Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

Позивачі 21.11.2014 року звернулися до суду з позовом до ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», [PERSON], третя особа на стороні відповідача: Одеська філія ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» про стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись на те, що 27.10.2013 року з вини водія [PERSON] під керуванням транспортного засобу марки «Мерседес-Бенз-1820», д/н [NUMBER], сталася дорожньо-транспортна подія, внаслідок чого позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а автомобіль марки «Тойота Камрі» зазнав значних механічних пошкоджень. Цивільна-правова відповідальність заподіювача шкоди була застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», у зв'язку із чим до представництва страховика було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Проте станом на 20.11.2014 року ані письмового повідомлення, ані страхового відшкодування позивачами не отримано. Враховуючи вищевикладене позивачі просять суд: стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (код ЄДРПОУ 16467237, яке знаходиться за адресою:03113, м.Київ, пр.-т Перемоги,57) на користь [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS], ІНН [NUMBER], суму страхового відшкодування у розмірі 35807,29 грн., в т.ч. - невиплачену суму страхового відшкодування у розмірі 29914 грн., пені 2532,45 грн, збитків від інфляції у розмірі 1858,42 грн., 3 % річних - 302,42 грн. та витрати на евакуацію транспортного засобу в розмірі 1200 грн; стягнути з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» (код ЄДРПОУ 16467237, яке знаходиться за адресою:03113, м.Київ, пр.-т Перемоги,57) на користь [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], ІНН [NUMBER] суму страхового відшкодування, що заподіяно здоров`ю в розмірі 1039,12 грн.; стягнути з [PERSON], який мешкає за адресою: [ADDRESS] на користь [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], ІНН [NUMBER], моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Представник позивачів у судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, відповідно до якої просить суд провести слухання справи у її відсутність(а.с.89). Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.88). Представник відповідача ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» та представник третьої особи Одеської філії ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причина неявки суду невідома (а.с.78,84). У зв'язку із неявкою сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за можливе здійснити розгляд справи за наявними в ній матеріалами. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши всі надані докази, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 26.10.2013 року о 12-00 годині [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «Мерседес-Бенз-1820», д/н [NUMBER], перед виїздом не перевірив та не забезпечив технічно справний стан транспортного засобу, в результаті чого на автошляху Грибівка-К.Бугаз Овідіопольського району Одеської області під час зустрічного роз`їзду вийшла з ладу ліва опора (лапа) платформи, якою було пошкоджено автомобіль марки «Тойота Камрі», д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок зіткнення [PERSON] отримала тілесні ушкодження, а транспортні засоби - механічні пошкодження. Постановою Кодимського районного суду Одеської області від 25.02.2014 року по справі №503/273/14-п [PERSON] визнано винним в здійсненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.14) У відповідності до ч.3 ст 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно висновку № 15 експертного автотоварознавчого дослідження з виявлення вартості матеріального збитку, за результатами проведеного експертного дослідження встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Тойота Камрі, р/н [NUMBER] складає 29914 грн.(а.с.15-27). Відповідно до полісу №АС/5341226 від 02.10.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду заподіяну третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля марки «Мерседес-Бенз-1820" реєстраційний номер ВН 0818СХ застрахована у ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» термін дії полісу з 03.10.2013 року по 02.10.2014 року; страхова виплата за шкоду заподіяну майну становить 50 000,00 грн., страхова виплата за шкоду заподіяну життю і здоровю становить 100 000,00 грн., франшиза - 0 грн. (а.с.40). 14.11.2013 року ПАТ «УСК «Гарант-Авто" отримано повідомлення від [PERSON] про дорожньо-транспортну пригоду(а.с.10). 18.04.2014 року [PERSON] звернувся до ПАТ «УСК «Гарант-Авто" з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування, однак таке до теперішнього часу не отримав (а.с.13). Спірними є відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, що врегульовані, зокрема, Цивільним Кодексом України, Законами України від 7 березня 1996 року № 85/96-ВР «Про страхування», від 1 липня 2004 року № 1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» тощо. Згідно статті 21 Закону № 1961-ІУ на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, стаття 13 цього Закону зобов'язує застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. Відповідно до статті 8 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або третій особі. Страховим відшкодуванням є страхова виплата, яка здійснюється в межах страхової суми за договором майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Рішення про відмову у здійсненні страхової виплати приймається страховиком у строк, не більший за передбачений договором і правилами страхування, та повідомляється страхувальнику в письмовій формі з обґрунтуванням причин відмови. Така відмова може бути оскаржена в судовому порядку. Таким чином, страховий випадок мав місце 26.10.2013 року, [PERSON] письмово повідомила страхову компанію про настання страхового випадку . [PERSON] письмово страховій компанії не висловлював згоди на відшкодування шкоди особисто ним, відтак, відсутність висловленої страховій компанії згоди [PERSON] на відшкодування шкоди ним особисто вказує на те, що шкода потерпілому, тобто [PERSON] підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування, однак страхова компанія страхову виплату не здійснила, рівно як і не надала письмової відмови у здійсненні страхової виплати. Полісом №АС/5341226 від 02.10.2013 року строком дії від 03.10.2013 року по 02.10.2014 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ліміт відповідальності за шкоду завдану майну, встановлено 50 000,0 грн., за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - 100000 грн., франшиза становить 0 грн. Страховий випадок стався 26.10.2013 року в період терміну дії полісу. Вартість, завданих аварійним пошкодженням транспортного засобу марки «Мерседес-Бенз-1820», д/н [NUMBER] матеріальних збитків експертом [PERSON] визначена рівною 29914 грн.(а.