Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-21 00:00:00

12.12.2018 до Шполянського районного суду Черкаської області надійшов даний позов, в якому позивач просить визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням: будинком № 38, по вулиці Івана Кожедуба, м. Шпола, Черкаської області. Свій позов\~позивач мотивує\~тим,\~що він є власником житлового будинку по вул. Фрунзе (теперішня назва [PERSON]), 38, м. Шпола Черкаської області. Відповідно до відомостей довідки № 14270 від 20.11.2018 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, адреса: Черкаська область, Шполянський район, вул. Івана Кожедуба, буд. 38, до складу сім'ї/зареєстрованих входять: [PERSON] - власник; [PERSON] - дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] зять. Так, усі вищеперелічені особи дійсно по даний час проживають за вказаною адресою, окрім [PERSON]. Оскільки шлюб [PERSON] з дочкою позивача [PERSON] не склався, тому фактично з лютого 2017 року в зазначеному будинку відповідач не проживає, не з'являється та не бере участі в утриманні та облаштуванні житла. Оскільки, за місцем реєстрації відповідач не проживає близько двох років, що завдає позивачу додаткових незручностей та збільшує оплату за житлово-комунальні послуги, які формуються з урахуванням кількості осіб, що зареєстровані в помешканні у встановленому законом порядку, позивач змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. У судове засідання позивач не зявився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без його участі та вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Ухвалою судді Шполянського районного суду Черкаської області від 19.12.2018 відкрито провадження по справі. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29.01.2019 було закрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до повного задоволення на підставі наступного. У суді встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №38, що розташований по вул. Івана Кожедуба в м. Шпола Шполянського району Черкаської області, що підтверджується договором купівлі-продажу від 16.01.1987, завіреним державним нотаріусом Шполянської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 12-13). Згідно інформації з будинкової книги для прописки громадян, які проживають в [INFO] ([PERSON]) в м. Шпола [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою (а.с. 16-19). Відповідно до довідки № 14270 від 20.11.2018 про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, адреса: Черкаська область, Шполянський район, вул. Івана Кожедуба, 38, до складу сім'ї/зареєстрованих входять: [PERSON] - власник; [PERSON] - дружина; [PERSON] дочка; [PERSON] зять (а.с. 14). Згідно довідки голови вуличного комітету вулиці І. Кожедуба м. Шпола [PERSON] від 23.10.2018, ствердженої секретарем Шполянської міської ради ОТГ Черкаської області [PERSON] від 24.10.2018 [PERSON] дійсно не проживає за адресою: [INFO] з 2017 року і на даний час (а.с. 20). Відповідачем не надані докази поважних причини відсутності у будинку за місцем реєстрації, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Згідно з ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Статтями 8, 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ст. 41,\~55 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Стаття 391\~ЦК\~України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Отже, приватна власність громадян охороняється законом і її захист здійснюється судом, а тому власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права. В розумінні житлового права входячи з положень ч. 2 ст. 64 ЖК УРСР членами сімї є дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідач не є членом сімї позивача. Відповідно до ч. 1ст. 71 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно зі ст.72\~ЖК\~УРСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст.6\~Закону\~України\~"Про\~свободу\~пересування\~та вільний\~вибір\~місця\~проживання в\~Україні" громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов'язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання. Стаття 7\~цього\~ж\~Закону передбачає, що однією з підстав для зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням. При розгляді даної справи судом встановлено, що спірне приміщення дійсно є житлом, яке є власністю позивача; відповідач дійсно відсутній у спірному приміщені понад шість місяців; відповідачем не наведено поважних причини відсутності, крім того судом з'ясовано, що між власником та відповідачем будь-якої іншої домовленості щодо користування житлом або збереження права на користування житлом на час відсутності не було. Відповідач не проживає у спірному житловому будинку з 2017 року без поважних причин, а тому відповідно до вимог ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР\~втратив право на користування цим житлом. Таким чином, суд вважає, що позивач на законних підставах пред'явив позов до відповідача, який належить до задоволення. Заходи забезпечення позову судом не застосовувались. Підстав для звернення рішення суду до негайного виконання немає. Щодо відшкодування витрат на правову допомогу суд зазначає наступне. Оскільки позов задовольняється, суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст.\~41, 45 Конституції України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 391 ЦК\~України,\~ ст. 64, 71, 72 ЖК України,

Outcome: approved