Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-24 00:00:00

24.05.2019 року позивач звернувся із зазначеним позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість у розмірі 11 829,22 грн. за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги мотивує тим, що 22 грудня 2012 року між ЗОКС "Бескид" і [PERSON] укладено кредитний договір № 952-12 від 22 грудня 2012 року, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу кредит на споживчі цілі на загальну суму 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) гривень із розрахунку 32 % річних від суми залишку кредиту строком на тридцять шість місяців до 22 червня 2015 року, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом.Стверджує, що відповідач отримав кошти в розмірі 25 000,00 грн. 22.12.2012 року. Крім того, зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним договором між ЗОКС «Бескид» та [PERSON] було укладені договори поруки № 952-12 від 22 грудня 2012 між ЗОКС «Бескид» та [PERSON] та договір поруки № 952-12 між ЗОКС «Бескид» та [PERSON] , за якими останні зобов`язалися перед ЗОКС «Бескид» солідарно з [PERSON] відповідати за виконання свого обов`язку згідно умов кредитного договору. Зауважує, що за період з 22.12.2012 р. по 23.05.2019 року, Відповідач сплатив всього суму - 36 285,00 грн., з них: 20 878,94 грн. - погашення процентів, 15 406,06 грн. - погашення тіла кредиту. Станом на 23 травня 2019 року Відповідачі мають заборгованість в розмірі 11 829,22 грн., з яких 9 593,94 гривень - заборгованість за кредитом та 2 235,28 - заборгованість по відсоткам аз користування кредитом, яку нараховані в межах дії строку договору, та непогашено станом на 23.05.2019 року. ЗОКС «Бескид» намагалась до звернення до суду врегулювати відносини з Відповідачами, неодноразово повідомляли про заборгованість, яка виникла, в телефонному режимі. 27.04.2015 р. було надіслано досудову вимогу № 23 від 27.04.2015 року, в якій вимагали сплатити заборгованість та попереджали, що в разі непогашення даної заборгованості буде подано позов до суду. В подальшому, 26.11.2015 року, 18.09.2017 року та 30.03.2019 року, відповідачам повторно надсилалися досудові вимоги № № 47,35,34, в яких вимагали сплатити заборгованість та попереджали, що в разі непогашення даної заборгованості буде подано позов до суду. Таким чином, позивач вважає, що Відповідачі за вказаним договором належним чином не виконали взяте на себе зобов`язання, і на вимогу сплатити заборгованість не реагували. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути з відповідачів на користь ЗОКС «Бескид» заборгованість у розмірі 11 829,22 грн. (одинадцять тисяч вісімсот двадцять дев`ять гривень 22 коп.) та судові витрати в розмірі 1 921,00 грн. судового збору. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 21.06.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, копію ухвали про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї матеріалів надіслано учасникам справи. Відповідачами відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відзив протягом строку, встановленого судом, не подано. У судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином. В матеріалах справи наявне клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання у відповідності до ч.ч.6,7 ст. 128 ЦПК України, та шляхом розміщення оголошень про виклик до суду на сайті суду, про причини неявки суд не повідомляли, клопотань про відкладення розгляду справи та письмового відзиву до суду не надходило. Відповідачі про час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку, що стверджується зворотніми повідомленнями які повернулися на адресу суду з відміткою Укрпошти «за закінченням терміну зберігання», а відповідачу [PERSON] на одне із засідань вручено повістку та ухвалу про відкриття провадження. Відповідно до ч.4 ст.12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд вважає за необхідне звернути увагу на тому, що застосовуючи відповідно до ч. 4 ст. 10 Цивільно- процесуального кодексу України, ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справи ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п. 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - ;69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). Враховуючи, що відповідач повідомлений належним чином повторно не з`явився до суду без повідомлення причин, не подав відзив, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Враховуючи положення ст. ст. 274, 280 ЦПК України розгляд справи проводився в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та в заочному порядку. Ухвалою суду від 25.07.2019 року постановлено здійснювати розгляд справи заочно. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні правовідносини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22 грудня 2012 року між ЗОКС "Бескид" і [PERSON] укладено кредитний договір № 952-12 від 22 грудня 2012 року, відповідно до якого Позивач надав Відповідачу кредит на споживчі цілі на загальну суму 25 000,00 (двадцять п`ять тисяч гривень 00 копійок) гривень із розрахунку 32 % річних від суми залишку кредиту строком на тридцять шість місяців до 22 червня 2015 року, на умовах щомісячного погашення кредиту за встановленим графіком та сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач отримав кошти в розмірі 25 000,00 грн. 22.12.2012 року. Факт отримання кредиту підтверджується видатковим касовим ордером № 3015 від 22.12.2012 року, копію якого додано до матеріалів справи. Судом також встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язання вказаним договором між ЗОКС «Бескид» та [PERSON] було укладені договори поруки № 952-12 від 22 грудня 2012 між ЗОКС «Бескид» та [PERSON] та договір поруки № 952-12 між ЗОКС «Бескид» та [PERSON] , за якими останні зобов`язалися перед ЗОКС «Бескид» солідарно з [PERSON] відповідати за виконання свого обов`язку згідно умов кредитного договору. Як вбачається з розрахунку суми заборгованості, доданого до матеріалів справи, відповідачі за вказаними договорами належним чином не виконали взяті на себе зобов`язання, станом на 23.05.2019 року мають заборгованість перед позивачем в розмірі 11 829,22 грн., з якої: 9 593,94 грн. - заборгованість за кредитом; 2 235,28 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Судом також встановлено, що відповідачам було неодноразово надіслано досудові вимоги, однак такі відповідачами були проігноровані. Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За приписами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В силу норм ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або не належне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно з ч. 2 ст. 615ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Враховуючи наведене, суд доходить висновку, що із відповідачів - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користь ЗОКС «Бескид» слід стягнути солідарно заборгованості за кредитним договором та договором поруки в сумі 11 829,22 грн. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК України). Отже, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідачів належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, а саме, витрати на оплату судового збору при зверненні до суду, в розмірі 1921,00 грн.

Outcome: approved