Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

01.07.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина. Позовні вимоги мотивовані тим, що з лютого 2008 р. вони проживали разом без реєстрації шлюбу. 02.05.2009р. вони зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Син проживає з нею, та знаходиться на її повному утриманні, на підставі чого просить стягувати з відповідача аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача, але не менше ніж 30% пожиточного мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до повноліття сина на її користь. В судове засідання позивачка з'явилася, позов підтримала у повному обсязі, та просила його задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав повністю. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання позову відповідачем по справі не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому суд приймає визнання позову та задовольняє позов в повному обсязі. Судом встановлено, що 02 травня 2009 року між сторонами був укладений шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 38 та було видане відділом реєстрації актів цивільного стану Вільногірського міського управління юстиції Дніпропетровської області, Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 02.05.2009 року (а.с. 4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], Свідоцтво про народження серії [NUMBER] видане виконкомом Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області 16.09.2009р. (а.с.5). Згідно довідки Верхівцевської міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області від 30.06.2015 року № 1843, [PERSON], [INFO], знаходиться на повному утриманні позивачки (а.с. 6). Відповідач ухиляється від утримання дитини та не надає позивачці матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Позивачка просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини. Статтею 191 СК України, передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За такими обставинами позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача підлягають стягненню аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частини з усіх доходів щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Витрати пов'язані з наданням юридичної допомоги за складання позову у сумі 200 гривень, не підлягають задоволенню виходячи з наступного. У відповідності зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Проте в наданій суду квитанції не вказано кількість часу, який затратив адвокат на надання правової допомоги, в зв'язку з чим витрати в розмірі 200 гривень на надання правової допомоги не знайшли свого підтвердження. Згідно зі статтею 5 частини 1 пункта 3 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 81, 88 Цивільно-процесуального кодексу України, позивач звільнений від сплати судових витрат при зверненні з позовом про стягнення аліментів та вони стягуються з відповідача. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Outcome: approved