Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

11 лютого 2016 року позивачка звернулася до суду із позовом, відповідно до вимог, якого просить стягувати аліменти із відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до закінчення ним навчання. В обґрунтування позову посилається на те, що 05 серпня 2005 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано Радехівським відділом реєстрації актів цивільного стану районного управління юстиції у Львівській області, актовий запис №80 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у них народився син - [PERSON], який на даний момент навчається на II-курсі денного відділення у Вищому професійному училищі I-рівня акредитації №20 м.Львова, за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, термін навчання триває з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року і не знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с.5-8). Окрім цього, відповідач на утримання сина матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід і може надавати матеріальну допомогу. Визначивши розмір аліментів, вважає, що відповідач повинен сплачувати такі в твердій грошовій сумі, оскільки вона не працює, джерел доходу не має, а синові - [PERSON] потрібні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, підручники для знань, одяг та харчування. Просить позов задоволити. У судове засідання позивачка не з'явилася, надавши письмову заяву, просить розгляд справи здійснювати без її участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задоволити (а.с.28). Крім цього, також і відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву із копіями документів, де зазначено, що розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає частково, оскільки на даний час перебуває в іншому шлюбі, не працює, має на утриманні малолітнього сина та матір пенсійного віку, яка є інвалідом III-групи, тому може сплачувати аліменти в розмірі 600 гривень (а.с.18-27). Із врахуванням наведеного, на підставі п.3 ч.1 ст.169, ч.4 ст.174 та ч.2 ст.197 ЦПК України розгляд справи проведено без участі сторін та на підставі представлених суду доказів. Так, судом встановлено, що під час перебування сторін у шлюбі (а.с.1,4), у них народився син [PERSON], [INFO] (а.с.5-7) та, який перебуває на її утриманні і навчається (а.с.8). Із довідки №720 від 02.02.2016р. вбачається, що [PERSON], [INFO], навчається на II-курсі денного відділення у Вищому професійному училищі I-рівня акредитації №20 м.Львова, за професією електромонтер з ремонту та обслуговування електроустаткування, з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року (а.с.8). У відповідності до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов'язків і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох. У п.20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року "Про застосування окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але не менше 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відтак, за змістом ст.199 СК України обов'язок утримати повнолітнього сина, який продовжує навчання, покладено на обох батьків. За змістом ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 Сімейного кодексу України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Виходячи з норм вказаних статей, приймаючи до уваги, що син позивачки проживає разом із останньою та перебуває на повному її матеріальному утриманні і домовленості між нею та відповідачем про способи виконання обов'язку утримувати такого не досягнуто, суд вважає вимогу позивачки про стягнення із відповідача аліментів на утримання сина [PERSON] правомірною. Виходячи із принципу диспозитивності, закладеному у ст.ст.11,60 ЦПК України, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, піддавши аналізу матеріали справи, суд приходить до висновку, що стан здоров'я [PERSON] задовільний, йому не заподіяне каліцтво та джерел самостійного доходу він не має. Окрім цього, суд вважає, що і у відповідача стан здоров'я, задовільний. Дані обставини судом враховані при визначенні розміру аліментів. Таким чином, приймаючи до уваги вищенаведене та рекомендації, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір таких на думку суду, підлягає до зменшення. Враховуючи, що в позивачки на утриманні є ще троє малолітніх дітей, її доходи не дозволяють у повному обсязі забезпечити сина [PERSON] матеріально, а відповідач не працює, має на утриманні одну малолітню дитину від іншого шлюбу та матір пенсійного віку, інваліда III-групи, тому суд вважає, що позов слід задоволити частково. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Тобто, слід зауважити, що при наявності у відповідача доказів щодо погіршення стану його здоров'я, а також документального підтвердження зміни свого матеріального становища, він не позбавлений у майбутньому заявити вимогу про зменшення розміру аліментів. У відповідності із вимогами ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне із відповідача стягнути судові витрати.

Outcome: approved