Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

09 серпня 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 25 листопада 2014 року. Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Однією сімєю з відповідачем проживали до квітня 2015 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, розходження в поглядах на побудову сімейних стосунків. Відповідач відмовився допомагати позивачу по господарству, сім"ю не утримував, ображав позивача в присутності дитини. Рішенням суду з відповідача було стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON]. Між сторонами було втрачено фізичні та духовні зв"язки, тому позивач і вимушена була звернутися до суду із позовом про розірвання шлюбу. Також позивач просить стягнути з відповідача на її користь суму сплаченого судового збору, оскільки на її утриманні знаходиться неповнолітня дитина. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, надавши письмову заяву про те, що просить розглянути справу без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, передав до суду заяву, якою просив справу розглянути без його участі, позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно і обєктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 25 листопада 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Білопільського районного управління юстиції у Сумській області, про що складено відповідний актовий запис №133. Після укладення шлюбу позивач залишила собі дошлюбне прізвище - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БП № 093180 (а.с.7). Від подружнього життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.8). Як вбачається з позовної заяви, причиною розпаду сімї стало те, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, фізичні та духовні відносини припинені, що зробило неможливою подальшу побудову сімейних відносин. Регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу. \~ Таким чином, суд приходить до висновку, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, \~ збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, подальше спільне проживання неможливе, так як суперечить інтересам сторін та неповнолітньої дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, а тому шлюб необхідно розірвати. У відповідності до ст.113 СК України, якою визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, враховуючи те, що позивач при одруженні прізвище не змінювала, суд вважає за необхідне залишити їй прізвище, присвоєне при одруженні [PERSON]. Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тож стягненню з відповідача на користь позивачки підлягають судові витрати, які складаються з документально підтвердженої суми судового збору 551 гривня 60 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved