Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

07.06.2016 року до суду надійшла позовна заява відоргану опіки та піклування Березівської районної державної адміністрації, в інтересах [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до [PERSON], [PERSON], за участю третьої особи: рада опіки та піклування Маринівської сільської ради Березівського району Одеської областіпро позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів Ухвалою суду від 08.06.2016 року відкрито провадження по справі. Представник органу опіки та піклування Березівської районної державної адміністраціїу судовому засіданні 26.09.2016 року позовні вимоги про позбавлення відповідачів батьківських прав підтримала та пояснила, що [PERSON] та [PERSON], є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Відповідачі свої обов'язки по вихованню та розвитку дітей не виконують, на даний час діти перебувають на обліку служби у справах дітей Березівської РДА як діти, що опинились в складних життєвих обставинах, та влаштовані: [PERSON] - КЗ «Миколаївська загальноосвітня школа-інтернат І-ІІ ступеню» з 2012 року, та [PERSON] - до притулку для дітей служби у справах дітей районної державної адміністрації з 2015 року по теперішній час. До моменту влаштування [PERSON] до притулку, він неодноразово вилучався до дитячого відділення КЗ «Березівська центральна районна лікарня», у зв'язку з антисанітарними умовами проживання, відсутністю продуктів харчування, одягу та необхідних ліків. Позивач вказав, що [PERSON] характеризується з посередньої сторони, зловживає спиртними напоями, не працює. [PERSON] вихованням дітей не займається, також не працює, в будинку де проживають відповідачі предметів першої необхідності та продуктів харчування немає, підсобне господарство не ведуть, для нормального проживання дітей умови не створені, належна увага вихованню дітей - не приділяється. Позивач зазначив, що з відповідачами неодноразово проводились профілактичні бесіди, з метою змінення ставлення до виховання своїх дітей, але жодного результату це не дало. Позивач також зазначив, що за час перебування [PERSON] у школі-інтернаті його батьки протягом 2015-206 навчального року жодного разу не відвідали дитину та не забирали додому на канікули. Також малолітнього [PERSON] батьки протягом останніх місяців у притулку для дітей не провідували, та долею малолітнього не цікавились. Представник позивача вказала, що малолітні [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] р.нзалишилися без батьківського піклування, але через відсутність встановленого соціально-правового статусу, над ними неможливо встановити опіку та призначити всі державні пільги як дітям, позбавленим батьківського піклування. У зв'язку з вищевказаним позивач просить суд позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], та стягнути з них аліменти у розмірі 600.00 грн. щомісячно з кожного на утримання малолітнього [PERSON], та у розмірі 500.00 грн. щомісячно з кожного на утримання малолітнього [PERSON], але не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину для дітей відповідного віку. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 26.09.2016 року проти задоволення позову не заперечувала. Пояснила, що дійсно склались тяжкі умови щодо їх проживання. Також, вказала, що [PERSON] знаходиться у стані алкогольного сп'яніння та передав її, що йому байдуже на дітей, у суд з'являтись не бажає. Відповіда [PERSON] у судові засідання 29.06.2016 року,19.07.2016 року, 29.08.2016 року, 13.09.2016 року та 26.09.2016 року не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про що свідчить розписка про вручення повістки (а.с.48), та поштові повідомлення про вручення кореспонденції (а.с.51, 74, 77). Окрім цього, надано лист голови Маринівської сільської ради про особисте вручення повісток про виклик відповідачів у судове засідання на 26.09.2016 року (а.с.78). Таким чином, справа розглядалась за відсутності відповідача за наявними в матеріалах справи доказами. Представник третьої особи - ради опіки та піклування Маринівської сільської ради у судове засідання 26.09.2016 року не з'явився, разом з тим на адресу суду 15.09.2016 року надіслали заяву, в якій просили суд розглядати справу за відсутності їхнього представника, з позовом у заяві погодились, зазначили, що діти неодноразово вилучались з сім'ї [PERSON], житлово-побутові умови у будинку - незадовільні (а.с.68). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], врахувавши думку представника третьої особи, викладені у заяві від 15.09.2016 року та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь-якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до статті 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Судом встановлено, що відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтв про народження Серії [NUMBER] від 08.12.2003 року та серії [NUMBER] від 12.04.2012 року (а.