Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У січні 2017 року позивачі [PERSON] звернулися до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 29 грудня 2014 року близько 00 годин 00 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «BMW 540», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись на 23 км. + 100 м. по авто дорозі «Київ-Одеса» на території Києво- Святошинського району Київської області в напрямку м. Київ, допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини на правий по ходу руху кювет де зіткнувся із деревом. Внаслідок даного зіткнення пасажир вищевказаного автомобіля [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. 04.08.2016 року старшим слідчим Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області капітаном поліції [PERSON] прийнято постанову про закриття кримінального провадження №12014110000000415, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.12.2014 р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 286 КК України, у зв'язку з відсутністю в діяннях водія [PERSON] складу кримінал правопорушення, на підставі п.2 ч.1 ст. 284 КПК України. Позивачі зазначають, що в результаті вищевказаного зіткнення та наслідків від нього, близьким дружині - [PERSON] та дочці - [PERSON] було завдано матеріальної та моральної шкоди. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність водія, який здійснює експлуатацію транспортного засобу «BMW 540», реєстраційний номар [NUMBER], була застрахована у відповідача відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3152396. Пунктом 3 вищевказаного договору (полісу) встановлено, що страхова сума за шкоду завдану життю і здоров'ю потерпілих становить 100000,00 грн. Позивач [PERSON], 05.01.2015 р. повідомила відповідача про настання страхового випадку та звернулася, в порядку визначеному Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-ІV від 01.07.2004 р., зі заявою на виплату страхового відшкодування, в якій просила перерахувати суму страхового відшкодування на свої банківські реквізити. 05.01.2015 року позивачем було подано, через канцелярію, відповідачу весь необхідний пакет документів для виплати страхового відшкодування. Також позивачем було пред'явлено відповідачу оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] та чеки про витрати на його поховання. Проте, відповідач, маючи у своєму розпорядженні весь необхідний пакет документів для виплати позивачу страхового відшкодування, з невідомих причин ухиляється від виконання покладеного на нього Законом №1961-ІV від 01.07.2004 обов'язку, внаслідок чого порушує вимоги закону та права позивача на отримання страхового відшкодування. Також позивач зазначає, що шкода пов'язана із втратою годувальника відшкодовується дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років або до закінчення навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років. На дату смерті [PERSON], його неповнолітній дочці було повних 15 років 8 місяців 27 дні. Отже, загальна кількість місяців від дати смерті годувальника до закінчення позивачем-1 навчального закладу , становить 62 місяці. Таким чином, відповідно до частини 2 статті 1200 ЦК України, розмір шкоди завданої позивачу-1 у зв'язку із втратою годувальника, становить 105875,33 грн. (5123,00 гр / 3 осіб х 62 місяці). З урахуванням ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника встановленого законом №1961-ІУ від 01.07.2004 р., розмір страхового відшкодування належним позивачу-2 внаслідок смерті чоловіка [PERSON], становить 4251,80 грн. (чотири тисячі двісті п'ятдесят одну гривню вісімдесят копійок). Розмір маральної шкоди, заподіяної смертю [PERSON] позивачі оцінюють у розмірі 14616,00 грн. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивачі просили суд стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь [PERSON] 100000,00 грн. (сто тисяч гривень нуль копійок) страхового з відшкодування пов'язаного із втратою годувальника. Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно- страхова компанія» (код ЄДРПОУ - 23734213) на користь [PERSON] (ІПН - [NUMBER]) 4251,80 грн. (чотири тисячі двісті п'ятдесят одну гривню вісімдесят копійок) страхового відшкодування пов'язаного із витратами на поховання покійного [PERSON]; 14616,00 грн. (чотирнадцять тисяч шістсот шістнадцять гривень нуль копійок) страхового відшкодування пов'язаного із моральною шкодою, заподіяної смертю [PERSON] В судовому засіданні представник позивачів позовні вимоги підтримав, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання, не з"явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надіслав заперечення, де просив в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Як визначено у ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі астання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Судом встановлено, що 29 грудня 2014 року близько 00 годин 00 хвилин водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «BMW 540», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись на 23 