Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-02 00:00:00

Позивач Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], стягнути аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, встановити над малолітнім опіку, опікуном призначити [PERSON], [INFO] . В обґрунтування позову позивач зазначав, що відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], має малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Пелагеївської селищної ради м.Торез Донецької області, актовий запис № 06), від виховання якого злісно ухиляється. На підставі рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19.11.2014 року №264 малолітній [PERSON], [INFO], був тимчасово влаштований до державного дитячого закладу на повне державне утримання. У зв'язку зі скрутним матеріальним станом, відсутністю житла мати просила тимчасово, на 6 місяців влаштувати дитину до державної дитячої установи. У зв'язку з тим, що мати з моменту влаштування дитини жодного разу не відвідувала його, після закінчення строку перебування дитини у будинку дитини, не забрала додому, 29.10.2014 року був складений акт про дитину, покинуту в пологовому будинку. Рішенням виконавчого комітету Торезької міської ради 19.11.2014 року №264 малолітньому надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. На сьогодні малолітній перебуває в Обласному будинку дитини №3, за час знаходження дитини у закладі, мати до сина не з'являлась, станом здоров'я не цікавилась, не телефонувала, не листу вала. Відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров'я, фізичний та духовний розвиток. У судове засідання представник позивача - Голубова О.С., яка діє згідно довіреності, не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, у спосіб, передбачений ч. 10 ст. 74 ЦПК України, про що в матеріалах справи містяться відповідні дані. Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи , які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлений належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України зі змінами, внесеними Законом України "Про судоустрій та статус суддів " від 07 липня 2010 року № 2453-VI, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився не з'явилася, про час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач відповідач зареєстрована за адресою: [ADDRESS], має малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження [NUMBER] видане Виконавчим комітетом Пелагеївської селищної ради м.Торез Донецької області, актовий запис № 06),. Батько дитини - [PERSON] записаний у свідоцтві про народження у відповідності до ст. 135 Сімейного кодексу України, за вказівкою матері. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому дитина перебуває,орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до п.2, п.4 ч.1, ст. 164 СК України мати може бути позбавлена судом батьківських прав, якщо вона ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, якщо є хронічним алкоголіком або наркоманом. У зв'язку зі скрутним матеріальним станом, відсутністю житла мати просила тимчасово, на 6 місяців влаштувати дитину до державної дитячої установи. На підставі рішення виконавчого комітету Торезької міської ради від 19.11.2014 року №264 малолітній [PERSON], [INFO], був тимчасово влаштований до державного дитячого закладу на повне державне утримання. У зв'язку з тим, що мати з моменту влаштування дитини жодного разу не відвідувала його, після закінчення строку перебування дитини у будинку дитини, не забрала додому. Малолітній [PERSON], [INFO] перебуває на вихованні в Обласному будинку дитини №3.. За час знаходження малолітньої у будинку дитини, мати до сина не з'являлася, станом здоров'я не цікавилися, моральної підтримки не надавала, не виявила бажання забрати дитину додому. Згідно висновку Департаменту праці та соціальної політики Управління служб у справах дітей Харківської міської ради Харківської області виконавчого комітету №489 від 04.09.2015року про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина - [PERSON], [INFO], Управління служб у справах дітей як представник органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною у повному обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом враховується те, що відповідач не надала жодного доказу про участь її у вихованні дитини. Суд, з'ясувавши, що відповідач свідомо нехтуєь своїми батьківським обов'язками, ухиляється від їх виконання, від виховання, піклування відносно своєї малолітньої дитини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], відносно її малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Згідно з ст.58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч.3 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. Як вбачається з висновку служби у справах дітей №08-42/1161/15 від 14 вересня 2015 року, служба у справах дітей Фрунзенського району управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає, що [PERSON] може бути потенційним опікуном. За таких обставин, обставин, враховуючи дані про особу потенційного опікуна, суд вважає за доцільне призначити [PERSON] опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. Одночасно з позбавленням батьківських прав, встановлення опіки, суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення аліментів на утримання дитини. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки повинні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.183 Сімейного Кодексу України частина заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальний стан сторін, стан здоров'я дитини, наявність на утриманні у платника аліментів інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних членів сім'ї. Даних про наявність на утриманні відповідача інших неповнолітніх дітей та непрацездатних членів сім'ї суду не надано. У зв'язку з чим суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідачів на користь опікуна - [PERSON] аліменти на утримання малолітнього [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів її доходів, з урахуванням матеріального стану сім'ї, у якій виховується дитина, починаючи від дня пред'явлення позову і до її повноліття. Судовий збір у справі визначається судом виходячи із Закону України «Про судовий збір» від 01.11.2011 року із змінами, а саме, з відповідача у частковому порядку підлягає стягненню в доход держави 1 % ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України, судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави. Враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved