Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

05.03.2015 р. до суду надійшла заява [PERSON] про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності, оскільки судом не ухвалено рішення стосовно його позовної вимоги про визнання за ним права власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1421255100:04:008:0037, яка розташована за адресою: [ADDRESS] і, яка згідно державного акту на право приватної власності на землю ДН № 00084 належала його батьку, [PERSON], який помер [INFO] Тому, на підставі ст. 220 ЦПК України, просить ухвалити додаткове рішення і визнати за ним право власності зазначену земельну ділянку. У судове засідання сторони не з'явились, позивач надав письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути без його участі, вимоги підтримує, відповідач заперечень за заявою не надав, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних матеріалів справи. Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України (неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши надані матеріали, судом фактично встановлено наступне. 22.01.2015 р. по цивільній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності ухвалено рішення, яким позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі та визнано за [PERSON] в порядку спадкування право власності на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на 1/2 частину житлового будинку А-1, 1/2 частку погребу П-1, 1/2 частку прибудови а-1, 1/2 частку веранди а'-1, 1/2 частку літньої кухні Б-1, 1/2 частку гаражу Г-1, на прибудову Б'-1, сарай В-1, сарай Д-1, душ Е-1, вимощення І, свердловину ІІ, яму вигрібну Ж, ворота № 2, огорожу № 3, огорожу № 4, присадибну земельну ділянку кадастровий номер 1421255100:04:008:0036, розташовані під номером [ADDRESS]. Проте, згідно позовної заяви, зокрема, позивач просив визнати за ним право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1421255100:04:008:0037, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Щодо даних вимог позивачем надавались докази по справі, але рішення ухвалено не було. Згідно ч.1 п.1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення. [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 9). Позивач є сином [PERSON] та [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 7). Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку НВ-1401397482014, за [PERSON] зареєстровано право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 1421255100:04:008:0037, розташовану за адресою [ADDRESS] (а.с. 23-25). Згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 00084, [PERSON] зазначений власником земельної ділянки площею 0,25 га, для обслуговування жилого будинку та ведення особистого підсобного господарства (а.с. 17). Згідно довідки, виданої виконкомом Великоновосілківської селищної ради, [PERSON] дійсно мешкав за адресою: [ADDRESS] з 1956 р. по день смерті, що настала [INFO] та на момент смерті мав склад сім'ї : [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук (а.с. 27). Таким чином, позивач та його мати, [PERSON], яка померла [INFO], фактично прийняли спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. На час відкриття спадщини, після смерті [PERSON], позивач проживав разом із нею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету (а.33), а тому фактично прийняв спадщину після смерті [PERSON] на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Стаття 1296 ЦК України, встановлює, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Як передбачено ч. 2 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. Отже, позивач, який є сином померлої [PERSON] та єдиним спадкоємцем, у встановлений строк прийняв спадщину, яка відкрилась після її смерті. Відповідно до роз'яснень, наданих у Постанові Пленуму Верховного суду № 7 від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину у порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Судом встановлено, що позивач не має можливості отримати у нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за померлою [PERSON], оскільки правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Великоновосілківською державною нотаріальною конторою, 16.10.2002 р. та зареєстровано у реєстрі № 1895, не зареєстровано в установленому законом порядку, що підтверджується постановою державного нотаріуса від 15.12.2014 р. № 963/02-31 (а.с. 26). Той факт, що правовстановлюючий документ - Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене Великоновосілківською державною нотаріальною конторою, 16.10.2002 р. та зареєстровано у реєстрі № 1895, не зареєстровано в установленому законом порядку, не позбавляє позивача успадковувати після смерті матері вказане житловий будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку,на якій він розташований, проте він не має можливості оформити спадщину в нотаріальному порядку. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Як вбачається зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 Цивільного кодексу України, оскільки заяви про застосування позовної давності до даних правовідносин відсутні, судом позовна давність до заявлених вимог не застосовується. Таким чином, суд вважає, що зібрані по справі докази та встановлені судом фактичні обставини справи, дозволяють задовольнити заяву [PERSON] про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності в повному обсязі та ухвалити додаткове рішення по справі за позовом [PERSON] до Виконавчого комітету Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання права власності, яким визнати за [PERSON] в порядку спадкування право власності на майно, яке залишилось після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а саме на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства, площею 0,1000 га, кадастровий номер 1421255100:04:008:0037, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved