Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

11.07.2019 року позивач звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій заявила вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 06.04.2012 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, від якого сторони мають двох неповнолітніх дітей. Шлюбні відносини фактично припинено з 2017 року. Відповідач аліменти за рішенням суду не сплачує, внаслідок чого станом на 01.03.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 11083,02 грн. та станом на 01.01.2019 року утворилась заборгованість на суму 19706,19 грн. Діти перебувають на утриманні позивачки та проживають разом з нею. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, не приймає участі у їх фізичному та духовному розвитку. Ухвалою від 02.08.2019 року справу прийнято до провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою від 30.07.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву в якій просила розглянути справу без її участі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов до суду не подав. Представник служби у справах дітей Дніпровської районної у м. Херсоні ради в судове засідання подав заяву в якій просили розглянути справу без його участі. Ухвалою від 03.02.2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. За таких обставин, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність сторін, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] є батьками [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 19). Діти проживають разом з позивачем за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданою ОСН №5 від 03.04.2019 №17, актом обстеження умов проживання від 06.08.2019 року. Згідно листа за вих. № 01-7/586-2 від 12.03.2019 р., наданого головним лікарем Л.Т. Ремига КНП «Херсонська міська клінічна лікарня імені Афанасія і Ольги Тропіних» Відповідач жодного разу не був на прийомі у дитячій поліклініці, під час викликів додому завжди була присутня мати. Згідно довідки за вих. № 14 від 18.03.2019 року, виданої директором Херсонського дитячого садка № 3 , [PERSON] відвідує дитячий садок. Мати дитини приводить, забирає та сплачує за харчування. Батько дитини сина не відвідує. Відповідач аліменти на утримання дітей за рішенням суду не сплачує, внаслідок чого станом на 01.03.2019 року утворилась заборгованість у розмірі 11083,02 грн. та станом на 01.01.2019 року утворилась заборгованість на суму 19706,19 грн., про що свідчать розрахунки заборгованості по сплаті аліментів, складені Дніпровським районним відділом ДВС м. Херсон ГТУЮ у Херсонській області. Згідно п.2, п. 4 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони є хронічними алкоголіками чи наркоманами, а також, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Положення ст.164 Сімейного Кодексу України передбачають підстави для позбавлення батьківських прав батька, матері відносно дитини. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно п. 16 цієї ж постанови, особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позивач відповідно до вимог ст. 165 СК України має правові підстави для звернення до суду із вказаним позовом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, Держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності до ст. 8 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Враховуючи положення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч.ч. 7, 8 ст. 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини. З матеріалів справи вбачається що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться їх долею, не створює умов для їх утримання, виховання та розвитку, має заборгованість зі сплати аліментів станом на 01.03.2019 року у розмірі 11083,02 грн. та на 01.01.2019 року на суму 19706,19 грн. Відповідно висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради від 12.02.2020 року №2-49/1678 є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав відносно його дітей [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Враховуючи наведене, суд знаходить встановленим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання своїх дітей у зв`язку із чим, її необхідно позбавити батьківських прав. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved