Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-15 00:00:00

Позивачка, звернувшись до суду із даним позовом, посилається на те, що перебувала в зареєстрованому шлюбі із відповідачем, від якого у них народився син: [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя між подружжям не склалось, тому рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року шлюб було розірвано. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 липня 2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дитини в розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення повноліття. На даний час у неї змінилось матеріальне становище, їй важко утримувати дитину, син росте, потребує багато додаткових витрат: покращеного харчування, забезпечення одягом та всім іншим, що є необхідним для забезпечення нормального рівня життя дитини. Їй відомо, що відповідач має мінливий дохід, його матеріальне становище дозволяє належно утримувати сина, тому просить збільшити розмір аліментів визначений рішенням Коломийського міськрайонного суду від 05 липня 2012 року та стягувати з відповідача аліменти на утримання їхнього сина в розмірі по 1000 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання також не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, про причини неявки суд до відома не поклав. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Беручи до уваги пояснення позивачки та дослідивши подані докази, суд вважає позовні вимоги підлягаючими задоволенню виходячи із наступного. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого 22 квітня 2010 року народився син [PERSON]. Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 11 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно рішення Коломийського міськрайонного суду від 05 липня 2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 400 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд погоджується із позивачкою, що визначений судовим рішенням розмір аліментів є заниженим і недостатнім для матеріального забезпечення дитини зі сторони батька. В силу ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і/або у твердій грошовій формі. Частиною 2 ст.182 Сімейного кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідно до ст. 192 ч.1 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. У п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року зазначається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка та дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення . Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із того, що неповнолітня дитина сторін проживає окремо від батька і перебуває на утриманні матері. Виходячи із зазначеного та беручи до уваги, що відповідач є працездатною, матеріально забезпеченою особою, томусуд вважає, що за даних обставин він спроможний сплачувати більший розмір аліментів ніж визначений рішенням суду в 2012 році, який слід стягувати у твердій грошовій сумі. На підставі наведеного та ст. 15 ЦК України, ст.ст. 180, 181, 182, 184, 192 СК України,

Outcome: approved