Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

09.12.2020 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до суду із позовом до Відділу у Золочівському районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про визнання недійсним та скасування Державного акта на право власності на земельну ділянку, серії ЛВ №062921, виданого 02 квітня 2004 року. В обґрунтування позову зазначає, що оскаржуваний Державний акт видано помилково, оскільки станом на дату видачі Державного Акту на право власності на земельну ділянку, серії ЛВ №062921 (02 квітня 2004 року) на ім`я [PERSON] , яка ще у 1997 році померла. В судове засідання [PERSON] не з`явився. В поданій до суду заяві представник позивача адвокат Кузьма О.М. просив розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності позивача, позов підтримав. Проти проведення заочного розгляду справи, у випадку неявки представника відповідача, не заперечив. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причин неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] - в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. \~ \~ \~ \~За таких обставин розгляд справи проводиться заочно у відсутності представника відповідача, проти чого позивач не заперечує. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання з допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалося. Оцінивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з огляду на наступне. [PERSON] , на підставі Свідоцтва на спадщину за законом від 6 березня 2000 року зареєстрованого в реєстрі за №805, виданий сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №21199, зареєстрований 03.04.2000 року в книзі записів (реєстрації) сертифікатів на право власності на землю, успадкований після смерті [PERSON] . На підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації № 20 від 28 січня 2004 року [PERSON] було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЛВ №062921 на право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,3822 га, яка розташована на території Вороняцької сільської ради Золочівського району Львівської області. Як вбачається із Відповіді на адвокатський запит від 22.07.2020 р. №28-13-0 24-305/106-20 Державний Акт серії ЛВ №062921 від 02 квітня 2004 року на ім`я [PERSON] виданий помилково, оскільки сертифікат на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ №21199, зареєстрований 03.04.2000 року на [PERSON] і відповідно в 2004 році державний акт повинен був виготовлятись на [PERSON] . Відповідно до ч.2\~ст.90 Земельного кодексу України, порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Як вбачається із\~ст. 153 Земельного кодексу України\~власник не може бути позбавлений права власності на земельну ділянку, крім випадків, передбачених цим Кодексом та іншими законами України. Відповідно до ч.1\~ст.155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до ч. 2\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Відповідно до правової позиції, яка викладена в постанові Верховного суду України від 22 травня 2013 року в справі № 6-33цс13, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов`язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку. Таким чином, оскільки видача державного акта на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] вчинена після її смерті помилково, чим порушуються майнові права [PERSON] на вказану земельну ділянку, які переходять до позивача в порядку спадкування після смерті померлого [PERSON] , то позов [PERSON] є обґрунтованим. За таких підстав, суд вбачає, що відносно суб`єктивного земельного права створюється неможливість реалізації позивачем свого права на земельну ділянку, в зв`язку з чим позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved