Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-24 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, мотивуючи свій позов тим, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду міста Вінниці 19.09.2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Після розлучення і по теперішній час син проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні. Відповідач припинив будь-яке спілкування з сином, зовсім не приймає участі у житті дитини, майже не спілкується з ним, не надає матеріальної підтримки. Відповідач є батьком [PERSON], але внаслідок наступних дій, а саме: ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, відсутність будь- якого інтересу щодо життя дитини на протязі останніх років, відсутність спілкування з дитиною, створили умови, які шкодять інтересам дитини. Вказані дії у відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України на думку позивача є підставою для позбавлення Відповідача батьківських прав щодо його сина - [PERSON], [INFO]. Позивач повідомляє, що 31.10.2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області було вирішено питання стосовно сплати [PERSON] аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 800 грн., щомісячно. Даний обов'язок батько виконує неналежно, згідно розрахунку заборгованості від 19.06.2015р. Позивач вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, у зв'язку з чим просить позбавити його батьківських прав відносно [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, додатково вказали зокрема, що батько [PERSON] жодного разу до школи не з'являвся, позашкільних закладів з сином не відвідував, здоров'ям дитини, не цікавиться, уваги дитині майже не приділяє . В судовому засіданні відповідач та його представник позов не визнали, надали заперечення проти позову, відповідач пояснив, що він любить свого сина і хоче з ним спілкуватись, цікавиться його життям, проте починаючи з кінця 2016р. йому постійно з боку [PERSON] та членів її сім'ї чиняться перешкоди у спілкуванні з спільним сином. Відтак, рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2017р. залишеного без змін ухвалою апеляційного суду від 11.07.2017р. зобов"язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином, визначити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень щосуботи з 14 до 19 години. Проте, згідно талона-повідомлення №84 від 19.09.2017р. до Вінницького відділу поліції [PERSON] не дала зустрітись та провести час з сином. Представник відповідача проти задоволення позову також заперечила посилаючись на відсутність об"єктивних причин для позбавлення [PERSON] батьківських прав, у зв"язку з частими поїздками [PERSON] за кордон, позбавлення батьківських прав [PERSON] зашкодить інтересам дитини. Матерілаи справи не містять належних та допустимих доказів про наявність підстав для позбавлення батьківських прав [PERSON] В судове засідання представник служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради не з'явилася, надавши суду заяву з прохання розглядати справу у її відсутність, висновок служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради підтримує. Судом по справі встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини: Згідно свідоцтва про народження виданого відділом реєстрації актів цивільного стану ВМУЮ Вінницької області від 09.01.2008р., згідно якого батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.6) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці 19.09.2011 року шлюб між сторонами спору розірвано 19.09.2011 року. (а.с.7) Як вбачається з рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 31.10.2013 року, з [PERSON] вирішено стягувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення повноліття на користь [PERSON] (а.с.8) На обґрунтування обставин вказаних в позові позивачем надано відповідь на адвокатський запит КЗ «Центр первинної медико - санітарної допомоги №3» м.Вінниці від 14.11.2016р. про те, що батько [PERSON] здоровям дитини не цікавився ( а.с. 15) характеристика [PERSON] [PERSON] спеціалізованої загальноосвітньої школи І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов №25 про те, що батько навчанням дитини не цікавився та до школи не з'являвся. ( а.с. 13-14) Позивачем також надано до суду розрахунок боргу по аліментах за яким борг відповідача становить 8800 грн., проте, даний доказ спростовується розрахуноком заборгованості по аліментам, згідно якого з червня 2016 року по січень 2017 року аліменти сплачувались щомісячно, заборгованість відсутня, суд бере до уваги також надані відповідачем квитанції на оплату аліментів. ( а.с. 10, 50) Відповідач в судовому засіданні пояснив, що аліменти сплачує вчасно, на підтвердження чого надав відповідні квитанції ( а.с. 51-65) Суд бере до уваги звернення [PERSON] до органів поліції та служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради в зв'язку з перешкодами у спілкуванні з сином ( а.с. 66-68) а також копії нотаріально засвідчених заяв [PERSON] ( на а.с. 69-72) про згоду на тимчасові поїздки [PERSON] з кордон. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2017р. - зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином, визначити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень щосуботи з 14 до 19 години. Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 11.07.2017р. рішення Вінницького міського суду Вінницької області від від 16.06.2017 року залишено без змін. (а.с.121-124) Висновком служби у справах дітей виконкому Вінницької міської ради від 27.04.2017р. ( на а.с. 94- 96) встановлено недоцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо дитини, служба вважає недоцільним позбавлення відповідача батьківських прав. На засіданні органу опіки та піклування [PERSON] висловив бажання бачитись з батьком, повідомив бачиться з ним не часто, але останній раз в січні 2017 року був у батька в гостях та отримав від нього подарунки. (а.с. 94-96) Позивачем в обгрунтування обставин вказаних в позові надано письмові пояснення [PERSON], [PERSON] [PERSON] (а.с. 9,11,12) проте, судом не бере їх до уваги як неналежні та недопустимі докази відповідно до вимог ЦПК України. В судовому засіданні допитувались свідки. Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] останнім часом майже з сином [PERSON] не спілкується, його життям та здоров'ям не цікавиться, додаткових коштів на утримання дитини не надає. У відсутність матері [PERSON] протягом півроку, свідок [PERSON] займалась вихованням [PERSON], в той час батько з дитиною спілкувався, [PERSON] був задоволений проводячи час з батьком, поганого поводження до дитини зі сторони батька свідок не бачила. Проте, надання дозволів на виїзд дитини за кордон [PERSON] було завжди проблематичним, що затягувало такий виїзд та додавало додаткових переживань. Свідок також зазначила що їй відомо, що [PERSON] вимагав грошові кошти у матері [PERSON], однак при цьому присутня не була. Свідок [PERSON] зазначила суду, що [PERSON] як батько характеризується негативно, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, аліменти які сплачує відповідач взагалі є мізерними. Позивачка весь свій час та кошти тратить на сина, в той час як батько у житті дитини відсутній. Щодо надання дозволів на виїзд дитини за кордон [PERSON] шантажує позивачку, чим закриває дорогу дитині до відпочинку за кордоном. Хоча не підтвердила жодного випадку поганого поводження батька з сином. Свідок [PERSON] повідомила, що дійсно [PERSON] з сином не спілкується, додаткових коштів на його утримання не надає, таке відношення до дитини травмує її психіку. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він неодноразово ( не менше ) 2-х разів разом з [PERSON] приходив щоб забрати [PERSON] і піти з ним погуляти. Вони разом з [PERSON] та [PERSON], коли той був ще меншим, ходили кататись на паравозику, відвідували інші заклади для розвитку дитини. [PERSON] купував синові подарунки та навчав його як діяти в тих чи інших життєвих ситуаціях. Останнім часом свідок разом [PERSON] приходив до [PERSON] проте двері їм ніхто не відчиняв. Свідок чекав відповідача на вулиці біля підїзду будинку, [PERSON] виходив та скаржився, що мати [PERSON] забороняє йому спілкуватися з сином. Свідок [PERSON] пояснила, що [PERSON] після розлучення не покидав спілкування з [PERSON]. [PERSON] приходив до [PERSON] де вони разом з батьком грали в різні розвиваючі ігри. Коли мати [PERSON] більше як півроку перебувала за кордоном, [PERSON] з батьком спілкувались частіше, батько піклувався про його харчування, тощо. Проте останнім часом, [PERSON] ходив, щоб поспілкуватися з [PERSON], але йому не відчиняють. Допитаний в судовому засіданні [PERSON] [PERSON] зазначив, що батька давно не бачив, подарунків від нього не отримував, також повідомив, що мати не дає йому бачитись з батьком. Позивач від допиту свідка [PERSON] відмовилась. Суд звертає увагу, що оскільки показання свідків, зі сторони позивача та сторони відповідача є суперечливими, суд оцінює ці докази в сукупності із іншими письмовими доказами, що містяться в матеріалах даної справи. Судом на виконання ст. 12 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р., якою визначено, що дитині надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства, з?ясовано можливість участі дитини в судовому засіданні для з?ясування думки, щодо позбавлення відповідача батьківських прав, так в судовому засіданні з метою повного та об'єктивного розгляду справи в суді з'ясовувалась думка дитини - [PERSON] який вказав, що любить обох батьків, в судовому засіданні хлопчик не знав чию сторону з батьків обрати. Відповідно до положень частин 4, 5 статті 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним, обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно статті 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 150, Сімейного кодексу України, батько зобов'язаний піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до статті 153 Сімейного кодексу України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Відповідно до ст. 157, Сімейного кодексу України, той із батьків хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні та утриманні дитини. У випадку ухиляння батьків від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини вони можуть бути позбавлені батьківських прав. Згідно до п.2 ст. 164 СК України - підставою позбавлення батьківських прав є ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини . ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. ст. 60 ЦПК України встановлено, що - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В частинах 1, 3 статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року і підписаної Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) закріплено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Враховуючи те, що з матеріалів позовної заяви та з пояснень позивача в судовому засіданні вбачається, що підставами для позбавлення відповідача батьківських прав позивач зазначає те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не цікавиться його розвитком, не підтримує з ним стосунків, самоусунувся від допомоги при вихованні та утриманні дитини, аліменти не є достатніми для розвитку дитини, проте, суд бере до уваги, що у матеріалах справи відсутні докази винної поведінки нехтування своїми обов'язками відповідачем, які б свідчили про його ухилення від виховання дитини. Крім того, в матеріалах справи містяться докази, що відповідач сплатив аліменти на утримання сина в повному обсязі, що посвідчується копіями квитанцій, наявними в матеріалах справи. Відповідач вживає заходів щодо спілкування з сином, що підтверджено рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 16.06.2017р. яким зобов'язано [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з сином, визначити спосіб участі батька у вихованні дитини шляхом систематичних побачень щосуботи з 14 до 19 години та ухвали Апеляційного суду Вінницької області від 11.07.2017р. Визначаючись, щодо підстав задоволення позову суд враховує, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Так, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Як встановлено в судовому засіданні, службою у справах дітей Вінницької міської ради надано висновок, згідно якого, враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на батьків, наявність у [PERSON] бажання брати участь у вихованні сина, а також інші фактичні обставини справи, тому недоцільним є позбавлення батьківських прав [PERSON] З даного висновку вбачається, що відповідач не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів та беручи до уваги пояснення дитини суд вважає, що дитина потребує уваги як матері так і батька, а тому, позбавлення батьківських прав відповідача не буде відповідати інтересам дитини, а також враховуючи те, що батько має бажання спілкуватись з дитиною, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь відповідача понесені судові витрати в розмірі 2600 грн. на правову допомогу згідно акту виконаних робіт та квитанції. ( а.с. 125-126, ) На підставі викладеного та

Outcome: approved