с.14-15). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Березівської РДА від 23.05.2016 року (а.с.5-6), згідно рішення комісії з питань захисту прав дітей Березівської РДА від 16.05.2016 року (а.с.7-8), та згідно висновку опікунської ради Маринівської сільської ради від 05.04.2016 року - визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] р.н (а.с. 9). Відповідно до листа Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області від 27.04.2016 року зазначено, що [PERSON] притягався до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 175-1 КУпАП (а.с.18), також згідно листа Березівського ВП Комінтернівського ВП ГУНП в Одеській області від 27.04.2016 року зазначено, що [PERSON] притягалась до адміністративної відповідальності за ч.1ст 175-1, ч.1 ст. 184 та двічі за ч.1 ст. 178 КУпАП (а.с.19-20). Відповідно до листа Березівського РЦСССДМ від 13.04.2016 року повідомлено, що родина [PERSON] та [PERSON] опинилася в складних життєвих обставинах (а.с.21). Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від [INFO] року, від 25.05.2011 року, від 09.08.2015 року, 20.02.2015 року , 09.02.2016 року та від 14.07.2016 року, складеним депутатами Маринівської сільської ради, за адресою: [ADDRESS]., в родині не створені умови для виховання та догляду дітей, в будинку антисанітарні умови проживання (а.с.22-26, 79-83). Згідно протоколів бесіди від 04.03.2015 року, 19.02.2016 року та 16.05.2016 року [PERSON] та [PERSON] попереджені про виконання батьківських обов'язків та з ними проведено профілактичну бесіду (а.с.27-29). Відповідно до довідки виданою Маринівською сільською радою [PERSON] проживає та зареєстрований за адресою: [ADDRESS], та має відповідний склад сім'ї (а.с.30). Згідно з характеристики на [PERSON] від 06.06.2016 року, складеною головою Маринівської сільської ради (а.с.31) вбачається, що характеризується з посередньої сторони, вихованням дітей не займається. Згідно з характеристики на [PERSON] від 06.06.2016 року, складеною головою Маринівської сільської ради (а.с.32) вбачається, що характеризується з посередньої сторони, зловживає спиртними напоями, вихованням дітей не займається. У відповідності з частиною 2 статті 150 Сімейного кодексу України зі змінами та доповненнями (далі - СК України) «Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток». Враховуючи те, що відповідачі по справі жодним чином не були позбавлена інформації стосовно міста перебування своїх дітей, не створювалися перешкоди у спілкуванні дітей з ними та прийманні участі в їхньому вихованні, вище викладенні обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дітей батьківські обов'язки, покладені на них законом. Відповідно до частини другої статті 157 СК України передбачено: «Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні». Нехтування батьківськими обов'язками з боку матері та батька, на думку суду, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права матері та батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Як свідчать положення частини 4 статті 155 СК України: «Ухилення кого-небудь із батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом». Відповідно до статті 164 СК України встановлено: «Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема,… ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини». Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Виходячи зі статті 18 Конвенції з прав дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. В даному випадку, суд вважає, що є всі підстави для позбавлення батьківських прав відповідачів, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. У преамбулі Конвенції ООН про права дитини визначено, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння. Зазначене положення також закріплено у статті 11 Закону України «Про охорону дитинства», якою сім'я визнається природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і яка несе відповідальність за створення належних умов для цього. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частина друга статті 166 Сімейного кодексу України передбачає, що особа, позбавлена батьківського піклування не звільняється від обов'язку їх утримання. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7, 8 ст. 7 СК України при вирішення будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Оскільки судом позбавлено батьківських прав відносно відповідачів, а тому підлягає задоволенню і вимога щодо стягнення з останніх аліментів на утримання дітей. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Частиною першою статті 191 СК України передбачено: «Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову».

Outcome: approved