Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

у грудні 2020 року позивачі звернулися до суду зі вказаним позовом, обґрунтованим тим, що упродовж 2020 року вони як співвласники із складу успадкованої після смерті батька [PERSON] земельної ділянки із кадастровим номером 5323085000:00:004:0049 виділили у власність в натурі частки шляхом формування нових земельних ділянок та державної реєстрації на них права власності, а саме земельної ділянки площею 4,4268 га кадастровий номер 5323085000:00:004:0062 та земельної ділянки площею 4,4267 га, кадастровий номер 5323085000:00:004:0063, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області. При проведенні державної реєстрації права власності державним реєстратором у Державному реєстрі прав проведено державну реєстрацію права оренди за відповідачем на належні їм, позивачам, земельні ділянки. Стверджують,що за життя їхній померлий батько [PERSON] із відповідачем [PERSON] договір оренди землі від 01.03.2016 щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5323085000:00:004:0049 не підписував, несподіваним і підозрілим є укладення договору їхнім батьком на вкрай невигідних умовах, тобто на строк 49 років та з мінімальною орендною платою в розмірі 3%. У зв`язку з наведеним позивачі просять: визнати недійсним договір оренди землі від 01.03.2016 р., який укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5323085000:00:004:0049 площею 13,2800 га на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі якого у Державному реєстрі прав проведено державну реєстрацію права оренди земельної ділянки за номером запису: 16845735; скасувати у Державному реєстрі прав за номерами записів: 38564835 та 38564225 від 08.10.2020 р. державну реєстрацію Коломацької сільської ради Полтавського району права оренди [PERSON] на земельну ділянку площею 4,4268 га кадастровий номер 5323085000:00:004:0062 та на земельну ділянку площею 4,4267 га, кадастровий номер 5323085000:00:004:0063, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області; зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] земельну ділянку площею 4,4268 га, кадастровий номер 5323085000:00:004:0062, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області та повернути [PERSON] земельну ділянку площею 4,4267 га, кадастровий номер 5323085000:00:004:0063, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, а також судові витрати просять покласти на відповідача (а.с.103-110 т.1). \~ \~ \~ \~Ухвалою від 31.12.2020 суд відкрив провадження за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання (а.с.117,118 т.1). Ухвалою від 27.04.2021 суд призначив судово-почеркознавчу експертизу (а.с. 239,240т.1) та закрив підготовче провадження, справу призначив до судового розгляду по суті (а.с.87 т.2). У відзиві на позов (а.с.194-201 т.1) представник відповідача [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити та покликається на те, що позивачі на підставі ухвали Машівського районного суду від 24.12.2019 року по справі №948/934/19 разом успадкували частину земельної ділянки із кадастровим номером 5323085000:00:004:0049 після померлого [INFO] [PERSON] та виділили у власність в натурі частки, шляхом формування нових земельних ділянок та державної реєстрації на них права власності. Відповідач у вказаній справі був залучений як третя особа, а тому позивачі знали про існування оспорюваного договору оренди землі. Крім того, в результаті виділу часток в натурі на підставі цієї ухвали була виділена ще частка [PERSON] , яка була дружиною померлого [PERSON] та спірний договір підписувався останнім в її присутності. [PERSON] може також підтвердити той факт, що відповідач в її присутності сплатив [PERSON] орендну плату наперед за 2016 рік у розмірі 14\~500,00 грн, оскільки останній хворів протягом 2015 року та прохав надати гроші одразу. Також зазначає, що за життя [PERSON] не повідомляв позивачів про укладення із відповідачем договору оренди землі, оскільки в нього був відсутній такий намір, наслідком такого відношення до позивачів став судовий розгляд справи № 540/181-14-ц за позовом [PERSON] до свого батька [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі ще в березні 2017 року знали про наявність спірного договору оренди землі, оскільки Витяг з ДЗК містить відомості про обтяження права на землю та такий Витяг надається спадкоємцями до нотаріуса. У судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали з підстав, викладених в позовній заяві, пояснивши, що оскільки спірний договір оренди землі батьком позивачів не підписувався, що встановлено висновком посмертної судово-почеркознавчої експертизи, правочин є недійсним та таким, що порушує права позивачів. Також просили зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] та [PERSON] належні їм земельні ділянки, судові витрати покласти на позивачів. Відповідач при вирішенні спору покладався на розсуд суду та повідомив про відсутність судових витрат. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином та завчасно (а.с.114 т.2), причини неявки не повідомила та правом надати пояснення не скористалася. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані письмові докази, встановив такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини. [PERSON] за життя був власником земельної ділянки із кадастровим номером 5323085000:00:004:0049 площею 13,2800 га, що розташована на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він отримав у власність після батька [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ВРС 703969 від 13.07.2012 реєстр 1595, що стверджується копією державного акта на право власності на земельну діяльну серії ПЛ № 142187, виданого 22 серпня 2005 року, копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом та копією Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 224-226 т.1). Зазначена земельна ділянка перебуває в оренді відповідача [PERSON] відповідно до договору оренди землі від 01.03.2016 р., який укладено між [PERSON] та [PERSON] (а.с.218-221 т.1). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 03.08.2016 р. (а.с. 22 т.1). Як убачається з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 44751174 від 12.08.2016, після померлого [INFO] [PERSON] приватним нотаріусом Довгань А.М. заведена спадкова справа номер 57/2016 (а.с.41 т.1). Спадкоємцями на майно згідно закону є його діти: [PERSON] , [PERSON] , дружина [PERSON] , в рівних частках кожен, які належним чином прийняли спадщину, що вбачається з документів зі спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а.