Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

10.12.2013 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, [PERSON]вказує, що від шлюбу з відповідачем вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає спільно з позивачем, відповідачмає мінливий дохід та у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, неповнолітня дитина перебуває на повному матеріальному утриманні у позивача. Наявність даних обставин, об'єктивно унеможливлюють створення належного матеріального забезпечення неповнолітньої дитини, що і змусило позивача звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі 800 грн 00к., починаючи з дня подачі позову до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні, з підстав викладених в цивільному позові,. Відповідач в судовому засіданні не визнав заявлені позовні вимоги, мотивуючи тим, що на час розгляду справи він не працевлаштований, а наявна в нього освіта не дозволяє знайти добре оплачувану роботу. Суд, заслухавши пояснення сторін, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, розглянувши надані ними докази, які мають юридичне значення, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у сукупності, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.10,11 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дитини - не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку в силу ст.181 Сімейного Кодексу України. Відповідно до положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради Української РСР від 27 лютого 1991 р. № 789-XII, частин 7, 8 ст.7 СК, під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. З обставин, наведених у позовній заяві, які згідно з ч.1 ст.61 ЦПК не підлягають доказуванню, оскільки визнані сторонами, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.11.2006 року, виданим виконавчим комітетом Чоловицькоїселищної ради Малинського району Житомирської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 18 /а.с.6/. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.04.2007 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві, відповідач - [PERSON] є батьком народженого у шлюбі сина [PERSON], [INFO] /а.с.5/. Відповідно до довідки, виданої Національним інститутом серцево-судинної хірургії ім. М.М. Амосова Академії медичних наук України, [PERSON], [INFO], зареєстрована:[ADDRESS] у гуртожитку, та має наступний склад сім'ї: син [PERSON], [INFO] /а.с.8/. В силу статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно із положенням ч.1 ст.8 Закону України "Про охорону дитинства" від 26 квітня 2001 р. N 2402-III, кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 180 СК України та роз'яснень, що надані у п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1-3 ст.181 СК України, способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той з них хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утримані зокрема і в грошовій формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову /ч.1 ст.191 СК України/. При визначенні розміру аліментів, судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини, майновий стан відповідача та його стан здоров'я, відсутність у нього інших дітей та непрацездатних членів сім'ї, родичів, яких він зобов'язаний утримувати. У відповідності до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно положень ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Суд критично відноситься до вище зазначених доводів відповідача, оскільки відсутність вищої чи іншої освіти не може бути підставою для звільнення останнього від конституційного обов'язку створення необхідних умов для всебічного розвитку неповнолітньої дитини. Суд, встановивши фактичні обставини справи та враховуючи те, що відповідач офіційно не працевлаштований, має не стабільний заробіток, з метою найефективнішого забезпечення інтересів та соціальної захищеності неповнолітньої дитини позивача по справі, приходить до переконання про наявність беззаперечних підстав для призначення аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, судом також враховано, що відповідач є працездатною особою, спроможний і зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини. За цих, безпосередньо встановлених у суді обставин, відповідно до конституційного принципу верховенства права, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що саме відповідач на даний час неналежно виконує обов'язки по утриманню неповнолітньої доньки, зваживши на її матеріальні та духовні потреби, враховуючи стан здоров'я дитини та відповідача по справі, матеріальний стан останнього, за умов відсутності інших обставин, що мають істотне значення, суд вважає за необхідне та справедливе, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, відповідно до вимог ст.184 СК України, присудити стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки у твердій грошовій сумі 800 грн 00к. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Ця норма закону є безспірною під час виконання судового рішення про стягнення аліментів та передбаченою чинним законодавством України, через що не підлягає доведенню чи встановленню. Враховуючи те, що позивач за подання позову, відповідно до п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне стягнути дані витрати з відповідача по справі.

Outcome: approved