Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

06 червня 2014 р. позивач - ПАТ КБ "ПриватБанк" - звернувся до суду з позовом до відповідачів про звільнення майна з-під арешту. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № DN81AR17670086 від 02.04.2008 року. Відповідно до укладеного договору, [PERSON] отримав кредит у розмірі 67667,80 грн. та передав Позивачу в заставу автомобіль марки DAEWOO, модель Neхia 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у Відповідача [PERSON] виникла прострочена заборгованість. Рішенням суду від 14.06.2011 року, звернуто стягнення на предмет застави: а саме автомобіль марки DAEWOO, модель Neхia 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. В процесі виконання Рішення суду, позивачу стало відомо, що постановами державної виконавчої служби від 22.07.2009 р. та 23.02.2011 р. було накладено арешт на майно Відповідача [PERSON], в тому числі і на заставне майно банку. Позивач вважає, що державна виконавча служба не мала правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Представник позивача до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням слухати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], Київський ВДВС ХМУЮ до судового засідання не з'явились, про час, день та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Суд, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до укладеного договору №DN81AR17670086 від 02.04.2008 року [PERSON] 02.04.2008 року отримав кредит у розмірі 67667,80 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором Позивач та Відповідач [PERSON] уклали договір застави автотранспорту № DN81AR17670086 від 02.04.2008 року. Відповідно до умов кредитно-заставного договору Відповідач [PERSON] передав в заставу Позивачу автомобіль марки DAEWOO, модель Neхia 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER] (а.с.6-14). У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у Відповідача [PERSON] виникла прострочена заборгованість. Позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави за кредитним договором у розмірі 67667,80 грн. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.06.2011 року №2-2197/2011 було вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором DN81AR17670086 від 02.04.2008 р. - звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки DAEWOO, модель Neхia 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності Відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля Позивачем з укладанням від імені Відповідача [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України, а також наданням Позивачеві всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Відповідно до повідомлення ГУ МВС України в Харківській області управління ДАІ встановлено, що на автомобіль марки DAEWOO, модель Neхia 2008 року випуску, тип ТЗ: легковий № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що реєстрований за гр. [PERSON] накладено арешти, а саме: 22.07.2009 року державним виконавцем Київського ВДВС Харківського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі і на заставне майно банку. Арешт накладено згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.07.2009 р. серія АА № 505096. 23.02.2011 року державним виконавцем Київського ВДВС Харківського МУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження, в тому числі і на заставне майно банку. Арешт накладено згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.02.2011р. серія АА № 505981. Відповідно до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави. В даному випадку право застави у ПриватБанку виникло, як зазначено вище, - 02.04.2008 року, а постанови про накладення арешту, були винесені 22.07.2009 року та 23.02.2011 року, тобто пізніше ніж було укладено договір застави. Крім того, згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вищий пріоритет на заставлене майно має ПриватБанк. Згідно Інструкції «Про проведення виконавчих дій» №74/5 від 15.12.1999р. та ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження», для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставне майно може бути звернено у разі: - виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; - коли вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Отже, державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями. Статтею 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майно з - під арешту. Відповідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно. Згідно ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення з - під арешту. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та задовольняє його в повному обсязі.

Outcome: approved