с. 42-47 т.1). Своїм рішенням від 30.03.2018 року суд визнав за [PERSON] та [PERSON] право власності на 1/3 частку (за кожним) земельної ділянки площею 13,2800 га, кадастровий номер 5323085000:00:004:0049, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Павлівської сільської ради Машівського району Полтавської області, в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] батька - [PERSON] (а.с.72-78 т.1). На підставі ухвали Машівського районного суду від 24.12.2019 по справі № 948/934/19 позивачі як співвласники із складу успадкованої після смерті батька [PERSON] земельної ділянки із кадастровим номером 5323085000:00:004:0049 виділили у власність в натурі частки шляхом формування нових земельних ділянок та державної реєстрації на них права власності, а саме земельної ділянки площею 4,4268 га кадастровий номер 5323085000:00:004:0062 та земельної ділянки площею 4,4267 га, кадастровий номер 5323085000:00:004:0063, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Михайлівської сільської ради Машівського району Полтавської області (а.с.15-40 т.1). Відповідно до висновку експерта № 903 за результатами судово-почеркознавчої експертизи, складеного 02.08.2021, підписи від імені [PERSON] у графі «Орендодавець», у двох примірниках договору оренди землі від 01.03.2016 року, який укладено між [PERSON] , [INFO] , уродженцем с.Павлівка Машівського району Полтавської області, який помер [INFO] та [PERSON] щодо земельної ділянки із кадастровим номером 5323085000:00:004:0049 площею 13,2800 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, виконані не [PERSON] , а іншою особою (а.с. 76-84 т.1). Згідно з частиною другою статті 207\~ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 січня 2020 року в справі № 674/461/16-ц (провадження № 61-34764св18) зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника (-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документу, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Велика Палата\~Верховного Суду\~у постанові\~від 16\~червня 2020\~року у\~справі №\~145/2047/16-ц\~(провадження\~№ 14-499цс19)\~відступила від\~висновку,\~висловленого в\~постанові Верховного\~Суду України\~від 22\~квітня 2015\~року у\~справі №\~6-48цс15,\~зазначаючи,\~що «правочин,\~який не\~вчинено (договір,\~який не\~укладено)\~не підлягає\~визнанню недійсним. У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки". Тому у позові слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту, а не з підстав застосування наслідків пропуску позовної давності, позаяк суд розглядає питання про застосування позовної давності лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (пункти 69-73, 137-139), від 29 травня 2019 року у справі № 367/2022/15-ц (пункт 65-66)). Відмова у задоволенні позову через обрання неефективного (неналежного) способу захисту не позбавляє позивача права заявити негаторний позов про повернення земельної ділянки». Отже, спірний договір оренди землі є неукладеними і не може визнаватися недійсним. Тому у задоволенні позовних вимог про визнання недійсним договору оренди землі слід відмовити саме з підстав обрання позивачем неефективного способу захисту. Водночас у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 серпня 2020 року у справі № 125/702/17 (провадження № 61-48842св18) зазначено, що: "реєстрація неукладеного між сторонами договору оренди порушує права та законні інтереси позивача на розпорядження власністю - земельною ділянкою площею, а тому реєстрація права оренди на вищевказану земельну ділянку, коли договір оренди позивач фактично не підписував, тобто цей правочин є неукладеним, не відповідає вимогам закону. За змістом статті 391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Загальними засадами державної реєстрації прав є, зокрема гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження. Обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. При цьому, обраний позивачем спосіб захисту шляхом скасування державної реєстрації є ефективним, а задоволення позову в цій частині забезпечить реальне відновлення порушеного права". Отже, доводи позовної заяви про наявність правових підстав для скасування державної реєстрації договору оренди є обґрунтованими, а тому потрібно скасувати державну реєстрацію спірного договору оренди землі. Розглядаючи вимогу про зобов`язання відповідача повернути позивачам належні їм земельні ділянки, суд зазначає, що састиною першою статті 15\~ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частиною першою статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або закономчи судом у визначених законом випадках. Серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (стаття 387 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (стаття 391 ЦК України, частина друга статті 52 ЗК України). Вказані способи захисту можна реалізувати шляхом подання віндикаційного та негаторного позовів відповідно. Предметом віндикаційного позову є вимога власника, який не є фактичним володільцем індивідуально-визначеного майна, до особи, яка незаконно фактично володіє цим майном, про повернення його з чужого незаконного володіння. Негаторний позов - це позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Позивач за негаторним позовом вправі вимагати усунути існуючі перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Означений спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Власник земельної ділянки може вимагати, зокрема, усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою (частина друга статті 152 ЗК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України). Суд доходить висновку, що вказаний позов є негаторним, а відтак, посилання сторони відповідача на те, що позивачі пропустили трирічний строк звернення до суду з даним позовом є безпідставними, оскільки позовна давність не застосовується до негаторних позовів. Вказаний висновок ґрунтується на правовій позиції Верховного Суду, який у пункті 90 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12червня 2019року у справі №487/10128/14-ц роз`яснив, що повернення земельної ділянки державі слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж всього часу тривання порушення прав законного володільця цієї ділянки. Судові витрати, понесені позивачами, за їх згодою покладаються на них. На підставі викладеного,

Outcome: partial