Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування належним їй житловим будинком, який знаходиться у [ADDRESS]. У судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та пояснила, що проживає у власному житловому будинку, який знаходиться у [ADDRESS]. У цьому будинку зареєстрована, але фактично не проживає відповідачка, яка доводиться її дочкою. Остання не проживає у її будинку з серпня 2013 року, добровільно покинула житло, не користується комунальними послугами і не проводить за них оплату. Місце перебування дочки їй невідоме. Остання має неврівноважений характер, через що між ними часто виникали конфлікти. З серпня 2013 року вона живе тільки з внуками, оскільки дочка не цікавиться ні нею ні своїми дітьми. У добровільному порядку знятися з реєстрації в будинку [PERSON] не бажає, чим ущемляє її майнові права, оскільки через наявну реєстрацію місця проживання відповідачки та включення її в склад членів її сім'ї вона не може оформити житлові субсидії на опалення та електропостачання, внаслідок чого змушена нести додаткові грошові витрати, що ставить її в скрутне матеріальне становище. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку шляхом повідомлення оголошення у газеті «Галичина», причини її неявки суду не відомі. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності відповідачки з постановленням заочного рішення. Вислухавши позивачку та вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Позивачка є власником житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS], Рожнятівського району, Івано-Франківської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 квітня 2009 року (а.с. 5). У належному позивачці будинку зареєстрована її дочка [PERSON], [INFO]. Остання там не проживає з серпня 2013 року, що підтверджується копією відомості № 168 від 19 лютого 2015 року та актом обстеження умов проживання позивачки № 58 від 26 лютого 2015 року ( а.с. 4, 6). Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідження наявних у справі доказів. Суд оцінює належність , допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі досліджених у судовому засіданні доказів у їх сукупності судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку, який знаходиться у [ADDRESS]. У будинку зареєстрована відповідачка - її дочка, як член її сім"ї. Остання у вказаному будинку не проживає з серпня 2013 року. Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. За змістом ч. 2 ст. 405 ЦК України, члени сім"ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік. За змістом ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право на житло внаслідок відсутності понад встановлені строки проводиться у судовому порядку. Судом встановлено, що відповідачка добровільно залишила будинок позивачки та з серпня 2013 року там не проживає. Наявність реєстрації місця проживання відповідачки позбавляє позивачку права на отримання субсидій на опалення та електроенергію, тобто ставить її у скрутне матеріальне становище. Оскільки відповідачка не живе у належному позивачці житловому будинку більше одного року без поважних причин, то вона втратила право на проживання там і підлягає зняттю з реєстрації у судовому порядку. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Позивачка є інвалідом ІІ групи загального захворювання, що підтверджується копією пенсійного посвідчення серії [NUMBER] (а.с. 7). Таким чином, позивачка відповідно до закону звільнена від сплати судового збору, тому судові витрати по справі слід покласти на відповідачку.

Outcome: approved