Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-11 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття. 12 січня 2017 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про уточнення позовних вимог та просить суд здійснити стягнення з 15 грудня 2016 року, так як відповідач [PERSON] надав позивачу матеріальну допомогу (аліменти) на утримання дитини в листопаді 2016 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що на даний час вони з відповідачем проживають окремо, сімейні відносини фактично припинені. Дитина проживає та перебуває на утриманні позивача. Питання щодо утримання спільної малолітньої дитини ними не вирішено. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з"явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала повністю з врахуванням уточнених позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю з врахуванням уточнених позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно копії свідоцтва по народження серії 1-ОЛ № 052983 виданого 13 липня 2001 року [PERSON] є батьком, а [PERSON] - матір"ю [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до ст. 180 СК України, обовязок утримання дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тому відповідач повинен брати участь у витратах на утримання дитини. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються домовленістю між ними. У відповідності до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки між сторонами не досягнуто домовленості щодо способів виконання батьком обовязку по утриманню дитини, вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів є обґрунтованими. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, враховуючи надання відповідачем [PERSON] матеріальної допомоги (аліментів) позивачу [PERSON] в листопаді 2016 року на утримання спільної дитини сина [PERSON], [INFO] та уточнюючу позовну заяву представника позивача, вважає за необхідне присудити стягнення аліментів з 15 грудня 2016 року. Крім того, з урахуванням положень ст. 61 ЦПК України дані обставини є визнаними сторонами і доказуванню не підлягають. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, відповідач визнав позовні вимоги і визнання даного позову прийнято судом. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Таким чином, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: approved