overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

11 грудня 2014 року до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області суду надійшла заява комунальної лікувально-профілактичної установи міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя про примусову госпіталізацію до психіатричної лікарні [PERSON], [INFO], у якого виявлено ознаки, що свідчать про необхідність його примусової госпіталізації до психіатричної лікарні з посиланням на те, що він перебуває на обліку у психіатра з приводу шизофренії з 1982 року. У клініці в період погіршення стану у нього відзначається уривками параноїдна симптоматика, з часом наростають емоційно вольові розлади. Є інвалідом ІІ групи безстроково, стаціонарно лікувався 33 рази. Остання госпіталізація була з 28.05.2014 року по 12.11.2104 року. Згідно рішення суду м.Токмак Запорізької області від 22.10.1986 року [PERSON] визнаний недієздатним, а рішенням виконавчого комітету Бердянської міської ради народних депутатів від 16.12.1986 року опікуном призначена його матір - [PERSON], яка [INFO] року померла. У зв'язку з тим що він не в змозі самостійно задовольняти життєві потреби на рівні, який забезпечує життєдіяльність, просить госпіталізувати хворого до психіатричної лікарні. Представник міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя Ларіонова Л.В., що діє на підставі довіреності, підтримала доводи заяви. Суд, заслухавши пояснення сторін, думку прокурора, який вважає, що хворого необхідно примусово госпіталізувати до психіатричної лікарні, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу" особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особі тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність. Згідно акту комісійного огляду № 110 від 10 грудня 2014 року лікарів-психіатрів міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя у [PERSON] виявляються ознаки психічного захворювання у вигляді шизофренії параноїдної, безперервної, в зв'язку з чим він не може дати усвідомлену згоду на лікування в умовах психіатричної лікарні і при ненаданні йому такої медичної допомоги може становити реальну небезпеку як для себе, так і для оточуючих, тому підлягає примусовій госпіталізації до психіатричної лікарні. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку про наявність достатніх підстав для примусової госпіталізації до психіатричного закладу [PERSON], [INFO] та задоволення заяви міської психіатричної лікарні № 7 міста Маріуполя. На підставі ст.14 Закону України „Про психіатричну допомогу",

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

11 грудня 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 21 жовтня 2001 Донецьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, за актовим записом № 1388. Від спільного проживання мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, повністю втрачено почуття любові і взаємоповаги. Позивач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розгляд справи відкласти на іншу дату, заявлені вимоги не визнає, заперечує проти їх задоволення. Відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.09.2014 року № 27/0/38-14 дана позовна заява підлягає розгляду Дзержинським міським судом Донецької області. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. Виходячи з того, що належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася, а позивач написав заяву про слухання справи у його відсутності, не бажають зберегти шлюб, суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе і подальше збереження шлюбу не буде відповідати інтересам подружжя. Із повідомленої відповідачем по справі в своїй заяві інформації вбачається, у разі розірвання шлюбу, вона має до позивача майновий спір та питання щодо утримання їх спільних дітей. З огляду на це, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивач, всупереч зазначеному окрему вимогу щодо розподілу спільного майна та стягнення аліментів на утримання дітей не заявляла, тому суд розглядав справу в межах заявлених вимог. Враховуючи діючі положення законодавства щодо шлюбу та сім'ї, фактичні обставини справи, а також той факт, що судом не встановлено обставин, які б свідчили про спільне бажання сторін зберегти сім'ю, відновити шлюбні відносини, в основі яких би полягали почуття взаємної любові та поваги, спільні інтереси, суд приходить до висновку, що за таких умов можливо розірвати шлюб між сторонами по справі. Відповідачу залишити прізвище "[PERSON]".

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

11 грудня 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що сторони є батьками малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж 30% відсотків неоподаткованого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до набуття дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не з'явились, але надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідно до цих заяв позивачка свій позов підтримала, а відповідач заявлений до нього позов визнав у повному обсязі. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п.24 його постанови "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року N 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши матеріали справи та надані докази суд вважає, що дійсно існують законні підстави для прийняття безумовного визнання позову відповідачем та задоволення цього позову, оскільки таке визнання позову відповідачем не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

11 грудня 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В позовній заяві зазначила, що 29 серпня 2007 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 43. Від шлюбу дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені. Проте відповідач не бажає розривати шлюб в органах РАЦС. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], після розірвання шлюбу залишити прізвище "[PERSON]". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 29 серпня 2007 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Березнегуватського районного управління юстиції Миколаївської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 43 ( а.с.3). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбно - сімейні відносини між сторонами фактично припинені, позивачка змінила місце проживання окремо від відповідача, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

11 грудня 2014 року позивач, ПАТ "Дельта Банк", звернувся до Київського районного суду м.Полтави з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по кредитному договору № 004-16502-201011 від 20.10.2011 року. Посилався на те, що між банком та відповідачем був укладений договір про відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 10 000 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] своєчасно не виконує умови договору, має заборгованість за кредитом у сумі 14324 грн. 82 коп., яка складається із: тіло кредиту - 14324 грн. 82 коп. Просив стягнути з відповідача [PERSON] на їхню користь заборгованість за кредитним договором та витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, повністю підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, у разі неявки відповідача розглядати справу у порядку заочного провадження. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, заяв про неможливість розгляду справи у його відсутність не надавав. Суд вважає за можливе розглянути справу у порядку заочного провадження. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що між банком та відповідачем [PERSON] 20 жовтня 2011 року був укладений кредитний договір № 004-16502-201011 на відкриття відновлюваної відкличної Кредитної лінії на загальну суму 30 000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлюється ліміт Кредитної лінії на рахунок в сумі 10 000 грн. 00 коп. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] отримав кредитну картку з лімітом 10 000 грн. Відповідач [PERSON] отримав кошти по кредитній картці, не виконує умови кредитного договору , має заборгованість за кредитом у сумі 14324 грн. 82 коп., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Підлягають також задоволенню вимоги про стягнення судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

11 грудня 2014 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приват Банк" звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором у сумі 13987 грн. 74 коп. У судове засідання представник позивача не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 14 грудня 2010 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав кредит в сумі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач свої зобов'язання по договору належним чином не виконував у зв'язку з чим станом на 31 жовтня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 13987 грн. 74 коп., з якої 6979 грн. 77 коп. - заборгованість по кредиту, 4765 грн. 70 коп. - заборгованість по процентам, 1100 грн. - заборгованість по комісії, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 642 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком (а/с 8-12). Згідно ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором та судового збору підлягає задоволенню. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

11 грудня 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про\~ розірвання шлюбу. В позові зазначила, що з відповідачем\~ перебуває у шлюбі з 11.06.2015 року, який зареєстровано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 25.\~Мають малолітнього [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них не склалося. Шлюбні стосунки припинені. Вважає, що сімю зберегти не можливо, оскільки примирення між ними бути не може. Просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Дитину залишити проживати з нею. Після розірвання шлюбу залишити прізвище "Панчук". Позивачка в підготовче засідання\~ надала письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримала,\~ просила розглянути справу без її участі. Відповідач в підготовче засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у\~повному обсязі. У відповідності до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, дослідивши докази у справі\~ дійшов наступного. Позивачка та відповідач уклали шлюб 11 червня 2015 року, який зареєстровано Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 25, що вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого повторно 29 листопада 2017 року Березнегуватським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області серія І-ФП № 146722. (а.с.2). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1-ФП 231931, виданого виконавчим комітетом Лепетиської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 09, сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.5). Із-за несумісності характерів та різних поглядів на життя\~ сторони припинили сумісне проживання, спільного господарства не ведуть. Позивачка вважає, що їхню сімю зберегти не можливо. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється\~ внаслідок його розірвання. Частина 3 ст.105 СК України передбачає припинення шлюбу внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.\~ Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне\~ прізвище. При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, \~суд покладає на відповідача обов'язок по відшкодуванню позивачці судового збору в розмірі 704 грн 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

11 грудня 2018 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 30 серпня 2008 року. В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалось через різні характери та погляди на шлюб, сім'ю. Сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, збереження сім'ї неможливе. Тому просить суд розірвати шлюб, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся відповідно до п.1 ч.8 ст. 128 ЦПК України, причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав, відзив на позов також не надав. Таким чином, у зв'язку із ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК) та судовий розгляд даної справи здійснюється в заочному порядку (ст.280 ЦПК України). У зв'язку з розглядом справи за відсутності в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 30.08.2008 року вбачається, що 30 серпня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Рожищенського районного управління юстиції Волинської області, після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище «[PERSON]». В шлюбі народилась дочка [PERSON], [INFO]; син [PERSON], [INFO]; дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Судом встановлено, що сімейне життя між сторонами не склалось, через відсутність взаєморозуміння, протилежність поглядів на шлюб, проживають окремо, сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, шлюб існує формально. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечать інтересам сторін, тому шлюб слід розірвати. Після розірвання шлюбу позивачу залишити прізвище "[PERSON]". Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з даним позовом було понесено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп. (а.с.1). Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позову в повному обсязі, то за таких обставин стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

11 жовтня 2014 року сторони у відділу державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області зареєстрували шлюб. Шлюб у сторін перший. Від спільного подружнього життя неповнолітніх дітей не мають. Майновий спір між сторонами не виник. 13.01.2015р. [PERSON] звернулася до суду зі вказаною вище позовною заявою. Обгрунтовуючи вимоги тим, що в сім"ї постійно виникали сварки в процесі яких відповідач умисно завдавав удари, принижував честь та гідність і це привело до того, що з січня 2015 року спільно не проживають. У судове засідання позивачка не з"явилася надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в черговий раз в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце судового розгляду повідомлений у встановленому порядку. Заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства і відновлювати їх позивачка не бажає. Сторонам предоставлявся місячний строк для примирення, але такого досягнуто не було. У судових засіданнях достоменно встановлено, що подальше спільне життя цього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. За таких підстав суд і приходить до висновку, що сім'я [PERSON] розпалася остаточно, збережена бути не може, а тому їх шлюб на підставі ст. 112 СК України і потрібно розірвати.

Outcome: approved