Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

01.04.2013 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просить стягнути з відповідача заборгованість, яка виникла внаслідок несплати за послуги, які надає позивач з утримання будинку та прибудинкової території, за період з 01.09.2006 року по 01.03.2013 року в сумі 6772, 49 грн., 396,96 грн. інфляційні та 505,43 грн. 3% річних, нараховані як відповідальність за порушення виконання зобовязань. При цьому посилається на те, що відповідач, будучи власником квартири [ADDRESS], отримує послуги з утримання будинку та прибудинкової території, проте не здійснює їх оплату у встановлені строки та розмірі, внаслідок чого утворилась вказана заборгованість. Також позивач посилаючись на ч. 2 ст. 625 ЦК України просить стягнути на свою користь суму заборгованості з урахуванням встановленого індексу інфляції, три проценти річних та сплачений судовий збір в сумі 229,40 грн. В судових засіданнях представник позивача заявлений позов підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в ньому, просив його задоволити. Представник відповідача [PERSON] в судових засіданнях позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В обгрунтування заперечень вказав, що між позивачем та відповідачем відсутні будь-які договірні та зобовязальні відносини, договір, укладений в 1997 році втратив чинність, відповідач відмовилась від отримання послуг, утримання квартири та будинку здійснювала власними силами, позивач послуги відповідачу не надавав, не представив суду докази, що підтверджують надання послуг, вказував на незаконність тарифів, по яким проводилось нарахування за житлово-комунальні послуги. Письмові заперечення приєднані до матеріалів справи (а.с. 301-305). Крім того, представник відповідача подав письмову заяву про застосування до вимог позивача трьохрічного строку позовної давності. Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] (а.с. 66). Позивач здійснює утримання вказаного будинку та прибудинкової території (а.с. 65). Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньо будинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо) відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» належать до житлово-комунальних. Зі змісту ч. 1 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до ч. 3 п.1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Необхідність укладення такого договору передбачена законом і його укладення визначено як обовязок, а не право сторін. Законом не передбачена можливість сторони відмовитись від отримання послуг з утримання будинку та прибудинкової території. За своєю правовою природою зазначений договір є договором приєднання. Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, а обовязком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обовязком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання. Згідно з п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24.01.2006 року власники квартир багатоквартирних будинків зобовязані укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору; оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, тощо. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Доводи представника відповідача відносно того, що відповідач не укладала договору з КП «ВЖРЕП № 6» не заслуговують на увагу, оскільки між сторонами існують фактичні договірні та зобовязальні правовідносини. Твердження представника відповідача щодо того, що відносини у сфері житлово-комунальних послуг виникають виключно на договірних засадах не ґрунтується на нормах права. Згідно приписів ст.11 ЦК України між сторонами існували цивільні права і обов'язки. Відповідач, як споживач, користується послугами, які надає позивач з утримання будинку та прибудинкової території. Між сторонами існують зобовязальні правовідносини, які відповідно до ст. ст. 526, 527 ЦК України повинні виконуватись сторонами належним чином. Сама по собі відсутність письмового договору між сторонами не може бути підставою для відмови в позові про стягнення заборгованості за надані послуги, оскільки відповідач отримував послуги, а тому неукладення позивачем договору з відповідачем не звільняє його від оплати нарахованих платежів і не створює для виконавця послуг обовязку припинення нарахування плати за послуги. Відповідач не виконала зобовязання належним чином і допустила виникнення заборгованості, яка підлягає стягненню на користь позивача. Заперечення представника відповідача про те, що послуги взагалі не надавались або надавались неналежної якості, незаконність тарифів на оплату послуг з утримання будинку та прибудинкової території спростовуються матеріалами справи (а.с. 67-163, 169-274) та не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, як і не доведено, що ці послуги надавались відповідачу будь-ким іншим, хоча відповідно до ст. 10-11 ЦПК України, це є обовязком сторони. Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до компетенції міської ради відноситься затвердження тарифів для підприємств комунальної форми власності, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» закріплює, що до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону. Тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій для КП «ВЖРЕП № 6» затверджувались відповідними рішеннями Житомирської міської ради № 586 від 31.07.2006 року, № 187 від 16.03.2007 року, № 748 від 22.10.2008 року, № 117 від 25.02.2010 року, № 893 від 16.12.2010 року (а.с. 68-82). Розмір заборгованості підтверджується змістом долученої до матеріалів справи виписки по особовому рахунку боржника (а.с. 59-61). З урахуванням клопотання представника відповідача про застосуванням строку позовної давності, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, суд стягує заборгованість відповідно до заявлених позовних вимог в межах строку позовної давності за період з 01.04.2010 року по 01.03.2013 року в сумі 3605,74 грн. Позивачем заявлено вимогу про стягнення боргу станом на 01.03.2013 року в сумі 6772, 49 грн., позов подано до суду 01.04.2013 року, заборгованість станом на 01.04.2010 року становила 3166, 75 грн., до задоволення підлягають вимоги в сумі 3605, 74 грн. (6772,49 грн. 3166,75 грн.) Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України в задоволенні решти позовних вимог про стягнення боргу суд відмовляє за спливом строку позовної давності. Доводи представника позивача щодо переривання строку позовної давності шляхом звернення до суду із заявою про видачу судового наказу не відповідають вимогам закону. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що двічі позовні заяви позивача до відповідача були залишені без розгляду. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача та користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved