Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

Позивач звернулася до суду з даним позовом до відповідача. У позові зазначає , що 20.11.2000 р. на підставі договору купівлі-продажу , укладеного на Павлоградській товарній біржі , вона придбала у КСП " 40 років Жовтня " магазин " [INFO]" , загальною площею 46 кв. м. по [ADDRESS] за 3600 грн. , що підтверджується договором купівлі-продажу. Згідно висновку про оцінку майна , вартість будівлі - 38429 грн. У теперішній час у неї виникла необхідність розпорядитися даним магазином , але зробити цього не може , тому , що правовстановлюючий документ на магазин не відповідає вимогам закону , зокрема , згідно ст. 227 ЦК України ( який діяв на момент здійснення угоди ) дана угода підлягала обов"язковому нотаріальному посвідченню , а вони її оформили на Павлоградській товарній біржі . Згідно витягу з реєстру КСП " 40 років Жовтня" ліквідоване і правонаступників немає. Таким чином , вона добросовісно заволоділа спірним нерухомим майном і продовжує відкрито , безперервно їм володіє більше 10 років. Придбаний нею магазин знаходиться на земельній ділянці по [ADDRESS] , розміром 0.013 га , кадастровий номер 12238882500:06:001:1372 , яка надана їй для комерційного використання , що підтверджується проектом землеустрою , що до відведення земельної ділянки у власність. Вказаною земельною ділянкою вона користується на протязі 15 років і тому за нею має бути визнане право власності за набувальною давністю. Просить суд : - визнати за нею право власності за набувальною давністю на магазин " [INFO]" , загальною площею 46 кв. м. по [ADDRESS] ; - визнати за нею право власності за набувальною власністю на земельну ділянку по [ADDRESS] , розміром 0.013 га , кадастровий номер - [NUMBER] : 06 : 001 : 1372 . Сторони в судове засідання не з'явилися . В своїх заявах просять суд справу заслухати у їхню відсутність. Позивач позов підтримує . Відповідач позов визнає . Суд ухвалив справу розглянути у відсутність сторін на підставі ст. 174 ЦПК України , так як відмова відповідача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вивчивши матеріали справи , суд вважає , що позов підлягає частковому задоволенню . Судом встановлено, що дійсно 20.11.2000 р. КСП " 40 років Жовтня" ( с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області ) уклало договір купівлі - продажу магазину " Продмаг" , розташований в [ADDRESS] з [PERSON] . Зазначений магазин продано за 3600 грн. Договір купівлі-продажу посвідчено Павлоградською Товарною біржою. Реєстраційним посвідченням Павлоградського БТІ посвідчується що цілий магазин по [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу виданого 20.11.2000 р. Павлоградською товарною біржою ( 11/9-НДП). Записано в реєстраційну книгу № 1-164 . Державною реєстраційною службою України надана інформацію про те , що КСП " 40 років Жовтня" правонаступників немає. Довідкою Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області від 09.02.2015 р. ( вих. № 412 ) зазначається , що на території сільської ради сільгоспвиробництва колгоспу 40-років "Жовтня" не існує. Іншою довідкою від 18.09.2014 р. ( вих. № 1946 ) вищезазначеної сільської ради зазначається , що згідно рішення № 199-ХІІ / ХХІУ скликання від 16.02.2004 р. п/п [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту відведення земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення для комерційної діяльності у власність розміром 0.01 по вул. Першотравневій , 244. Висновком суб"єкта оціночної діяльності ринкова вартість спірного приміщення становить 38429 грн. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Факт добросовісного , відкритого та безперервного володіння спірного приміщення магазину підтверджується вищезазначеними доказами. Набувальна давність (або давність володіння) відноситься до первісних способів набуття права власності, тому що права набувача основані не на минулій власності чи відносинах правонаступництва, а на обов'язковій сукупності обставин, передбачених ч. 1 ст. 344 ЦК України, до яких насамперед відносяться законний об'єкт володіння, добросовісність володіння, відкритість володіння, давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 (десяти) років, набуває право власності на це майно. Згідно ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Відповідно до п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до Ухвали колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Судовою практикою (Постанова Вищого господарського суду України від 6 червня 2007 р. у справі № 3/269) визначено наступні положення: відповідно до п.п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.04 р. ЦК України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Доказів визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України та ухвалення такого судового рішення Миколаївська сільрада не подала. Таким чином , позивач в частині визнання права власності за набувальною давністю на приміщення магазину "[INFO]" надала суду достатньо доказів , а тому позов в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги позивача про визнання права власності за набувальною давністю на земельну ділянку ? Суд вважає , що позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Аналізуючи вищенаведені положення закону та встановлені в судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, у зв'язку з тим, що позивач не є власником спірної земельної ділянки площею 0,013 га, будь-яке право позивача з виділенням цієї земельної ділянки як землекористувачу, на якій розташований вищезазначений спірний магазин не порушено, а тому відсутні, передбачені законом підстави, для задоволення позову. Доводи позивача про те, що вона має право на спірну земельну ділянку у зв'язку з тим, що добросовісно, відкрито і безперервно користується цією земельною ділянкою тривалий час є безпідставними. Статтею 119 ЗК України передбачено, що громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, ... або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Встановлений цією нормою порядок та підстави набуття права на земельну ділянку спростовує доводи позивача про її право на оспорювану земельну ділянку за набувальною давністю. Отже , на думку суду , позивач має право визнати за собою право власності на спірну земельну ділянку в позасудовому порядку. Також суд дійшов висновку про можливість звільнення відповідача від сплати судових витрат. На підставі викладеного ,

Outcome: partial