Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

Направленим і уточненим (а.с.85-91) в ході розгляді справи позовом, представник позивача просив суд ухвалити рішення, яким: 1) стягнути з [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 1) заборгованість за кредитним договором у розмірі 409 828,90 гривень; 2) в рахунок погашення кредитних зобов'язань звернути стягнення на предмет застави за вищевказаним кредитним договором, який належить [PERSON] (надалі за текстом - відповідач 2); 3) вилучити у відповідача 2 предмет застави - автомобіль марки "AUDI A4", 2009 року випуску. В обґрунтування позову представником позивача зазначено, що відповідач 1 у добровільному порядку не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, пов'язанні з поверненням отриманих кредитних коштів, що надавались на придбання транспортного засобу, який, в свою чергу, є предметом застави і, на даний час, його актуальним власником є відповідач 2. Сторони у судове засідання не з'явились, проте від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, а також останній не заперечував щодо заочного розгляду справи. В свою чергу підстави неявки в судове засідання відповідачів суду невідомі, хоча вони були завчасно та належним чином повідомлені про день та час слухання справи. За таких обставин, зважаючи на відсутність будь-яких даних про причини неявки в судове засідання відповідачів, належне сповіщення останніх про такий розгляд, та беручи до уваги той факт, що представник позивача не заперечує проти заочного порядку розгляду даної справи, суд вважає за можливе відповідно до положень ст. ст. 224, 225 ЦПК України провести судове засідання за правилами заочного розгляду. Дослідив матеріали справи судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідно ним правовідносини. 24 липня 2012 року між позивачем та відповідачем 1 укладено кредитний договір № 910.16735 (а.с.7-8), відповідно до умов якого останній на строк у 60 місяців отримав кредит у розмірі 237 361,12 гривня на купівлю транспортного засобу марки "AUDI A4", 2009 року випуску, колір сірий, номер шасі (кузова, рами) VIN [NUMBER] [NUMBER], реєстраційний номер "[NUMBER]". 14 серпня 2012 року між названими сторонами укладено договір застави транспортного засобу № 910.16735 (а.с.10) згідно якого відповідач 1 в рахунок забезпечення виконання зобов'язань за зазначеним кредитним договором передав позивачу вищевказаний транспортний засіб, і у зв'язку з цим 26 жовтня 2012 року було внесено відповідні відомості до Державного реєстру обтяжень рухомого майна (а.с.13). Відповідач 1 припинив виконувати взяті на себе зобов'язання по поверненню отриманого кредиту, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 17 листопада 2015 року складає 409 828,9 гривень. Згідно наданої позивачем довідки-розрахунку (а.с.17) заборгованості відповідача 1 за кредитним договором № 910.16735, така заборгованість станом на вищевказану дату складається з: основного боргу - 112 108,09 гривень; простроченого боргу - 125 253,03 гривні; прострочених процентів - 149 399,5 гривень; строкових процентів - 23 068,28 гривень. Згідно відомостей Головного сервісного центру МВС України (а.с.71) та Регіонального сервісного центру МВС України в Житомирській області (а.с.97-98), на даний час, власником вищевказаного заставного автомобіля марки "AUDI A4", 2009 року випуску, номер кузова [NUMBER], є відповідач 2. Реєстраційний номер зазначеного транспортного засобу на теперішній час - "[NUMBER]". Правовідносини, що склались між сторонами у даній справі, врегульовані наступними положеннями норм матеріального закону. Зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України). Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України.) Кредитний договір за яким банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України). У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст. 589 ЦК України). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 590 ЦК України). Відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу", застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави,переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна (ч.ч. 1, 3 ст. 9 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень"). Відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом (ч. 1 ст. 23 Закону). Враховуючи вищевикладене, той факт, що відповідачем 1 умови укладеного з позивачем кредитного договору не виконані, останній як кредитор вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом стягнення кредитної заборгованості з такого відповідача, а тому позов в цій частині підлягає до задоволення. Разом з тим, не підлягають до задоволення вимоги позивача про звернення стягнення та вилучення транспортного засобу у відповідача 2 з огляду на наступне. Так, як роз'яснив ВСС України у п. 9 Постанови Пленуму № 5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", і на який в обґрунтування одночасного заявлення вимог про стягнення з відповідача 1 заборгованості та звернення стягнення на заставне майно посилався представник позивача, кореспондує, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві. Проте, як встановлено в ході розгляду справи, заставодателем транспортного засобу - автомобіля марки "AUDI A4" є саме відповідач 1, тобто позичальник за кредитним договором, а тому посилання представника позивача на згадувані вище положення Постанови Пленуму ВССУ є безпідставними, адже в даному випадку позичальник не є особою відмінною від заставодателя. Також, не підлягає до задоволення вимога позивача про вилучення у відповідача 2 вищевказаного транспортного засобу за відсутності на те правових підстав. Остання, як убачається з матеріалів справи, на теперішній час, є власником зазначеного автомобіля і правомірність набуття нею такого права під сумнів ніким не ставилась (не оспорювалась). Водночас, оскільки позов підлягає до часткового задоволення, на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача 1 на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати, пропорційно до задоволених вимог. З відповідача 1 суд стягує судові витрати у розмірі 7 377,43 гривень, які складаються із судового збору у розмірі 6 147,43 гривні (за вимогу про стягнення заборгованості та звернення стягнення) та 1 230 гривень витрат, пов'язаних з публікацією оголошень про виклик такого відповідача у пресі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial