Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

10.07.2015 року до суду звернувся Прокурор Жовтневого району м. Маріуполя в інтересах малолітніх [PERSON], [PERSON] до Маріупольської міської ради, треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог: Маріупольський дитячий будинок «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку, Реєстраційна служба Маріупольського міського управляння юстиції, [PERSON], про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадок, встановлення факту родинних відносин. Вподальшому позовні вимоги були уточнені та доповнені вимогами про встановлення факту родинних відносин між неповнолітніми дітьми та їх бабою. В обгрунтування позовних вимог зазнчено, що неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON]Є позбавлені батьківського піклування, оскільки їх мати [PERSON] померла 07.06.2013 року, батько [PERSON] відбував покарання , баба [PERSON] померла 14.10.2013 року. Діти мають статус дітей, позбавленних батьківського піклування та перебувають на повному державному забезпеченні у дитячому будинку "Центр опіки". Неповнолітня [PERSON] та померлі [PERSON] та [PERSON] відповідно до свідоцтва про право власності є співласниками квартири [ADDRESS] по 1/3 частини кожний. Після смерті матері та баби дітей відкрився спадок у вигляді 2/3 часток зазначеної квартири. У звя'зку із відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру неповнолітні особи, як спадкоємці не мають можливості оформити право на спадщину.При розгляді справи з'ясувалося, що також відсутнє свідоцтво про народження матері неповнолітніх дітей, що унеможливлює підтвердити родинні стосунки між дітьми та померлою бабою, тому позов було уточнено та доповнено вимогою про встановлення факту родинних відносин. Прокурор Баглікова Н.О. у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, зазначила, що за своє життя мати та баба дітей належним чином не оформили свідоцтво про право власності та баба після смерті матері не оформила спадок.Непонолітні діти є єдиними спакоємцями після смерті матері та баби на 2/3 частки спірної квартири, інші спадємці відсутні, ніхто до нотаріальної контори з цього питання не звертався. Батько дітей, як чоловік померлої [PERSON] також є спадкоємцем за законом, але із заявою до нотаріуса не звертався. За місцем проживання, яке він зазначив у центрі опіки не проживає. Представник Маріупольської міської ради в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність та просив прийняти рішення у відповідності до чинного законодавства. Представник Маріупольського дитячого будинку «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку [PERSON] у судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити, зазначивши, що діти перебувають у дитячому будинку, самостійно не мають можливості захистити свої спадкові права. Допитана у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що померла [PERSON] це мати [PERSON] та є бабою дітей. Після смерті матері саме у баби [PERSON] працівники центру опіку забирали дітей, оскільки за станом здоров'я баба не могла виховувати дітей. [PERSON] та діти проживали разом у спірній квартирі. Представник реєстраційної служби Маріупольського міського управляння юстиції у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутність та прийняття рішення на розсуд суду. Треття особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, вручити повісту за зазначеним місцем проживання не можливо, оскільки останній відстуній відповідно до рапорту дільничого. Заслухавши сторони, свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Відповідно до особистого рахунку на квартиру [ADDRESS] у квартирі зареєстьровані неповнолітні [PERSON] та [PERSON], також були зареєстровані [PERSON] - наймач, та [PERSON] - донька по відношенню до наймача. Неповнолітні діти зазначені, як онуки до наймача. [PERSON] померла 07.06.2013 року відповідно до свідоцтва про смерть І-НО № 716567 від 18.07.2013 року. [PERSON] померла 14.10.2013 року відповідно до свідоцтва про смерть І-НО № 737183 від 05.11.2013 року. Відповідно до свідоцтв про народження [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], батьками дітей зазначено [PERSON] та [PERSON] Рішеннми колегії Жовтневої районної адмінінстрації Маріупольської міської ради № 160/1 та № 160/ 2 від 24.07.2013 року неповнолітнім [PERSON] та [PERSON] уД.Є. надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування та за рішеннями № 249/1 та № 249/2 27.11.2013 року діти влаштовані до державного закладу на повне державне забезпечення. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 31.08.2008 року співласниками квартири [ADDRESS] зазначені [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до відповіді Першої маріупольської нотаріальної контори від 22.09.2015 року на запит суду з даними спадково реєстру спадкові справи до майна померлих [PERSON] та [PERSON] відсутні. За інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 09.11.2015 року відомості щодо власників на квартиру [ADDRESS] відсутні. За інформацією, наданою Жовтневіим відділом державної РАЦС [PERSON] та [PERSON], дошлюбне прізвище [PERSON], перебували у зарежєстрованому шлюбі, актовий запис № 1251 від 04.11.2006 року. Відомості про актовий запис ро народження [PERSON] відсутні. Відповідно до відповіді державного нотаріуса на звернення керівництва дитячого будинку для офомлення спадщини слід надати правовстановлюючі документи на майно та документи що підтверджують родинні відносини. Згідно ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. У відповідності до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. За правилами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У відповідності до п.1 ч. 1 ст.256 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За правилами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно до вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. За вимогами ст. 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Так відповідно до ч.1 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина, в тому числі й усиновлена, має право на одержання в установленому законом порядку в спадщину майна і грошових коштів батьків чи одного з них у разі їх смерті або визнання їх за рішенням суду померлими незалежно від місця проживання. Дитина, батьки якої позбавлені батьківських прав, не втрачає права на успадкування їх майна. Вимогами ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація речових прав проводиться на підставі договорів, укладених у порядку, встановлених законом, свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього закону, свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації. Проаналізувавши наведені норми законодавства та докази, суд приходить до висновку, що малолітні [PERSON], [PERSON] та померла [PERSON] є між собою онуками та бабою, встановлення зазначеного факту необхідно для оформлення спадщини після смерті баби. Факт родинних відносин підтверджується тим, що в особистому рахунку на квартиру зазначено, що діти є онуками по відношенню до наймача - [PERSON], які разом проживали у одній квартирі, мати дітей має дошлюбне прізвище [PERSON]. Також факт підтверджується показами свідка, яка зазначила, що діти до влаштування до дитячого будинку перебували разом із бабою [PERSON] Суд також приходить до висновку, що померлі [PERSON] та [PERSON] правомірно набули право власності на спірну квартиру, хоча і не встигли належєним чином зареєструвати своє право власності у реєстраційній службі. Відсутність зазначеної реєестрації не припиняє права власності на квартиру. Відповідно до ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Таким чином померлі [PERSON] та [PERSON] як власники спільної влансності на квартиру мають по 1/3 частки кожний. Після їх смерті відкрилася спадщина у вигляді 2/3 часток спірної квартири. Малолітні [PERSON], [PERSON] є такими, що прийняли спадщину після смерті матері та баби у равних частинах, тобто по 1/3 частині кожний. Будь-які інші спадкоємці, утому рахунку і [PERSON] до нотарілаьної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталися, отже спадщину не приймали. Враховуючи, що відповідно до ст. 182 ЦК України, право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, відсутність належно оформленого свідоцтва на право власності на нерухоме майно у померлих спадкодавців унеможливлює спадкоємцям - оформити свідоцтво про право на спадщину, спадкоємцями є неповнолітні діти, права яких відповідно до наведених вимог законодавства підлягають захисту, іншим шляхом захистит права дітей неможливо, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved