Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-16 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона, її син (відповідач) та малолітній онук [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] у рівних долях. У 2013 році онук помер. Його частку успадкували у рівних долях відповідачі по справі. Квартира складається з двох кімнат, площею 18, 1 кв.м. та 11, 62 кв.м. відповідно. На даний час у квартирі зареєстровані дві особи - позивачка та відповідач [PERSON] Протягом тривалого часу позивачка займає кімнату, площею 11, 62 кв.м., а відповідачі проживають у кімнаті, площею 18, 1 кв.м. Між ними постійно виникають сварки та суперечки щодо користування місцями загального користування у квартирі, а також щодо оплати квартплати та комунальних послуг. На підставі викладеного позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд встановити порядок користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], виділивши їй у користування кімнату, площею 11, 62 кв.м., а відповідачам - кімнату, площею 18, 1 кв.м., місця загального користування залишити у спільному користуванні сторін. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування жилим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] (по 1/3 частині). Третім співвласником квартири був малолітній син позивачів [PERSON], 2011 року народження. У 2012 році малолітній [PERSON] помер. Позивачі успадкували у рівних долях 1/3 частину квартири, що належала померлому. На даний час у квартирі зареєстровані позивач [PERSON] та відповідачка [PERSON] У них постійно виникають спори щодо сплати квартплати та комунальних послуг, але вони заперечують проти виділення відповідачці [PERSON] кімнати, площею 11, 62 кв.м., оскільки вважають, що порядок користування повинен бути встановлений відповідно до частки кожного із співвласників. На підставі викладеного позивачі вимушені звернутися до суду з даним позовом, в якому просять суд винести рішення про порядок користування квартирою [ADDRESS], в якій поділити особовий рахунок кожному на свою частину; самостійно користуватися та розпоряджатися належною жилою площею і самостійно проводити плату своїх частин квартирної плати та платежів за комунальні послуги; залишити коридор, кухню і санвузол у загальному користуванні. В судовому засіданні позивачка [PERSON] повністю підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити у повному обсязі, а також заперечувала проти задоволення зустрічного позову, зважаючи на його безпідставність. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримав зустрічний позов, просив його задовольнити, а також заперечував проти задоволення позову [PERSON], зважаючи на те, що такий порядок порушити його та дружини права, як співвласників. Також відповідач зазначив, що на даний час свідоцтво про право на спадщину за законом отримала лише його дружина, а йому таке свідоцтво не видавалося через скрутне матеріальне становище. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні повністю підтримала зустрічний позов, просила його задовольнити, а також заперечувала проти задоволення позову [PERSON], зважаючи на його безпідставність. Представник третьої особи у судове засідання не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в своєму листі просить розглядати справу у його відсутність. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності представника третьої особи, за наявних у справі матеріалів. Вислухавши пояснення позивачки, відповідачів, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] та зустрічні позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] задоволенню не підлягають з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є матір"ю відповідача [PERSON], а відповідачі [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спірним жилим приміщенням є квартира [ADDRESS], жилою площею 29, 72 кв.м., що складається з двох ізольованих кімнат, площею 18, 1 кв.м. та 11, 62 кв.м. Вказана квартира належить на праві власності позивачці [PERSON] (1/3 частина), відповідачу [PERSON] (1/3 частина) та відповідачці [PERSON] (1/6 частина), що підтверджується свідоцтвом про право власності та свідоцтвом про право на спадщину за законом. До 2012 року вказана квартира належала на праві власності позивачці [PERSON], відповідачу [PERSON] та його малолітньому сину [PERSON] (по 1/3 частині). В 2012 році [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після його смерті спадкоємцями за законом є його батьки [PERSON] та [PERSON] Спадщину за законом було оформлено лише [PERSON], вона прийняла спадщину у вигляді 1/6 частини квартири [ADDRESS]. Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] до цього часу не отримав, що підтверджується відповідними документами. На даний час у спірній квартирі зареєстровано дві особи - позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою форми № 3, але проживають три особи - сторони по справі. Між сторонами склався наступний порядок користування жилим приміщенням - позивачка займає кімнату, площею 11, 62 кв.м., а відповідачі - кімнату, площею 18, 1 кв.м. Як встановлено при розгляді справи та підтверджується поясненнями сторін по справі, спору щодо користування жилим приміщенням між ними немає, але виникає спір щодо сплати квартплати та комунальних послуг, у зв"язку з чим позивачка і відповідачі звернулися до суду з відповідними позовами. В своїх позовних вимогах позивачка [PERSON] просить суд встановити порядок користування жилим приміщенням, виділивши їй в користування кімнату, площею 11, 62 кв.м., а відповідачам - кімнату, площею 18, 1 кв.м., а відповідачі, заперечуючи проти такого поділу, просять поділити особові рахунки відповідно до частки кожного з них у праві власності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Згідно із ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 155 ЖК України передбачено, що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути у них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Власникові, згідно із ст. 317 ЦК України, належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користуванні майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Виходячи з положень вимог діючого законодавства, порядок користування жилим приміщенням, що належить на праві часткової власності, може бути встановлений у випадку, якщо такі приміщення відповідають за розміром часткам цих осіб у жилому приміщенні, а також з урахуванням їх часток у праві власності. Але при розгляді справи встановлено, що на даний час право власності на 1/6 частину квартири [ADDRESS], що залишилася після смерті малолітнього [PERSON], не оформлено, свідоцтво про право на спадщину за законом відповідачем [PERSON] не отримано, від своєї частки у спадщині останній не відмовився, а тому суд вважає, що з урахуванням вказаних обставин, на даний час питання про встановлення порядку користування жилим приміщенням не може бути вирішено, а позовні та зустрічні позовні вимоги є передчасними. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, а тому такими, що задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed