Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

12 березня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обгрунтував тим, що за рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської обасті від 14 листопада 2011 року сплачує аліменти на користь відповідачки на утримання доньки [PERSON], [INFO], на період її навчання в Чорноморському державному університеті імені Петра Могили, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму. За наданням довідки навчального закладу від 24.11.2014 року йому стало відомо, що з 27 червня 2014 року донька була відрахована з навчального закладу. Разом з тим, відповідачка за період з червня по листопад 2014 року безпідставно отримала кошти зі сплати аліментів в розмірі 3756,24 грн., тому на підставі ст.1212 ЦК України позивач просив стягнути з неї вказані кошти, так як набуті без достатньої правової підстави, а також судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідачка позов не визнала, посилаючись на фінансову неспроможність повернення отриманих аліментів та судових витрат. Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 14 листопада 2011 року та додатковим рішенням цього ж суду від 01 листопада 2012 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] у зв"язку з навчанням повнолітньої доньки [PERSON] - [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробіку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно починаючи з 21 жовтня 2011 року до досягнення останньою 23 років за умови продовження навчання. Згідно довідки Чорноморського державного університету імені Петра Могили від 24 листопада 2014 року донька сторін навчалася в даному університеті й 27 червня 2014 року була відрахована відповідно наказу №474-С від 27.06.14 року (а.с.4). Разом з тим, за період з дня відрахування й по листопад 2014 року з відповідача стягнуто аліменти у зв"язку з навчанням доньки, що підтверджується довідкою від 09.12.2014 року (а.с.5). Таким чином, станом на 27 червня 2014 року відповідачка не мала підстав для отримання з позивача аліментів, оскільки донька сторін, на утримання якої ці аліменти стягувались уже не навчалась в навчальному закладі. Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За такого, позовні вимоги щодо стягнення з відповідачки безпідставно отриманих коштів обгрунтовані й підлягають задоволенню, однак в меншому розмірі з врахуванням того, що [PERSON] була відрахована з навчального закладу з 27 червня 2014 року, тоді як до цієї дати відповідачка законно отримала аліменти на підставі судового рішення. Таким чином, позов підлягає до часткового задоволення на суму 3252 грн.80 коп. (3756,24 - (559,36 -(559,36/30х3)). Суд не приймає до уваги посилання відповідачки в заперечення на позов на фінансову неспроможність повернення отриманих коштів, оскільки таке відповідно до законодавства не є підставою для звільнення її від повернення коштів, які вони отримала без належних правових підтстав. Підстав для звільнення відповідачки від оплати судового збору суд не вбачає. Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 211,30 грн.

Outcome: approved