с.15-27) Стаття 25 Закону України «Про страхування» гарантує здійснення страхових виплат страховиком відповідно до договору страхування. Статтею 979 ЦК України встановлено, що у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхувальникові грошову суму (страхову виплату). У сенсі положень пункту 1 частини 2 статті 22, статей 1166, 1187 ЦК України збитками (реальними збитками), яких позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу, є матеріальні збитки в сумі 29914 грн. згідно висновку експертного авто товарознавчого дослідження з виявлення вартості матеріального збитку та збитки, пов'язані з витратами на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1200 грн., що в свою чергу підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордера № 89 (а.с.90). Таким чином, на користь [PERSON] підлягає стягненню з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» страхове відшкодування у розмірі 29914+1200 = 31114 грн. Відповідно до визначеної статтею 992 ЦК України частиною 1 статті 20 Закону України «Про страхування» відповідальності страховика у разі безпідставної відмови у здійсненні страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити страхувальнику неустойку у формі пені за прострочення виконання грошового обов'язку. Розмір пені визначається законом або договором, пеня нараховується на всю прострочену суму. Відповідно до частини 5 статті 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. 18 квітня 2014 року позивач подав заяву про виплату страхового відшкодування, ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» не надала доказів того, що наданий позивачем пакет документів не достатній для виплати страхового відшкодування. З огляду на законодавчо передбачений 90-ти денний строк для виплати страхового відшкодування (стаття 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), пеня підлягає стягненню за період з 18 липня 2014 року (дати спливу 90-денного строку після подання заяви про виплату страхового відшкодування) по 17 листопада 2014 року (дату подання позову) в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості. Таким чином, облікова ставка НБУ за період прострочення з 17.07.2014 року становила 12,50 %, починаючи з 13.11.2014 року - 14 %. Отже, пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 18.07.2014 року до 12.11.2014 року становить 29914*25%/100%/365*118=2417,71 грн. Пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за період з 13.11.2014 року до 17.11.2014 року становить 29914*28%/100%/365*5=114,74 грн. Таким чином, пеня, що підлягає стягненню з ПАТ «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання за весь період прострочення становить 2417,71+114,74 = 2532,45 грн. Оскільки зобов'язання страховиків у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, то таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, зокрема, сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми. Проценти річних, інфляційні втрати на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і на відміну від пені не є санкцією за порушення грошового зобов'язання. Проценти річних, інфляційні втрати на суму боргу виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від боржника за користування грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання. Прострочення виплати страхового відшкодування має місце з 18 серпня 2014року. Відповідні індекси інфляції розраховуються Державним комітетом статистики України, починаючи з серпня 1991 року щомісячно і публікуються, зокрема у газеті «Урядовий кур'єр». Повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на Державний комітет статистики України ці показники згідно зі ст. 19,21 і 22 ЗУ «Про інформацію» є обов'язковими. Індекс інфляції за період прострочення: серпень 2014 року - 100,80 %, вересень 2014 року - 102,90 %, жовтень 2014 року - 102,40 % . Розрахунок виконується за формулою: Втрати від інфляції = Сума боргу*Індекс Інфляції/100%-Сума боргу. Таким чином, втрати від інфляції за період з 01.08.2014 року по 31.10.2014 року становлять 100,80%*102,90%*102,40%*29914/100%-29914=1858,42 грн. 3% річних розраховується за формулою: Сума боргу*Процентна ставка/100%/365*кількість днів. Таким чином 3% річних від простроченої суми становить: 29914*3%/100%/365*123 дня=302,42 грн. Стосовно вимог щодо стягнення моральної шкоди та шкоди заподіяну життю, здоров'ю, суд приходить до наступного. У відповідності до статті 23 ЦК України потерпілий має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Відрізняють моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з пошкодженням її майна та моральну шкоду, заподіяну життю, здоров'ю потерпілої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особи. Відповідно до полісу №АС/5341226 від 02.10.2013 року обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу за шкоду заподіяну життю, здоров'ю потерпілої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особи застрахована приватним акціонерним товариством «Українська стархова компанія «Гарант-Авто» (страхова виплата за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю потерпілої особи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди особи становить до 100 000,00 грн.) Тобто, відповідно до полісу № АС/5341226 від 02.10.2013 року обов'язок відшкодувати моральну шкоду, заподіяну [PERSON] життю, здоров'ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди покладено на ПАТ«Українська стархова компанія «Гарант-Авто». Вказане твердження співвідноситься до вимог статтей 23, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до яких, під шкодою заподіяною життю та здоров'ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди слід розуміти: шкоду, яка пов'язана з лікуванням потерпілого; шкоду, пов'язану з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральну шкоду, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий-фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; шкоду, пов'язану із смертю потерпілого. Відповідно до статті 24 цього ж Закону вказано, що у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Як вбачається із матеріалів справи згідно епікризу стаціонарного хворого № 9470 [PERSON] знаходилася з 26.10.2013 року по 29.10.2013 року із діагнозом ЗЧМТ струс головного мозку, забій правої кісті ( а.с.41-42). Хвора приймала медикаментозне лікування, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.43-45) Отже, з ПАТ ПАТ«Українська стархова компанія «Гарант-Авто» підлягає відшкодуванню на користь [PERSON] заподіяна її життю, здоров'ю внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 1039,12 грн. Щодо відповідальності [PERSON] по відшкодуванню моральної шкоди,то суд відмовляє в цій частині з огляду на наступне. Статтею 23 ЦК України передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Постановою Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою та протиправними діями заподіювана та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Стаття 1167 ЦК України визначає підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, зокрема моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статі. У відповідності до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України , шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Таким чином, суд приходить до висновку, що правові підстави для відшкодування позивачці моральної шкоди саме [PERSON]- відсутні, оскільки виним у ДТП изнано [PERSON] Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач та його представник як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Згідно ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved