Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

Представник Комунального підприємства "Теплосервіс" Дубровицької районної ради звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача [PERSON] 11359,03 грн. заборгованості за теплову енергію та судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 243,60 грн. Свої вимоги мотивує тим, що КП Теплосервіс є виробником послуг з централізованого теплопостачання. Квартира відповідача розташована в багатоквартирному житловому будинку та приєднана до системи централізованого теплопостачання. Позивач здійснював постачання теплової енергії відповідачу. Однак, відповідач своїх зобов'язань щодо своєчасної оплати за надані послуги теплопостачання не дотрималась, що призвело до утворення заборгованості за надані послуги, яка становить 11359,03 грн. До початку розгляду справи від представника позивача до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог та стягнення з відповідача 11407,18 грн. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали із зазначених у ньому підстав. Відповідач позов не визнала та подала заперечення проти позову, а також надала заяву про застосування строків позовної давності. Вважає, що КП «Теплосервіс» надавались неякісні послуги, так як у зимовий період температура повітря у квартирі не перевищувала в деякі дні 11 градусів, а максимальна температура була 14 градусів. У зв'язку з цим вона була змушена обігрівати квартиру електроопалювальними приладами. З цього приводу, відповідач усно та письмово зверталась до КП "Теплосервіс". Крім того викликала представників КП «Теплосервіс», якими було складено відповідні акти. Відповідачем було оплачено та виготовлено робочий проект влаштування вузла обліку теплової енергії з реконструкцією системи централізованого опалення у її квартирі підприємством ПФ «Сучасні інженерні технології». На підставі якого, Державним підприємством "Рівненський науково-виробничий Центр стандартизації, метрології та сертифікації", 27.01.2014 року зроблено експертний висновок №5М/004 з метрологічної експертизи. Вказаний проект відповідачем 18.02.2014 року було здано в КП «Теплосервіс». Однак, ніякої відповіді з КП «Теплосервіс» їй не надійшло. Оскільки договір з КП «Теплосервіс» вона не уклала, а тому вважає, що не є споживачем послуг, і відповідно, передбачених законодавством підстав оплачувати надані КП «Теплосервіс» послуги не має. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що КП "Теплосервіс" близько 4-х років надає неякісні послуги, а тому [PERSON] вимушена постійно користуватись електроопалювальними приладами. Заслухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, судочинство здійснюється на засадах змагальності. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до вимог ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Відповідно до ст.19, 25 Закону України Про теплопостачання, споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, передбачений\~ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги». Таким чином, згідно зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору, як підстава на безоплатне користування фактично спожитими послугами, не передбачена. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [INFO]. Як вбачається з довідки АБ №600553 з Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України, до однієї із видів діяльності комунального підприємства "Теплосервіс" Дубровицької районної ради є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (а.с.8). На підставі рішення Дубровицької районної ради Рівненської області №457 від 19.06.2014 року Про звіт директора КП Теплосервіс про організацію роботи по наданню послуг теплопостачання, голові Дубровицької районної ради доручено укласти контракт з директором КП Теплосервіс (а.с.4). Згідно рішення виконавчого комітету Дубровицької міської ради Рівненської області №102 від 10 травня 2011 року "Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води", виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води визначено комунальне підприємство "Теплосервіс" (а.с.22). Як вбачається із довідки №385 від 18.03.2015 року, виданої КП "Теплосервіс" Дубровицької районної ради, багатоквартирний житловий будинок №30-а, що в м.Дубровиця Рівненської області приєднаний до централізованої мережі теплопостачання, яке надає КП "Теплосервіс" Дубровицької районної ради, згідно із встановленими режимами і нараховує споживачам оплату за послуги теплопостачання за тарифами, встановленими Дубровицькою районною радою (а.с.19). Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення населенню, постачання холодної води і водовідведення» плата за надані послуги вноситься щомісячно. За таких обставин, суд приходить до висновку, що фактично, між сторонами виникли правовідносини, які регулюються ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», «Про теплопостачання», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ № 630 від 21 липня 2005 року. Позивач фактично надав відповідачу послуги з теплопостачання, а тому відповідач зобов'язана такі послуги оплатити, оскільки вона фактично користувалася ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі №6-59цс13, яка є обов'язковою для всіх судів України. В силу ст.24 Закону України від 02 червня 2005 року Про теплопостачання, споживач послуги несе відповідальність за недодержання вимог договору та нормативно-правових актів в сфері постачання теплової енергії. Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630 визначено, що споживачі послуг зобов'язані регулярно вносити плату за спожиту теплову енергію у відповідності до діючих норм та тарифів, в тому числі за опалення - відповідно до опалювальної площі квартири, незалежно від факту та кількості проживаючих за встановленими тарифами. За відсутності приладу обліку розмір заборгованості визначається з врахуванням опалювальної площі квартири та у відповідності до норм і тарифів, встановлених уповноваженими на це органами. З метою добровільної сплати [PERSON] заборгованості позивач надсилав їй претензії на оплату заборгованості за теплопостачання (а.с.23-26), однак відповідач не погашала борг. Згідно наданого позивачем розрахунку за період з січня 2007 року по квітень 2015 року, борг відповідача за надану позивачем теплову енергію склав 11407,18 грн. (а.с.20). В матеріалах справи міститься письмова заява відповідача про застосування строків позовної давності (а.с.32). Згідно\~ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. У відповідності до\~ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частинами 2,3\~ст. 264 ЦК України передбачено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до\~ст. 264 ЦК України\~переривання позовної давності можливо лише в межах позовної давності, а не за її межами. Переривання передбачає наявність двох строків позовної давності - до переривання та після нього, після переривання позовна давність починає перебіг заново. Отже, новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний. Відповідно до ч.ч.3,4\~ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. За частиною 1\~ст.95 ЦПК України, судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених ст.96 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1\~ст.96 ЦПК України\~у разі, якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, може бути видано судовий наказ. За змістом вказаних норм перебіг позовної давності переривається поданням заяви про видачу судового наказу, як особливою формою судового рішення та починається заново з поданням відповідного позову після скасування судового наказу. З матеріалів справи, а саме копії заяви КП «Теплосервіс» про видачу судового наказу вбачається, що 29.05.2012 року КП «Теплосервіс» звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення (а.с.50). Крім того, у матеріалах справи містяться копії позовних заяв КП «Теплосервіс» до відповідача [PERSON] (а.с.51-52, 55-56), які були залишені без руху та з підстав ч.2 ст.121 ЦПК України повернені позивачу (а.с.53,57). Таким чином, оскільки позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу 29.05.2012 року, а згодом 28.11.2013 року та 07.02.2014 року з позовом про укладення договору на постачання теплової енергії та стягнення заборгованості за теплову енергію, а тому позов слід задовольнити в межах позовної давності за період починаючи з 29.05.2009 року по квітень 2015 року на суму 9770,89 грн. У задоволенні позову за період з січня 2007 року по 28.05.2009 року необхідно відмовити, оскільки він заявлений за межами позовної давності. Відповідач посилається на те, що КП «Теплосервіс» надавало неякісні послуги, на підтвердження чого, додала суду відповідні копії заяв-звернень (вимог) до КП "Теплосервіс" з цього приводу (а.с.34-35, 69-76, 78, 80-83, 93-94, 99, 152, 155-159, 161). Також додала копії актів-претензій, які складала за участю свідків (а.с.74, 79, 86, 89, 96, 98 ) та копію акту про подачу тепла в будинку №30-а, по вулиці Артеменка, в м.Дубровиця Рівненської області (а.с.33) . Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Представник виконавця повинен з'явитися на виклик споживача не пізніше строку, визначеного договором. Акт-претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. У разі неприбуття представника виконавця в погоджений умовами договору строк або необгрунтованої відмови від підписання акта-претензії він вважається дійсним, якщо його підписали не менш як два споживачі. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обгрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій. Акти-претензії, які містяться в матеріалах справи, складені та долучені відповідачкою не є належними та допустимими доказами, оскільки містять узагальнену суб'єктивну думку осіб та складені відповідачем за участю свідків за відсутності представників КП "Теплосервіс". В них не зазначені строки, види, показники порушень, тому ці докази не підтверджують доводів відповідача та не відповідають вимогам ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Інших актів - претензій, складених та підписаних у встановленому законом порядку щодо неналежного виконання КП "Теплосервіс" своїх обов'язків щодо надання послуг з теплопостачання суду не надано. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться і одностороння відмова від зобов'язання не допускається, тому суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково в межах строків позовної давності. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача слід стягнути сплачений позивачем судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного

Outcome: approved