Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

До Харківського районного суду Харківської області звернулось Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до [PERSON] з позовними вимогами про звернення стягнення на предмет іпотеки. В обґрунтування позовних вимог банк посилається на те, що 06.06.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір кредиту № 833/33-27/33/7-089. Згідно цього договору кредиту Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 43398,41 дол. США, зі сплатою 12,85 відсотків річних, а з 17 липня 2009 року на рівні 15,64 відсотків з щомісячним погашенням основної заборгованості по 242,29 дол. США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 05.01.2022 року. Кредит був наданий на поточні потреби і передано в іпотеку майно а саме квартиру [ADDRESS], в якості забезпечення Відповідачем виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги в день укладення договору - кредиту, було укладено іпотечний договір № 833/34-27/33/7-128 від 06.06.2007р., посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3289. Відповідно до умов кредитного договору (п.п. 1.1.1, 2.4.1), Відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно статті 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та у строк відповідно до умов договору. Станом на 24.07.2013р. Відповідачем, більш ніж 5 днів були порушені обов'язки встановлені п.3.3.2- 3.3.11 договору кредиту, у зв'язку з чим він повинен був відповідно п.4.4 достроково погасити Кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Цей обов'язок Відповідачем також невиконаний. Відповідно статті 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно ст. 4.2 договору кредиту у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків Відповідач повинен сплатити Позивачу пеню у розмірі 1 відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Згідно п.4.3 договору кредиту у разі порушення Відповідачем п.3.3.2-3.3.11 договору кредиту Відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотки від загальної суми Кредиту, тобто 10 % від 42 400,00 дол. США. Загальна сума штрафу за порушення пунктів 3.3.5 , 3.3.8 - 2 випадки, складає 67 780,64 грн. Таким чином станом на 24.07.2013 року заборгованість Відповідача перед позивачем складає 531 015.89 гривень, а саме: Заборгованість за кредитом 308 577,76 гривень. Заборгованість за відсотками 150 845,12 гривень. Пеня 3 812,37 гривень. Штраф 67 780,64 гривень. Іпотечним договором визначені наступні умови та права Іпотекодержателя, які дають можливість Іпотеко держателю ставити питання про звернення стягнення на Предмет іпотеки та визначають шляхи звернення стягнення: п. 4.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки; п. 4.5.1 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду; підпунктом 4.6.2. п. 4.6. Іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, виходячи з умов Іпотечного договору та враховуючи невиконання Відповідачем зобов'язань за Договором кредиту, Позивач набув права звернути стягнення на Предмет іпотеки за Іпотечним договором для задоволення своїх вимог за Договором кредиту. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачена реалізація предмету іпотеки, який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах межах процедури виконавчого провадження. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували, просили в задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 06.06.2007 року між АКБ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений договір кредиту № 833/33-27/33/7-089. Згідно цього договору кредиту Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 43398,41 дол. США, зі сплатою 12,85 відсотків річних, а з 17 липня 2009 року на рівні 15,64 відсотків з щомісячним погашенням основної заборгованості по 242,29 дол. США, та кінцевим терміном погашення основної заборгованості до 05.01.2022 року. Кредит був наданий на поточні потреби і передано в іпотеку майно а саме квартиру [ADDRESS], в якості забезпечення Відповідачем виконання своїх зобов'язань щодо погашення Кредиту, сплати процентів, можливих штрафних санкцій, а також інших витрат на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги в день укладення договору - кредиту, було укладено іпотечний договір № 833/34-27/33/7-128 від 06.06.2007р., посвідченого [PERSON] приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за №3289. Відповідно до умов кредитного договору (п.п. 1.1.1, 2.4.1), Відповідач взяв на себе зобов'язання забезпечувати повернення кредиту, відсотків за його використання, а також сплати штрафних санкцій у разі невиконання кредитних зобов'язань у визначений термін. Відповідно статті 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином та у строк відповідно до умов договору. Станом на 24.07.2013р. Відповідачем, більш ніж 5 днів були порушені обов'язки встановлені п.3.3.2- 3.3.11 договору кредиту, у зв'язку з чим він повинен був відповідно п.4.4 достроково погасити Кредит в повному обсязі, сплатити відсотки за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Цей обов'язок Відповідачем також невиконаний. Відповідно статті 611 Цивільного кодексу України одним з наслідків порушення зобов'язання є сплата неустойки (штрафу, пені). Відповідно ст. 4.2 договору кредиту у разі несвоєчасного повернення кредиту та сплати відсотків Відповідач повинен сплатити Позивачу пеню у розмірі 1 відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період. Згідно п.4.3 договору кредиту у разі порушення Відповідачем п.3.3.2-3.3.11 договору кредиту Відповідач повинен сплатити позивачу штраф у розмірі 10 відсотки від загальної суми Кредиту, тобто 10 % від 42 400,00 дол. США. Загальна сума штрафу за порушення пунктів 3.3.5 , 3.3.8 - 2 випадки, складає 67 780,64 грн. Таким чином станом на 24.07.2013 року заборгованість Відповідача перед позивачем складає 531 015.89 гривень, а саме: Заборгованість за кредитом 308 577,76 гривень. Заборгованість за відсотками 150 845,12 гривень. Пеня 3 812,37 гривень. Штраф 67 780,64 гривень. Іпотечним договором визначені наступні умови та права Іпотекодержателя, які дають можливість Іпотеко держателю ставити питання про звернення стягнення на Предмет іпотеки та визначають шляхи звернення стягнення: п. 4.1. Іпотечного договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником Основного зобов'язання, Іпотекодержатель має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на Предмет іпотеки; п. 4.5.1 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на Предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду; підпунктом 4.6.2. п. 4.6. Іпотечного договору визначено, що у разі звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, реалізація предмету іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме: шляхом продажу Предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Таким чином, виходячи з умов Іпотечного договору та враховуючи невиконання Відповідачем зобов'язань за Договором кредиту, Позивач набув права звернути стягнення на Предмет іпотеки за Іпотечним договором для задоволення своїх вимог за Договором кредиту. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 41 Закону України «Про іпотеку» передбачена реалізація предмету іпотеки, який звертається стягнення за рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах межах процедури виконавчого провадження. Відповідно до ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; позивачем не надано доказів того, що у власності позивача є інше нерухоме майно. загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку; проте згідно іпотечного договору площа заставного нерухомого майна складає 75,5 кв.м. 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. 2. Протягом двох тижнів з дня набрання чинності цим Законом: 1) Кабінет Міністрів України за погодженням з Національним банком України подає на розгляд Верховної Ради України проект закону, який врегульовує питання, зазначені у пункті 3 цього Закону; 2) Національний банк України приводить свої нормативні акти у відповідність із нормами цього Закону та здійснює належні заходи як кредитор останньої інстанції для підтримки адекватного рівня платоспроможності банків, які підпадають під дію цього Закону як кредитори. 3. Цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. 4. Протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. 5. Цей Закон не поширюється на територію України, визнану тимчасово окупованою відповідно до Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України". 6. Дія цього Закону не поширюється на осіб, які є суб'єктами Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: dismissed