Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

04.08.2010 року позивач звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури», в якій просить зобов'язати Державне підприємство "Харківський завод електроапаратури" укласти із нею договір найму кімнати [ADDRESS], який має статус гуртожитку та зобов»язати відповідача видати ордер на зазначену кімнату. В подальшому позивачка уточнила позовні вимоги та просила суд визнати за нею право проживання та користування кімнатою в гуртожитку за вищезазначеною адресою, посилаючись на те, що 26.05.83р. позивач була прийнята на ДП «Харківський завод електроапаратури», де працювала до 31.03.2005р.. Після прийняття на підприємство їй надали право зайняти ліжко-місце в гуртожитку за адресою: [ADDRESS]. В 1996 році в зв'язку з тим, що сусідів по кімнаті не було і вона фактично проживала в кімнаті одна, їй адміністрація підприємства дозволила користуватися одноосібно кімнатою і відкрила на її ім'я особистий рахунок для сплати комунальних послуг за всю кімнату. В 2010р. керівництво підприємства повідомило позивача, що з будинку7 знімається статус гуртожитку, а для зняття статусу гуртожитку з кімнати 613 з наступним закріпленням її за позивачкою по договор\ найму, вона повинна надати ордер. Ордер при вселенні підприємство їй не надавало. Фактично адміністрація підприємства надала позивач\ в одноосібне користування кімнату, а документів не надало. В 2010 році позивач звернулась із заявою до виконуючого обов'язки генерального директора підприємства із проханням надати ордер на кімнату, проте отримала відмову, у зв»язку із чим вимушена звернутися до суду з дійсним позовом. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача - Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» Білоус Олександр Маркович, який діє за довіреністю, позовні вимоги позивача визнав, проти задоволення позову не заперечував. Суд дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, приходить до наступного. У відповідності до ч.І ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до ст.9 ЖК України громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Статтею 63 ЖК України встановлено, що предметом договору найму жилет;* приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартир; або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а такс;;: одноквартирний жилий будинок. Крім того, у відповідності до ст.125 ЖК України без надання іншого жилого ' приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років. У відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. З наявних в матеріалах справи доказів та пояснень представників сторін вбачається, що позивач працювала на ДП «Харківський завод електроапаратури» понад десять років, відповідачем було надано в одноосібне користування кімнату [ADDRESS] Таким чином, суд знаходить позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного вище та

Outcome: approved