Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

10.10.2017, заявник звернувся до суду із зазначеною заявою. Свої вимоги мотивує тим, що його батько - [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у м. Донецьку Донецької області. Оскільки батько помер на тимчасово окупованій території, він не має можливості зареєструвати його смерть у встановленому законом порядку, а тому позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть батька для оформлення спадкових прав. Просить встановити факт, що [PERSON], [INFO], помер [INFO] року у м. Донецьку. Сторони до суду не з'явились, заявник надав заяву про розгляд справи в його відсутності, заяву підтримує. Представник заінтересованої особи в судове засіданні не з'явився. Начальник Бердичівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану надав суду заяву про розгляд справи в його відсутності, не заперечує проти задоволення вимог заявника. За таких обставин фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є громадянином України, що підтверджується копією паспорта(а.с. 11-12). 02.10.2017 року заявника взято на облік внутрішньо переміщеної особи Управлінням праці та соціального захисту населення Бердичівської міської ради. Місцем його реєстрації вказано [ADDRESS], місцем його проживання вказано [ADDRESS](а. с. 8). Згідно свідоцтва про народження заявника, він є сином [PERSON] (а.с. 7). Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 24 від [INFO], виданого комунальною установою "Клінічна лікарня № 23 м. Донецька", та свідоцтва про смерть від [INFO] р., виданого Куйбишевським відділом ЗАГС м. Донецька, [PERSON], [INFO], помер [INFO] у м. Донецьку(а.с. 9). Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими ч. 2 цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. З аналізу вищевказаної норми Закону слідує, що лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть [PERSON] є недійсними і не створюють правових наслідків. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Гарантії прав, свобод та законних інтересів осіб, які переселилися з тимчасово окупованої території України та перебувають на території України на законних підставах, визначаються Законом України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб». Згідно ч. 1, 2 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», актами цивільного стану є події та дії, які нерозривно пов'язані з фізичною особою і започатковують, змінюють, доповнюють або припиняють її можливість бути суб'єктом цивільних прав та обов'язків. Державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Відповідно до частини 1 ст. 3 вищевказаного Закону державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов'язковою. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та Єдиного державного демографічного реєстру в обсязі, визначеному ЗУ «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-УІ 20.11.2012 року, державна реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до цього закону, ЦК України, СК України, інших актів законодавства органами державної реєстрації актів цивільного стану. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що актовий запис цивільного стану - це документ органу державної реєстрації актів цивільного стану, який містить персональні відомості про особу та підтверджує факт проведення державної реєстрації акта цивільного стану. Актовий запис цивільного стану є безспірним доказом фактів, реєстрація яких посвідчується, до спростування його в судовому порядку. Згідно п. 2 ч. 1, 4 ст. 17 вказаного Закону державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі встановлення у судовому порядку факту смерті. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Таким чином, законодавством визначено процедуру державної реєстрації смерті у даному випадку шляхом звернення до суду. Заявник, окрім судового порядку позбавлений можливості довести факт смерті батька, що має юридичне значення з метою реалізації своїх спадкових прав, тому суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved