Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

Позивачка свої вимоги мотивує тим, що вона 30 січня 2009 року уклала шлюб з відповідачем. Мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO]. На теперішній час подружнє життя не складається, у зв'язку з чим позивачка звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. Підставою для розірвання є відсутність почуття любові, виникнення скандалів, сварок. З липня 2013 р. сторони мешкають окремо один від одного. У зв'язку з тим, що відповідач добровільно не надаватиме матеріальну допомогу на дитину, виникла необхідність в примусовому стягненні аліментів. Враховуючи викладене, позивачка просить розірвати шлюб та стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у розмірі 1000 грн. 00 коп. на місяць, починаючи з моменту подачі позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач позовні вимоги визнав частково, сплачувати аліменти не згоден. Суд вислухавши думку сторін, дослідивши надані докази по справі, вважає позовні вимоги обґрунтованими, та такими, що підлягають частковому задоволенню. Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який укладений 30 січня 2009 року та зареєстрований Відділ реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 90 /а. с. 3/. Від шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] /а. с.4/. Статтею 21 СК України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Частиною першою ст. 110 цього ж кодексу встановлено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 1 ст. 24 СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім"ї є неможливим. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд вважає необхідним цей шлюб розірвати за вказаними сторонами причинами. Ст. 180 СК України передбачає, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, зокрема, стан здоров"я та матеріальне становище дитини, стан здоров"я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які необхідно стягувати з відповідача, суд виходить з того, що відповідно до ст. 183 СК України, якщо платник аліментів працює, частка заробітку (доходу), яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 - 185 Сімейного Кодексу України, суд вважає необхідним стягувати з відповідача на користь позивачки, на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі ? частини його заробітку / доходу /, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття.

Outcome: approved