Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-24 00:00:00

Позивач - Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» 03 квітня 2012 року звернулось до Київського районного суду міста Одеси з позовом до [PERSON] та [PERSON], про стягнення з останніх в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором №613-013/ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, станом на 02 березня 2012 року, в загальному розмірі 243437 гривень 38 копійок, яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 238163 гривні 55 копійок; відсотків в сумі 4968 гривень 77 копійок; комісії за введення кредиту в сумі 305 гривень 06 копійок, а також витрати по сплаті судового збору, посилаючись на невиконання відповідачем [PERSON] умов договору кредиту, а відповідачем [PERSON] умов договору поруки. Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 12 травня 2012 року на підставі вказаної позовної заяви відкрито провадження по справі та призначено попереднє судове засідання. За наслідком розгляду вказаної справи, 09 квітня 2013 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено заочне рішення, яким позов [PERSON] Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості задоволено частково. Стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №613-013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року у розмірі 243437 гривень 38 копійок, що складає сума заборгованості по тілу кредиту - 238163,55 грн., заборгованість по відсотках по кредиту - 4968,77 грн., заборгованість по комісії за ведення кредиту - 305,06 грн. Стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2434 гривні 37 копійок, тобто з кожного по 1217 грн. 18 коп. 01 грудня 2016 року від відповідача [PERSON] надійшла до Київського районного суду м. Одеси заява про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2013 року по цивільній справі №1512/4780/2012, яка ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 09 лютого 2017 року була залишена без задоволення. 16 травня 2017 року від відповідача [PERSON] надійшла до Київського районного суду м. Одеси заява про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2013 року по цивільній справі №1512/4780/2012 за позовом [PERSON] Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 09 серпня 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду задоволено. Скасовано заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від 09 квітня 2013 року по цивільній справі №1512/4780/2012 за позовом [PERSON] Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 11 вересня 2017 року представник позивача [PERSON] Акціонерного Товариства «Дельта Банк» надав до суду уточнену позовну заяву, в якій просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором №613-013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, станом на 29 серпня 2017 року, у розмірі 291279 гривень 82 копійки, яка складається з: - заборгованості за кредитом в сумі 317 доларів 45 центів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.08.2017 року, еквівалентно 8099 гривень 98 копійок; - заборгованості за відсотками в сумі 7428 доларів 40 центів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.08.2017 року, еквівалентно 189541 гривня 29 копійок; - заборгованості за комісіями в сумі 15930 гривень 28 копійок; - пені в сумі 58163 гривні 20 копійок; - штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору в сумі 19454 гривні 07 копійок. 20 вересня 2017 року судом в попередньому судовому засіданні ухвалено прийняти до розгляду вказану уточнену позовну заяву. У підготовчому судовому засіданні 29 січня 2018 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] заявив клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи, в якому просив суд призначити вказану експертизу, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити наступне питання: Чи існує заборгованість за кредитним договором №613/013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, з урахуванням здійснених [PERSON] платежів? Представник відповідача в обґрунтування вказаного клопотання посилався на те, що представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в мотивування заявлених вимог стверджує, що у звязку з невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором №613/013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року виникла заборгованість в сумі 234437 гривень 38 копійок, що стало підставою для звернення позивача до суду з відповідним позовом. Однак, відповідачі заперечують проти вказаних посилань та визначеної суми заборгованості, оскільки за вказаний період [PERSON] здійснювалось погашення заборгованості, що підтверджується наданими до суду платіжними дорученнями, що в свою чергу, як стверджують відповідачі, не враховано у розрахунку заборгованості. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 29 січня 2018 року клопотання представника відповідача [PERSON] [PERSON] про призначення експертизи по справі задоволено. Призначено по цивільній справі №1512/4780/2012 за позовом [PERSON] Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на час проведення якої провадження по справі зупинено. 17 травня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали цивільної справи №1512/4780/2012, разом з листом про неможливість проведення експертизи, з підстав несплати рахунку за проведення експертизи. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 травня 2018 року провадження по справі поновлено, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 25 жовтня 2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду в судовому засіданні. Представник позивача ПАТ «Дельта Банк» в судовому засіданні 25.02.2019 року позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти задоволення вказаного позову з посиланням на те, що незгодна з розрахунком заборгованості відповідачів наданим представником позивача, оскільки банком невраховані усі сплати здійснені [PERSON], квитанції на підтвердження яких відповідачем були надані до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час і місце проведення якого повідомлений належним чином, оскільки дата судового засідання узгоджувалась з останнім в минулому судовому засіданні, що підтверджується протоколом судового засідання від 15 січня 2019 року та довідковим листом від 15 січня 2019 року. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] зазначила, що наскільки їй відомо, відповідач [PERSON] хворіє, однак суд не приймає вказані посилання, як належні, оскільки не підтверджені жодним доказом, а також до суду не надходило від відповідача [PERSON] жодного клопотання про відкладення, а також не повідомлено про причини своєї неявки. Крім того, суд зазначає, що минуле судове засідання 15.01.2019 року було відкладено саме за клопотанням відповідача [PERSON], у звязку з чим, судом було попереджено останнього про наслідки неявки у наступне судове засідання у відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч.1, 3 ст. 223 ЦПК України, Неявка у\~судове засідання\~будь-якого\~учасника справи\~за умови,\~що його\~належним чином\~повідомлено про\~дату,\~час і\~місце цього\~засідання,\~не перешкоджає\~розгляду справи\~по суті,\~крім випадків,\~визначених цією\~статтею. Якщо\~учасник справи\~або його\~представник були\~належним чином\~повідомлені про\~судове засідання,\~суд розглядає\~справу за\~відсутності такого\~учасника справи\~у разі: неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. Відповідно до\~ч.\~1\~ст.\~44\~ЦПК України,\~учасники судового\~процесу та\~їхні представники\~повинні добросовісно\~користуватися процесуальними\~правами;\~зловживання процесуальними\~правами не\~допускається. Судом, враховано, що в силу вимог ч. 1\~ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов'язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов'язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005р. у справі "Смірнова проти України"). При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов'язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі\~\~„Юніон Аліментаріа [PERSON] проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов'язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов'язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Всі ці обставини судам слід враховувати при розгляді кожної справи, оскільки перевищення розумних строків розгляду справ становить порушення прав, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини. Враховуюче вищевикладене, з урахуванням того, що провадження по справі після скасування заочного рішення суду розпочато 09 серпня 2017 рок, тобто півтора року тому, судом здійснювались усі можливі дії для надання сторонам по справі повною мірою користуватись своїми процесуальними правами для захисту своїх прав та інтересів, а також доведення правової позиції, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення заборгованості підлягає задоволенню, з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 21 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» і [PERSON] був укладений кредитний договір № 613-013ФКВ-08. Відповідно до умов договору, банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 38300,00 доларів США, строком кредитування 84 місяці, дата повернення кредиту 20 серпня 2015 року, з метою кредитування придбання автомобіля, процентна ставка за користування кредитом 12,10 % річних, комісія за надання кредиту 2,50 % від суми Кредиту, визначеної у п.1.1 цього Договору. Комісія за управління Кредитом 0, 10 % від суми Кредиту, визначеної у п.1.1. цього Договору, щомісячно протягом 84 місяців користування. Комісія за видачу готівкових коштів 0,4 % від суми Кредиту, визначеної у п. 1.1 цього Договору. Комісія за дострокове проведення розрахунків по кредиту відсутня. Комісія за надання кредиту в післяопераційний час (інформація щодо тривалості операційного часу (режим роботи підрозділів [PERSON] з розрахунково-касового обслуговування) розміщена у кожному операційному (касовому) залі [PERSON]) 100 гривень 00 копійок. Позичальник зобовязаний сплачувати платежі за цим Договором у розмірі, порядку та строки, встановлені цим Договором та Графіком платежів щодо погашення суми кредиту, процентів за користування ним, комісій [PERSON], сукупних послуг, які надаються позичальнику у звязку із укладанням цього Договору, а також інших фінансових зобовязань Позичальника, які виникають у звязку з укладенням цього Договору (надалі Графік платежів за договором), який є невідємною частиною цього Договору (Додаток № 1). Другим розділом вказаного кредитного договору передбачено, що для видачі кредиту банк відкриває рахунок № 2203/0Y50962000359001 в Одеській філії ТОВ [PERSON]. Днем надання кредиту є день перерахування коштів з Позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника або за його заявою на рахунок контрагента-продавця товарів/робіт/послуг, або день одержання Позичальником готівкових коштів із каси [PERSON]. Відповідно до умов кредитування [PERSON], надання Кредиту, здійснюється за письмовою заявою Позичальника шляхом: видачі готівкових коштів через касу [PERSON]. Датою надання кредиту є 21 серпня 2008 року, за умови належного виконання Позичальником своїх зобовязань, передбачених пп. 3.1-3.2 та п.4.2.6 цього Договору. У випадку невиконання позичальником зазначених зобовязань до вказаної дати, датою надання кредиту буде дата видачі /перерахування коштів Позичальнику, але не пізніше наступного робочого дня (тут і надалі під «робочим днем» розуміється день, в який банки України відкриті для проведення операцій у системі електронних міжбанківських переказів Національного банку України), після належного виконання Позичальником своїх зобовязань, передбачених п.п. 3.1.-3.2. та п.4.2.6. цього Договору. Обовязок [PERSON] надати кредит Позичальнику виникає тільки після належного виконання останнім вимог пп. 3.1-3.2 та 4.2.6 цього Договору. Повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами в розмірі не менш як 455, 00 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. Дозволяється дострокове повне або часткове повернення кредиту. У випадку внесення \~Позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п.2.9 та п.4.2.2. цього Договору, зараховується в рахунок повернення Кредиту. Розмір останнього платежу по остаточному погашенню Кредиту дорівнює залишку заборгованості по Кредиту на дату остаточного погашення та може відрізнятися від розміру щомісячного платежу по Кредиту, зазначеного у п.2.4. Повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та або шляхом внесення готівкових коштів у касу. Платежі здійснюються за реквизитами, зазначеними у п. 2.17 цього договору. Кредит повертається лише в тій валюті, у якій він був наданий. Проценти за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт /факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується день надання не враховується день повернення кредиту. \~Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 число кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним поверненням кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу [PERSON] або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку Позичальника, відкритого у банку (філії). Платежі здійснюються за реквізитами, зазначеними у п.2.17 цього договору. Згідно з п. 6.2. Договору, [PERSON] має право вимагати дострокового повного виконання кредиту, сплати процентів, комісій, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих [PERSON] до внаслідок невиконання або неналежного виконання Позичальником \~та/або його поручителями умов цього Договору та договорів, укладених у забезпечення виконання Позичальником зобовязань за цим Договором, а Позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати отримання позичальником відповідної вимоги від [PERSON] повернути суму заборгованості по Кредиту, що залишились, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим Договором, а також відшкодувати збитки, завдані [PERSON], у випадках, передбачених пп а-ж, в тому числі і у випадку порушення Позичальником строків платежів, що встановлені Договором. Також, 21 серпня 2008 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON], та з другої сторони [PERSON] був укладений договір поруки № 613-013/ZФПОР-08. Відповідно до умов вказаного договору поручитель, тобто [PERSON] поручився перед кредитором за виконання боржником зобовязань за кредитним договором № 613-013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 р., за яким осатаній зобовязаний до 20 серпня 2015 р. повернути кредит у розмірі 38300,00 доларів США, сплатити проценти та штрафні санкції у розмірі і у випадках, передбачених Кредитним договором. В пункті 2 договору поруки відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) Боржником зобовязань за кредитним договором. Пунктом 3 договору визначено, що поручитель та боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків. \~ Видача кредитних коштів підтверджується заявою на видачу готівки № 3000/201 від 21 серпня 2008 року яка власноруч підписана [PERSON] Вказані обставини сторонами по справі не оспорювались, а навпаки відповідачами було підтверджено, що дійсно вони укладали вказані договори та отримували кредитні кошти, у звязку з чим вказані обставини додатковому доказуванню не підлягають. Отже, Товариство з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк»належним чином виконали свої зобовязання по видачі кредитних коштів відповідачеві [PERSON] у відповідності до умов кредитного договору № 613-013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року. Судом встановлено, що на підставі договору про передачу активів та кредитних зобовязань [PERSON] на користь [PERSON] від 30 червня 2010 року, який був укладений між [PERSON] акціонерним товариством «Дельта Банк», Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та Національний банк України, відповідно до п. 4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, [PERSON] передає (відступає) [PERSON] право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобовязань перед Національним банком, внаслідок чого [PERSON] замінює [PERSON] як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобовязаннях, а згідно з п.4.2 даного договору внаслідок передачі [PERSON] [PERSON] Прав Вимоги до Боржників, [PERSON] банку переходить (відступається) право вимагати (замість [PERSON]) від Боржників повного, належного та реального виконання обовязків за Кредитними та Забезпечувальними Договорами. На підставі викладеного судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» набув право вимоги за кредитним договором № 613-013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, та укладеними до нього забезпечувальними договорами. З наданого представником позивача розрахунку заборгованості, вбачається, що станом на 29 серпня 2017 року, заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором №613-013/ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, складає в загальному розмірі 291279 гривень 82 копійки, яка складається з: - заборгованості за кредитом в сумі 317 доларів 45 центів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.08.2017 року, еквівалентно 8099 гривень 98 копійок; - заборгованості за відсотками в сумі 7428 доларів 40 центів США, що згідно курсу НБУ станом на 29.08.2017 року, еквівалентно 189541 гривня 29 копійок; - заборгованості за комісіями в сумі 15930 гривень 28 копійок; - пені в сумі 58163 гривні 20 копійок; - штрафних санкцій за порушення умов кредитного договору в сумі 19454 гривні 07 копійок. Вимоги про повернення кредитних коштів направлялися відповідачам неоднарозово, що підтверджується матеріалами справи. Невиконання відповідачем своїх зобовязань по вищезазначеному договору, зумовило звернення ПАТ «Дельта Банк» до суду із відповідним позовом. Відповідно до ст.\~525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею\~526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов\~відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ч. 1 ст. 530 ЦК України,\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч.1\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Частинами 1, 2\~ст. 612 ЦК України встановлено, що\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до\~ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст. ст.\~1046,\~1047 ЦК України,\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Частиною 1 ст.\~1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 1050 ЦК України, \~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до\~ст. 625 ЦК України,\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно з\~ч. 1 ст. 81 ЦПК України,\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України,\~у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки\~грошової суми, яку боржник повинен сплатити кредиторові у разі порушення ним зобовязання. Згідно з ч. 1, 2\~ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. На підставі вищевикладених обставин, судом встановлено, що банком були виконані умови кредитного договору №613-013/ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, надано відповідачеві [PERSON] кредитні кошти, якою в свою чергу неналежним чином виконувались умови кредитного договору, у звязку з чим виникла вказана заборгованість. Відповідачем [PERSON] заперечувався розмір заборгованості за вказаним договором розрахований позивачем, у звязку з чим суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частинами 1-3\~статті 12\~ЦПК України\~передбачено,\~що цивільне\~судочинство здійснюється\~на засадах\~змагальності сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з\~ч.1 ст. 76 ЦПК України,\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування\~. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.\~Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1 ст.102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи заперечуючи проти посилань позивача та визначеної суми заборгованості, оскільки за вказаний період [PERSON] здійснювалось погашення заборгованості, що підтверджується наданими до суду платіжними дорученнями, що в свою чергу, як стверджують відповідачі, не враховано у розрахунку заборгованості, заявив клопотання про призначення судової бухгалтерської експертизи, в якому просив суд призначити вказану експертизу, проведення якої доручити експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз, на вирішення якої поставити наступне питання: Чи існує заборгованість за кредитним договором №613/013ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, з урахуванням здійснених [PERSON] платежів? З метою, повного, всебічного та обєктивного розгляду справи, з метою надання сторонам по справі повною мірою користуватись своїми правами та довести належними доказами свої посилання в обґрунтування позову і заперечень, Київським районним судом міста Одеси 29 січня 2018 року було постановлено ухвалу, якою призначено по цивільній справі №1512/4780/2012 за позовом [PERSON] Акціонерного Товариства «Дельта Банк» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості - судову економічну експертизу, проведення якої доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, на час проведення якої провадження по справі зупинено. Однак, 17 травня 2018 року до Київського районного суду міста Одеси надійшли з Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз матеріали цивільної справи №1512/4780/2012, разом з листом про неможливість проведення експертизи, з підстав несплати [PERSON] рахунку за проведення експертизи. Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18 травня 2018 року провадження по справі поновлено, призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання. Статтею 109\~ЦПК України\~встановлено,\~що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Отже, відповідачами належними, допустимими і достовірними доказами не підтверджено неналежність розрахунку заборгованості кредитної заборгованості розрахованої позивачем за договором №613-013/ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, у звязку з чим у суду відсутні підстави вважати вказаний розрахунок невірним і неналежним доказом наявності заборгованості відповідачів перед позивачем. Крім цього, з наданого до суду розрахунку заборгованості вбачається активне користування відповідачами кредитними коштами, що включало у себе як зняття кредитних коштів, так і погашення заборгованості. Таким чином, відповідачі своїми діями підтвердили наявність між сторонами кредитних правовідносин. Кредитний договір повністю або у частині недійсним не визнавався, отже вказаний договір є чинним, таким, що породжує права та обов'язки сторін, зокрема - обов'язок позичальника повернути отримані кредитні кошти, сплатити відсотки за користування такими коштами, а також неустойку - за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором. Необхідно зазначити, що до матеріалів справи додано належні та допустимі докази на підтвердження факту та розміру заборгованості за кредитним договором, серед яких - детальний розрахунок заборгованості по кредиту із зазначенням розміру відсоткової ставки, ставки пені, сум нарахувань за кожний окремий проміжок часу, у тому числі - окремо по відсотках, пені, тілу кредиту; суму нарахувань по кожному з видів зобов'язань, у тому числі - накопичувальним порядком. Усі нарахування, зазначені у розрахунку заборгованості, є прозорими, простими для сприйняття та такими, що не потребують будь-яких спеціальних знань для їх вивчення та аналізу. Стороною відповідача такий розрахунок жодним чином не спростовано, не наведено контррозрахунку, який би підтверджував факт повного або часткового погашення заборгованості за договором, не надано доказів відсутності заборгованості за договором або її наявності у розмірі, що відрізняється від запропонованої [PERSON]. Згідно положень ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до приписів ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з п.3 договору поруки, відповідно до якого, відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Таким чином, суд зазначає, що позичальник [PERSON] та поручитель [PERSON] є відповідальними перед кредитором - ПАТ «Дельта Банк» як солідарні боржники. Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до ч. 3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено Декретом КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року №15-93, дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій за внутрішніми угодам, укладеними між резидентами на території України. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] акціонерного товариства «Дельта Банк» підлягають задоволенню, солідарному стягненню з відповідачів, у звязку з невиконанням умов кредитного договору №613-013/ФКВ-08 від 21 серпня 2008 року, підлягає на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за вказаним кредитним договором у загальному розмірі 291279 гривень 82 копійки. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~повязані з\~розглядом справи,\~покладаються: у\~разі задоволення\~позову -\~на відповідача; у\~разі відмови\~в позові\~-\~на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Стягненню з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 3152 гривні 01 копійка у рівних частинах. На підставі вищевикладена

Outcome: approved