Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

02.03.2018 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від спільного шлюбу з відповідачем у них народилось двоє дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Локачинського районного суду Волинської області від 22.12.2009 року вирішено стягувати з відповідача в її користь на утримання дітей аліменти в розмірі 200 грн., на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Їх діти потребують значно більшого догляду та матеріальних коштів ніж ті, які були визначенні у 2009 році, у зв'язку із збільшенням потреб на навчання, розвиток та інше. На даний час, з врахуванням аліментів, які сплачує відповідач, позивачу не вистачає коштів на утримання дітей. Просить збільшити розмір аліментів, які сплачує відповідач на утримання дітей і стягувати 1/3 частку від усіх видів заробітку. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі, в якій вона уточнила позовні вимоги. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття. Відповідач також подав заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши представлені у справі докази в їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що згідно з рішеннями Локачинського районного суду Волинської області від 22.12.2009 року вирішено стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] на утримання дітей аліменти в розмірі 200 грн., на кожну дитину, щомісячно, до досягнення ними повноліття (а.с.9). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На даний час сума аліментів, яку сплачує відповідач не є достатньою для утримання дітей, а добровільно відповідач збільшити розмір аліментів не бажав. Згідно зі ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2017 рік" прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років з 1 грудня 2017 року становить 1860 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене та те, що визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує нічиїх прав та інтересів, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Згідно з ч.1 ст.142 ЦПК України, з огляду на визнання позову відповідачем, необхідно повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, а інші 50 відсотків судового збору, що сплачені позивачем при зверненні до суду з позовом, на підставі ч.1ст.141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved