overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

13 липня 2017 року до суду заявлено цей позов, в якому [PERSON] вимагала щомісячно стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей -[PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи стягувати від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, з огляду на невиконання відповідачем добровільно свого обов'язку по утриманню малолітніх дітей. В судове засідання позивач не з'явилася, однак подала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився також, подав заяву у якій позовні вимоги визнав повністю, проти їх задоволення не заперечував. З урахуванням позицій сторін та матеріалів справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити повністю з таких міркувань. Беззаперечно доведено, що [PERSON] є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], але добровільно не виконує свого законного обов'язку по утриманню малолітніх дітей, працює в охоронником в Товаристві з обмеженою відповідальністю "Гладіатор " м. Київ. Зазначені правовідносини регулюються: -ст.180 Сімейного кодексу України, відповідно до якої батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; -ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України, згідно з якою розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; -ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України, якою передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки відповідач належним чином не виконує законного обов'язку по утриманню малолітніх дітей, чим порушує їх майнові права, то на користь позивача з нього необхідно стягувати аліменти в частці від його заробітку (доходу), яку суд визначає з урахуванням майнового стану відповідача, відсутності у нього інших утриманців в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

13 липня 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON]в якій позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 21.07.1991р. Новояричівською селищною радою Кам'янка-Бузького району Львівської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 13. Свої вимоги обґрунтовує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось у звязку з відсутністю взаєморозуміння, а мотивом для розірвання шлюбу є різні погляди на життя. Вказує, що в шлюбі з відповідачем в них народилось двоє дітей, які є повнолітніми та проживають з своїми сім"ями окремо. Фактично десять років разом з відповідачем вона не проживає, не поєднані спільним побутом, примирення між ними не відбудеться, а тому збереження шлюбу є неможливим і суперечитиме її інтересам. В підготовче засідання позивач [PERSON] не з'явилась, через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання також не з'явився, однак через канцелярію суду подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі, позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозвязку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. 21 липня 1991 року між [PERSON]та [PERSON]. був укладений шлюб про що Новояричівською селищною радою Кам'янка-Бузького\~району Львівської області в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 13 та видано свідоцтво про шлюб серії ІІ-СГ № 473542 від 21.07.1991р. Після реєстрації шлюбу позивачка отримала прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились, від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей, які мають свої сім"ї та проживають окремо, сторони не виявили бажання примиритись та наполягали на розірванні шлюбу про що подали суду відповідні заяви, то суд прийшов до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу між сторонами є неможливим, а подальше існування шлюбу суперечитиме інтересам кожного з подружжя на створення нової сімї, а також створюватиме невизначеність у правах та обовязках подружжя. Відтак, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Враховуючи положення\~ст. 113 СК України, а також заяву позивачки, в якій вона просила залишити їй прізвище отримане в шлюбі, то позивачці потрібно залишити прізвище [PERSON]. На підставі ст. ст.\~110,\~112 \~Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-29 00:00:00

13 липня 2018 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який в подальшому уточнив. В обґрунтування уточненого позову посилається на те, що 01\~березня 2014 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, від якого вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого виникали сварки та непорозуміння, які призвели до втрати почуття взаємоповаги. Шлюбні відносини між ними припинені, спільне господарство ними разом не ведеться та вони проживають окремо. Спору щодо визначення місця проживання дитини не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. У підготовче засідання сторони не зявились, надавши суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 25, 26). У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 01 березня 2014 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Новомосковську реєстраційної служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено відповідний актовий запис за № 64 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 8). 13 вересня 2014 року у сторін від шлюбу народилась донька [PERSON] (а.с. 7). За час спільного проживання через\~\~взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними\~\~почуття любові один до одного,\~припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім'ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами припинені 30 травня 2018 році, з того часу спільне господарство вони не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім'я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352 грн. 40 коп. (а.с.\~2), решта суми підлягає відшкодування з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтовано тим, що 26 лютого 2005 року Піщанською сільською радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON] і [PERSON], актовий запис №1. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про одруження серії І-ЕГ №078328 від 26.02.2005 року. В даному шлюбі у подружжя дітей немає. Спільне подружнє життя позивача з відповідачем виявилось невдалим. Основною причиною розірвання шлюбу є те, що у подружжя, різні характери, немає спільних інтересів, різні погляди на життя, що призвело до розладу і фактичного припинення шлюбних стосунків. Відповідач зловживає спиртними напоями, що призводить до сімейних конфліктів. Сторони проживають разом, проте близько року шлюбні відносини фактично припинено. Збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить її інтересам, примиритися з відповідачем не бажає, і просить суд позов задовольнити, шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне "Кравчук". В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, просить шлюб розірвати. У разі неявки відповідача в судове засідання проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] будучи повторно належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, для у часті у розгляді справи не зявився, а тому суд за згодою позивача вирішує справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалює заочне рішення. Відповідно до положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 26 лютого 2005 року Піщанською сільською радою Шацького району Волинської області було зареєстровано шлюб [PERSON] і [PERSON], актовий запис №1. Після реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено з [PERSON] на [PERSON]. Подружжю видано свідоцтво про укладення шлюбу серії І-ЕГ №078328 від 26.02.2005 року (а.с.3). В даному шлюбі у подружжя дітей немає. Проаналізувавши обставини справи, письмові докази, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, викладені в позові обставини підтверджуються наданими суду доказами, відповідачем заперечень на позов не додано, тому суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, шлюб розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача, сплачений позивачем судовий збір в сумі 640 грн. На підставі статей 104, 105, 106, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

