Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

Позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, в якому просять, уточнивши позовні вимоги, зобов'язати відповідачів [PERSON] та [PERSON] усунути перешкоди в користуванні перехідним балконом першого поверху будинку [ADDRESS] Львівської області, шляхом знесення самовільно облаштованого приміщення та відновити поруччя балкону до попереднього стану; стягнути з відповідачів витрати на ремонт стіни квартири №7, яка належить [PERSON]; стягнути солідарно з відповідачів в їхню користь моральну шкоду в розмірі по 1000 грн. кожній. Позов мотивують тим, що вони є власниками квартир [ADDRESS]. Даний будинок є триповерховим і більшість вхідних дверей до квартир розташовані на балконах загального користування. Квартира відповідачів знаходиться на першому поверсі в кінці загального балкону. Біля їхньої квартири проходить газова труба з вентелем, через яку подається газ до квартир будинку. Відповідачі самовільно побудували біля своєї квартири приміщення, в результаті чого зайняли частину балкону загального користування і закрили доступ до газової труби. Крім того, їхня будова вчинена з вогненебезпечного матеріалу, звідки часто відпадають частини даної конструкції, що є небезпечним для оточуючих. Під час дощу стіна квартири №7 замокає через вказану забудову, оскільки немає доступу до сонця, не висихає і на ній з'явився грибок. На їх неодноразові зауваження, відповідачі не реагують та знести згадану прибудову не бажають. Мешканці будинку зверталися з письмовими заявами до Дрогобицької міської ради, КП ЖЕО, служби МНС, однак, крім письмових відповідей та рекомендації звернутися з позовом до суду, вони не отримали належних результатів. Вважають, що протиправні дії відповідачів призвели до того, що вони перенесли нервовий стрес; щоб захистити себе та рідних, змушені звертатися у різні інстанції, що призводить до додаткових переживань. Вони переживають незручності у користуванні балконом загального користування та терплять приниження зі сторони відповідачів. Позивачі [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримали та пояснили, що з балкону здійснюється вхід до квартир і, відповідно, такий є балконом загального користування. Відповідачі, у напрямку до своєї квартири №8, перегородили прохід балкону, незаконно облаштувавши на ньому приміщення з металевої конструкції, оббитої вагонкою, та поставили вхідні двері. У результаті вказаних дій, не було доступу до вентеля газової труби, через яку подається газ до будинку. Однак, в процесі розгляду даної справи, з допомогою газової служби, останні добровільно усунули проблему доступу до вентеля, перемістивши його за межі згаданого приміщення. Крім цього, під час сильних поривів вітру пластикова вагонка з облаштованого відповідачами приміщення обривається і злітає до низу. Вказане є небезпечним для них та мешканців їхнього будинку. Загалом, вони позбавлені можливості повноцінно користуватися спірним балконом, вважають дії відповідачів протиправними, що змусило їх звернутися з даним позовом до суду. Відповідачі в судове засідання не з'явились, однак, представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечила щодо їх задоволення. Пояснила, що перехідний балкон, який перебуває у спільному користуванні сторін, має дерев'яне перекриття. З метою покращення його стану, захисту від руйнування внаслідок атмосферних опадів, а також з метою утеплення житла, відповідачами було обшито частину спірного балкону вагонкою. Законом не передбачено отримання спеціального дозволу на проведення таких дій. Квартири позивачів знаходяться на тому ж поверсі, що й квартира відповідачів, проте, жодним чином вказана конструкція не перешкоджає їм у доступі до свого помешкання. Вхідні двері та вікно квартири відповідачів розташовані в кінці балкону. Саме цю частину такого обшито вагонкою, при цьому, будь-яких пошкоджень конструкції самого балкону чи її змін відповідачами не здійснювалось. Посилання позивачів на те, що таке облаштування є небезпечним, не підтверджується належними та допустимими доказами. Вважає, що позовні вимоги є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення. Представник третьої особи КП «ЖЕО» - Савицька М.М. в судовому засіданні щодо задоволення позову поклалась на думку суду. Пояснила, що будинок, в якому проживають сторони, знаходиться на балансі КП «ЖЕО», є триповерховим, а входи до квартир позивачів та відповідачів розташовані з балкону. Представниками балансоутримувача проводилось обстеження будинку, в результаті чого було встановлено, що облаштування, здійснене відповідачами на частині балкону, запобігає його руйнуванню, а перегородка в такому не перешкоджає доступу позивачів до їхніх помешкань. Представник третьої особи Дрогобицької міської ради в судове засідання не з'явився, не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Вислухавши учасників судового розгляду, свідків, оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задоволити частково з наступних підстав. Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, зазначений законами України. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Статтями 10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Свідоцтвом про право власності на квартиру від 12.02.1997 року та договором купівлі-продажу від 15.11.2001 року стверджується, що позивачам [PERSON] та [PERSON], відповідно, належать на праві приватної власності квартири [ADDRESS]. З інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно №13447403 від 26.11.2013 року вбачається, що квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON]. Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється сторонами, відповідачі [PERSON] та [PERSON] облаштували перехідний балкон в будинку [ADDRESS] зокрема, в частині, звідки здійснюється вхід до їхньої квартири №8, металевою конструкцією, обшитою вагонкою. Разом з тим, встановлюючи таку, останні перегородили прохід по балкону, встановивши також у ній вхідні двері. Листом Дрогобицького районного відділу ГУ МНС України у Львівській області за №6/7-я-1 від 27.07.2011 року, адресованого мешканцям будинку [ADDRESS] в м.Дрогобич, повідомлено, що питання, пов'язані зі знесенням, перенесенням, переплануванням будівель, побудованих з порушенням вимог пожежної безпеки, вирішуються місцевими органами державної виконавчої влади, органами місцевого та регіонального самоврядування, судом. Згідно листа виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за №3-23/5717 від 05.07.2012 року на ім'я мешканців житлового будинку [ADDRESS] та мешканки [PERSON], щодо забудови, шляхом скління, встановлення рам та інших огороджувальних конструкцій на перехідних балконах мешканцями, зокрема, квартири №8, роз'яснено, що згідно з висновками Конституційного суду України, викладених в рішенні від 02.03.2004 року, місця загального користування в будинках, якими є сходові клітки, горища, перехідні балкони, підвали, належать мешканцям на правах спільної сумісної власності і окремо приватизації не підлягають. Одночасно у вказаному листі зазначається, що оскільки мешканці згаданої квартири без згоди інших співвласників забудували балкон спільної сумісної власності, рекомендовано звернутись до суду з позовом про усунення перешкод в його користуванні. Як вбачається з копії інвентаризаційної справи №1394 на будинковолодіння за адресою: [ADDRESS], зокрема, з журналу зовнішніх обмірів будівлі, ескізів (форми №4) та поверхових планів І, ІІ та ІІІ поверхів будинку, літерами, «а2» та «а3» позначені балкони, розмірами (14,53х2) + (6,10х1,0) кожний; з балкону першого поверху (літ. «а1») розташовані входи (поруч) у квартири №6, №7 та №8. З акту обстеження технічного стану житлового будинку [ADDRESS] від 15.11.2013 року, складеним представниками КП ЖЕО, вбачається, що згідно інвентаризаційно-технічної документації на вказаний будинок, вхід до квартир відбувається з основного входу, який розташований [ADDRESS]; вхід до квартир 5, 6, 7, 8, 13, 14, 19, 20 відбувається із передніх балконів, що розміщені на кожному із трьох поверхів. Мешканці квартири №8 ([PERSON], [PERSON].) самовільно, без оформлення відповідних документів перегородили, встановивши двері, частину перехідного балкону, який перебуває у спільній власності мешканців будинку. Однак, дане перегородження не перешкоджає доступу до квартир №6 та №7. Відповідно до листів №165 від 23.06.2014 року (Відділу культури та мистецтв виконавчих органів Дрогобицької міської ради) та №2/565 від 30.07.2014 року (Відділу охорони культурної спадщини та культурних цінностей Львівської обласної державної адміністрації), будинок [ADDRESS] Львівської області взятий на облік як пам'ятка архітектури та містобудування місцевого значення в м.Дрогобичі. Дата утворення об'єкта - ХХ століття. Перевіркою на місці підтверджено факт здійснення самовільних робіт на балконі першого поверху внутрішнього подвір'я будинку, в результаті чого запропоновано Дрогобицькій міській раді створити комісію із залученням представника органу охорони культурної спадщини для вивчення зазначених та виявлення, можливо, інших фактів порушень з метою їх виправлення та повернення первісного вигляду пам'ятці. Як вбачається з довідки №483 від 03.09.2014 року, виданої Відділом містобудування та архітектури виконавчих органів Дрогобицької міської ради, огородження вхідної галереї (балкону) до квартири [ADDRESS] віконними блоками покращить умови проживання та експлуатації вхідної галереї та не впливає на погіршення художньо-естетичного вигляду внутрішнього фасаду будівлі. Згідно довідки №5/1384 від 03.09.2014 року, виданої Дрогобицьким РВ ГУ Державної Служби України з надзвичайних ситуацій у Львівській області, проведеною перевіркою протипожежного стану прибудови до житлового приміщення вхідної галереї в м.Дрогобичі на [ADDRESS], порушень вимог пожежної безпеки не виявлено. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні показали, що проживають в [ADDRESS]. Відповідачі більше трьох років тому обшили вагонкою частину балкону на першому поверсі (біля квартири №8). Дане облаштування їм особисто не перешкоджає, однак, їм відомо, що з даного приводу між сторонами виник конфлікт. Зазначили, що був випадок, коли в результаті поривів сильного вітру, зірвалася частина вагонки, полетівши на землю. Однак, шкоди нікому не було заподіяно. Відповідачі встановили в облаштованій конструкції двері, перегородивши тим самим спірний балкон. Свідок [PERSON] суду показав, що проживає на третьому поверсі будинку [ADDRESS]. Відповідачами більше трьох років тому здійснено облаштування (обшито вагонкою) балкону в частині, яка прилягає до їхньої квартири. Йому особисто таке облаштування жодних перешкод не створює. Воно здійснено з внутрішньої сторони будинку, а тому, на його думку, не може погіршувати фасаду. Відповідачі обшили балкон з метою його захисту від руйнування дощем та вітру, оскільки будинок старий і потребує догляду. Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до Закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Слід погодитись із твердженнями позивачів про те, що в силу прямої вказівки ч.2 ст.382 ЦК України, вони, маючи право власності на окремі помешкання багатоквартирного будинку, є співвласниками допоміжних приміщень (в тому числі перехідних балконів). Рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року роз'яснено, що "допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій, зокрема, створення об'єднання співвласників багатоквартирного будинку, вступу до нього; власник (власники) неприватизованих квартир багатоквартирного будинку є співвласником (співвласниками) допоміжних приміщень нарівні з власниками приватизованих квартир". Отже, відповідно до вказаного рішення, ніяких додаткових дій для набуття даного речового права на ці об'єкти жоден з позивачів вчиняти не повинен. Допоміжні приміщення переходять у спільну власність окремих мешканців будинку, власників квартир, водночас із переходом відповідного права власності на помешкання і не можуть визнаватися самостійним майном, бути предметом правочинів, зокрема, відчужуватися окремо від квартир, невід'ємними частинами яких є. У судовому засіданні встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] - мешканці будинку [ADDRESS] та власники квартир №6 та №7, не надавали своєї згоди, як співвласники допоміжного приміщення (перехідного балкону), щодо використання його окремої частини лише для потреб відповідачів [PERSON] та [PERSON], зокрема, згоди на встановлення останніми перегородження з дверима, рам та інших огороджувальних конструкцій. Однак, як встановлено судом та зазначалось вище, відповідачі перегородили спірний балкон, встановивши відповідну конструкцію із вхідними дверима, і тим самим чинять позивачам перешкоди у його користуванні. Таким чином, суд дійшов висновку, що відповідачів слід зобов'язати усунути перешкоди в користуванні перехідним балконом першого поверху будинку [ADDRESS], що є спільною сумісною власністю усіх мешканців даного будинку, шляхом демонтажу самовільно встановлених дверей в облаштованій на балконі конструкції, звільнивши (розблокувавши) прохід (перехід) по даному балконі. З приводу облаштування самої конструкції, то матеріалами справи встановлено, що така не порушує вимог пожежної безпеки, покращить умови проживання та експлуатації вхідної галереї, не впливає на погіршення художньо-естетичного вигляду внутрішнього фасаду будівлі, не перешкоджає доступу до квартир №6 та №7, зокрема, позивачам, а також не перешкоджатиме у користуванні балконом (без перегородження - дверей). Разом з тим, у відповідності до частини 1 статті 24 Закону України «Про охорону культурної спадщини», власник або уповноважений ним орган, користувач зобов'язані утримувати пам'ятку в належному стані, своєчасно провадити ремонт, захищати від пошкодження, руйнування або знищення відповідно до цього Закону та охоронного договору. Щодо позовних вимог в частині стягнення з відповідачів витрат на ремонт зовнішньої стіни квартири №7, яка належить [PERSON], то суд вважає, що у задоволенні таких слід відмовити. Зокрема, позивачами не надано суду жодних доказів у підтвердження понесення таких витрат, як і їх розміру, в тому числі, не зазначивши суму відшкодування в позові. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні, будинок, в якому проживають сторони, знаходиться на балансі комунального підприємства «ЖЕО», яке здійснює ремонт будинку з зовнішньої сторони і відповідно несе такі витрати. У частині позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд дійшов переконання про відмову у їх задоволенні. Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди (із внесеними змінами), під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Однак, позивачі не надали суду жодних доказів їх моральних чи фізичних страждань, внаслідок яких вони понесли втрати немайнового характеру, як і не навели жодних доводів у їх обґрунтування. Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати. Згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed