Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона з 25 серпня 2000 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, спільних інтересів та взаєморозуміння не залишилося, шлюбні відносини припинені, сторони проживають окремо. Подальше подружнє життя та збереження сім'ї не можливе. Діти проживають разом з позивачкою, та перебувають на повному її утриманні, відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Враховуючи викладене, позивачка просить суд розірвати шлюб та стягувати з відповідача, з 13 жовтня 2014 р. - дня звернення до суду, аліменти на її користь на утримання двох дітей - [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, після досягнення [PERSON] повноліття, продовжити стягувати аліменти в розмірі ? частини від заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання [PERSON] до досягнення ним повноліття. Позивачка з представником у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач позовні вимоги не визнав, просить суд надати термін на примирення, адже вбачає необхідність в збереженні сім'ї. Суд вислухавши думку сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, вважає позовні вимоги задовольнити частково. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 25 серпня 2000 та зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Сумської міської ради, актовий запис № 682 /а. с. 3/. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] /а.с.4,5/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними сторонами причинами. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів працює, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 - 185 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання дітей, аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку / доходу /, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття.

Outcome: partial