Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-03 00:00:00

Позивачка звернулась\~до суду\~з даним\~позовом мотивуючи\~його тим,\~що згідно\~з рішенням\~Сумського районного\~суду Сумської\~області від\~24\~вересня 2012\~року \~був змінений\~розмір стягуваних\~за рішенням\~Сумського районного\~суду Сумської\~області \~від 20\~грудня 2005\~року,\~а саме\~стягнуто з\~[PERSON]\~на користь\~позивачки \~на утримання\~доньки [PERSON],\~[INFO],\~ ?\~частини усіх\~видів його\~заробітку,\~але не\~менше 30%\~прожиткового мінімуму\~на дитину\~відповідного віку,\~щомісячно.\~ Зазначений\~розмір аліментів\~відповідач сплачував,\~але в\~меншому розмірі,\~ніж повинен\~був сплачувати\~згідно рішення\~суду. Сума стягуваних аліментів за рішенням суду від 24.09.2012 року на даний час є значно меншою ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено законодавством. Крім того, відповідач ухиляється від сплати стягнутих аліментів та має заборгованість станом на 01 січня 2018 року у сумі 17814 грн. Згідно розрахунку, пеня по аліментам станом на 01.01.2018 року складає 17102,14 грн. Позивачка просила змінити розмір аліментів і стягувати з відповідача аліменти в розмірі в розмірі ? частини з усіх видів його заробітку(доходів), але не менше\~ ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, а також стягнути пеню за прострочення аліментів в сумі 17102 грн. 14 коп. \~ \~ \~ \~Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. \~ \~ \~ \~Представники відповідача проти позову заперечували, зазначаючи що він хворіє, є алкозалежною людиною, страждає на алкоголізм, не має змоги платити аліменти у більшому розмірі, підстав для стягнення пені не має. Представник Зарічного Відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області в судове засідання не зявився, в своїй заяві при розгляді справи покладався на розсуд суду. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. В суді встановлено, що згідно з рішенням Сумського районного суду Сумської області від 24 вересня 2012 року змінено розмір аліментів, стягнутих за рішенням Сумського районного суду Сумської області від 20 грудня 2005 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO], і визначено аліменти в розмірі ? частини усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до повноліття дитини( арк.с.9). На даний час донька проживає з матір*ю і знаходиться на її утриманні, що не оспорюється сторонами. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з ст. 180\~ Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Разом з тим, у відповідності з ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних\~ чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;\~ 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 Сімейного Кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. У зв'язку з викладеним, суд вважає що розмір аліментів визначений судом раніше, підлягає збільшенню, оскільки він не відповідає інтересам дитини. Оскільки відповідач є батьком дитини і відповідно до законодавства повинен надавати кошти на утримання дитини, яка знаходиться на вихованні матері, з нього на користь позивачки необхідно стягнути аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку(доходів), але не менше\~ ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За таких обставин задоволення позову в повному обсязі не суперечить діючому законодавству, оскільки законом передбачено стягнення аліментів на утримання дитини не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Згідно з п.23 Постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. З довідки-розрахунку заборгованості, наданої Зарічним відділом державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області від 16 січня 2018 року вбачається, що заборгованість по виконавчому листу №1817/ 3330/12 від 24.09. 2012 року про стягнення аліментів у розмірі ? з [PERSON] на користь [PERSON] станом на 01.01. 2018 року стягнення з 13.09.2012 року сума боргу становить 17814 гривень(арк.с.11). Відповідно до наданого позивачкою розрахунку розмір пені станом на 01 січня 2018 року становить 17102 гривень 14 копійок.(арк.с.12). У відповідності з ч.1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Аналогічна позиція висловлена в постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, №6-149цс14 від 1 жовтня 2014р., по справі № 6-81 цс 13. У відповідності з зазначеними рішеннями\~неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Позивачкою наданий розрахунок заборгованості по аліментах(ар.с. 12). Порядок та методика розрахунків не суперечить положенням, що містяться в правовому висновку Верховного Суду України, який на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 вересня 2013 року розглянув справу № 6-81цс13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за аліментами та пені від суми несплачених аліментів, а також іншим правовим висновкам, що містяться в постановах Верховного Суду України від 2 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16,№6-149цс14 від 1 жовтня 2014р.). Разом з тим, вирішуючи питання про розмір пені, що підлягає стягненню з відповідача, суд виходить з розяснень, що містяться в п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 "Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у відповідності з якими передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки /пені/ настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками, тощо. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення. Відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Суд вважає встановленим, що відповідач має скрутне матеріальне становище, ніде не працює. Як обставину, що також має потягти за собою зменшення розміру пені, суд враховує і те, що [PERSON] тривалий час перебував на лікуванні після травми ноги (арк.с.34-49), перебуває на обліку Обласного наркологічного диспансеру у лікаря нарколога з діагнозом «психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю, синдром залежності, активна залежність».(арк.с.106). Отже, з врахуванням зазначених обставин суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] 7000 гривень пені за прострочення виплати аліментів, відмовивши в іншій частині за безпідставністю позовних вимог. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. \~\~\~

Outcome: approved