Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-08 00:00:00

10.01.2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 07 жовтня 2007 року зареєструвала з ним шлюб. Від спільного проживання народилися дочка [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO] Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, постійні конфлікти. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинені, тому за наведених обставин шлюб з відповідачем носить формальний характер. Подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам сім'ї, робить неможливим примирення з відповідачем в зв'язку чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. В судовому засідання [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Просили не надавати строк для примирення, так як примирення з відповідачем неможливе, позов задовольнити і розірвати шлюб. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Суд ухвалює рішення, на підставі доказів наданих позивачем та матеріалів справи, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з вересня 2016 року, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім'я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка просить не надавати строк для примирення, оскільки визнає, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав, що суд розцінює як згоду на розірвання шлюбу. При таких обставинах збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін. На підставі наведеного,

Outcome: approved