Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

14.05.2018 року до Христинівського районного суду Черкаської області надійшла дана позовна заява, в якій [PERSON] просить визнати за ним порядку набувальної давності право приватної власності на гараж [ADDRESS] який складається з Гаража Б, погреба В . Свій позов позивач мотивує тим, що 30 листопада 1995 року відповідачем позивачеві було виділено земельну ділянку розміром 24 кв.м. під будівництво гаража по [ADDRESS]. Означена обставина підтверджується рішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради №80 за 1995 рік оригінал якого зберігається у позивача. Того ж року на замовлення позивача Техбюро при районному архітекторі було виготовлено будівельний паспорт для будівництва гаража за вищевказаною адресою. У листопада 1995 року позивачем було збудовано гараж на отриманій земельній ділянці. 04.09.2015 року інформація про земельну ділянку під гаражем була внесена державного земельного кадастру під [ADDRESS] 14.01.2016 року на імя позивача було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Означена вище інформація міститься у Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51641749. 14 грудня 2017 року на замовлення позивача було виготовлено технічний паспорт на гараж [ADDRESS]. Згідно опису технічного паспорта гараж [NUMBER] складається з Гаража Б, погреба В 1995 року побудови. Оригінал технічного паспорта зберігається у позивача. Згідно довідки КП «ЧООБТІ» виданої 15.12.2017 року станом на 01.01.2013 року в [ADDRESS] гараж [NUMBER] у Христинівському відділку КП «ЧООБТІ» об'єктів нерухомого майна не зареєстровано. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, проте від його представника [PERSON], який діє на підставі ордеру серії ЧК № 78702 від 02.05.2018 року, надійшла заява в якій він зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглядати у його відсутність та відсутність позивача по справі. В судове засідання представник відповідача Територіальної громади міста Христинівка в особі Христинівської міської ради [PERSON], не зявився, проте від нього до суду надійшла заява, в якій він зазначив, що міська рада позов визнає повністю, справу просить проводити без його участі Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, якімають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно 30 листопада 1995 року Христинівською міською радою Черкаської області було виділено [PERSON], земельну ділянку розміром 24 кв.м. під будівництво гаража по [ADDRESS]. Означена обставина підтверджується рішенням виконавчого комітету Христинівської міської ради №80 за 1995 рік. В 1995 році на замовлення позивача [PERSON], Техбюро при районному архітекторі було виготовлено будівельний паспорт для будівництва гаража за вищевказаною адресою. У листопада 1995 року позивачем було збудовано гараж на отриманій земельній ділянці. 04.09.2015 року інформація про земельну ділянку під гаражем була внесена державного земельного кадастру під [ADDRESS] 14.01.2016 року на імя [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку. Означена вище інформація міститься у Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно №51641749. Як вказано в ч. 2 ст. 328 ЦК Україниправо власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 3, 4ст. 344 ЦК Україниякщо особа заволоділа майном на підставі договору з його власником, який після закінчення строку договору не пред'явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п'ятнадцять, а на рухоме майно - через п'ять років з часу спливу позовної давності. Втрата не з своєї волі майна його володільцем не перериває набувальної давності у разі повернення майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Як вказано в п. 8Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила статті 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Згідно з п. 9 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке: - володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина другастатті 344 ЦК). Відповідно до п. 11 Постанови враховуючи положення статей335і344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Враховуючи положення пункту 8Прикінцевих та перехідних положень ЦКпро те, що правиластатті 344 ЦКпро набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, щоЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положеннястатті 344 ЦКпоширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Згідно з п. 13 Постанови можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей15,16 ЦК, а також частини четвертоїстатті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади. Відповідно до п. 14 Постанови виходячи зі змісту частини першоїстатті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (пункт 5 частини першоїстатті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень"). Таким чином, судом встановлено, шо позивач користувався спірним майном з 1995 року, однак, виходячи з вищевикладеного, набувальна давність буде рахуватися лише з 2001 року. Таким чином на момент звернення до суду позивач користувався спірною нежитловою будівлею близько [NUMBER] років. Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном, продовжує відкрито, безперервно володіти вказаним майном, суд вважає за можливе визнати право власності за набувальною давністю за [PERSON].

Outcome: approved