13 листопада 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина - [PERSON] , [INFO] , вказавши, що домовленості між нею та відповідачем про участь останього в утриманні дитини не досягнуто, син перебуває на утриманні та вихованні позивача, відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просить стягнути з нього на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Судом встановлено, що між сторонами 25 січня 2015 було зареєстровано шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Теплицького районного управління у Вінницької, актовий запис № 5 (а.с.7). Від шлюбу народився син - [PERSON] , [INFO] , батьками якого є сторонни по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] (а.с. 8). Син проживає з позивачем, що підтверджується довідкою Кивачівської сільської ради № 547 від 09.10.2017(а.с.10), знаходиться на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Інформації щодо поганого стану його здоров`я чи щодо утримання інших дітей або непрацездатних батьків не надавав. Дані правовідносини регулюються ст. 180 СК України, яка передбачає, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, ст. 182 ч. 2 СК України, яка визначає мінімальний розмір аліментів на одну дитину, та ст. 184 СК України, яка передбачає визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи викладене, при визначенні розміру аліментів на утримання дітей, суд враховує, що утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, як і те, що основні витрати на утримання сина на даний час несе позивач. Приймаючи до уваги, що позивач являється матеріально малозабезпеченою, відповідач являючись батьком їх спілтної дитини, має нормальний стан здоров`я, є працездатний, тому враховуючи вищезазначене, приймаючи до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років становить 1779 грн., суд вважає, що позов підлягає задоволенню, а саме розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно і до повноліття дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України "Про судовий збір", тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір відповідно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

13 листопада 2017 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 02.05.2009 року. В шлюбі народилися діти: син [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось. Сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо близько року, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, збереження їхньої сім'ї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує, судові витрати просить залишити за ним. Відповідач в судове засідання не з'явилася, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надійшло. Таким чином, справа розглядається за відсутності відповідача у порядку заочного провадження з дотриманням вимог, встановлених законом. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 02.05.2009 року вбачається, що 02 травня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 32, після реєстрації шлюбу відповідачу присвоєно прізвище «[PERSON]» (а.с.12). В шлюбі народилися діти: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження останнього (а.с. 5). З довідки про склад сім'ї та проживання Кобченської сільської ради від 21.11.2017 року № 177 вбачається, що позивач зареєстрований та проживає в [ADDRESS] разом із матір'ю [PERSON] (а.с.13). В судовому засіданні встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки, сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України право на вибір прізвища після розірвання шлюбу має особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу. Від відповідача не надійшло заяви про відновлення свого дошлюбного прізвища, а тому після розірвання шлюбу відповідачу слід залишити прізвище "[PERSON]". На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача судовий збір в розмірі 640 грн. не стягується, так як позивач просив судовий збір залишити за ним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

13 листопада 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що 28 лютого 2020 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Спільне життя із відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, шлюбні відносини вони припинили, спору щодо поділу майна вони не мають. Просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Ухвалою суду від 16 листопада 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку позивачу для усунення її недоліків (а.с. 9). Ухвалою суду від 12 січня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі (а.с. 17). У судове засідання сторони не з`явились, надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, оскільки позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач визнає (а.с. 22,24). У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши наявні письмові докази, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних обставин. Судом установлено, що сторони зареєстрували шлюб 28 лютого 2020 року, про що Олександрійським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) зроблено відповідний актовий запис за № 47 та видане свідоцтво про шлюб (а.с. 5). За час спільного проживання через взаємовідносини сторін, що склалися, враховуючи втрату ними почуття любові один до одного, припинення фактичних шлюбно-сімейних відносин та небажання їх поновлення, збереження сім`ї стало неможливим. Шлюбні відносини між сторонами наразі припинені, спільне господарство вони разом не ведуть та проживають окремо. Таким чином, враховуючи обставини, встановлені судом, з урахуванням визнання позову відповідачем, відповідно до ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливо, суперечить інтересам позивача, сім`я розпалася остаточно та відновлена бути не може, тому позов підлягає задоволенню. Разом з тим, на підставі ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" суд вважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн. 40 коп. (а.с. 1), решта суми підлягає відшкодуванню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

13 лютого 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог заявники зазначають, що перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають двох спільних неповнолітніх дітей. Подружнє життя у заявників не склалось через різні погляди на життя та сімейні обов'язки. Між ними відсутні взаємопорозуміння та взаємної підтримки. Такий стан привів до того, що вони втратили почуття поваги один до одного, припинили сімейно-шлюбні відносини та ведення спільного господарства. Заявники досягли згоди та уклали письмову угоду щодо місця проживання дітей, участі другого з батьків у їх вихованні, виконання обов'язків щодо утримання дітей. Заявники вважають, що подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливі, строк для примирення їм не потрібен, тому просять розірвати їхній шлюб. У судове засідання заявники не з'явилися, у поданій заяві просили суд про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що 29 квітня 1995 року між заявниками зареєстровано шлюб відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області за актовим записом №239. Заявники мають двох неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] /а.с.4,5/. 03 лютого 2014 року між заявниками було укладено нотаріально посвідчений договір, яким визначено місце проживання дітей, здійснення батьківських прав та виконання обов'язків щодо утримання дітей /а.с.3/. Згідно з ч.3 ст. 234 УПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. У відповідності до ч.1,4 ст.109 Сімейного Кодексу України, подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу після спливу одного місяця від дня подання заяви. До закінчення цього строку дружина і чоловік мають право відкликати заяву про розірвання шлюбу. У зв'язку з тим, що [PERSON] та [PERSON], які мають неповнолітніх дітей, звернулися до суду з заявою про розірвання шлюбу, уклали договір про те, з ким будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні їхнього життя, а також про умови здійснення права на особисте виховання дітей, та після спливу одного місяця з дня подання заяви дружина та чоловік не відкликали заяву про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку про те, що вбачаються підстави для розірвання шлюбу. Під час державної реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», яке вона просила після розірвання шлюбу змінити на дошлюбне "[PERSON]".

Outcome: approved