Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

13 лютого 2019 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, вказавши суду, що 09.02.2011 р. відповідно до укладеного договору б/н, відповідач отримав кредит у розмірі 1000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Однак всупереч підписаній угоді, відповідач не виконав умови кредитного договору, не сплатив відсотки за користування кредитом, своєчасно не здійснив повне погашення кредиту, що стало причиною виникнення простроченої заборгованості. 25 лютого 2019 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва відкрито провадження у цивільній справі № 757/7348/19-ц. Повідомлений належним чином представник позивача в судове засідання не з`явився. В позовній заяві просив, в разі його неявки, розгляд справи провести за його відсутності, а також не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не подав. Згідно з частиною 1 статті 174 Цивільного процесуального кодексу України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 4 статті вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеногопозовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 09.02.2011 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 1000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач своїм підписом у анкеті заяві про приєднання до "Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку", підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському caйті, складає між нею та банком договір кредиту. З матеріалів справи вбачається, що станом на 25.12.2018 р. позивач має заборгованість перед банком в сумі 12295 грн. 72 коп., яка складається з: 786,71 грн. заборгованість за кредитом; 824,44 грн. заборгованість за процентами; 9622,87 грн. - пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 561,70 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до вимог ч.1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у тій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнута згода. Ч. 1 ст. 634 ЦК України встановлено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Пунктом 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою» передбачено, що за користування кредитом позивач нараховує відсотки в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік. Пунктом 1.1.7.12 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк. Як визначено у ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі -ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Стаття 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як вбачається з матеріалів справи, позивач взяті на себе за договором б/н від 07.02.2014 року зобов`язання виконав належним чином - видав [PERSON] платіжну кредитну картку з кредитним лімітом в розмірі 2,800 грн.. Проте, відповідач в порушення умов договору вчасно заборгованість за кредитом та проценти за користування кредитом у визначений договором строк не сплачував. Станом на 25.12.2018 р. позивач має заборгованість перед банком в сумі 12295 грн. 72 коп., яка складається з: 786,71 грн. заборгованість за кредитом; 824,44 грн. заборгованість за процентами; 9622,87 грн. - пеня; 500 грн. штраф (фіксована частина) та 561,70 грн. штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, на підтвердження сплати заборгованості [PERSON] не надав. За таких обставин, позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за договором б/н від 09.02.2011 року в розмірі 12295 грн. 72 коп. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1921 грн. 00 коп. у відшкодування понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат.

Outcome: approved