Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-20 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача: Позивач подав до суду вищезазначений позов, посилаючись на те, що між ПАТ "Ощадбанк" (перейменовано на АТ "Державний ощадний банк України") та [PERSON] 05 лютого 2015 року було укладено договір № 2204969 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. За умовами по 1.1. договору, Банк відкриває клієнту рахунок за тарифним пакетом "Зарплатний". 13 березня 2015 року між сторонами було укладено додатковий договір № 1 до договору № 2204969 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. Згідно п.1.1.4 додаткового договору, Банк встановлює клієнту кредит у сумі 1000 грн, строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 28 % річних та сплачується щомісячно. Згідно п. 4.2. додаткового договору клієнт має право скористатись кредитом у разі відсутності власних коштів на рахунку на умовах та у розмірі, визначених договором та Правилами. Банк свої зобов`язання виконав, надавши відповідачу кредит у встановленому договором розмірі, проте відповідач порушив умови договору щодо повернення кредиту та сплати процентів у встановлені договором строки та порядку, у зв`язку із чим у відповідача виникла прострочена заборгованість, яка станом на 10 грудня 2020 року окладала 16960 грн 53 коп, з яких: заборгованість за основним боргом - 14521 грн 91 коп, заборгованість по сплаті відсотків - 1750 грн 14 коп., комісія - 14 грн, пеня за несвоєчасне погашення відсотків - 96 грн 70 коп., три відсотки річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 492 грн 95 коп., три відсотки річних за несвоєчасну сплату комісії - 67 грн 87 коп., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків за користування кредитом - 16 грн 96 коп. Позивач просив стягнути з [PERSON] на користь АТ "Державний ощадний банк України" заборгованість у розмірі 16960 грн 53 коп. та витрати на відшкодування судового збору у розмірі 2 102 грн. Ухвалою суду від 25 березня 2021 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 02 квітня 2021 року, заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження до суду не надавав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи до суду не подавав. Відповідач [PERSON] 21 квітня 2021 року подав заяву про визнання позовних вимог, просив розглядати справу без його участі. Отже, суд вирішив розглядати справу без участі сторін, у порядку, передбаченому ч.3 ст. 223 ЦПК України. Судом встановлено наступні обставини: Між сторонами 13 березня 2015 року був укладений додатковий договір № 1 до договору № 2204969 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки, який є змішаним договором та містить елементи різних договорів, зокрема договору банківського рахунку та договору про споживчий кредит. У встановлений договором строк договірні зобов`язання зі сторони [PERSON] виконані не були, станом на 10 грудня 2020 року розмір заборгованості становив 16960 грн 53 коп. Норми права, застосовані судом: За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За правилами ст. 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання, виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Оцінка судом аргументів сторін, доказів: Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Отже, позовні вимоги Банку до [PERSON] щодо стягнення заборгованості: за кредитом, за процентами за користування кредитом, пенею та комісією, 3% річних та інфляційних втрат за прострочення виконання грошового зобов`язання є такими, що ґрунтуються на положеннях умов договору та вимог законодавства. Факт сплати судових витрат позивачем підтверджується меморіальним ордером № 5690757811 від 21 грудня 2020 року про сплату судового збору у розмірі 2102 грн. Враховуючи вимоги ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати на відшкодування судового збору в розмірі 2102 грн. В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved