Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини житлового будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані в [ADDRESS] що належали їй на підставі договору дарування від 03.11.1992 року, а також інше майно. Тітка залишила заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу. Спадкоємцем за законом на майно [PERSON] є її брат [PERSON] (відповідач). З метою оформлення спадщини позивач звернувся до державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, у прийнятті заяви позивачу відмовлено, оскільки він не проживав разом з [PERSON] на день її смерті та в шестимісячний строк після її смерті не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Позивач зазначає, що він дійсно не був зареєстрований в будинку [PERSON] на день її смерті, однак, фактично тітка останні чотири роки свого життя проживала разом з ним в його будинку в с.Уторопи Косівського району, що стверджується актом обстеження. Позивач також зазначає, що він не звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк, через причини та обставин, що не залежали від його волі. Зокрема, він із сім'єю проживав в с.Уторопи Косівського району, в його сім'ї склалось важке матеріальне становище, дружина його не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, він також офіційно не працює , доходи отримує від тимчасових, сезонних заробітків, на які й утримує сім'ю. 12.11.2014 року у позивача народився син і значну частину зароблених коштів ним витрачено на пологи дружини та догляд за дитиною. Крім того, вкінці 2014 року в будинку, де проживав позивач разом з сім'єю, сталася пожежа, в результаті якої знищено практично все майно та зруйновано будинок. Іншого місця проживання в позивача немає, тому всі кошти йдуть на відбудову та ремонт будинку, придбання речей першої необхідності. У зв'язку з наведеними обставинами, тобто з поважних причин, він пропустив встановлений ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини. Тому позивач просить визначити йому три місяці додаткового строку для подання такої заяви, а також збільшивши позовні вимоги, просить встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Він зазначив, що його тітка за станом свого здоров'я протягом кількох останніх років свого життя не могла самостійно себе обслуговувати. Тому він в січні 2010 року забрав її з лікарні до свого будинку, що в с.Уторопи Косівського району, де вона постійно проживала до дня її смерті. Тому він просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги по суті визнав частково та пояснив, що він надавав матеріальну допомогу своїй сестрі [PERSON] на будівництво спірного будинку. Він також зазначив, що ця його сестра фактично постійно проживала в будинку позивача в с.Уторопи Косівського району, але не протягом останніх чотирьох років її життя, а від зими 2012-2013 років до дня її смерті. Тому відповідач просить в задоволенні позову відмовити Представник відповідача - Спаської сільської ради Коломийського району в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про одержання ним судових повісток-викликів, а також особиста розписка представника відповідача [PERSON] (а.с.22, 28, 31). Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть в справі, перевіривши матеріали справи, і, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків. Відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Косівської державної нотаріальної контори 03.11.1992 року та зареєстрованого в реєстрі за №4045, [PERSON] подарувала [PERSON] 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходиться в с. Спас Коломийського району ( а.с. 4,5). Згідно з даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 21.05.2013 року Спаською сільською радою Коломийського району Івано-Франківської області, [PERSON] померла [INFO] в с.Уторопи Косівського району, актовий запис №13 (а.с.7 ). Згідно із заповітом, посвідченим 09.08.2007 року секретарем виконкому Спаської сільської ради та зареєстрованим в реєстрі за №18, [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON], тобто позивачу (а.с.6). Відповідно до витягу зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), виданого 11.10.2016 року Першою Коломийською районною державною нотаріальною конторою, після смерті [PERSON], яка померла [INFO], відкрита спадкова справа №38650, за номером у спадковому реєстрі - 54870682 (а.с.8). Згідно з даними довідки № 1353, виданої Спаською сільською радою Коломийського району 12.10.2016 року, [PERSON] до дня її смерті була зареєстрована в [ADDRESS]. Померлій належала на праві власності вказана вище 1/2 частина житлового будинку. На час її смерті в зазначеному господарстві ніхто не був зареєстрований. Заповіт від імені [PERSON], посвідчений у виконкомі вказаної сільської ради 09.08.2007 року за реєстровим №18, не змінювався та не скасовувався (а.с.10). Актом обстеження, складеним 17.10.2016 року депутатом Уторопської сільської ради Косівського району, стверджується факт проживання без реєстрації місця проживання в [ADDRESS] станом на [INFO] позивача та [PERSON] (а.с.9). Із відповіді державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори від 11.10.2016 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з тим, що у встановлений законом строк він не подав заяву про прийняття спадщини та на момент смерті спадкодавця не проживав за адресою спадкодавця (а.с.11). Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року "Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Пунктами п.п. 23, 24 вказаної постанови передбачено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з п.п.3.22 п.3 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У разі відсутності в паспорті такого спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово- експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. На відміну від ЦК УРСР, який встановлював єдиний порядок прийняття спадщини незалежно від того, чи присутній спадкоємець в місці прийняття спадщини, чинним ЦК України у врегулювання цього питання внесені значні корективи. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем ("присутніх спадкоємців"), встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. За чинним ЦК критерієм визнання спадкоємця присутнім є проживання останнього в одному будинку або квартирі з померлим. При вирішенні питання про постійне проживання спадкодавця до дня його смерті не має значення реєстрація його за іншою адресою. Адже відповідно до ч. 2 ст. 2 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо. Необхідно, щоб таке проживання було постійним. На підставі наведеного, враховуючи часткове визнання позову відповідачем [PERSON], суд вважає, що слід встановити факт постійного проживання позивача з його тіткою [PERSON] на час її смерті за місцем його проживання в с.Уторопи Косівського району Івано-Франківської області. Тому суд вважає, що таким чином позивач як єдиний спадкоємець за заповітом прийняв спадщину і його вимога про встановлення вказаного факту підлягає задоволенню. З наведених підстав, а також в зв'язку з відсутністю доказів на ствердження поважності причин пропуску шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, позовна вимога про визначення вказаного строку задоволенню не підлягає, оскільки є необґрунтованою. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст.256-259 ЦПК України , ст.ст.1268, 1270 ЦК України та,

Outcome: partial