Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-27 00:00:00

13 березня 2019 року о 10-ій годині 20 хвилин водій [PERSON] на а/д Т-2308 по вул. Жовтнева в смт Муровані Курилівці, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21081», державний номерний знак [NUMBER] , при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно і не створить небезпеки і перешкоди іншим учасникам дорожнього руху при здійсненні повороту ліворуч, не надав переваги зустрічному транспортному засобу марки «HYUNDAI Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 10.1, 10.4 ПДР. Автомобіль «HYUNDAI Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , був забезпечений у Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Арсенал Страхування» на підставі договору добровільного страхування наземного транспорту № 19/19-Тз/В від 23 січня 2019 року. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «ВАЗ-21081», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] була застрахована ПАТ «СК «Оранта» (поліс № АМ/7958391). У зв`язку з настанням події, передбаченої п.п. 33.1.4 п. 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» 03 травня 2019 року відшкодувало витрати на ремонт автомобіля «HYUNDAI Tucson» в сумі 118062 гривні 50 копійок. 27 листопада 2019 року ПАТ «СК «ОРАНТА» задовольнило регресну вимогу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» в розмірі 98 000 гривень (ліміт відповідальності, передбачений полісом АМ/7958391). 20\~062 гривень 50 копійок страхових виплат залишилися невідшкодованими. Оскільки [PERSON] , як відповідальний за заподіяну шкоду, добровільно не виконав вимоги ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» про сплату страхового відшкодування в порядку регресу, позивач 17 листопада 2021 року, в порядку п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 27 Закону України «Про страхування» звернувся до суду з вимогою стягнути з [PERSON] суму сплаченої, але не відшкодованої, страхової виплати. На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 23 листопада 2021 року було отримано підтвердження про зареєстроване місце проживання відповідача на території Мурованокуриловецької селищної ради. Ухвалою від 24 листопада 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецьким районним судом та відкрито провадження у справі (а.с. 56). Цією ж ухвалою прийнято рішення про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, а відповідачу встановлено строк в 15 днів з дня вручення ухвали для подання відзиву на позов чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Поштове відправлення із ухвалою про відкриття провадження, копією позовної заяви та додатками до позову відповідачу було направлено 20.11.2021 та вручено адресату 29 листопада 2021 року (а.с. 58). Відзив на позовну заяву чи клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач не подав. Суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі (ст. 275 ЦПК України). За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у ній матеріалами, оскільки при підготовці справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін у справі про розгляд справи. За приписами ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У зв`язку з наведеним вище, суд ухвалив розглядати справу в порядку письмового провадження, без проведення судового засідання (ч. 13 ст. 7 ЦПК України). За вказаних обставин, за приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. \~ \~ \~ \~Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення у заявленому об`ємі з врахуванням наступного: 13\~березня 2019\~року о\~10-ій\~годині 20\~хвилин водій\~ [PERSON] \~на а/д\~Т-2308\~по вул.\~Жовтнева в\~смт Муровані\~Курилівці,\~керуючи автомобілем\~марки «ВАЗ-21081»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~при зміні\~напрямку руху\~не переконався,\~що це\~буде безпечно\~і не\~створить небезпеки\~і перешкоди\~іншим учасникам\~дорожнього руху,\~при здійсненні\~повороту ліворуч,\~не надав\~переваги зустрічному\~транспортному засобу\~марки «HYUNDAI\~Tucson»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,\~під керуванням\~ [PERSON] .\~Внаслідок ДТП\~транспортні засоби\~отримали механічні\~пошкодження.\~Своїми діями\~ [PERSON] \~порушив вимоги\~п.п.\~10.1,\~10.4\~ПДР.Така обставина, зокрема, стверджується постановою судді Мурованокуриловецького районного суду від 16 квітня 2019 року у справі № 139/275/19 (а.с. 27), а також не заперечується відповідачем [PERSON] . Цивільна відповідальність потерпілої в ДТП, що керувала автомобілем «HYUNDAI\~Tucson»,\~державний номерний\~знак [NUMBER] ,була застрахована ПрАТ «СК «Арсенал Страхування», згідно договору добровільного страхування наземного транспорту № 19/19-Тз/В від 23 січня 2019 року (а.с. 6-14). На дату настання цієї ДТП цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПАТ «НАСК «ОРАНТА» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/007958391 від 13 березня 2019 (а.с. 25). Відповідно до рахунку № Ф-0000401 від 05 квітня 2019 року, наданого ФОП [PERSON] , вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «HYUNDAI Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , склала 118\~062 гривень 50 копійок (а.с. 21-22). 15 квітня 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування у вигляді оплати ремонтних робіт щодо відновлення технічного стану автомобіля «HYUNDAI Tucson», державний номерний знак [NUMBER] , в розмірі 118\~062 гривень 50 копійок (а.с. 24). Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв`язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Частиною 1 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної безпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частині залежно від обставин, що мають істотне значення. Згідно п. 22.1 ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. \~\~За правилами ст.\~29\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Згідно із вимогами\~ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. \~Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до п. 26, 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. 27 листопада 2019 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» задовольнило регресну вимогу ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» № 31102019-51369/к від 31.10.2019 та здійснило страхове відшкодування в розмірі 98 000 гривень (а.с. 26). Таким чином, невідшкодованою ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» залишилась частина страхового відшкодування в розмірі 20\~062 гривень 50 копійок. Згідно із вимогами\~ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. 18 грудня 2019 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» направило [PERSON] претензію № 181219-52000/к (а.с. 46), про компенсацію витрат на виплату страхового відшкодування у порядку регресу, однак до сьогоднішнього дня вона залишилася незадоволеною. Отже, ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» після сплати страхового відшкодування правомірно пред`явило регресний позов до водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, - [PERSON] . Враховуючи принцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) та положення цивільного процесуального кодексу України про обов`язок сторін доказування і подання доказів (ст. 81 ЦПК України), суд прийшов до висновку, що вимога про стягнення страхового відшкодування в порядку регресу доведена позивачем належними доказами, крім того, ця вимога не заперечується відповідачем, а тому суд прийшов до висновку про необхідність повного задоволення цієї вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються, зокрема, із судового збору. У зв`язку зі зверненням до суду з цим позовом позивачем було сплачено судовий збір в сумі 2270 гривень (а.с. 5). З врахуванням вимог ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача слід покласти на відповідача. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути 2270 гривень судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved