Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] , у якому просила поділити спільне майно подружжя. Позов мотивований тим, що 22.03.2006 між Позивачем, [PERSON] та Відповідачем, [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, про що свідчить відповідний актовий запис за номером 435. Після реєстрації шлюбу у подружжя народилась спільна дитина, син [PERSON] , [INFO] . 30 листопада 2018 року Рішенням Голосіївського районного суду у справі № 752/20752/18 шлюб між Позивачем та Відповідачем було розірвано. На час шлюбу позивач мала дитину від першого шлюбу, дочку [PERSON] , [INFO] , а відповідач доньку від першого шлюбу [PERSON] , [INFO] , яка мешкала з матір`ю. Оскільки відповідач вказав, що частина квартири, яка належить йому на праві власності буде передана у власність дитині від першого шлюбу, сімейне життя почали будувати на матеріальній базі позивача. На той час у власності Позивачки було наявне наступне майно: трикімнатна квартира [ADDRESS] , подарована 19.01.2005 позивачці батьком, двокімнатна квартира [ADDRESS] , придбана 01.03.2004 на прохання батька, автомобілі ВМW 320 1994 року випуску вартістю 8000 доларів, придбаний нею у 2002 році та згаданий в 2005 році. Натомість був придбаний для потреб родини автомобіль Hyundai Santa Fe 2006 року випуску вартістю 31000 дол., автомобіль ОРEL ТIGRA 1996 року вартістю 7000 доларів, придбаний нею 22.02.2005 року, проданий у 2007 року для фінансування житла; металевий гараж вартістю 4000 доларів, який був проданий в жовтні 2007 року разом з квартирою; земельна ділянка площею 0,082 га в кооперативі «Газовик» Колонщинської сільської ради Макарівського р-ну ринковою вартістю 5000 доларів США, отримана в дар 15.07.2005 року. На той час Позивачка мала пенсійний вклад в АКБ «Аркада» в сумі 13000 грн.(еквівалент 2500 доларів США). Позивачка з 1999 року обіймала посаду Першого заступника Голови правління страхової компанії «Аркада-Гарант», мала стабільний дохід та гарну репутацію в банку «Аркада» та Холдинговій компанії «Київміськбуд». Відповідач на початок спільного життя з Позивачкою працював директором ПП «Науково-виробничого підприємства «Сканер», мав нестабільний дохід та власний автомобіль Форд Ескорт 1980-х років випуску. За час перебування в шлюбі сторонами було набуто квартиру за номером [ADDRESS] ; земельну ділянку, кадастровий номер 3222780602:02:004:0016 площею 0.0553 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Горобіївка; земельну ділянку кадастровий номер 3222780602:02:004:0017 площею 0,25 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Горобіївка; автомобіль (мікроавтобус) Dodge Ram 2500 2002, державний номер [NUMBER] ; мотоцикл SUZUKI DR Z 400 2004 p., державний номер [NUMBER] . Позивач зазначає, що вказану квартиру набуто сторонами за кошти, що частково були виручені від продажу належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] у розмірі 448 691,34 грн. та 11 909, 87 грн. (екв. 2358,39 дол. США) її особистих коштів від розірвання пенсійного вкладу в АКБ «Аркада», а тому просила поділити квартиру не в рівних частках. Позивач просила суд відступити від загальноприйнятої практики та взяти до уваги, що хоча квартира й придбавалася під час перебування у шлюбі, 60,2% її вартості Позивачка сплатила власними коштами, а отже, ця частина квартири є її особистою власністю, оскільки 39,8,% вартості квартири сплачувалося в кредит у шлюбі, визначити частку Позивачки в цій частині вартості квартири у розмірі 19,9%. Загальну ж частку Позивачки в цій квартирі визначити у розмірі 80,1%. Щодо земельних ділянок набутих у шлюбі, позивач просила поділити майно по Ѕ за кожним із сторін. При цьому виділити відповідачу у власність автомобіль (мікроавтобус) Dodge Ram 2500 2002, державний номер [NUMBER] ; мотоцикл SUZUKI DR Z 400 2004 p., державний номер [NUMBER] ; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] компенсацію вартості 1/2 часток автомобіля Dodge Ram 2500 2002, державний номер [NUMBER] , мотоцикла SUZUKI DR Z 400 2004 p., державний номер [NUMBER] , - в сумі 126 000,00 грн. (сто двадцять шість тисяч гривень 00 копійок). 12.01.2021 ухвалою Дарницького районного суду м. Києва відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. Надано відповідачу строк для підготовки та надання відзиву. 17.02.2021 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] викладені свої заперечення. Так, відповідач вказав, що заявляючи позовні вимоги про визнання за позивачкою права особистої приватної власності на 3/5 частини квартири [ADDRESS] посилання на те, що основна частина коштів на придбання даної квартири була отримана від продажу належної їй до шлюбу квартири по [ADDRESS] та гаражу не відповідають фактичним обставинам справи. Відповідач зазначив, що відповідно до Кредитної угоди №870 від 04.05.2007 донька позивачки, [PERSON] отримала кредитні кошти в сумі 377 000,00 грн. для придбання житла. Відповідно до умов договору відсоткова ставка за кредитом становила 18 % річних зі строком погашення до 2010 року. Тягар погашення кредиту повністю здійснювався за рахунок спільних коштів родини. Також відповідач зазначає, що кошти від продажу квартири по [ADDRESS] були спрямовані не лише на придбання квартири для сім`ї, але і для придбання квартири для дочки Позивачки. Для покриття виплат за Договором ФФБ відповідач отримав у борг грошові кошти у сестри в розмірі 20 000, доларів США (еквівалент близько 100 000,00 грн.) Починаючи з 2008 року по 2021 рік відповідачем було винесено 1 560 000 грн., що є рівноцінним внеском у придбання спільного житла. Враховуючи зазначене вважає, що спірна квартира була придбана за спільні сумісні кошти подружжя внаслідок чого вона є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу між колишнім подружжям в рівних частках. Відтак вимоги позивачки в частині відступлення від рівності часток є безпідставними та задоволенню не підлягають. 22.04.2021 ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засіданні розгляд справи призначено по суті. 21.09.2021 ухвалою суду заяву про зміну предмету позову та клопотання про долучення доказів у справі №753/330/21 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя - залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав викладених в заявах по суті справи. Представник відповідача заперечував проти позову, вказавши на обставини викладені в заявах по суті справи. В судовому засіданні допитані судом свідки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] вказали наступне. Позивач до укладання шлюбі з відповідачем була матеріально забезпеченою. У її власності перебувало житло та два автомобілі. Більша частина коштів на придбання спірної квартири залучена позивачем від продажу особистого майна. Після народження сина [PERSON] , позивач через три місяці приступила до роботи, оплачувала витрати по утриманню майна, погашала кредит та утримувала сім`ю в значній матеріальній частині. Допитаний адвокатом Касянчук Л.Г. шляхом надання суду письмових пояснень свідок [PERSON] вказала на наступне. На придбання спірної квартири відповідачем залучено кошти від продажу власного автомобіля та кошти отримані у борг на сім`ю від свідка в розмірі 100000 грн. Відповідач робив ремонт у квартирі, придбавав з позивачем меблі та техніку для двох квартир, погашав кредит. Сім`я придбала автомобіль Nissan Note в кредит, який оплачував відповідач. Суд заслухавши пояснення позивача, представників сторін, вивчивши покази свідків, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України). Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування та розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК. При цьому суд враховує правові позиції ВС з аналогічних спорів, в яких ВС роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя. При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим та підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, покази свідків та дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 22.03.2006 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві за актовим записом № 435. Після реєстрації шлюбу у подружжя народилась спільна дитина, син [PERSON] , [INFO] . 30.11.2018 рішенням Голосіївського районного суду у справі № 752/20752/18 шлюб між сторонами розірвано. За час перебування в шлюбі сторонами було набуто у власність наступне майно: квартира [ADDRESS] ; земельна ділянка, кадастровий номер 3222780602:02:004:0016 площею 0.0553 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Горобіївка; земельна ділянка, кадастровий номер 3222780602:02:004:0017 площею 0,25 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Горобіївка; автомобіль (мікроавтобус) Dodge Ram 2500 2002, державний номер [NUMBER] ; мотоцикл SUZUKI DR Z 400 2004 p., державний номер [NUMBER] . На момент реєстрації шлюбу у приватній власності позивачки було наступне майно: ?трикімнатна квартира [ADDRESS] , подарована 19.01.2005; ?двокімнатна квартира [ADDRESS] , придбана 01.03.2004 ; ?автомобіль BMW 320 1994 року випуску вартістю 8000 доларів, придбаний у 2002 р. та проданий в 2005 році. Натомість був придбаний для потреб родини автомобіль Hyundai Santa Fe 2006 p. випуску вартістю 156500 грн. ?автомобіль OPEL TIGRA 1996 p. вартістю 7000 доларів, придбаний 22.02.2005. ?металевий гараж вартістю 4000 доларів; ?земельна ділянка площею 0,082 га в кооперативі «Газовик» Колонщинської сільської ради Макарівського p-ну ринковою вартістю 5000 доларів США, отримана в дар 15.07.2005 р. ?пенсійний вклад в АКБ «Аркада» в сумі 13000 грн.(еквівалент 2500 доларів США). Вказані обставини визнаються відповідачем. 03.05.2006 Позивачем було продано квартиру [ADDRESS] за 525 200 грн. В позові позивач зазначає про те, що за кошти від продажу даної квартири її батько придбав квартиру по [ADDRESS] для молодшого сина, яку 27.12.2007 віддав в заставу по валютному кредиту позивачки в ПАТ "Універсалбанк". 04.07.2007 було укладено 2 договори про участь у Фонді фінансування будівництва (надалі - ФФБ), один на ім`я [PERSON] за номером [NUMBER] на фінансування трикімнатної квартири, другий - на ім`я дочки Позивача, на фінансування однокімнатної квартири. Обидві квартири будувалися за адресою: [ADDRESS] . Договором про участь у ФФБ при укладенні договору передбачалася сплата першого внеску у розмірі 30% вартості квартири. Для сплати коштів за перший внесок за квартиру позивачем було укладено кредитний договір №870 від 04.05.2007 з АКБ «Аркада» на суму 377 000 грн, який відкривався на ім`я дочки позивача. Цього ж дня, а саме 04.05.2007 [PERSON] було внесено отриману в кредит суму коштів на рахунок ФФБ 53691, а саме за трикімнатну квартиру в розмірі 152 347,40 грн., згідно з платіжним касовим ордером №11 від 04.05.2007 та 76 173,70 грн. згідно з платіжним касовим ордером №217 від 04.05.2020. Загалом було внесено 228 521,10 грн. (екв. 45 252 дол. США). За рахунок залишку коштів від отриманого кредиту був внесений 30-відсотковий внесок на однокімнатну квартиру [ADDRESS] , на ім`я [PERSON] 29.10.2007 за договором-купівлі продажу квартира Позивачки [ADDRESS] була продана за 729 930,00 грн. (екв. 144540 дол. США). Згідно з п. 7 зазначеного вище договору купівлі-продажу продавець (Позивачка) до 02 грудня 2007 року була зобов`язана звільнити квартиру. Оскільки нові квартири ще були на стадії будівництва, а на свою житлову площу Відповідач відмовився зареєструвати