Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

06.07.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до Василівського районного суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року в розмірі 52470,04 [Долар США], що за курсом 24,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.06.2016 року складає 1309652,20 грн. та судові витрати у розмірі 19644,78 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 09.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPDNGA00002266, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримав кредит в розмірі 44000,00 [Долар США] на термін до 07.07.2017 року. В порушення умов Договору, станом на 14.06.2016 року відповідач [PERSON] має заборгованість за вищезазначеним кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року у загальному розмірі 102683,99 [Долар США], яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 25585,15 [Долар США]; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 26884,89 [Долар США], заборгованості по комісії в сумі 5680,00 [Долар США]; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 44533,95 [Долар США]. Також у позові зазначають, що чинним законодавством не передбачено вимагати від боржника лише повної суми заборгованості, тому кредитодавець, на свій розсуд, просить стягнути з відповідача частину суми заборгованості за кредитом, яка становить 52470,04 [Долар США], що за курсом 24,96 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.06.2016 року та розмір якої становить - 1309652,20 грн., який складається з: заборгованості за кредитом в сумі 25585,15 [Долар США]; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 26884,89 [Долар США]. До теперішнього часу відповідач наявну заборгованість за кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року у добровільному порядку не погасив, тому позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» вимушений звернутися до суду з даним позовом за захистом своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилась, про день та час розгляду справи повідомлена своєчасно та належним чином. До матеріалів позовної заяви долучено клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, в якому представник [PERSON] просить розглянути цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, у відсутність представника позивача, заявлені позовні вимоги позивач підтримує у повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Також до клопотання представником позивача [PERSON] надано заяву, в якій просить приєднати до матеріалів справи докази про понесення позивачем додаткових судових витрат, повязаних з публікацією оголошення в пресі про виклик відповідача [PERSON]Д та необхідністю вирішення судом питання про розподіл судових витрат, у відповідності до ч.1 ст.88 ПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином за останнім відомим місцем проживання відповідача, та у встановленому законом порядку, відповідно до вимог ч.9 ст.74 ЦПК України, про що свідчить оголошення у засобах масової інформації газеті «Запорізька правда» № 30 від 04.08.2016 року, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позов не надав, документів на підтвердження поважності причин неявки суду не представлено, тому суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ч.4 ст.169, ч.1 ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Згідно ст.3 ЦК України однією із засад цивільного законодавства є свобода договору. Частиною\~2 ст.6 ЦК України \~передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані \~цими актами. У відповідності до ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що укладений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України \~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно ст.627 ЦК України \~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досяглії згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно вимог ст.1048 ЦК України розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. На підставі ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 ЦК України. Судом встановлено, що 09.07.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ZPDNGA00002266, відповідно до умов якого позичальник [PERSON] отримав кредит в розмірі 44000,00 [Долар США] на строк з 09.07.2007 року по 07.07.2017 року, включно у вигляді непоновлювальної лінії (п.7.1 кредитного договору), копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.10-12.13). При оформленні кредитного договору позичальник [PERSON] був ознайомлений з Умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами банку, що підтверджується підписом у кредитному договорі (а.с.10-12). Згідно наданого позивачем розрахунку суми заборгованості за кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року, відповідач [PERSON] станом на 14 червня 2016 року має заборгованість за кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року у загальному розмірі 102683,99 [Долар США], яка складається із: заборгованості за кредитом в сумі 25585,15 [Долар США]; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 26884,89 [Долар США], заборгованості по комісії в сумі 5680,00 [Долар США]; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в сумі 44533,95 [Долар США]. Проте, в позовній заяві в редакції від 16.06.2016 року позивачем предявляється до відповідача [PERSON] вимога про стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суми заборгованості за кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року не в повному обсязі, а частково, в сумі заборгованості за вищевказаним кредитним договором, яка становить - 52470,04 [Долар США], що за курсом 24,96 грн., відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.06.2016 року, складає розмір - 1309652 грн. 20 коп., який складається із: заборгованості за кредитом в сумі 25585,15 [Долар США]; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 26884,89 [Долар США] та підтверджуєься розрахунком позивача, який долучений до матеріалів справи (а.с.4-8). Вищевказаний розрахунок відповідачем [PERSON] не оспорений, заперечень проти позову не надано, будь-яких доказів, які б спростували доводи позивача, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України суду не подано та в суді не доведено, нарахованої позивачем суми боргу не оспорено. Згідно положень ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть учать у справі. Згідно зі статтею 533 Цивільного кодексу України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до п.14\~Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення в цивільних справах", у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним Банком України на\~\~день\~\~ухвалення рішення. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої\~статті 533 ЦК України. Разом із тим, як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Згідно правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України у справі № 6-190цс15, зазначено, що стягнення банківською установою боргу в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют, визначеного Національним банком України станом на день проведення позивачем розрахунку 14.06.2016 року, курс гривні до долара США становить 2496.8681 гривень за 1 долар США.. Статтею 204 Цивільного кодексу України проголошена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно вимог ст.ст.526,527 ЦКУкраїни зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та\~\~вимог\~\~цього\~\~Кодексу,\~\~інших актів цивільного законодавства,\~\~а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. У відповідності до положень ч.1\~ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти\~\~виконання\~\~особисто,\~\~якщо інше не встановлено договором або законом,\~\~не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1\~ст.530 ЦК України, якщо\~\~у\~\~зобов'язанні\~\~встановлений\~\~строк\~\~(термін)\~\~його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно правового висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України у справі № 6-190цс15, зазначено, що стягнення банківською установою боргу в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Відповідно до положень ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним є виконання зобов'язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором. Згідно ч.2 ст.615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги неналежне виконання позичальником [PERSON] зобовязань за кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року, чим було порушено права позивача, суд вважає\~обґрунтованими та доведеними позовні вимоги ПАТ КБ «ПриваБанк» про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором та суд приходить до висновку, що заявлені ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] позовні вимоги обґрунтовані, та підлягають задоволенню у повному обсязі в межах заявлених позивачем позовних вимог, оскільки позичальник [PERSON] свої зобовязання за укладеним кредитним договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року належним чином не виконує, наявна за вищевказаним кредитним договором заборгованість, відповідачем [PERSON]Д до теперішнього часу у добровільному порядку не погашена, тому наявна, в межах заявлених позивачем позовних вимог, часткова заборгованість за кредитним Договором № ZPDNGA00002266 від 09.07.2007 року, яка виникла станом на 14.06.2016 року, в сумі 52470,04 [Долар США] (за курсом 24,96 грн, відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.06.2016 року, складає 1309652,20 грн.), підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому порядку. Крім того, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню понесені позивачем та документально ним підтверджені відповідними платіжними документами судові витрати, які складаються із судового збору в загальній сумі 19644,78 грн. (а.с.19, 20), а також судових витрат позивача, повязаних з викликом в судове засідання відповідача [PERSON] через засоби масової інформації - в сумі 330,00 грн., які понесені позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» та документально ним підтверджені належними документами (а.с.44-45).

Outcome: approved