Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], площею 5,55га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що не є єдиним спадкоємцем майна померлої який прийняв спадщину, однак отримати свідоцтво про право на спадщину на неї не може, оскільки Державний акт на право власності на землю виданий 29.03.2002 року на ім»я спадкодавця, серія ІV-КР №012212 втрачений, тому державним нотаріусом Бобринецької державної нотаріальної контори від 22.10.2013 року №1031/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно на ім»я спадкодавця, тому змушена звернутися до суду з вимогою визнати за нею право власнорсті на земельну ділянку. В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала та просить їх задовольнити посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилася по невідомій суду причині про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, від неї до суду не надійшло заяви про рощгляд справи за її відсутності, тому зі згоди позивача та у відповідності до ст.224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що [INFO] року у с. Сорочанове Бобринецького району Кіровоградської області померла [PERSON], вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого 11.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області ( а.с.6). Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі й право на земельну ділянку площею 5,55га ріллі, що розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного ата серія ІV-КР №012212 від 29.02.2002 р., який втрачено. Вказані обставини підтверджуються листом відділу держземагенства у Бобринецькому районі Кіровоградської області від 06.06.2013 р № 258/05/09-13 ( а.с.9) та примірником газети «Честь хлібороба» від 29.01.2013р. де розміщено оголошення про втрату вказаного державного акту ( а.с.11-14). Як вбачається із заповіту [PERSON], посвідченого 21.05.2005 р. секретарем Миколо-Бабанської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого в реєстрі за №58, належну [PERSON] земельну ділянку, площею 5,55 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Миколо - Бабанської сільської ради Бобринецького району та належить їй на підставі Державного акту на право власності на землю виданого 29.03.2002 року, серія ІV-КР №012212, вона заповідала [PERSON], тобто позивачці, та яка, як встановлено з її пояснень, являється онукою спадкодавцю (а.с. 73). З інформаційної довідки зі спадкового реєстру від 28.11.2013р. №35914231 встановлено, що вищевказаний заповіт зареєстрований за № 58 та на час розгляду справи є чинним ( а.с.64). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи) №35914209 від 28.11.2913р. та листа державного нотаріуса Бобринецької державної нотаріальної контори від 28.11.2013 року №1220/01-16 з копією спадкової справи встановлено, що після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №138-2012 за заявою [PERSON], [INFO], яка будучи дочкою спадкодавця [PERSON] прийняла спадщину за законом як спадкоємець першої черги спадкування та за заявою [PERSON], яка прийняла спадщину за заповітом на земельну ділянку плорщею 5.55 га, що розташована на території Миколо-Бабанської сільської ради. ( а.с.44-63). За змістом ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом ст.1223 вказаного вище Кодексу право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недлійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу ( черговість спадкування за законом). Частиною 1 статті 1261 визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті та згідно ч.2 ст.1268 цього Кодексу не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. За змістом ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка б належала кожному з них у разі спадкування за законом ( обов"язкова частка). Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] є непрацездатною дочкою спадкодавцю [PERSON] та прийняла спадщину за законом як єдиний спадкоєжмець першої черги спадкування, а тому незалежно від змісту заповіту на коритсть онуки спадкодавця [PERSON], відповідачка [PERSON] спадкує половину частки, яка б надежала їй у разі спадкування за законом, тобто 1/2 частини земельної ділянки, яка увійшла до складу спадщини за заповітом. Відповідно до ст. 392 вказаного Кодексу власник майна може пред"явити позов про визнання його права власності іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] за заповітом, але з тих причин, що правовстановлюючий документ на земельну ділянку виданий на ім»я спадкодавця втрачено, й оформити своє спадкове право на вказану земельну ділянку їй неможливо, та враховуючи право відповідачки на обов"язкову частку у спадщині яка становить 1/2 її частини, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та вважає можливим позов задовольнити частково визнавши за позивачкою право власності у порядку спадкування за заповітом не на всю земельну ділянку, а лише на 1/2 її частини. На підставі ст.88 ЦПК України з [PERSON] підлягає стягненню на користь [PERSON] 1/2 частини сплаченого позивачкою та документально підтвердженого судового збору, тобто 488,76 грн..

Outcome: partial