Позивачку та її дітей, батьки Позивачки дозволили їй та дітям тимчасово зареєструватися у їхній квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , де й досі зареєстровані Позивачка, діти. Отримані від продажу квартири Позивачки кошти на рахунок [NUMBER] вносив Відповідач в наступному розмірі: 29.10.2007 згідно з платіжним касовим ордером №11 - у сумі 104 491,74 грн. (екв. 20 691 дол. США)., 30.10.2007 з платіжним касовим ордером №13 - у сумі 344 199,60 грн. (екв. 68 158 дол. США). Загалом від продажу квартири, яка належала Позивачці, на фінансування нової квартири Відповідачем було внесено власні кошти Позивачки у сумі 448 691,34 грн. (екв 88 849 дол. США , що становить 58,45% від її кінцевої вартості 767 589,94 грн.). Станом на 30.10.2007 загальна сума коштів, сплачених на фінансування квартири, склала 677 212,44 грн. (екв. 134 101 дол. США). 30.10.2007 Відповідачем було розірвано договір ФФБ 53691 та укладено новий договір ФФБ 55506 про придбання трикімнатної квартири [ADDRESS] . В цей же день Відповідачем було внесено на рахунок ФФБ 55506 кошти в сумі: -356 999,98 грн. (екв. 70 693 дол. США) згідно з платіжним касовим ордером №26; -334 199,60 грн. (екв. 66 178 дол. США) згідно з платіжним касовим ордером №13. -75,95 грн. згідно з ПКО №16. Загалом 691 199,58 грн. (екв 136 871,20 дол. США), з яких 448 691,34 грн. - кошти, отримані від продажу квартири Позивачки та які були її особистими грошовими коштами. 21.12.2007 згідно з ПКО №8 Позивачка внесла на рахунок [NUMBER] кошти в сумі 74 165,37 грн. (екв. 14 686,22 дол. США), з яких 11909, 87 грн. (екв. 2358,39 дол. США) - кошти від розірвання пенсійного вкладу в АКБ «Аркада», отримані Позивачкою 21.12.2007. Станом на 21.12.2007 повна вартість об`єкта фінансування договору ФФБ 55506 в розмірі 765 440,09 грн.( (151 572,46 дол. США) була сплачена родиною, як за рахунок власних коштів Позивачки, так і за рахунок спільних коштів подружжя. 27.12.2007 позивач отримала кредит в ПАТ «Універсалбанк» в сумі 86 221 швейцарський франк (еквівалент 376 999,25 грн.) на строк 20 років під заставу двокімнатної квартири [ADDRESS] , що належала батькові Позивачки. Відповідач був фінансовим поручителем за цим кредитом, батько Позивачки [PERSON] - майновим поручителем. 28.12.2007 в погашення кредиту АКБ «Аркада» Позивачкою було сплачено 353 699,02 грн. (348 623,26 грн. тіла кредиту та 5075,76 грн. - відсотки за користування ним). Залишок по кредиту станом на 28.12.2007 складав 28 376,74 грн. В подальшому, з метою погашення кредиту 28.12.2007 АБ «Укргазбанк» надав Позивачці кредит в сумі 500 000 грн. (екв. 54054 швейцарських франка) на 10 років на рефінансування валютного кредиту в ПАТ «Універсалбанк». Оскільки в заставу банку передавалася квартира [ADDRESS] , де фактично мешкала родина, ніхто з членів сім`ї не міг там прописатися. 10.11.2011 Позивачка сплачує на рахунок ПАТ «Універсалбанк» 53 581,31 швейцарських франків у погашення тіла кредиту та 700,53 шв. франки відсотків за користування ним, загалом 54 281,84 шв. франки. Залишок тіла кредиту становив 13 340 шв. франків. Відсотки - 12, 45% на залишок кредиту. За період з 2011 до 2017 р. франк зріс з 8,6 грн. до 27,16 грн. Заперечуючи проти запропонованого позивачем варіанту поділу майна відповідач вказує на недоведеність позовних вимог. Суд вважає важливими доводи відповідача, разом з тим не може їх врахувати виходячи з наступного. Спростовуючи рівність часток подружжя на квартиру за номером [ADDRESS] , правового режиму спільного сумісного майна подружжя, Позивачка посилалась на те, що зазначену квартиру набуто сторонами за час шлюбу, проте більша частина коштів, що вносились, були виручені від продажу належної їй на праві власності квартири [ADDRESS] , а саме у сумі 448 691,34 грн. та 11 909, 87 