Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

\~\~\~\~\~ 06 лютого 2018 позивач звернувся до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідно до інформаційної довідки №111023596 від 18.01.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за ним, [PERSON], зареєстрована на праві власності квартира № 62 в буд. 31 по Східному кварталу в м. Марганці Дніпропетровської області. Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 111028208 від 18.01.2018 р. державним реєстратором [PERSON] 31.03.2015 р. в інтересах обтяжувача - ПАТ КБ «ПриватБанк» було зареєстроване обтяження у вигляді арешту його нерухомого майна в межах суми звернення стягнення 26 351,77 грн. Майно, на яке накладений арешт, знаходиться в м. Марганці Дніпропетровської області, іншого нерухомого майна у нього немає. У зв'язку з накладеним арештом на його майно він змушений звернутися до суду з даним позовом за наступних підстав. Так, в провадженні Марганецького міського ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області знаходилося виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/180/1280/2013, виданого Марганецьким міський судом Дніпропетровської області 25.02.2014 р. про стягнення з нього на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості, яке виконувалося державним виконавцем Семененко В.Ю. 21.12.2017 р. державним виконавцем Семененко В.Ю. дане виконавче провадження було закінчено та виконані усі передбачені законом дії, в тому числі, знятий накладений ним арешт на його майно, що підтверджується постановою від 21.12.2017 р. та інформацією у Єдиному Державному реєстрі заборон відчужень нерухомого майна. Однак, як з'ясувалося пізніше, по даному виконавчому документу (виконавчий лист N92/180/1280/2013, виданий Марганецьким міським судом 25.02.2014 р.) державним виконавцем Сандул Л.Г. 23.03.2015 року, під час виконання виконавчого провадження №46964188, також було накладено арешт. Однак оскільки вказане виконавче провадження виконане не було, у зв'язку з відсутністю майна у боржника, то відповідно до положень діючого на той час Закону України «Про виконавче провадження» (редакції 1999 р. із змінами), виконавчий документ був повернутий стягувачу, а накладений арешт не знімався, оскільки це було передбачено законом. Таким чином, державні виконавці Марганецького міського ВДВС при здійсненні виконавчого провадження діяли у спосіб, передбачений законом, але на цей час склалася така ситуація, що за повністю виконаним одним і тим же виконавчим документом, по якому були накладені арешти, існує не виключений з державного реєстру обтяжень запис про обтяження його майна. Оскільки на цей час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про накладений Головним державним виконавцем Сандул Л.Г. 23.03.2015 р. по виконавчому провадженню №46964188 арешт на все його нерухоме майно, який обмежує його права, як власника, він змушений звернутися до суду з даним позовом. Просить суд скасувати накладений 23.03.2015 р. Головним державним виконавцем Сандул Л.Г. по виконавчому провадженню N246964188 арешт на все його нерухоме майно та вилучити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зареєстроване 31.03.2015 р. за №20412752 обтяження у вигляді арешту всього його нерухомого майна, РНОКПП [NUMBER]. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 06 лютого 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання клопотання про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін. Окрім того відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивач та його представник [PERSON] надали на адресу суду заяву з проханням розглядати справу за їх відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягають Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не надав, тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України. Представник третьої особи - Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області пояснення щодо позову у встановлений судом строк, не подав. Враховуючи вимоги ст. 247 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на справедливий суд і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру. Згідно ч.1 ст. 4\~\~ЦПК України, кожна особа має право на звернення до суду для захисту своїх прав. За змістом ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. \~\~\~ Статтею\~ 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки №111023596 від 18.01.2018 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] зареєстрована на праві власності квартира № 62 в будинку № 31 по Східному кварталу в м. Марганці Дніпропетровської області ( а.с. 10). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру .заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 111028208 від 18.01.2018 р. державним реєстратором [PERSON] 31.03.2015 р. в інтересах обтяжувача - ПАТ КБ Приватбанк було зареєстроване обтяження у вигляді арешту нерухомого майна [PERSON] в межах суми звернення стягнення 26 351,77 грн. ( а.с. 9) У зв'язку з накладеним арештом на майно позивача, він вимушений звернутися до суду з даним позовом. Так у провадженні Марганецького міського ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області знаходилося виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/180/1280/2013, виданого Марганецьким міський судом Дніпропетровської області 25.02.2014 р. про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ Приватбанк заборгованості. Виконавче провадження виконувалось державним виконавцем Семененко В.Ю. Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провад-ження» (в редакції 02.06.2016 р.) виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Згідно з положеннями ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. 21.12.2017 р. державним виконавцем Семененко В.Ю. дане виконавче провадження було закінчено та виконані усі передбачені законом дії, в тому числі знятий накладений ним арешт на майно [PERSON], що підтверджується постановою від 21.12.2017 р. ( а.с.8) та інформацією у Єдиному Державному реєстрі заборон відчужень нерухомого майна. Однак, як зясувалося пізніше, що підтверджується інформацією Марганецького міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за № 13.21-32/2018 від 05.02.2018 року, наданої [PERSON] на його звернення ( а.с.6-7), по даному виконавчому документу (виконавчий лист N92/180/1280/2013 виданий Марганецьким міським судом 25.02.2014 р.) раніше, а саме: 23.03.2015 року державним виконавцем Сандул Л.Г., також було накладено арешт, при виконанні виконавчого провадження №46964188. Проте вказане виконавче провадження не було виконане, у зв'язку з відсутністю майна у боржника, і відповідно до положень діючого на той час Закону України «Про виконавче провадження» (редакції 1999 р. із змінами), виконавчий документ був повернутий стягувачу, а накладений арешт не знімався, оскільки це було передбачено законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону 606-ХІУ виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Згідно ч. 1 ст. 50 Закону 606-ХІ\\/ у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у звязку із завершенням виконавчого провадження. Таким чином, державні виконавці Марганецького міського ВДВС при здійсненні вищевказаного виконавчого провадження діяли у спосіб, передбачений законом, але на цей час склалася така ситуація, що за повністю виконаним одним і тим же виконавчим документом, по якому були накладені арешти, існує не виключений з державного реєстру обтяжень запис про обтяження майна позивача. Ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» (02.06.2016 року) визначені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини. В усіх інших випадках арешт з майна знімається за рішенням суду (ч. 5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»). Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, корис-тування та розпорядження своїм майном, які він здійснює на свій розсуд. Статтею 41 Конституції України визначено право кожного володіти, корис-туватися і розпоряджатися своєю власністю. Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки на даний час в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про накладений Головним державним виконавцем Сандул Л.Г. 23.03.2015 р. по виконавчому провадженню №46964188 арешт на все нерухоме майно позивача [PERSON], який обмежує його права, як власника, останній позбавлений права користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Отже, виходячи з вищенаведених обставин справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства КБ «ПриватБанк», третя особа: Марганецький міський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про зняття арешту з майна, слід задовольнити у повному обсязі. Крім того, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, стягненню на користь позивача з відповідача підлягають судові витрати по оплаті судового збору, оскільки позовні вимоги задоволені повністю і ці витрати належним чином підтверджені позивачем доданою до матеріалів справи квитанцією ( а.с.1).

Outcome: approved