Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-22 00:00:00

Позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстрований 27 квітня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 180. Від шлюбу\~вони мають\~неповнолітню дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~яка проживає\~разом з\~нею. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони втратили почуття поваги та любові один до одного, і як наслідок стосунки між ними стали напруженими. Починаючи з 1 вересня 2016 року вони проживають окремо. Спору про визначення місця проживання дитини та поділу спільного майна між ними немає. Сторони в судове засідання не з`явились, від них надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, при цьому позивач зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, строк на примирення просить не надавати, судові витрати просить залишити по фактично понесеним, спору з приводу поділу майна та визначення місця проживання дитини між ними немає. Відповідач в своїй заяві зазначає, що проти вимог позивача не заперечує, згоден на розірвання шлюбу, строк на примирення не потрібен, оскільки з 01.09.2016 року вони з позивачем проживають окремо, спору з приводу визначення місця проживання дитини та поділу майна немає. За таких обставин, згідно ч. 2 ст.\~247\~ЦПК\~України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~Відповідно до ч. 4 ст. 200\~ЦПК\~України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Згідно ч. 4 ст.\~206\~ЦПК\~України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За викладених обставин, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у зв`язку з визнанням відповідачем позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який зареєстровано 27 квітня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис 180 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] ). Під час шлюбу у сторін народилася дочка [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] ). Згідно позовної заяви після розірвання шлюбу дочка буде проживати разом з позивачем, спору з приводу визначення місця її проживання між сторонами немає. Згідно довідки квартального комітету №10 від 21.09.2019 року №1223 [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , дочка, та [PERSON] , [INFO] , - мати. [PERSON] знаходиться на утриманні матері [PERSON] Відносини між подружжям не склалися, шлюбні відносини припинили, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Сторони дійшли висновку про неможливість подальшого спільного проживання, про що свідчать їх заяви на адресу суду. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюбі, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім"ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Одночасно, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя й збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Сторони припинили шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, наполягають на розірванні шлюбу. Примирення між ними не досягнуто, строк на примирення не потрібен. Спір з приводу визначення місця проживання дитини та поділу майна - відсутній. Дані правовідносини регулюються ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При розгляді справ про розірвання шлюбу, суд за правилами ст. 112 Сімейного кодексу України з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної поваги та любові, взаємодопомоги та підтримки, що є морально-правовою основою шлюбу. Тому, враховуючи фактичні взаємини подружжя, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Судові витрати залишити по фактично понесеним, оскільки позивач не наполягає на їх стягненні.

Outcome: approved