Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

01.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ "Азовзагальмаш" про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, зазначивши, що він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 40 від 28.09.2015 року він був звільнений 28.09.2015 року з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін. У день звільнення 28.09.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з ним не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка складається з заборгованості по невиплаті заробітної плати за період з жовтня 2014 року по липень 2015 року в розмірі 27768,42 гривень. Просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 27768,42 гривень, компенсацію за невикористану відпустку та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.09.2015 року по дату винесення судового рішення. Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позові, просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості по заробітній платі за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року у розмірі 33908,23 гривень (в дану суму заборгованості входить компенсація за невикористану відпустку у розмірі 4156,06 гривень), згідно з наданою довідкою № 238/ро-854 від 22.10.2015 року, а також в частині стягнення середнього заробітку із розрахунку середньоденного заробітку у розмірі 263,34 гривень. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Відповідно до ч. 1 ст. 83 КЗпП України, у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у трудових відносинах з відповідачем, наказом № 40 від 28.09.2015 року він був звільнений 28.09.2015 року з роботи на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, за угодою сторін, що підтверджується записом у трудовій книжці серії [NUMBER]. У день звільнення 28.09.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачем не провів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року. Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-854 від 22.10.2015 року, заборгованість відповідача перед позивачем по невиплаті заробітної плати за період з жовтня 2014 року по серпень 2015 року становить 33908,23 гривень (з урахуванням в цій сумі компенсації за невикористану відпустку у розмірі 4156,06 гривень). Оскільки на день винесення даного рішення повний розрахунок по заробітній платі відповідачем так і не був здійснений, тому заборгованість по заробітній платі у розмірі 33908,23 гривень (у тому числі сума компенсації за невикористану відпустку у розмірі 4156,06 гривень) підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки. На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Суд, на підставі викладеного, вирішуючи питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, виходить з наступного. Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин). Згідно довідки ПАТ «Азовзагальмаш» № 238/ро-854 від 22.10.2015 року, середньоденна заробітна плата [PERSON] за останні повні два місяці роботи перед його звільненням складала 263,34 гривень. Беручи до уваги графік № 8-1 для працюючих у непереривному режимі з робочим днем тривалістю 11,4 годин на 2015 рік, наданий відповідачем, з дня наступного після звільнення позивача по день винесення даного рішення, а саме: з 29.09.2015 року по 02.12.2015 року, минуло 32 робочих днів (вересень 2015 р. - 1 роб. д. + жовтень 2015 року - 15 роб. д. + листопад 2015 р. - 15 роб. д. + грудень 2015 р. - 1 роб. д.) Таким чином, сума середнього заробітку позивача за період з 29.09.2015 року по 02.12.2015 року складає (32 робочих днів х 263,34 гривень = 8426,88 грн.) 8426,88 гривень, а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.

Outcome: approved