Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

Позивач, звернувшись до суду з даним позовом, посилається на те, що [INFO] померла його мати, [PERSON] , якій належали 26/100 частин земельної ділянки для ведення підсобного сільського господарства площею 0,1213 га на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії ІФ-07-28-2/000071. Зазначає, що є спадкоємцем за заповітом на вказану земельну ділянку, а тому звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, в чому йому було відмовлено, оскільки пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини. Вважає, що строк пропущений з поважних причин, оскільки йому не було відомо про складений матір"ю заповіт, та як знав, що все належне їй майно, вона подарувала своїй дочці, [PERSON] . Зазначив, що тривалий час користується вказаною земельною ділянкою, яку вважав власністю відповідачки, однак, під час отримання останньою кадастрового номера, з"ясувалось, що частина ділянки не зареєстрована і в заповіті зазначена на його користь. Просить визначити додатковий строк тривалістю три місяці, який вважає достатнім для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті матері. В судове засідання позивач не з`явився, проте подав письмову заяву, якою позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, а справу розглянути у його відсутності. Відповідачка в судове засідання також не з`явилася, подала суду письмову заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , про що того ж дня складено відповідний актовий запис № 14 (а.с.5). Померлій належали 26/100 частин земельної ділянки для ведення підсобного сільського господарства площею 0, 1213 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІФ -07-28-2 /000071 (а.с. 7). Померла залишила заповіт, посвідчений 02 квітня 2001 року секретарем Нижньовербізької сільської ради, зареєстрований в реєстрі за № 23, згідно якого заповіла [PERSON] належні їй 0, 14 га приватизованої земельної ділянки (а.с.6). Прийнявши спадщину та вступивши в управління спадковим майном, позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак отримав відмову, так як пропустив шестимісячний строк для звернення із такою заявою (а.с.14). У відповідності до п. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як передбачено ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Із поданих доказів видно, що позивач не звернувся вчасно із відповідною заявою до нотаріуса, у шестимісячний строк після смерті матері, так як не знав про існування заповіту, посвідченого на його ім"я. Знаючи про те, що за життя мати подарувала усе належне їй майно своїй дочці, [PERSON] , вважав що іншого спадкового майна не має, а тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Суд вважає, що при наведених обставинах позивачу слід визначити додатковий строк, який він просить, для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки визначений законом пропущений ним з поважних причин і відповідач проти цього не заперечує. На підставі наведеного та ст.ст. 1233, 1235, 1270, 1272 ЦК України,

Outcome: approved