Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] з обмеженою відповідальністю "Лізингова компанія "Вибір комфорт" про розірвання договору фінансового лізингу №00152 від 28.11.2014року, стягнення коштів у розмірі 32000грн. - першого лізингового платежу згідно договору фінансового лізингу. В обґрунтування вимог вказує, що 28.11.2014 року між [PERSON] та ТзОВ «Лізингова компанія «Вибір комфорт» м.Тернопіль в особі представника [PERSON] був укладений письмовий договір №00152 фінансового лізингу, відповідно до умов якого лізингодавець (відповідач) взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (автомобіль марки ВАЗ 2113, 2013 року випуску, вартістю 64 000 грн. ) у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на строк та на умовах, передбачених договором. На виконання умов Договору 28 листопада 2014 року позивачем було перераховано платіж у сумі 6 400,00 грн., 02.12.2014 року перераховано платіж у сумі 25 600,00 грн., однак лізингодавець умов договору не виконав і предмет лізингу лізингоодержувачу не передав. Позивач [PERSON] вважає, що є підстави для прийняття рішення про розірвання договору фінансового лізингу. В судовому засіданні позивач позов підтримав, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, які дійсно мали і мають місце. Представник відповідача [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Вибір Комфорт» в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, заперечень проти позову та доказів про причини відсутності суду не подав. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК Україниу разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі, оскільки позивач проти цього не заперечує. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 28.11.2014 року між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Вибір комфорт» м.Тернопіль в особі представника [PERSON] був укладений письмовий договір № 00152 фінансового лізингу, відповідно до умов якого лізингодавець (відповідач) взяв на себе зобов'язання придбати предмет лізингу (автомобіль марки ВАЗ 2113, 2013 року випуску, вартістю 64 000 (шістдесят чотири тисячі) гривень) у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу (позивачу) на строк та на умовах, передбачених договором.(а.с. 8-15) Цього ж числа [PERSON] сплатив перший лізинговий платіж у розмірі 6 400,00 грн., 02.12.2014 року перераховано платіж у сумі 25 600,00 грн., однак лізингодавець умов договору не виконав і предмет лізингу лізингоодержувачу не передав.(а.с.16). Позивач неодноразово звертався представника відповідача з проханням передати йому предмет лізингу або повернути сплачені кошти у сумі 32 000 грн. (тридцять дві тисячі гривень).(а.с. 18-22). На момент звернення із даним позовом уже минуло більше 90 робочих днів з моменту сплати ним на рахунок відповідача 50% завдатку, однак, на його телефонні дзвінки відповідач не реагує, передати предмет договору фінансового лізингу відмовляється, чим порушує його права. Надання послуг з фінансового лізингу та порядок, якого необхідно дотримуватись при наданні цієї послуги юридичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, які за своїм правовим статусом не є фінансовими установами, але мають право надавати окремі фінансові послуги, визначено Положенням про надання послуг з фінансового лізингу від 22.01.2004 року №21. Згідно з ч.1 ст.806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні, (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Відповідно до ч.2 ст.806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановленим цим параграфом та законом. Згідно з п.п.1,2 ч.2 ст.10 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізингодавець зобов'язаний у передбачений договором строк надати лізингоодержувачу предмет лізингу у стані, що відповідає його призначенню та умовам договору; попередити лізингоодержувача про відомі йому особливі властивості та недоліки предмета лізингу, що можуть становити небезпеку для життя, здоров'я, майна лізингоодержувача чи інших осіб або призводити до пошкодження самого предмета лізингу під час користування ним. Відповідно до ч.2\~ст.651 ЦК України\~\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України\~договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. України продавець зобов'язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу. Зважаючи на вищевикладене, вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, вивчивши матеріали провадження, суд доходить висновку, що при укладанні та виконанні умов оспорюваного договору відповідачем не дотримані всі вимоги, додержання яких є необхідним, відповідно до вимог\~Розділу ІІ Цивільного кодексу України, а саме тому даний позов є обґрунтованим. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку\~ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved