Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок з прибудовами літ. «А-1» деревяний, обкладений цеглою, житловою площею 71,9 кв. м., загальною площею 110,2 кв. м.; з надвірними будівлями: сарай літ. «Б» - шлакоблок, бетон; вбиральня літ. «В» - цегла; льох літ. «Г»; гараж літ «Д» - цегла; вбиральня літ. «Е»; № 1-5 огорода, що розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м., за адресою: м. Харків, вулиця Жилярді, буд.12, в рахунок погашення заборгованості [PERSON] у розмірі 937\~989,22 грн. по кредитному договору № ML-700/958/2007 від 16.11.2007 р. та передачу позивачу зазначеного майна до його реалізації. \~\~В обґрунтування позову позивач зазначив, що 16.11.2007 р. між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит в сумі 100\~000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 відсотків річних + FIDR. З метою забезпечення виконання кредитного договору між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML 700/958/2007, згідно якого предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: м. Харків, вул. Жилярді, буд. 12. Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.11.2009 р. у справі № 2-2854/09 було стягнуто з [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором. 29 червня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н, відповідно до п. 3.3. якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права кредитора та право вимоги боргу по кредитному договору. 01.07.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг України» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права за договором іпотеки. У зв'язку з невиконанням основного зобов'язання за кредитним договором позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки. В судове засідання представник позивача не зявився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив суду їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином,\~ причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд,\~ дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов\~ задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 16 листопада 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно якого [PERSON] надано кредит в розмірі 100\~000,00 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,99 відсотків річних + FIDR, строком до 16.11.2037 року (а/с. 6-10). Відповідно до п. 1.5 кредитного договору повернення кредиту та сплату відсотків боржник повинен здійснювати відповідно до графіку шляхом внесення готівки в касу банку або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок. Згідно п. 1.9.1 кредитного договору банк має право вимагати від боржника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення Кредиту в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником своїх Боргових зобов'язань та інших зобов'язань за Кредитним договором. З метою забезпечення виконання кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-700/958/2007, згідно якого предметом іпотеки є житловий будинок з надвірними будівлями, розташованими за адресою: м. Харків, вул. Жилярді, буд. 12 (а/с. 11-15). 01 липня 2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли усі права іпотекодержателя за вказаним договором іпотеки (а/с. 32-34). За змістом ст. ст.\~1077,\~1078 ЦК України\~за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно зі\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 24 ЗУ «Про іпотеку» від 05.06.2003 року, відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Статтею 23 Закону України «Про іпотеку»\~визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця та має всі його права й несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі та на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] взяті зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 10.11.2009 р. на користь ПАТ «ОТП Банк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором у розмірі 937\~989, 22 грн. станом на 10.11.2009 року (а/с. 21-23). Відповідно до ч.1 ст.33, ст. 39 Закону України „Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. За змістом частини першої\~статті 575 Цивільного кодексу України\~(далі -\~ЦК України) та\~статті 1 Закону України «Про іпотеку»іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Згідно із частиною третьою\~статті 33 Закону України «Про іпотеку»\~звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до\~ст. 39 вказаного Закону\~у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ч.1\~ст. 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь - якій особі - покупцеві. Статтею 589 ЦК України, ст.ст.\~7,\~33,\~39,\~40 Закону України "Про іпотеку"\~передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Тому, суд, виходячи з приписів ст.ст.\~525,\~526,\~533,\~612,\~624,\~1054 ЦК України, оскільки боржник не виконав належним чином взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, вважає за можливе звернути стягнення на предмет іпотеки, згідно ст.33,38 Закону України «Про іпотеку». Також слід зазначити, що положенням частини першої\~статті 39 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої\~статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей\~38,\~39 Закону«Про іпотеку», судові палати у цивільних та господарських справах Верховного Суду України дійшли правового висновку, що у розумінні норми\~статті 39 Закону «Про іпотеку»\~встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою\~статті 38 цього Закону. Частиною шостою\~статті 38 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню, у зв'язку з чим, з метою забезпечення виконання рішення суду, суд вважає за необхідне зобов'язати відповідача передати іпотечне майно у володіння власнику з наданням позивачу усіх прав продавця, в тому числі надати право на отримання дублікатів правовстановлюючих документів на предмет іпотеки, технічної документації на предмет іпотеки, відомостей про осіб, які зареєстровані за адресою розташування предмету іпотеки, з правом оперативного управління предметом іпотеки, права доступу, обладнання охоронними пристроями, з правом на укладення договорів з відповідними організаціями щодо надання послуг з охорони. На підставі викладеного,

Outcome: approved