грн. (екв. 2358,39 дол. США).. Вказані обставини підтвердили свідки [PERSON] [PERSON] , [PERSON] , допитані судом. Доводи позивача є слушними та враховуються судом, оскільки позивачем письмовими доказами доведено, що в результаті продажу її особистого майна, на придбання квартири за номером [ADDRESS] було витрачено 448 691,34 грн. особистих коштів. Їх розмір становив 60,2% вартості майна на момент придбання, у зв`язку з чим розмір частки особистої приватної власності Позивачки за ступенем особистої фінансової участі у спірній квартирі становить 60,2% або 3/5 частки спірної квартири, а спільною власністю подружжя є 39,8%, або 2/5 її частки. Покази свідка відповідача суд не бере до уваги, оскільки вони спростовуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи. Відтак суд приходить до висновку про визнання за позивачем права особистої приватної власності на 3/5 частини квартири [ADDRESS] та в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя по 1/5 частині спірного майна за позивачем та відповідачем. При цьому, що стосується поділу земельних ділянок, автомобілю та мотоциклу, придбаних за час шлюбу суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно із ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки земельні ділянки придбані подружжям у період шлюбу, презумпція рівноправності часток подружжя сторонами не спростована, суд приходить до висновку про визнання за позивачем та відповідачем по 1/2 частині земельної ділянки кадастровий номер 3222780602:02:004:0016 площею 0.0553 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Горобіївка; Ѕ частині земельної ділянки кадастровий номер 3222780602:02:004:0017 площею 0,25 га, що розташована за адресою: Київська область, Макарівський район, село Горобіївка, Щодо поділу автомобіля та мотоцикла слід вказати на наступне. Факт згоди позивачки на одержання грошової компенсації (сам факт подання нею позову про це), факт того, що вона особисто не користувалася транспортним засобом, а також те, що спірний транспортний засіб - є об`єктом їх права спільної сумісної власності, означає, що позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, на припинення її права власності на спірне майно, без внесення на депозитний рахунок грошової компенсації. Позивач вказує, що автомобіль (мікроавтобус) Dodge Ram 2500 2002, державний номер [NUMBER] ; мотоцикл SUZUKI DR Z 400 2004 р., державний номер [NUMBER] перебувають у власності та користуванні відповідача. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Відповідачем вказані обставини не спростовано. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, суд, врахувавши останню практику Верховного Суду, факт відсутності згоди відповідача на одержання грошової компенсації, а також те, що позивач особисто не користувалася транспортними засобом, дійшов висновку проте, що спірні транспортні засоби, набуті сторонами в період шлюбу, є об`єктом їх права спільної сумісної власності, а тому позивач має право на грошову компенсацію вартості своєї частки у праві спільної сумісної власності і, як наслідок, припинення її права власності на спірне майно та визнання права власності за відповідачем. Такий підхід відповідає закріпленим у ст. 7 СК України засадам розумності й добросовісності, оскільки позивач надає свою згоду на позбавлення її частки у праві власності, отримуючи гарантоване грошове відшкодування. Відтак суд визнає за відповідачем право власності на автомобіль (мікроавтобус) Dodge Ram 2500 2002, державний номер [NUMBER] ; мотоцикл SUZUKI DR Z 400 2004 р., державний номер [NUMBER] , з подальшою компенсаціїєю частики позивачу в розмірі 126 000,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений останньою судовий збір в розмірі 10510,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved