overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

14.06.2003 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували Осіїівській сільській раді Бершадського району Вінницької області за актовим записом №04. Від шлюбу у них є дочка [PERSON] [INFO]. Подружнє життя у них не склалось, так як вони не знаходили взаєморозуміння,що призводило до постійних сварок та конфліктів. На даний час їх шлюб розпався, сторони проживають окремо, а дитина залишилась проживати з матір'ю. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 14.06.2003 року в Осіївській сільській раді Бершадського району Вінницької області, актовий запис №04. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище "Гончарук". Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, однак, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. також просила не змінювати їй прізвище, присвоєне при реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився та не повідомив суд про причини неявки, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), а тому суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за наявних у ній доказах. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки сторони не підтримують сімейних відносин, наполягають на розірванні шлюбу між ними, що свідчить про те, що їх сім'я розпалась і зберегти її неможливо. Крім того, сторони не заявили претензій з приводу спільнонажитого майна, а дитина від шлюбу за їх домовленістю проживає з матір'ю. Згідно з ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється в наслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст. 113 Сімейного кодексу України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-30 00:00:00

14.06.2006 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, за яким банк надав [PERSON] кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с.10-18). Проте відповідачем взяті на себе зобов'язання за договором в повному обсязі не виконуються, в результаті чого позивач вимагає повернення боргу по кредиту, у зв'язку з чим станом на 31.05.2013 року борг перед банком складає 30805,33 грн. з них: заборгованість по кредиту - 7351,72 грн., 21510,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 1443,11 грн. - штраф (процентна складова) (а.с. 5-9). Оскільки до даного часу вимоги позивача про погашення кредитних коштів залишились без задоволення, позивач і просить суд стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 30805,33 грн. та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, однак надав заяву в якій підтримав позовні вимоги повністю та просив слухати справу без участі представника. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, з невідомих для суду причин, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена завчасно шляхом опублікування оголошення у пресі, а також не надала заперечень щодо суті позову і не повідомила про поважність причини неявки в судове засідання. У зв'язку з цим, суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, проаналізувавши наявні по справі докази, суд приходить до висновку про задоволення даного позову в повному обсязі. Частиною 3 ст. 509 ЦК України встановлено, що зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 530 ЦК України боржники повинні виконувати зобов'язання належним чином відповідно до умов договору та у встановлений цим договором строк. Згідно ст.1048 ЦК України, ПАТ КБ "ПриватБанк", як позикодавець, має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Задовольняючи таким чином позовні вимоги, суд вважає необхідним стягнути з відповідача в користь позивача 308,05 грн. - в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору та відповідно до положень ст. 88 ЦПК України. Тому, на підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

14.06.2016 року заявник звернулась до Печерського районного суду м.Києва з заявою про встановлення факту народження дитини. Заява обґрунтована тим, що [INFO] року [PERSON], [INFO], пребуваючи на тимчасово окупованій території Автономної Республіки Крим м.Сімферополь, у Сімферопольській «Республіканській клінічній лікарні ім. Н.А. Семашко» народила хлопчика, [PERSON]. Заявник в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила заяву про встановлення факту народження дитини задовольнити. Зацікавлена особа у судове засідання не з'явився. Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що державна реєстрація народження дитини [PERSON], [INFO], не була проведена на території України, оскільки факт народження відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділ державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації народження відповідно до ст. 13 ЗУ "Про держану реєстрацію актів цивільного стану". Згідно ст. 2571 ЦПК України - заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Відповідно до ст.13 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (за внесеними змінами від 09.09.2011 року) , підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я , який проводив огляд матері та дитини. У разі, якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження , видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному КМУ. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини. За відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Відповідно п.7 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Оскільки реєстрація народження дитини в органах реєстрації актів цивільного стану на території України не проводилась, то є підстави в судовому порядку встановити факт народження сина у громадянки України [PERSON], місцем народження якого є м. Сімферополь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

14.06.2018 [PERSON] звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вище зазначеним позовом. В направленому на адресу суду позові зазначив, що йому на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS]. В будинку значиться зареєстрованим, але з лютого 2003 року не проживає його син [PERSON], який виїхав до Автономної Республіки Крим. Місце його теперішнього проживання йому не відомо. Просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування будинком [ADDRESS] оскільки реєстрація відповідача створює для нього певні незручності в користуванні власністю, зокрема стосовно отримання субсидії. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] повідомлявся про час розгляду справи за місцем реєстрації та шляхом публікації оголошення на веб-сторінці Миргородського міськрайонного суду, офіційного веб-порталу судової влади. В судове засідання не з'явився (а.с. 28,31-33,36,43). Представники третіх осіб Миргородського міськрайонного відділу Управління Державної міграційної служби України у Полтавській області, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не з'явилися направили заяву про розгляд справи у їх відсутність (а.с.62). Відповідно до положень ст.ст. 280,281 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, домовою книгою (а.с. 4-18). Відповідач [PERSON] значиться зареєстрованим [ADDRESS] (а.с.28). З офіційної довідки засвіченої відділом організаційної роботи Миргородської міської ради вбачається, що відповідач не проживає в [ADDRESS] з лютого 2003 року (а.с.5). Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Оскільки судом встановлено, що відповідач не проживає в [ADDRESS] понад рік, його слід визнати таким, що втратив право на користування спірною квартирою. Відповідно ст. 7 ЗУ "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Судові витрати підлягають до стягнення на користь позивача на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

14.07.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 08.01.2008 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 2800 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.05.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, а також штрафні санкції в загальній сумі 10982,90 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 08.01.2008 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 2800 грн. зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 9-15) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 2022,10 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 8199,71 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 250 грн.; штраф (процентна складова) - 511,09 грн. (а.с. 7-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 10982 грн. 90 коп., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-15 00:00:00

14.07.2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 13.12.2010 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким видав останньому кредит в сумі 4800 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості. Посилаючись на невиконання зобов'язань по договору з боку відповідача позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 30.05.2014 року по кредиту, процентам за користування ним, комісії, а також штрафні санкції в загальній сумі 13176,15 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився без поважних причин повторно. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши в судовому засіданні надані сторонами письмові докази по справі суд дійшов наступного. 13.12.2010 року сторони уклали договір, за яким позивач надав відповідачу кредит в розмірі 4800 грн. зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості та з видачею платіжної картки, обслуговування якої здійснюється за тарифами і правилами банку. (а.с. 8-33) Факт виконання позивачем умов договору в частині надання відповідачу кредитних коштів сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за договором, допустив прострочення визначених платежів, внаслідок чого у нього станом на 30.05.2014 року виникла заборгованість по договору, яка складається із заборгованості: по кредиту - 4773,60 грн.; по відсоткам за користування кредитом - 5400,90 грн.; по комісії - 1898,02 грн. Крім того, позивачем за умовами кредитного договору відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 603,63 грн. (а.с. 7-8) Таким чином, на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 549-551, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України позовні вимоги підлягають задоволенню і з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором загальній сумі - 13176,15 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

