overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

13.01.2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 06.12.2013 року Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 1137. Від даного шлюбу дітей не мають. Крім того, позивачка посилається на те, що з лютого 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Причиною розпаду сім*ї є те, що між сторонами постійно виникали конфлікти та суперечки, через що спільне життя стало неможливе. В позовній заяві позивачка просить суд розірвати шлюб, оскільки вважає, що подальше спільне життя з відповідачем неможливе. Після розірвання шлюбу просила відновити її дошлюбне прізвище - "[PERSON]". В судове засідання сторони не з*явилися, надали суду заяву та телеграму про слухання справи у їх відсутність, не заперечували проти розірвання їх шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На думку суду, зберегти сім'ю неможливо, так як сторони припинили шлюбні відносини в лютому 2014 року і проживають окремо, спільне господарство не ведеться, сім'я розпалась остаточно. Спору про поділ майна не мають. За таких обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Виходячи з вищевикладеного, на підставі ст.ст. 105, 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

13.01.2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 04.09.2015р. у Комінтернівському відділі ДРАЦС РС Харківського МУЮ, актовий запис №752. Мотивуючи позовну заяву вказала, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню доньку Дар"ю, 04.01.2016р.н. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюбні відносини фактично припинені. Кожен з них живе своїм життям та своїми інтересами. Просить розірвати шлюб та зазначає, що примирення з відповідачем не можливе, буде суперечити її інтересам. Позивач в судове засідання не з'явилася. Надала заяву, у якій наполягає на розірванні шлюбу, просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 04.09.2015р. (а.с.7). Від шлюбу мають малолітню доньку Дар"ю, 04.01.2016р.н. (а.с.8) Як вбачається з позову, за час подружнього життя сторонами не створено дружньої родини. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Шлюбні відносини фактично припинені. Враховуючи зазначені обставини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ст.51 Конституції України, ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. За ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами. Так за загальним правилом, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК України, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, суд -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-06 00:00:00

13.01.2017 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаїва із позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №14 по вул. Виноградна в м.Миколаєві. Позивачі у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином через оголошення у газеті "Ріднє Прибужжя". Ухвалою суду справа розглянута у відсутності сторін, оскільки в справі достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Вислухавши пояснення позивачів, допитавши свідків, вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] є власником цілого житлового будинку по вул. Виноградній,14 в м. Миколаєві, на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 05.11.1999 року. Згідно довідки №107 від 12.01.2017 року відділу соціально-економічного розвитку адміністрації Центрального району Миколаївської міської ради, за зазначеною вище адресою зареєстровані: [PERSON] з 08.08.2000 р., [PERSON] з 12.06.2013 р. та [PERSON] з 08.08.2000 р. Відповідач не проживає за місцем свого проживання. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивачі сплачують самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримують. Вищевказані обставини підтвердили допитані у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного, у відповідності у відповідності зі ст. 405 ЦК України, суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад один рік в житловому будинку №14 по вул. Виноградній в м. Миколаєві, враховуючи тривалість не проживання, без поважних причин, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування вищезазначеною квартирою. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачів слід стягнути судовий збір у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

13.01.2017 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем у них [INFO] народився син [PERSON], відповідач не надає допомоги на утримання дитини, тому, вона просить стягнути аліменти на його утримання в розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Позивач в судове засідання не з"явилася, надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги зменшила, просить стягнути аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідач в судове засідання не з"явився, надіслав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає в сумі 500 грн. щомісячно. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини. [PERSON] являється батьком малолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Отже, в порушення вимог ст. 180 СК України, відповідач не допомагає утримувати свою дитину, позов визнав, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-19 00:00:00

13.01.2020 р [PERSON] звернулався в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 липня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Славутського міськрайонного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис № 114. Відповідачка [PERSON] в позовні вимоги визнала, не заперечує щодо розірвання шлюбу, про що подала письмову заяву до початку підготовчого засідання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з вимогами ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Судом роз`яснено наслідки визнання позову відповідачкою. Визнання відповідачкою позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси сторін та інших осіб. Тому суд знаходить за необхідне прийняти визнання позову відповідачкою та позов задовольнити. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 420 грн 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

13.01.2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

13.01.2020 року АТ КБ "ПриватБанк" звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Зважаючи на складність у викладенні рішення в повному обсязі, пов`язану з потребою у обгрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає за необхідне проголосити його вступну і резолютивну частини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

13.01.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом, який обгрунтував так. З 26.10.2002 він з відповідачкою перебуває у шлюбі. Від спільного проживання у шлюбі у них є (на момент подачі позову) троє неповнолітніх дітей: донька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] . Спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося, мають діаметрально протилежні погляди на життя. Відповідачка вважає, що в Україні немає перспективи для нормального життя. Відтак, на її думку потрібно жити і працювати в країнах Європейського Союзу. Станом на цей момент відповідачка перебуває на заробітках в Чеській Республіці. З її слів вона пов`язує своє майбутнє з цією країною, і наміру повертатися в Україну для постійного проживання у неї немає. В свою чергу, у позивача немає бажання виїзджати за кордон, хоче жити і працювати в Україні. Таким чином, суперечливі погляди на життя породжують між сторонами, сварки і конфлікти, які тривають вже давно, вирішення свого не знаходять, і тільки посилюються. Як наслідок, спільного сімейного життя та побуду між нами немає, оскільки я з дітьми проживаю в Україні, а жінка в Чеській Республіці. У зв`язку з цим, подальше перебування із відповідачкою у шлюбі суперечить як інтересам сторін, так і інтересам дітей. Згідно ухвали Міжгірського районного суду Закарпатської області від 18.01.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, від позивача та відповідачки до суду не надходили. 30.03.2021р. до суду поступила заява від [PERSON] у якій остання зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує щодо задоволення таких. Суд у разі визнання позову відповідачем приймає рішення про задоволення позову в тій частині, що визнається відповідачем на підставі ст.206 ч.4 ЦПК України та приймає рішення про задоволення позову. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону (ст.ст.111, 112, 180 СК України) та інтересам сторін. Згідно ст.7 ч.3 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Рішення в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову до суду про стягнення аліментів на підставі ч.1 п.3 ст.5 ЗУ "Про судовий збір", за цих підстав судовий збір нею не оплачувався. Отже, згідно ч.2 п.1, ч.6 ст. 141 ЦПК України з відповідачки слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 908 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-26 00:00:00

13.02.2014 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб 22.09.2007 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2030. Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри, спільних поглядів на життя та сім'ю. Проживають окремо, подружні відносини припинені з липня 2011 року. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї вважає неможливим. Спільно нажите майно відсутнє. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з нею. В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві. Наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Як зазначено в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.09.2007 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції, Україна, актовий запис № 2030 (а.с.5). Фактично шлюбні стосунки між сторонами припинені з липня 2011 року. Від шлюбу сторони мають спільну неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8). З'ясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, беручи до уваги те, що відповідач позов визнав, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Також, суд вважає за доцільне не надавати сторонам строк для примирення і на основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, досліджених в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-24 00:00:00

13.02.2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] на її користь аліментів на її утримання в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, з дня звернення до суду до закінчення навчання. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є студенткою Гайсинського медичного коледжу денної форми навчання і потребує матеріальної допомоги на навчання, а відповідач не виконує свого батьківського обов'язку утримувати повнолітню дочку; подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила задовольнити вимоги позову (а.с. 13). Відповідач звернувся до суду письмово з заявою про визнання вимог позову та розгляд справи у його відсутність (а.с.15). Відповідно до положень ч.2 ст.158, ч.2 ст.197 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності; у разі неявки осіб, які беруть участь у справі, розгляд справи проводиться без фіксування судового засідання технічним засобом. З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.4). За довідкою Гайсинського медичного коледжу [PERSON] є студенткою третього курсу, денної контрактної форми навчання, дата закінчення навчання 30.06.2015 року (а.с.7). Спірні правовідносини регулюються: - ст.ст. 199, 200 Сімейного Кодексу України, відповідно до яких продовження навчання повнолітніми дітьми і наявність у зв'язку з цим потреби в матеріальній допомозі, зобов'язує батьків утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за наявності можливості надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; при ухилянні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дітей стягуються з них за рішенням суду, зокрема, у визначеній судом твердій грошовій сумі, при цьому враховується можливість надання утримання другим з батьків. Оскільки, встановлені обставини свідчать, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов'язку надавати утримання повнолітній дочці, яка продовжує навчання і потребує матеріальної допомоги, та визнає вимоги позову, то кошти для забезпечення засобами необхідними для гідного рівня життя і навчання, необхідно з нього стягувати в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів щомісячно, з часу звернення з позовом до закінчення навчання. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, ст. 1 Закону України "Про граничний розмір" компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах [PERSON], на користь якої ухвалено рішення суд має присудити з відповідача [PERSON] документально підтверджені судові витрати, які не можуть перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати, що в даному випадку складає 487 грн. 20 коп. частково від понесених витрат згідно квитанції № 6/02-14 в сумі 500 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

13.02.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки доходів відповідача, посилаючись на те, що відповідач є батьком дитини, але допомоги на утримання дитини не надає. До початку судового засідання від позивачки надійшла заява, згідно якої просила справу розглянути без її участі, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, на позовних вимогах наполягає. Відповідач у судове засідання не з"явився, також надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги не визнав повністю, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову частково з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлені наступні фактичні обставини. Сторони перебувають у юридичному шлюбі з 15.08.2012 року, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 146. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини, серії [NUMBER], виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сніжнянського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 151 від 31.10.2012 р. (а.с. 6). Відповідач дійсно є батьком [PERSON]. Зі свідоцтва про народження вбачається, що на цей час дитині не виповнилось повні вісімнадцять років. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від допомоги на утримання дитини, що дає підстави для стягнення з нього аліментів у примусовому порядку. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, наявність у нього на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач працездатний, працює в Киселевському виправному центрі " 125 молодшим інспектором, на утриманні більше нікого не має, будь-яких утримань з його доходу не проводиться, ніякими захворюваннями не страждає. Таким чином, виходячи з того, що відповідач як платник аліментів є працездатний, з його заробітку має проводитись стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення дитиною повноліття, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивачки, встановивши до стягнення на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати вимогам закону. Рішення про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне покласти на відповідача витрати, пов'язані зі сплатою судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

13.02.2015 позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 05.05.2000 року зареєстрував шлюб з відповідачкою та проживали однією сім'єю до січня 2006 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з ним. Причиною припинення шлюбних стосунків вказував те, що вони втратили довіру та взаєморозуміння, внаслідок чого сумісне життя стало неможливим, тому просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, на позовних вимогах наполягає. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Позов визнала. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони 05.05.2000 року зареєстрували шлюб, про що міським відділом державної реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області складено відповідний актовий запис за №280 (а.с.5). Сторони проживали однією сім'єю до січня 2006 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який згідно довідки ПП "Будинкоуправління №2 м.Волноваха" за №83 від 17.03.2015 проживає з позивачем (а.с.7). Причиною припинення шлюбних стосунків стало те, що подружжям втрачено почуття любові та поваги один до одного, позивач, згідно заяви, на позові наполягає, відповідачка позов визнала, що свідчить про те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача та відповідачки, що має істотне значення. На підставі ст.ст. 110-112 СК України,

Outcome: approved