Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом,відповідно до якого зазначив,що у 2016 році громадянина [PERSON] та його дружину [PERSON] було призначено опікунами шістнадцятирічної [PERSON] , яка мала на той час статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В 2017 році [PERSON] самовільно залишила дім опікуна. 09.10.2017 року Розпорядженням Бородянської райдержадміністрації № 304 громадян Тетерятникова К.В. і Тетерятникову К.В. звільнено від здійснення повноважень піклувальників над [PERSON] . В листопаді 2018 року вагітна [PERSON] приїхала в місто Буча і звернулася з проханням до колишнього опікуна Тетерятникова К.В. , щоб дозволив проживати в його родині. Сім`я [PERSON] прийняли колишню вихованку. [INFO] громадянка [PERSON] народила сина [PERSON] і продовжувала перебувати в родині [PERSON] разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Громадянка [PERSON] стала агресивною, неврівноваженою. Не здійснювала належного догляду за дитиною, могла залишити дитину голодною і не перевдягненою або агресивно відноситися до неї. На зауваження відзивалася також з агресією. Вона влаштовувала істерики, відносини в сім`ї погіршилися і її поведінка стала неприйнятною. Громадянка [PERSON] в грудні 2019 року залишила семимісячного сина [PERSON] на виховання родини [PERSON] , а сама вибула із родини. З того часу з дитиною не бачилася, не приїздила, інколи телефонує із чужих телефонних номерів до колишніх опікунів по особистим питанням, але за дитину не згадує і не цікавиться його життям. Громадянка [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, протягом тривалого періоду не проявляє турботи та не займається вихованням дитини, матеріально не підтримує, ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків. Покинула свого малолітнього сина [PERSON] на повне утримання родини [PERSON] , який є потенційним опікуном та який перебуває на обліку служби у справа дітей та сім`ї Бучанської міської ради. Одночасно вона не заперечує щодо позбавлення себе батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , про що написала відповідну заяву. Дитина тимчасово влаштована в родину [PERSON] на підставі письмового звернення та Наказу Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про тимчасове влаштування дитини від 03.01.2020 року № 01. Комісія з питань захисту прав дітей надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] стосовно її дитини і 21.01.2020 року виконавчий комітет Бучанської міської ради виніс рішення №29 «Про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] » Крім того, звертають увагу на те, що громадян [PERSON] , [INFO] , не справилася з виконанням батьківського обов`язку утримувати сина, не змогла створити дитині належних умов для виховання та розвитку не змогла забезпечити матеріальні і духовні потреби сина. Позивач просить позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно її сина малолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути щомісячно з громадянки [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу кожного з них, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з моменту відкриття судового провадження і до досягнення дитиною повноліття, на користь установи або особи, що буде утримувати дитину. Накласти заборону на відчуження ј квартири [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21317834). Представник позивача у судове засідання не з`явилась,до суду подала заяву про розгляд справи за їх відсутності,позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , у судове засідання не з`явилася,про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст.. 128,130 ЦПК України,заяву про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не подала,також не подала відзив на позовну заяву,у зв`язку з чим суд відповідно до ст.. 280 ЦПК України розглянув справу за відсутності відповідача за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що підлягає до задоволення. Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України «Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.» Відповідно до ст.. 5 ЦПК України «Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. 2. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.» Відповідно до ч 2,3 ст. 12 ЦПК України «Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. 3. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» Відповідно до ч 1 ст. 13 ЦПК України «Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.» Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України « Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.» У судовому засіданні встановлено, що у 2016 році громадянина [PERSON] та його дружину [PERSON] було призначено опікунами шістнадцятирічної [PERSON] , яка мала на той час статус дитини, позбавленої батьківського піклування. В 2017 році [PERSON] самовільно залишила дім опікуна. 09.10.2017 року Розпорядженням Бородянської райдержадміністрації № 304 громадян [PERSON] і [PERSON]. звільнено від здійснення повноважень піклувальників над [PERSON] . В листопаді 2018 року вагітна [PERSON] приїхала в місто Буча і звернулася з проханням до колишнього опікуна Тетерятникова К.В. , щоб дозволив проживати в його родині. Сім`я [PERSON] прийняли колишню вихованку. Також встановлено, що [INFO] громадянка [PERSON] народила сина [PERSON] і продовжувала перебувати в родині [PERSON] разом з сином за адресою: [ADDRESS] . Громадянка [PERSON] стала агресивною, неврівноваженою. Не здійснювала належного догляду за дитиною, могла залишити дитину голодною і не перевдягненою або агресивно відноситися до неї. На зауваження відзивалася також з агресією. Вона влаштовувала істерики, відносини в сім`ї погіршилися і її поведінка стала неприйнятною. Громадянка [PERSON] в грудні 2019 року залишила семимісячного сина [PERSON] на виховання родини [PERSON] , а сама вибула із родини. З того часу з дитиною не бачилася, не приїздила, інколи телефонує із чужих телефонних номерів до колишніх опікунів по особистим питанням, але за дитину не згадує і не цікавиться його життям. Крім того, Громадянка [PERSON] самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини, протягом тривалого періоду не проявляє турботи та не займається вихованням дитини, матеріально не підтримує, ухиляється від виховання своїх батьківських обов`язків. Покинула свого малолітнього сина [PERSON] на повне утримання родини [PERSON] , який є потенційним опікуном та який перебуває на обліку служби у справа дітей та сім`ї Бучанської міської ради. Одночасно вона не заперечує щодо позбавлення себе батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , про що написала відповідну заяву. Дитина тимчасово влаштована в родину [PERSON] на підставі письмового звернення та Наказу Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської міської ради про тимчасове влаштування дитини від 03.01.2020 року № 01. 21.01.2020 року виконавчий комітет Бучанської міської ради виніс рішення № 29 про затвердження висновку про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] . Згідно Реєстру прав власності на нерухоме майно 1/4 квартира [ADDRESS] , є приватною спільною частковою власністю [PERSON] , матері малолітнього [PERSON] . Згідно нотаріально засвідченої заяви від 20.07.2020, яка міститься в матеріалах цивільної справи, вбачається, що [PERSON] не заперечує проти позбавлення її батьківських прав щодо її малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] .(а.с. 36) Згідно ст.ст. 150,180 Сімейного кодексу України батьки повинні матеріально утримувати дитину до досягнення нею повноліття, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного із батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини; батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці, виховання дитини повинно спрямовуватись на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, підготовку дитини до свідомого життя в суспільстві. Відповідно до ст.. 164 СК України « Мати,батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав,якщо він,вона ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини,жорстоко поводяться із дитиною ". Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № З «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. ВССУ зауважив, що позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини та допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Згідно з вимогами ч. З ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особами з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Частиною 1 статті 248 Сімейного кодексу України передбачено, що Дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім`ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Згідно з Ч.4 СТ.17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Враховуючи викладені обставини,враховуючи інтереси дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , [INFO] , відносно її сина малолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути щомісячно з громадянки [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу кожного з них, щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з моменту відкриття судового провадження і до досягнення дитиною повноліття, на користь установи або особи, що буде утримувати дитину. Накласти заборону на відчуження ј квартири [ADDRESS] , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 21317834 - з метою збереження житла за малолітнім [PERSON] , [INFO] . Враховуючи,що сторони по справі в судове засідання не з"явились,відповідно до ст. 247 ч 2 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ст.. 164-167,170,180,182 СК України,

Outcome: approved