Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-17 00:00:00

У липні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Промислова товарна біржа, про визнання дійсним договору обміну нерухомого майна, в якому просить суд визнати дійсним договір обміну однокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 34,6 кв.м, житловою площею 17,2 кв.м, на 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 22,5 кв.м, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці, що належить Павлоградській міській раді, укладений 13 червня 2001 року на Промисловій товарній біржі між нею з однієї сторони та [PERSON] з другої сторони. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що 13 червня 2001 року між нею та [PERSON] було укладено договір обміну нерухомого майна, згідно якого їй перейшло право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] , розташованого на земельній ділянці, що належить Павлоградській міській раді; [PERSON] перейшло право власності на квартиру [ADDRESS] . Цей договір обміну нерухомого майна був складений та зареєстрований на Промисловій товарній біржі 13 червня 2001 року, реєстраційний номер 06/04-НД-01. Ними було виконано всі істотні умови договору обміну. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Посвідчити зазначений договір нотаріально неможливо, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 23 серпня 2019 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить суд їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, не повідомив суд про причини не явки, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Положеннями ст. 47 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) передбачено, що нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до ст. 241 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) за договором міни між сторонами провадиться обмін одного майна на інше. Кожний з тих, хто бере участь у міні, вважається продавцем того майна, яке він дає в обмін, і покупцем майна, яке він одержує. Відповідно до ст. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року ) до договору міни застосовуються відповідно правила про договір купівлі-продажу, якщо інше не випливає з змісту відносин сторін. Відповідно до п. п. 1-5 Договору обміну нерухомого майна, укладеного на Промисловій товарній біржі 13.06.2001 року, [PERSON] змінює однокімнатну квартиру [ADDRESS] на належну [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, загальною площею 62,2 кв.м, житловою площею 22,5 кв.м, з господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що знаходяться у [ADDRESS] , розташованому на земельній ділянці, що належить Павлоградській міській раді. Відповідно: в будинку, позначеному на плані літерою "А" приміщення 1-4, 1-5; 1/2 частина сіней, позначених в плані літерою "а", 1/2 частина погреба (п/д), і такі господарсько-побутові будівлі та споруди: 1/2 частина колодязя, позначеного в плані літерою "К"; 1/2 частина огорожі, позначеної в плані за № 1-2. Обмін вчинено сторонами без доплати. Сторони гарантують, що дані об`єкти нерухомого майна знаходяться в непошкодженому, придатному для експлуатації стані, до даного часу нікому не продані, не подаровані, у спорі та під арештом не знаходяться. 13 червня 2001 року [PERSON] було зареєстровано право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями та спорудами [ADDRESS] у КП Павлоградське МБТІ. Таким чином, сторони відповідно до вимог ст. ст. 241. 242 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), які діяли на час укладання вказаного договору, виконали вказану норму матеріального права та вимоги ч. 2 ст. 47 ЦК України (в редакції 1963 року), яка діяла на час укладання договору, сторони повністю виконали угоду і в цьому випадку суд вправі за вимогою сторони, яка виконувала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є [PERSON] . Відповідно до вимог ч. 2 ст. 15 Закону України "Про товарну біржу" від 10 грудня 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 48 Закону України "Про власність" від 07 лютого 1991 року, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння, і відшкодування завданих цим збитків. Статтею 49 вказаного закону передбачено, що володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Згідно вимог ч. 1 ст. 50 даного закону власник має право вимагати повернення (віндикації) свого майна з чужого незаконного володіння. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача доведені матеріалами справи, обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved