Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У квітні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої руйнацією огорожі автомобілем, і стягнення суми боргу внаслідок затримки відшкодування, посилаючись на те, що 06 квітня 2014 року автомобіль, державний номерний знак № [NUMBER] спричинив аварію, яка сталась за адресою: [ADDRESS], внаслідок чого було зруйновано огорожу та пошкоджені дерева. Між ним і [PERSON] було укладено угоду, відповідно до умов якої сума завданих збитків становила 5 000 грн., пеня за прострочення виконання зобов»язання підлягає нарахуванню у розмірі 10% від загальної вартості завданих збитків за кожний тиждень прострочення з 10 квітня 2014 року. [PERSON] сплатив йому лише 2 000 грн., а решту коштів він відмовився повертати йому у добровільному порядку. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 28 500 грн.. В подальшому позивач [PERSON] подав суду заяву, у якій уточнив позовні вимоги і просив стягнути з [PERSON] на його користь 3 000 грн. завданої матеріальної шкоди, пеню за прострочення виконання зобов»язання за період з 10 квітня 2014 року до 30 квітня 2015 року (55 тижнів) у розмірі 27 500 грн., що в загальному становить 30 500 грн., а також стягнути з відповідача понесені судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON], позов підтримав і просив його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позов не визнав і заперечував проти його задоволення. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з"ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. З наявних матеріалів справи вбачається, що згідно виданої 07 квітня 2014 року письмової розписки [PERSON] зобов»язався відшкодувати завдані ним збитки у зв»язку з пошкодженням огорожі за адресою: [ADDRESS], і загальна сума відшкодування становила 5 000 грн.. В розписці зазначено, що [PERSON] сплатив [PERSON] 2 000 грн. 07 квітня 2014 року. Залишок в розмірі 3 000 грн. відповідач зобов»язався проплатити до 10 квітня 2014 року, а у випадку затримки обговореної суми обумовлена була пеня у розмірі 10% від загальної вартості завданих збитків за кожен тиждень прострочення відшкодування. Позивач [PERSON] вважав, що відповідно до умов, зазначених у письмовій розписці сторонами у справі, відповідач [PERSON] повинен відшкодувати йому 3 000 грн. завданої матеріальної шкоди в зв»язку з руйнацією огорожі і пошкодженням дерев, як зазначив в судовому засіданні позивач, та пеню за прострочення виконання зобов»язання за період з 10 квітня 2014 року до 30 квітня 2015 року (55 тижнів) у розмірі 27 500 грн., що в загальному становить 30 500 грн.. Відповідно до наданої суду довідки виконавчого комітету Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 03 червня 2015 року № 355 [PERSON] з 2007 року проживає без реєстрації по [ADDRESS]. Однак, позивач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що жилий будинок [ADDRESS] належить на праві власності його сестрі [PERSON], яка придбала його у власність разом із огорожею і деревами, що були зруйнована відповідачем [PERSON]. Позивач же проживає в даному будинку за згодою сестри і доглядає за ним за час її відсутності. Проте позивач [PERSON] не вважав за необхідне надавати суду для огляду договір купівлі-продажу вказаного жилого будинку [PERSON], оскільки вважав, що шкода заподіяна [PERSON] саме йому. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Згідно вимог ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Оскільки позивач [PERSON] не є власником зазначеного жилого будинку [ADDRESS], а тому не підлягають задоволенню заявлені його вимоги до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої руйнацією огорожі автомобілем, і стягнення суми боргу внаслідок затримки відшкодування. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем [PERSON] не доведено в судовому засіданні та не надано суду доказів, що йому відповідачем була заподіяна шкода. Судом не встановлено порушень прав позивача [PERSON] у зв"язку із зверненням до суду з даним позовом. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача [PERSON], а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed