Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-04 00:00:00

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом де вказує, що 29.09.1998 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір було зареєстровано Біржею нерухомості та основних фондів "Україна" 29.08.1998 року за №Н9-824, який згодом було зареєстровано в КП "Харківське міжміське БТІ". На теперішній час він звернувся до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх прав на житловий будинок, але приватний нотаріус своєю постановою відмовив йому у вчиненні нотаріальної дії щодо нерухомого майна, оскільки не надано належним чином оформленого документу, який підтверджує його право власності на будинок. Тому просив визнати вказаний договір купівлі-продажу дійсним. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 05 липня 2019 року позов було залишено без руху і позивачеві було надано строк для усунення недоліків тривалістю - десять днів зі дня отримання ним копії ухвали. Зазначені в ухвалі суду недоліки були позивачем усунуті у встановлений строк. \~ \~ \~ \~01 серпня 2019 року судом з відділу обліку та моніторингу інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ГУ ДМС України в Харківській області була отримана інформація щодо зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання відповідача [PERSON] Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 05 вересня 2019 року підготовче судове засідання було закрито і справу було призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву з проханням розглядати справу у його відсутність. Заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити. Проти постановлення заочного рішення не заперечував. \~ \~ \~ \~Відповідачі у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надавали. Тому суд, у відповідності з вимогами ст.280 ЦПК України, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Оскільки сторони у судове засідання не з`явились фіксування судового процесу технічними засобами, у відповідності з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України, не здійснювалось. \~ \~ \~ \~Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що 29.09.1998 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS] . Договір було зареєстровано Біржею нерухомості та основних фондів "Україна" 29.08.1998 року за №Н9-824, який згодом було зареєстровано в КП "Харківське міжміське БТІ". Із наявної в матеріалах справи копії технічного паспорту КП «Харківського районного бюро технічної інвентаризації» на житловий будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями [ADDRESS] [ADDRESS] вбачається, що зазначене домоволодіння належить позивачу по справі - [PERSON] . Як вбачається з постанови приватного нотаріуса Харківського районного нотаріального округу Харківської області Іващенко А.А. №189/02-31 від 27.06.2019 року, позивач звертався до приватного нотаріуса з заявою про реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок [ADDRESS] , надавши договір купівлі-продажу, укладений на біжі "Україна" та технічний паспорт на будинок. Але позивачеві було відмовлено в проведенні цієї нотаріальної дії, оскільки ним не було надано документів, які б посвідчували його право власності на спірний будинок. Згідно зі ст.47 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року), якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Тобто, діючі на час укладення спірного договору купівлі-продажу норми законодавства передбачали, що в разі, якщо сторона повністю або частково виконала угоду, то суд має право визнати таку угоду дійсною. Ці ж вимоги викладені і в статті 220 Цивільного кодексу України, діючого в даний час. Відповідно до ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін. Статтею 657 ЦК України передбачено, що договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. В силу ст.220 ЦК України, у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Статтею 650 ЦК України визначено, що особливості укладення договорів на біржах встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» біржовою операцією визнається угода, яка в цілому відповідає умовам: представляє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товару, допущених до обороту на товарній біржі; якщо її учасники є членами біржі та якщо вона зареєстрована на біржі не пізніше наступного за укладеною угодою дня. Угоди, зареєстровані на біржі, не потребують нотаріального засвідчення. На підставі ч.4 ст.15 Закону України «Про товарну біржу» угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких проводиться державна реєстрація обєктів нерухомого майна, що знаходиться у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженого чинними на день укладення вказаної біржевої угоди Правилами Державної реєстрації таких об`єктів (затверджені Наказом Державного Комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 13.12.1995 року, зареєстрованим в МЮ України 19.01.1996 року за №31/1056), біржові угоди є правовстановлюючим документом. За п.1.4 вказаних Правил Державної реєстрації державну реєстрацію обєктів нерухомого майна здійснюють державні підприємства бюро технічної інвентаризації місцевих органів державної виконавчої влади на підставі відповідних правовстановлюючих документів, у тому числі на підставі біржових угод. На підставі ст.41 Конституції України кожен має право володіти користуватися та розпоряджатися майном. Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України - правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. На підставі ст.319 Цивільного Кодексу України право власності в Україні складається з права володіння, права користування та права розпорядження та може набуватися тільки на законних підставах. На підставі ст.321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений в його здійсненні, власник вправі вимагати захисту порушеного права власності в судовому порядку ( ст.16 Цивільного Кодексу України). На підставі вимог ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах не заборонених законом, зокрема з правочинів. На підставі ст.16 Цивільного Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, одним з способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до правопорушення і інше. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати по оплаті судового збору підлягають залишенню за позивачем. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved