Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.11.1988 року Палацом урочистих подій міста Олександрії Кіровоградської області, актовий запис № 894. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19 листопада 1988 року між нею та відповідачем у палаці урочистих подій міста Олександрія Кіровоградської області зареєстровано шлюб. Від шлюбу сторони мають спільних дітей: повнолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами виявився невдалим. Спільне життя між сторонами не склалося через діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають у позивач та у сім`ї. Все це призвело до фактичного припинення шлюбних відносин між сторонами. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем припинені, спільне господарство не ведеться. Позивач вважає, що шлюб зберегти неможливо. Ухвалою суду від 22 січня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до судового розгляду в порядку загального провадження, призначено підготовче судове засідання по справі. У підготовче судове засідання позивач не з`явилася, разом із позовною заявою надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягає на позовних вимогах про розірвання шлюбу. У підготовче судове засідання відповідач не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 4 ст. 200 ЦПК України, ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що 19 листопада 1988 року між сторонами Палацом урочистих подій м. Олександрія Кіровоградської області УРСР зареєстровано шлюб, актовий запис № 894, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19.11.1988 року. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.03.2014 року. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму про вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, та інтересам спільної дитини. Сторони припинили шлюбні відносини через різні погляди на життя та сімейні цінності. Подача спільної заяви про розірвання шлюбу до органів Реєстрації актів цивільного стану неможлива, так як позивач та відповідача мають спільну неповнолітню дитину. Сторони наполягають на розірванні шлюбу, не бажають залишатись у шлюбних відносинах. Спільне господарство не ведуть. Примирення між ними не досягнуто. Дані правовідносини регулюються ст. ст.110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного суд вважає, що причини розірвання шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам дитини. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу суд не змінює на дошлюбне, оскільки нею відповідне клопотання до суду не подане. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні, в порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з держаного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що позивачем [PERSON] сплачено при поданні позову до суду 768,40 грн. судового збору, що підтверджено квитанцією № 51 від 16.12.2019 року, відповідачем до початку розгляду справи по суті позов визнано повністю, а тому на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України позивачу слід повернути 50 відсотків судового збору з державного бюджету. За наведених вище обставин, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 384,20 грн.

Outcome: approved