Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

08.05.2018 року заступник керівника Вознесенської місцевої прокуратури Миколаївської області звернувся до суду в інтересах держави в особі Миколаївського обласного фонду підтримки індивідуального житлового будівництва на селі з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 07.06.2011 року між СКФГО "Миколаївський обласний фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі" (далі - Фонд) та відповідачем укладено кредитний договір № 93, згідно умов якого відповідачу надано кредит у сумі 10000 грн. терміном на 5 років для газифікації житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], з порядком погашення, визначеним Додатком № 1 до вищевказаного кредитного договору, з кінцевим терміном повернення до 27.06.2016 року. Фонд свої зобов'язання за вищевказаним кредитним договором виконав у повному обсязі, надавши відповідачу кредит згідно умов договору, проте, відповідач починаючи з 01.02.2015 року неналежно виконує свої зобов'язання за вказаним договором, у зв'язку з чим станом на 01.02.2018 року утворилася заборгованість у сумі 4 094,91 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2 431 грн.; інфляційний борг - 842,13 грн.; пеня - 647,45 грн.; 3% річних на боргові зобов'язання - 174,33 грн. Посилаючись на викладене, просив суд стягнути з відповідача вищевказану заборгованість та сплачений судовий збір. Ухвалою від 11.05.2018 року суддя прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі, а також у відповідності до ст. 187 ЦПК України вирішив розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Прокурор в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, у визначений строк відзив до суду не направив, тому у відповідності до ст.ст. 279, 280, 281 ЦПК України за клопотанням прокурора суд ухвалив провести заочний розгляд справи у порядку загального позовного провадження. Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд приходить до слідуючого. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, 07.06.2011 року між сторонами укладено договір № 93 про надання кредиту для газифікації житлового будинку у сільській місцевості (а. с. 10-13). У відповідності до п.п. 1.1., 2.1 вказаного Договору Фонд надав позичальнику кредит в сумі 10000 грн. терміном на 5 років для газифікації житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], з виплатою 3 % річних, з кінцевим терміном повернення до 27.06.2016 року. Згідно п. 2.6 Договору відповідач надав згоду на те, що кредит і відсотки за користування кредитом вносяться у грошовому виразі і сплачуються щомісяця, до 27 числа місяця, з моменту перерахування суми кредиту згідно умов договору. Проте, починаючи з 01.02.2015 року відповідач допустив порушення виконання умов вищевказаного договору, у зв'язку з чим станом на 01.02.2018 року утворилася заборгованість у сумі 4 094,91 грн., з яких: заборгованість по кредиту - 2 431 грн.; інфляційний борг - 842,13 грн.; пеня - 647,45 грн.; 3% річних на боргові зобов'язання - 174,33 грн. (а. с. 12, 14-16). 06.12.2017 року на адресу відповідача направлено вимогу щодо погашення виниклої у нього заборгованості (а. с. 17), проте, як встановлено в ході судового розгляду відповіді на вищевказані вимоги Фондом не отримувалися, жодні дії, спрямовані на виконання зобов'язань по договору, відповідачем не здійснювалися. Згідно положень ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до п. 4.2. Договору Позичальник зобов'язався забезпечити своєчасне повернення кредиту і сплату відсотків за користування ним у відповідності до п.п. 2.1., 2.6. Кредитного договору та Додатком № 1 до нього. Із вищевикладеного слідує, що діями відповідача порушено встановлені законодавством та договором умови виконання зобов'язання і права позивача на отримання виконання зобов'язання за вищезазначеним договором, що є підставою для задоволення позову, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом в сумі 4 094,91 грн. підлягають повному задоволенню. Оскільки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, то у відповідності до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню 1762 грн. в рахунок відшкодування сплаченого судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved