overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-05 00:00:00

06 лютого 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в якому зазначила, що 28 травня 2010 року уклала шлюб з [PERSON], який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою. Сімейне життя в сторін не склалося, на даний час шлюбні стосунки між ними фактично припинені, з вересня 2016 року позивачка змінила місце проживання окремо від відповідача. [PERSON] вважає, що примирення неможливе та просить суд розірвати шлюб, укладений з [PERSON], дітей залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Цимбалюк". Позивачка свої вимоги підтримала, надавши до суду письмову заяву, на розірванні шлюбу наполягала, а справу просила слухати за її відсутності. Відповідач в судове засідання надав заяву про слухання справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечував. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України, оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про слухання справи за їх відсутності, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази доходить наступного. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 28 травня 2010 року між позивачкою та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано у Сергіївській сільській раді Березнегуватського району Миколаївської області, про що зроблено відповідний актовий запис № 2 ( а.с.6). Від шлюбу сторони мають двоє малолітніх дітей, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою (а.с.7, 8). Шлюбно сімейні відносини між сторонами фактично припинені, з вересня 2016 року позивачка змінила місце проживання окремо від відповідача, на примирення вони не згодні. Таким чином, суд доходить висновку, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими, це суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення. На підставі викладеного вище, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, суд доходить висновку про можливість задоволення позову про розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-30 00:00:00

06 лютого 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказав, що 07 травня 2011 року зареєстрував з нею шлюб. Від спільного проживання народилася донька [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що стосунки з дружиною погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачкою припинені. В судове засідання [PERSON] не з`явився. В поданій до суду заяві просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, не подала відзив на позовну заяву, а тому відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд, за згодою позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ознайомившись із заявою позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає, не веде спільного господарства, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивач стверджує, що збереження шлюбу суперечить його інтересам. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

06 лютого 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказала, що 14 березня 2015 року зареєстрував з ним шлюб. Від спільного проживання народився син [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що стосунки з чоловіком погіршилися, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими сварки. Тривалий час кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. На даний час фактичні шлюбні відносини з відповідачкою припинені. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила позов задовольнити та відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, статтею 24 Сімейного кодексу України встановлено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 2 ст. 112 Сімейного кодексу України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинено, подружжя спільно не проживає більше року, не веде спільного господарства, сім`я розпалася, шлюб носить формальний характер. Позивачка стверджує, що збереження шлюбу суперечить її інтересам. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

06 серпня 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем [PERSON] 05 вересня 2015 року Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 110, мотивуючи свої вимоги тим, що спільне життя не склалось, шлюбні відносини припинені, проживають окремо з лютого 2018 року, спільного господарства не ведуть, між ними втрачено почуття взаємоповаги, подальше спільне життя вважає неможливим. В судове засідання позивач не з'явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі та зазначивши про підтримання позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши про визнання позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, що зареєстрований 05 вересня 2015 року Бахмацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 110 (а.с.10). Сімейним Кодексом України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Дружина та чоловік зобов"язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім"ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги ч.1 ст.55 СК України. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Враховуючи досліджені обставини справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб належить розірвати, оскільки між сторонами втрачені почуття взаєморозуміння і поваги, шлюбні стосунки фактично припинились і перебування у шлюбі носить формальний характер, примирення між подружжям неможливо. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

06 серпня 2018 року до Кобеляцького районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в заяві зазначала, що 02 серпня 2006 року у Центральному відділі РАЦС Полтавського МУЮ, зареєструвала шлюб із відповідачем, актовий запис № 980. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], майновий спір відсутній. Шлюбно-сімейні стосунки з відповідачем не склалися. Через постійні сварки та непорозуміння вони припинили проживати разом з 2013 року, тому вона прохала суд шлюб між ними розірвати, залишивши їй після розлучення прізвище "[PERSON]", а також зазначила, що нею було вжито всі заходи досудового врегулювання спору - примирення, які позитивного результату не дали. Сторони в підготовче засідання не з'явилися. Позивач [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги, прохала задовольнити. Відповідач [PERSON] надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Відповідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, розглянувши та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Ухвалою судді від 20.08.2018 відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи в підготовче засідання на 25.09.2018. Судом встановлено, що сторони припинили спільне проживання з 2013 року, від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], майновий спір відсутній. Шлюбно-сімейні стосунки між сторонами припинено, в зв'язку з виникненням між ними частих сварок та непорозумінь, відсутності взаєморозуміння та довіри, що призвело до втрати почуття любові та поваги одне до одного, а отже подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому шлюб, зареєстрований 02 серпня 2006 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис № 980, які мають одну неповнолітню дитину потрібно розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище позивачеві - «[PERSON]». Оскільки сторонами не заявлені вимоги щодо розподілу між ними судових витрат, то їх розподіл відповідно до ст. 141 ЦПК України судом не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення в порядку ч. 4 ст. 268 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

06 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити йому, [PERSON] , [INFO] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі з наведених обставин у позовній заяві та просив суд їх задовольнити. Представник Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, у судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі, про що надав до суду відповідну письмову заяву. Позовні вимоги позивача [PERSON] визнав повністю. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 1269 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В установлений законом шестимісячний термін, після відкриття спадщини, позивач не звернувся до нотаріальної контори про наміри прийняти спадщину, а це в свою чергу, унеможливлює в даний час оформити право на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На думку суду, позивач з поважних причин пропустив установлений законом шестимісячний термін для звернення до нотаріальної контори про наміри прийняти спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

06 серпня 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визначити їй, [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі з наведених обставин у позовній заяві та просила суд їх задовольнити. Представник Тернівської селищної ради Недригайлівського району Сумської області, відповідача по справі, у судове засідання не з`явився, просив суд розглядати справу без його участі, про що надав до суду відповідну письмову заяву. Позовні вимоги позивача [PERSON] визнав повністю. Справу розглянуто у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ст. 1269 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 Цивільного Кодексу України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. В установлений законом шестимісячний термін, після відкриття спадщини, позивач не звернувся до нотаріальної контори про наміри прийняти спадщину, а це в свою чергу, унеможливлює в даний час оформити право на спадкове майно. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На думку суду, позивач з поважних причин пропустила установлений законом шестимісячний термін для звернення до нотаріальної контори про наміри прийняти спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-21 00:00:00

06 серпня 2020 року представник позивача [PERSON] - адвокат Валюх Ю.В. звернувся до суду з цим позовом та просить суд ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] , [INFO] , ідентифікаційний номер [NUMBER] , право власності на 23/50 частки житлового будинку літ. А-1, загальною площею 75,5 кв. м., житловою площею 44,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] та його представник Валюх Ю.В. не з`явилися. Представник позивача Валюх Ю.В. надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі та участі позивача, заявлені вимоги позивача підтримав повністю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. У зв`язку із визнанням відповідачем обставин, які наведені позивачем у позовній заяві на підтвердження своїх вимог, суд вважає, що ці обставини не підлягають доказуванню і оцінює їх як достовірні докази. Згідно з ст. 206 ЦПК України (Закон, ВР України, від 03.10.2017 р., № 2147-VIII) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до положень ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Вимоги про стягнення судових витрат позивач не пред`являв.

Outcome: approved