Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-02 00:00:00

05 листопада 2019 року Виконавчий комітет Нововолинської міської ради в інтересах малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. Свої вимоги обгрунтовують тим, що гр. [PERSON] є матір`ю малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначають, що малолітні діти знаходяться на обліку служби у справах дітей виконавчого комітету Нововолинської міської ради, як такі, що перебувають у складних життєвих обставинах, у зв`язку із ухиленням матері від виконання своїх батьківських обов`язків. Мати дітей, [PERSON] , не займається належним чином вихованням, утриманням та доглядом за дітьми, не створила належних умов для проживання дітей, не цікавиться їх навчанням, не піклується про фізичний та моральний розвиток. Посилаються на те, що згідно із висновком органу опіки і піклування затвердженого рішенням виконавчого комітету Нововолинської міської ради від 19 вересня 2019 №302 року є необхідним, виходячи виключно із інтересів дітей, відібрати малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від матері у [PERSON] без позбавлення її батьківських прав. Тому просять суд відібрати від гр. [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] без позбавлення її батьківських прав, взявши до уваги, що відповідач ніде не працює, на підставі ст.170 СК України стягувати з гр. [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі на кожну дитину по 1100 грн. на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , на користь особи або на рахунок закладу, де будуть утримуватись діти, до їх повноліття. До проведення судового засідання представник позивача - начальник служби у справах дітей Думич І.О. подала до суду письмову заяву, просила справу розглянути у її відсутності, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] до проведення судового засідання подала до суду письмову заяву, позовні вимоги визнала у повному обсязі, згідна на відібрання від неї дітей та стягування на їх утримання аліментів, просила судове засідання проводити у її відсутності. Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши обставини справи, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, зокрема: копії свідоцтв про народження дітей (а.с.4-6), копії витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження відповідно до статтей 126, 133, 135 СК України (а.с.7,8), копії актів обстеження умов проживання малолітніх дітей від 04.10.2019 року, [INFO] , 15.07.2019 року , 12.07.2019 року , 11 липня 2019 року, 08 липня 2019 року, 15 грудня 2017 року (а.с.9-15), копію акту обстеження умов проживання та виховання учня 2-Б класу [PERSON] (а.с.16), копію акту обстеження внутрібудинкових мереж будинку від 03.11.2017р. (а.с.17), копію рішення виконкому Нововолинської міської ради Волинської області від 19.09.2019 року №302 про затвердження висновку про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав від [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.18), висновок органу опіки та піклування про доцільність відібрання без позбавлення батьківських прав від [PERSON] малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с.19), копії листів селищного голови Виконавчого комітету Благодатної селищної ради міста Нововолинська Волинської області від 16.07.2019 №336/01-13, 09.09.2019 №406/01-13, 11.09.2017 №409/1.9, 12.07.2014 №323/1.9 про вжиття належних заходів, щодо [PERSON] та копію колективної заяви мешканців будинку та копії звернень, заяв (а.с.20-28), копію витягу засідання ради профілактики Жовтневої селищної ради по попередженню злочинів і правопорушень від 28.04.2015 року (а.с.29), копію листа директора Нововолинської спеціальної школи Волинської обласної ради від 11.09.2019 №160/01-17 (а.с.30), копію листа директора Нововолинської ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 від 09.09.2019 №191 (а.с.31), копії листів директора Центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 10.10.2019 №473/02-10, 30.09.2019 №447/02-10 (а.с.32, 33), копію витягу з протоколу №17 засідання комісії з питань зазисту прав дитини від 12.09.2019 (а.с.34), суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухилилась від обов`язку по вихованню малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , не утримує їх, а також не проявляє до них щонайменшої батьківської турботи, не цікавиться їхнім життям, здоров`ям, вихованням. Згідно вимог статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно із нормами ст.164 Сімейного кодексу України, ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини є підставою для позбавлення батьківських прав. Відповідно до статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний, духовний розвиток дитини, не забезпечують дитині необхідного харчування, медичного догляду, тощо. Разом з тим, відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного зясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до частини 1 Статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитини не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають, відповідно до закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною, або не піклуються про неї, або коли проживають роздільно і необхідно прийняти рішення про місця проживання дитини. Відповідно до ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно п.2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Враховуючи визнання позову відповідачем, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, та наявність законних підстав для відібрання дітей від матері, не позбавляючи її батьківських прав відносно них та стягнення аліментів на їх утримання, суд позов задовольняє та приймає рішення про відібрання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] від їх матері [PERSON] не позбавляючи матір батьківських прав відносно дітей. Згідно ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ніде не працює, враховуючи матеріальне становище відповідача, малолітніх дітей, стан здоров`я кожного зокрема, суд, відповідно до ст.182, ст.184 Сімейного Кодексу України визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1100,00 грн. на кожну дитину, які присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь особи або на рахунок закладу, де будуть утримуватись малолітні діти щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 1536,80 грн., із розрахунку: 768,40 грн. немайнова вимога та 768,40 грн. майнова вимога = 1536,80 грн.

Outcome: approved