано, до створення єдиної системи органів :: :страції прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру :е-:страція об'єктів нерухомості проводиться підприємствами бюро технічної інвентаризації. Наказом Міністерства юстиції України "Про затвердження Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно" від 07.02.2007 року встановлено, що з метою належного убезпечення захисту права власності на нерухоме майно фізичних та юридичних осіб до запровадження диної системи державної реєстрації прав власності на нерухоме майно та до введення в дію Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, бюро технічної інвентаризації (далі - БТІ) : лійснюють реєстрацію прав власності на нерухоме майно, відповідно до затвердженого цим наказом Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно, яке визначає порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно в Україні та спрямоване на забезпечення визнання та захисту -Діх прав (п. 1.1.). У відповідності із п. 1.4 Тимчасового положення державна реєстрація прав власності на -грухоме майно (далі - реєстрація прав) - це внесення запису до Реєстру прав власності на нерухоме майно у зв'язку з виникненням, існуванням або припиненням права власності на нерухоме майно, що здійснюється БТІ за місцезнаходженням об'єктів нерухомого майна на підставі правовстановлюючих документів коштом особи, що звернулася до БТІ. На підставі наведеного,

Outcome: approved