Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом та уточнивши позовні вимоги просила визнати дійсними укладені між нею та [PERSON] 04.02.2010 року та 02.04.2010 року попередні договори купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS]; стягнути з [PERSON] на її користь 100 821,49 грн., що були отримані відповідачем за спірне домоволодіння; стягнути з [PERSON] на її користь 80 830,23 грн., витрачені нею на ремонт домоволодіння; стягнути на її користь з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що мешкала разом зі своїм сином [PERSON] у квартирі [ADDRESS] та, потребуючи поліпшення житлових умов, мала намір придбати домоволодіння, через що звернулась ТОВ "Імперія Сіті" з цього приводу. За попередньою згодою з [PERSON] вона домовилась придбати вказане домоволодіння, при цьому [PERSON] пояснила, що є власником домоволодіння на підставі рішення суду. 04.02.2010 року між ними укладено попередній договір купівлі-продажу домоволодіння, відповідно якого дійшли згоди про ціну нерухомості, визначивши її в розмірі 200 000 грн., що в доларовому еквіваленті складає 25 000 доларів США. Строк нотаріального посвідчення договору - не пізніше 30.08.2010 року. [PERSON] отримала від неї завдаток в розмірі 2000 доларів США (16 000 грн.) та зобов'язалась підготувати витяг для продажу домоволодіння до 30.04.2010 року, а вона зобов'язалась до 30.03.2010 року зробити ще одну оплату у розмірі, не меншому 5000 доларів США. 19.02.2010 року вона отримала дозвіл органу опіки та піклування на продаж її квартири та придбання домоволодіння. 02.04.2010 року між ними було укладено додатковий попередній договір купівлі-продажу домоволодіння, згідно умов якого сума завдатку була збільшена до 10 000 доларів США, та [PERSON] отримала від неї ще 8000 доларів США. В травні 2010 року вона додатково передала [PERSON] завдаток в сумі 2700 доларів США, а всього вона передала 12 700 доларів США. Тексти обох договорів складались ріелторською фірмою ТОВ "Імперія Сіті", на них стоїть печатка фірми. Після внесення сум завдатку 15.05.2010 року вона продала квартиру [ADDRESS] та вселилась у домоволодіння. Розпорядженням міського голови від 22.09.2010 року домоволодінню присвоєно нову адресу - [ADDRESS]. 02.09.2010 року вона надіслала на адресу [PERSON] вимогу про виконання умов попереднього договору, втім посвідчити нотаріально договір купівлі-продажу домоволодіння остання відмовляється. Вважає, що попередні договори є дійними, а сума завдатку - авансом, який підлягає поверненню, оскільки [PERSON] ухилилась від укладення договору з нотаріальним посвідченням. Також, за час проживання в домоволодінні, вона здійснила ремонт на суму 80 830,23 грн., де 60830,23 грн. - вартість матеріалів, а 20 000 грн. вартість робіт, які також підлягають поверненню їй. В судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з урахуванням уточнень. Відповідач в судове засідання також надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти задоволення вимог в частині стягнення з неї 10 000 доларів США, в решті вимог просила відмовити. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 28 жовтня 2008 року Бабушкінським районним судом м.Дніпропетровська винесено рішення, яким визнано за [PERSON] право власності на самовільне будівництво, а саме: житловий будинок А-1, який складається з: коридор - 7,9 кв.м.; коридор - 5,0 кв.м.; коридор - 4,8 кв.м.; житлова кімната - 10,3 кв.м.; житлова кімната - 23,3 кв.м.; житлова кімната - 10,7 кв.м.; житлова кімната - 10,1 кв.м.; кладова - 1,6 кв.м.; кладова - 3,3 кв.м.; прихожа - 6,0 кв.м., а також надворні будівлі: уборна - Б; душ - В; навіс - Г; огорожі №1-4, мощення за адресою: [ADDRESS]. Вказане рішення суду набрало законної сили 10.11.2008 року. /а.с.9-10/ 04 лютого 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено попередній договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], згідно якого ціна об'єкту нерухомості - 25 000 доларів США, [PERSON] отримала завдаток в розмірі 2000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 16 000 грн. /а.с.17-18/. За умовами цього договору вселення до домоволодіння відбувається після внесення завдатку, [PERSON] повинна до 30.03.2010 року внести завдаток в розмірі 5000 доларів США, а [PERSON] отримати витяг в строк до 30.04.2010 року для продажу домоволодіння. Вказаний договір посвідчено сторонами та посвідчено печаткою ТОВ "Імперія Сіті". 02 квітня 2010 року між сторонами укладено ще один попередній договір купівлі-продажу домоволодіння [ADDRESS], згідно умов якого розмір завдатку 8000 доларів США, які отримано [PERSON], ціна домоволодіння - 25 000 доларів США, що в гривневому еквіваленті складає 200 000 грн. /а.с.19-20/. Згідно довідки Головного архітектурно-планувального управління міської ради від 20.10.2010 року та розпорядження міського голови від 22.09.2010 року, домоволодінню [ADDRESS] присвоєно нову адресу - [ADDRESS] /а.с.21-22/. 15 травня 2010 року [PERSON] продала [PERSON] квартиру [ADDRESS] /а.с.23-24/. Відповідно довідки голови квартального комітету від 06.10.2010 року, [PERSON] мешкає з [PERSON] без реєстрації за адресою: [ADDRESS]. /а.с.25/ 31.08.2010 року [PERSON] надіслала на адресу [PERSON] вимогу про повернення завдатку у зв'язку з невиконання основного зобов'язання /а.с.26-27/. 19 лютого 2010 року за №69 виконавчий комітет Бабушкінської районної в м.Дніпропетровську ради своїм рішенням надав дозвіл [PERSON] та неповнолітньому [PERSON] на продаж квартири [ADDRESS] та придбання домоволодіння [ADDRESS] /а.с.28-29/. Відповідно до письмових заперечень відповідача, остання дійсно укладала з позивачем два попередніх договори про купівлю-продаж спірного домоволодіння, отримала в якості завдатку 10 000 доларів США, та мала намір укласти нотаріальний договір, однак цьому заважало відсутність правовстановлюючих документів на земельну ділянку та перепланування позивачем ванної кімнати, яке унеможливило реєстрацію права власності в КП "ДМБТІ" ДОР /а.с.48-51/. З наданої копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS], виготовлений КП "ДМБТІ" ДОР станом на 07.06.2006 року, домоволодіння підлягає введенню в експлуатацію як самовільно побудоване. 15.10.2010 року на технічному паспорті проставлено відмітку про погашення по причині зміни /а.с.52-55/. 01.12.2010 року рішенням КП "ДМБТІ" ДОР відмовлено [PERSON] у проведенні державної реєстрації права власності на домоволодіння [ADDRESS] з підстави відсутності у власника домоволодіння правовстановлюючого документу на земельну ділянку та переобладнання кладової на туалет /а.с.64-68/. Згідно письмових пояснень директора ТОВ "Імперія Сіті" Малевської Н.Ю., остання була присутня при укладенні попередніх договорів між сторонами, при ній [PERSON] отримала спочатку 2000 доларів завдатку, а потім ще 8000 доларів США. Вважає, що не укладення основного договору купівлі-продажу домоволодіння відбулось з вини [PERSON], оскільки остання не отримала витяг з КП "ДМБТІ" ДОР /а.с.68-69/. Також, позивачем в якості доказів по справі надано численні копії квитанцій про придбання будівельних матеріалів /а.с. 102-120/. В судовому засіданні сторони визнали укладення між ними двох попередніх договорів купівлі-продажу спірного домоволодіння та передачу завдатку в сумі 10 000 доларів США. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. У відповідності до ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до статей 209-210 ЦК України та ст. ст. 640, 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Згідно зі ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Угоди від 04.02.2010 року та 02.04.2010 року, укладені між сторонами в простій письмовій формі не можна вважати попередніми договорами, оскільки за ч. 1 ст. 635 ЦК України попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, тобто при купівлі-продажу нерухомого майна це письмова форма, яка потребує нотаріального посвідчення та державної реєстрації. Оскільки сторони порушили вимоги щодо форми правочину, він не є укладеним, тому сума, сплачена на забезпечення виконання майбутнього зобов'язання є авансом. Так як зобов'язання купівлі-продажу між сторонами не виникло, аванс підлягає поверненню. Оцінюючи докази у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення авансу в сумі 10 000 доларів США, які визнані відповідачем та підтверджені третьою особою. Решта позовних вимог про повернення авансу в сумі 2700 доларів США не були доведені позивачем, не визнані відповідачем та не підлягають поверненню. Що стосується стягнення на користь позивача коштів, витрачених на ремонт домоволодіння відповідача, то суд виходить з наступного. В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що за згоди відповідача позивач зі своїм неповнолітнім сином після продажу своєї квартири вселилась до домоволодіння [ADDRESS], який був непридатний до проживання, оскільки не було підведено газопостачання, електропостачання, була відсутня вбиральня в будинку, відсутня підлога. Проживаючи в будинку та сподіваючись на укладення основного договору, позивач з дозволу відповідача розпочала ремонтні роботи, замінила вікна, змінила призначення кладової на вбиральню, постелила підлогу, замінила вікна, встановила батареї. Вказані обставини підтвердив судовому засіданні свідок [PERSON] Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У відповідності до вимог ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.1 ст. 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети; або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; або з істотними порушеннями будівельних норм чи правил. Реєстрація права власності на самочинно збудоване нерухоме майно не змінює правовий статус такого нерухомого майна як збудованого самочинно. Відповідно до ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачені правові наслідки порушення зобов'язання, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення суми за ремонт домоволодіння, суд виходить з принципів, проголошених ст.41 Конституції України та ст.319 ЦК України, які встановлюють право власника на володіння, користування та розпорядження власністю, зі змісту яких вбачається, що [PERSON] могла вільно розпоряджатись своїм майном, в межах, визначених ст.13 ЦК України, в тому числі і здійснювати самостійно, на власний розсуд переобладнання чи ремонт об'єкту нерухомості, а також делегувати таке право іншій особі, що і було нею зроблено у зв'язку з досягненням згоди з [PERSON] та що цілком відповідало її внутрішньому волевиявленню. Тому, оскільки на теперішній час [PERSON] не зареєструвала правовстановлюючий документ в держаному органі реєстрації прав власності на нерухоме майно, а отже в розумінні ст.331 ЦК України не мала повного обсягу повноважень для укладення правочину купівлі-продажу домоволодіння, крім того сторони уклали його в невірній формі, не посвідчивши нотаріально. Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Згідно ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. За цим, суд доходить висновку про те, що не укладення договору в нотаріальній формі з самого початку відбулось з вини відповідача, тому підлягає стягненню сума коштів, витрачених [PERSON] на будівельні матеріали та підтверджена квитанціями в розмірі 59252,02 грн., оскільки вартість ремонтних робіт не доведена. Відповідно ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial