Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, пояснивши, що сторони тривалий час проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами були завжди напружені, у сторін виявились різні погляди на життя на сімейні відносини, тому вона вважає, що їх сім'я розпалась остаточно на підставі повної втрати почуття кохання, взаєморозуміння та поваги одне до одного, терміну для примирення призначати не потрібно. За таких обставин просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 грн. щомісяця, починаючи з дня винесення рішення, так як відповідач не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечувала проти заочного розгляду справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони 08.10.2011 року уклали між собою шлюб, який був зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис №2337 (а.с.6). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.7). Як встановлено в судовому засіданні, сторони тривалий час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами були завжди напружені, у сторін виявились різні погляди на життя на сімейні відносини, тому позивач вважає, що їх сім'я розпалась остаточно на підставі повної втрати почуття кохання, взаєморозуміння та поваги одне до одного, терміну для примирення призначати не потрібно, тому з цього приводу суд також приходить до висновку, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно і терміну для примирення призначати не потрібно. У відповідності до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 статті 181 СК України зазначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч.1, ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні матері - позивача у справі. На даний час шлюб між сторонами не розірвано. У відповідності до ст.7 Закону України „Про Державний бюджет України на 2014 рік" - установлено у 2014 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 1176 гривень, з 1 липня - 1207 гривень, з 1 жовтня - 1256 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 1032 гривні, з 1 липня - 1059 гривень, з 1 жовтня - 1102 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 1286 гривень, з 1 липня - 1320 гривень, з 1 жовтня - 1373 гривні. Як передбачено ч.1, ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Водночас відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів наявності постійного (офіційного) місця роботи тощо. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по утриманню дитини покладено на обох батьків (у т.ч. на позивача у справі), суд приходить до висновку про те, що позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини необхідно задовольнити частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде справедливим та достатнім, виходячи з прожиткового мінімуму для дитини до 6 років, установленого статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2014 рік". Розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом (ч. 1 ст. 192 СК України). Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини частково, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. судового збору, від якого була звільнена позивачка при зверненні до суду.

Outcome: partial