14.07.2014 року ПАТ "Укрексімбанк" звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що 24.09.2013 року він уклав з відповідачем кредитний договір, за яким відкрив останньому картковий рахунок, видав платіжну картку та надав кредитну лінію з лімітом 4000 грн. зі сплатою 36 % річних на строк до 30.04.2015 року. Отримавши таким чином кредитні кошти відповідач належно не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість по кредиту, відсоткам, а також йому нараховані штрафні санкції за умовами договору, що станом на 27.06.2014 року в сумі складає 4670 грн. 89 коп. В судове засідання представник позивача не з'явився. Подав письмову заяву про підтримання позову з клопотанням розглянути справу за його відсутності, в т.ч. в заочному порядку. Відповідач в судове засідання не з'явився тричі без поважних причин. Про час і місце розгляду справи повідомлений завчасно і належним чином. Заперечень проти позову не подав. У зв'язку з тим, що наявних матеріалів про права та взаємовідносини сторін достатньо для розгляду позову, судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наданих доказів. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. 24.09.2013 року сторони уклали договір на відкриття і обслуговування карткового рахунку з видачею платіжної картки (далі договір). За даним договором позивач відкрив відповідачу кредитну лінію на суму 4000 грн. зі щомісячною сплатою 36 % за користування кредитними коштами на строк до 30.04.2015 року. (а.с. 8-12) Позивачем обов'язки по договору виконані в повному обсязі і кредитні кошти відповідачу надані. Дана обставина сторонами не оспорюється. Отримавши кредитні кошти, відповідач порушив свої зобов'язання за договором в частині своєчасності повернення кредиту та сплати передбачених договором платежів, і допустив прострочення. Внаслідок прострочення платежів у відповідача станом на 27.06.2014 року виникла заборгованість: по кредиту - 3976,71 грн.; по відсоткам - 467,10 грн. Також за умовами договору позивачем відповідачеві нарахована пеня за прострочення грошового зобов'язання в розмірі 227,08 грн. (15-16) Таким чином, оскільки відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання по договору, не повернув у встановлені строки кредит та не сплатив визначені договором платежі, то на підставі ст. ст. 526, 527, 530, 612, 625 ч. 1, 1050, 1054 ЦК України, з нього на користь позивача належить стягнути заборгованість по договору разом із штрафними санкціями в сумі 4670,89 грн., а також судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-10 00:00:00

14.07.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що з 2003 року вона почала використовувати комплекс будівель, який розташований в [ADDRESS] та [ADDRESS] на дане майно з боку інших осіб претензій не надходило. Хто є власником даного майна не відомо. Тобто, вона протягом 11 років відкрито, володіє чужим майном, здійснює догляд за ним, проводить ремонтні роботи, тому просить суд визнати за нею право власності на даний комплекс будівель в порядку набувальної давності. Представник позивача в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримав посилаючись на вказані обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіслав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов визнали. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до довідки виданої Хмелівською сільською радою Маловисківського району № 970 від 25.07.2014 року, з 2003 року [PERSON] користується майном яке знаходиться на території Хмелівської сільської ради, до даного майна входить комплекс будівель току за адресою [ADDRESS] та комплекс будівель пекарні за [ADDRESS]. Відповідно до ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном -протягом п"яти років, набуває право власності на це майно ( набувальна давність). Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим кодексом. Позивач добросовісно заволодів і продовжує відкрито і безперервно володіти, чужим майном з 2003 року, представник відповідача позов визнає, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-07 00:00:00

14.07.2014 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що, з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 21.07.2007 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], відповідач не надає допомоги на її утримання. Просить суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем та стягнути аліменти на утримання доньки в розмірі 1/3 частини з усих видів його заробітку до досягнення донькою повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася надіслала заяву в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, визнав позов в частині розірвання шлюбу та не заперечив проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки в розмірі 1/4 частини. 21.07.2007 року між сторонами було укладено шлюб. Позивач не проживає з відповідачем з січня місяця 2014 року, сімейні відносини припинили через різні характери, непорозуміння та відсутність спільних інтересів, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивача, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, тому суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. [PERSON] являється батьком [PERSON], [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження. В порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати свою дитину, відповідач працює в ДВГРЗ ДСНС Україна-респіраторщиком, та повинен утримувати свою дитину, позовні вимоги визнав частково в розмірі 1/3 частини його доходу. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього кодексу. Враховуючи, що відповідач є батьком неповнолітньої [PERSON], яка перебуває на утриманні позивача, позовні вимоги визнав частково, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в розмірі 1/4 частки його заробітку.

Outcome: approved