Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

Сторони перебувають у шлюбі з 22 грудня 2007року, шлюб зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] Позивачка у позовній заяві просить суд шлюб розірвати посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на життя, втратою розуміння, з листопада 2013року вони з відповідачем подружніх стосунків не підтримують, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка зазначає, шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, між ними втрачено почуття любові та поваги, збереження шлюбу неможливе та суперечитиме її інтересам, спору про поділ спільного майна подружжя немає, на даний час та після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом з нею. Крім того, позивачка просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітнього сина - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00грн., щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову, й до досягнення сином - [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. В обґрунтування заявленої вимоги позивачка посилається на те, що відповідач матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина надає, але нерегулярно, цих коштів недостатньо для утримання дитини, яка потребує повноцінне харчування, одяг, книжки, іграшки. Позивачка вказує на те, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. З урахуванням викладеного, [PERSON] звернулася до суду із відповідним позовом. У судовому засіданні 20.03.2015року позивачка заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. 20.02.2015року від відповідача надійшли заперечення на позовну заяву, в яких відповідач позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнав, в частині стягнення аліментів визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 309,60грн. щомісячно. Однак, у судове засідання 20.03.2015року з'явився представник відповідача та пояснив суду, що відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі, згоден на розірвання шлюбу та на сплату аліментів у визначеному у позовній заяві розмірі, тобто у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та представника відповідача, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. Як встановлено судом у судовому засіданні, 22 грудня 2007року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис №1448 від 22 грудня 2007року (а.с. 4). Від даного шлюбу, [INFO] у них народився син - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, яке видано Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1797 від 29 вересня 2009 року (а.с. 5). Судом встановлено, що на теперішній час сторони проживають окремо, а їх син - [PERSON], [INFO] народження, проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. З довідки з місця проживання про склад сім'ї від 08.12.2014року за №804, виданої Одеським виробничим об'єднанням "Електрик" Українського товариства глухих вбачається, що [PERSON] зареєстрована та постійно проживає за адресою: [ADDRESS], разом з нею проживають та прописані: її мати, батько, сестра та син - [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно зі ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У судовому засіданні встановлено, що сім'я розпалася остаточно, і шлюб носить формальний характер. Подальше сумісне проживання суперечить їх інтересам, що мають істотне значення, у зв'язку з чим, вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Щодо вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина, суд зазначає наступне. При вирішенні спору суд має виходити з положень ст. 8 Закону України „Про охорону дитинства", за якою кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ст.180, ч.2 ст.181 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що вищезазначеними нормами закону передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, враховуючи, що у судовому засіданні 20.03.2015року представник відповідача пояснив суду, що відповідач згоден на сплату аліментів у визначеному у позовній заяві розмірі, а також враховуючи положення ст. 184 СК України, суд вважає за необхідне позов в частині стягнення аліментів задовольнити, а саме: стягувати з [PERSON], [INFO], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON] аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] народження, у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00грн. щомісячно, починаючи з 03 листопада 2014року й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO]. Суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Приймаючи до уваги, що позивачкою не заявлені вимоги про відшкодування витрат по сплаті судового збору у розмірі 243,60грн., відповідно до ст. 11 ЦПК України у суду відсутні підстави для покладення витрат на відповідача. Разом з тим, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 243,60грн. до державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів.

Outcome: approved