км. + 100 м. по авто дорозі «Київ-Одеса» на території Києво- Святошинського району Київської області в напрямку м. Київ, допустив виїзд автомобіля за межі проїжджої частини на правий по ходу руху кювет де зіткнувся із деревом. Внаслідок даного зіткнення пасажир вищевказаного автомобіля [PERSON] від отриманих тілесних ушкоджень загинув на місці пригоди. Цивільно-правовавідповідальність водія [PERSON], який здійснює експлуатацію транспортного засобу «BMW 540», реєстраційний номер [NUMBER], була застрахована у Приватного акціонерного товариства "Українська охоронно-страхова компанія" відповідно до договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/3152396. Як вбачається з матеріалів справи, сім'я померлого [PERSON], станом на дату страхового випадку, складалась із дружини [PERSON] (1980 р. н.) та неповнолітньої дочки [PERSON] (1999 р.н.). Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.04.1999 року вбачається, що на дату ДТП, у померлого [PERSON] була неповнолітня дочка [PERSON] [INFO], котрій на дату смерті батька виповнилось повних 15 років 8 місяців 27 дні та яка була на повному утриманні померлого годувальника. Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов'язана із смертю потерпілого. Згідно п. 27.1, п. 27.2, п. 27.5 ст.. 27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) здійснює відшкодування шкоди, заподіяної смертю потерпілого, на умовах, встановлених ст. 1200 Цивільного кодексу України, кожній особі, яка має право на таке відшкодування, рівними частинами. Загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може бути меншим, ніж 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відшкодування шкоди, пов'язаної із смертю потерпілого, може бути виплачено у вигляді одноразової виплати. Загальний розмір усіх здійснених страхових відшкодувань (регламентних виплат) за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю однієї особи, не може перевищувати страхову суму за таку шкоду. Відтак, загальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) утриманцям одного померлого не може перевищувати ліміту відповідальності в розмірі 100 000,00 грн. Як визначено у ст. 1200 ЦК України, у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які були на його утриманні або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина потерпілого, народжена після його смерті. Шкода відшкодовується: 1) дитині - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років); 2) чоловікові, дружині, батькам (усиновлювачам), які досягли пенсійного віку, встановленого законом, - довічно; 3) інвалідам - на строк їх інвалідності; 4) одному з батьків (усиновлювачів) або другому з подружжя чи іншому членові сім'ї незалежно від віку і працездатності, якщо вони не працюють і здійснюють догляд за: дітьми, братами, сестрами, внуками померлого, - до досягнення ними чотирнадцяти років; 5) іншим непрацездатним особам, які були на утриманні потерпілого, - протягом п'яти років після його смерті. Особам, визначеним у пунктах 1-5 частини першої цієї статті, шкода відшкодовується у розмірі середньомісячного заробітку (доходу) потерпілого з вирахуванням частки, яка припадала на нього самого та працездатних осіб, які перебували на його утриманні, але не мають права на відшкодування шкоди. До складу доходів потерпілого також включаються пенсія, суми, що належали йому за договором довічного утримання (догляду), та інші аналогічні виплати, які він одержував. Особам, які втратили годувальника, шкода відшкодовується в повному обсязі без урахування пенсії, призначеної їм внаслідок втрати годувальника, та інших доходів. Розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Так, на утримані у померлого [PERSON] була донька [PERSON]. Отже, позивач [PERSON] має право на відшкодування шкоди у зв'язку із смертю годувальника за рахунок ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в розмірі 43848,00 грн. (12 мінімальних заробітних плат). Згідно п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Разом з тим, згідно п. 27.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред'явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Як вбачається з фіскального чеку від 04.11.2015 року та фіскального чеку від 30.12.14 р., [PERSON] було понесено витрати на поховання чоловіка [PERSON] у розмірі 4251,80 грн. З урахуванням ліміту страхового відшкодування по витратах на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника встановленого ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004, розмір страхового відшкодування належним [PERSON] внаслідок смерті чоловіка [PERSON], становить 4251,80 грн. (чотири тисячі двісті п'ятдесят одну гривню вісімдесят копійок). Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відтак, позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 14 616,00 грн. та на користь [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Оскільки позивачем позовні вимоги обґрунтовані частково, то позов підлягає частковому задоволенню Враховуючи викладене,

Outcome: partial