Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

05.02.2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з позивача на підставі заочного рішення суду від 17.06.2015 року на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], з 3 000 грн. до розміру 1 000 грн., але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили та до досягнення дитиною повноліття. При цьому позивач посилається на те, що рішенням суду від 17.06.2015 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки у розмірі 3000 грн. Позивач вказує, що як і на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів, так і на теперішній час відсутні підстави для визначення аліментів саме у розмірі 3000 грн., у зв'язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримав та просить його задовольнити. При цьому представник пояснив, що з 2014 року позивач не працює, на його утриманні знаходяться батьки, які хворіють, за позивачем на праві власності не зареєстрована нерухомість, у зв'язку з чим, позивач немає змоги сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі 3000 грн. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] у судовому засіданні підтримав надані письмові заперечення на позовну заяву та просить відмовити у задоволенні позову, та пояснив, що позивач є працездатною особою, та йому варто враховувати свої зобов'язання по утриманню доньки. Представник вказав, що вироком Київського районного суду м. Одеси позивача визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 156 КК України, та теперішній час у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває ще одна цивільна справа між сторонами про стягнення із позивача моральної шкоди. Вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено у судовому засіданні, [INFO] року народилася [PERSON], актовий запис № 306, що вбачається із свідоцтва про народження виданого першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції м. Одеси. Батьками у свідоцтві вказані сторони по справі /а.с. 12/. Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.06.2015 року по справі № 520/5130/15-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 09.04.2015 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] року /а.с. 13-14/. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Положенням частини 1 ст. 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом збільшено за рішенням суду за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, предметом доказування у спорі щодо зміни розміру аліментів, які підлягають стягненню за рішенням суду є зміна матеріального стану, сімейного стану, зміна стану здоров'я платника або отримувача аліментів. Судом досліджено надані позивачем на підтвердження свого матеріального становища письмові докази, а саме: -Посвідчення особи моряка /а.с. 15-18/; -Послужна книжка моряка /а.с. 19-33, 35-42//; -Посвідчення особи моряка /а.с. 34/; -Медична довідка матері позивача [PERSON], [INFO] /а.с. 43/ та виписка із амбулаторної картки /а.с. 56/; -Довідка № 091110, видана батьку позивача [PERSON], про присвоєння ІІ групи інвалідності /а.с. 45/ та посвідчення учасника ліквідації наслідків ЧАЕС /а.с. 44, 67/; -Військовий квиток батька [PERSON] та пенсійне посвідчення [PERSON] /а.с. 46/; Таким чином, із досліджених письмових доказів судом встановлено, що позивач [PERSON] працював моряком, однак з 2014 року звільнений та в рейси не ходить. На утриманні позивача перебувають батьки [PERSON] та [PERSON], які мають хронічні захворювання та потребують допомоги сина. Судом досліджено також надані стороною відповідача письмові докази на підтвердження заперечень та матеріального становища відповідача, а саме: -Довідку ТОВ «Фінод» № 39 від 30.03.2016 року, з якої вбачається, що [PERSON] працює у товаристві та на даний час займає посаду касира, дохід з 01.09.2015 року по 29.02.2016 року склав 9313,93 грн. /а.с. 75/; -Довідка КПНЗ «Дитяча музична школа № 6 м. Одеси» № 27 від 31.03.2016 року, з якої слідує, що [PERSON] навчається у вказаному закладі, і плата за навчання на даний момент складає 150 грн. в місяць /а.с. 74/; -Квитанції поштових переказів аліментів 12.01.2016 року, 02.02.2016 року та 03.03.2016 року у розмірі по 50 грн. кожна /а.с. 78/; -Накладні на придбання дитячих товарів /а.с. 72-73/; -Рецепт ліків доньці з КУ «Міський психіатричний диспансер» /а.с. 77/ та квитанції з придбання ліків /а.с. 79/. З досліджених письмових доказів вбачається, що відповідач працює, має невеликий стабільний дохід. В ході судових засідань представники відповідача надавали пояснення стосовно розмірі аліментів в 50 грн., які надсилались батьком дитини та які відповідач відмовилась отримувати, так як вважає це цинічним розміром допомоги. Окрім того, сторона відповідача посилалсь на наявність хворобливого стану дитини, яка потребує додаткового лікування після травми, на підтвердження чого сторона відповідача надала копію вироку суду відносно позивача. /а.с. 62-63/. Згідно вказаного вироку Київського районного суду м. Одеси від 29.12.2014 року, [PERSON] призначено покарання з застосуванням ст. 69 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки. На підставі ст. 75 КК України [PERSON] звільнено від відбування покарання, якщо він протягом 1 року не скоїть нового злочину та згідно ст. 76 КК України виконає покладені на нього обов'язки. Судом встановлено, що у провадженні Київського районного суду м. Одеси перебуває справа № 520/6262/15-ц за позовом [PERSON], яка діє від свого імені та в інтересах [PERSON], до [PERSON], про відшкодування моральної шкоди саме з підстав наявного вироку суду. Тому суд вважає, що наявність рецептів та квитанцій з придбання ліків більш детально повинні досліджуватись в іншому провадженні, та не можуть бути віднесені до витрат по аліментим зобов'язанням батька дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд враховує встановлений ст.7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" , прожитковий мінімум у 2016 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року становить 1455 гривень, з 1 травня - 1531 гривня, з 1 грудня 1637 гривень. Тому сума аліментів на дитину сторін має узгоджуватись з вказаною сумою. Таким чином, суд приходить до висновку, що аліменти, які стягуються з позивача за рішенням суду у розмірі 3000 грн. неспіврозмірні із його матеріальним становищем, та при прийнятті вказаного рішення судом не враховані докази сторони позивача щодо відсутності роботи, та щодо наявності інших утриманців. Проаналізувавши встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як обґрунтована та доведена. Суд зазначає, що такий розмір стягуваних аліментів, а саме у розмірі 1000 грн., є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Окрім того, суд вважає, що заперечення відповідача стосовно можливості батька дитини сплачувати аліменти в розмірі 3000 грн. на даний час будь-якими письмовими доказами не доведено. При цьому, суд зазначає, що абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved