Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) з вимогою: - стягнути з відповідача на користь позивача, який будучи його повнолітнолітнім сином, продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, тобто до [INFO] , до досягнення ним 23-ох років. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Як зазначено у позові, позивач, [INFO] , є сином відповідача. На момент подачі позову, позивач досяг повноліття та навчається в університеті, на другому курсі, денної форми навчання, період якого становить з 01.09.2019 по 30.06.2023. Позивачу його матір оплачує освітні послуги, витрати на проживання та інші похідні витрати, проте надалі самотужки не може їх оплачувати. Позивач, в силу свого навчання на денній формі, позбавлений можливості працювати. Відповідач є офіційно працевлаштованим, має у власності рухоме та нерухоме майно, а інших аліментних зобов`язань не несе. Позивач вважає що має право на отримання від відповідача аліменти до закінчення навчання. Викладені обставини послугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 08.10.2020 відкрито провадження у справі, призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та визначено відповідачу строк для подання відзиву на позов. Також, на задоволення клопотання позивача, судом було витребувано від компетентних установ та організацій відомості про доходи, майновий стан та про перетин кордону відповідача. Сторони не подали до суду своїх заперечень проти розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у визначений судом строк відзиву на позов не подав. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи та оцінивши зібрані в справі докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно свідоцтва про народження позивача у графі батько значиться відповідач (а.с. 66). Відповідно до інформації, що зазначена у довідці Національної академії внутрішніх справ від 17.09.2020, позивач навчається в академії на другому курсі, денної форми навчання, період якого становить з 01.09.2019 по 30.06.2023 (а.с. 10). Згідно договору про надання освітніх послуг від 16.08.2019, вартість навчання позивача (строком 4 роки) становить 12500, 00 грн за один семестр, а загальна вартість становить 100000,00 грн (а.с. 11 з обох сторін). Крім того, згідно договору про оплату послуг проживання від 01.09.2019, вартість проживання у гуртожитку становить 1080,00 грн (за 1 місяць) (а.с. 12-13). З огляду на квитанцій, що містятьсяу матеріалах справи, позивачу його матір оплачує освітні послуги, витрати на проживання (а.с. 14-26). На виконання ухвали суду від 08.10.2020 та 16.02.2021 було витребувано відомості про доходи, майновий стан та про перетин кордону відповідача. Так, згідно відомостей з Відділу у Липовецькому районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області, відповідач, станом на 01.01.2013 земельних ділянок у власності не мав (а.с. 43). Згідно відомостей наданих ДПС України відповідач, у період з 08.10.2017 по 08.10.2020, протягом 2018 року чотири рази перетинав кордон (а.с. 56). За інформацією Вінницького ОО БТІ за відповідачу на підставі права власності належить квартира у м. Липовець (а.с. 53). Згідно відомостей ГУ ДПС у Вінницькій обл. відповідачу було нараховано заробітну плату: у 2-му кварталі 2019 року ТОВ "Київтранслогістик" - 34880,26 грн; у 3-му кварталі 2019 року ТОВ "Київтранслогістик" - 19630,44 грн; ПП "Автотранском" - 11000,28 грн; у 4-му кварталі 2019 року ПП "Автотранском" - 38208,86 грн, а у 1-му кварталі 2020 року 12369,56 грн; у 2-му кварталі ТОВ "ЛАЙЕН ТРАНС" - 11309,52 грн, а у 3-му кварталі 2020 року - 14530,00 грн. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Як визначено ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 СК України). Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Виявлення бажання на отримання матеріальної допомоги у зв`язку з продовженням навчанням є правом повнолітньої дочки (сина) або одного з батьків, з якими вона (він) проживають, яке нерозривно пов`язано з обов`язковою умовою можливості відповідача надавати таку допомогу і така умова оцінюється судом у сукупності з іншими обставинами, що мають істотне значення для вирішення спору. Разом з тим, відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У ч.ч. 1-2 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом, аналізуючи зібрані у справі докази, встановлено, що позивач, [INFO] , не досягнув віку 23-ох років, продовжує навчання на денній формі і доказів отримання ним доходу суду не подано. Суд зважає на те, що відповідач не подав заперечень проти позову на пропозицію суду викладену в ухвалі суду від 08.10.2020 та не навів обставин, які підлягають з`ясуванню та доказуванню у даній справі. Водночас, згідно відомостей ГУ ДПС у Вінницькій обл. відповідачу було нараховано заробітну плату: у 2-му кварталі 2019 року ТОВ "Київтранслогістик" - 34880,26 грн; у 3-му кварталі 2019 року ТОВ "Київтранслогістик" - 19630,44 грн; ПП "Автотранском" - 11000,28 грн; у 4-му кварталі 2019 року ПП "Автотранском" - 38208,86 грн, а у 1-му кварталі 2020 року 12369,56 грн; у 2-му кварталі ТОВ "ЛАЙЕН ТРАНС" - 11309,52 грн, а у 3-му кварталі 2020 року - 14530,00 грн. Інші відомості про доходи та майновий стан відповідача суду не було надано. Позивач не надав суду належних та допустимих доказів які б свідчили про спроможність відповідача сплачувати аліменти у заявленому ним розмірі. Докази, на які посилається позивач, доводять потреби повнолітньої дитини, яка продовжує навчання в допомозі з боку батьків, проте жодним чином не обґрунтовують її розмір. Відповідно до приписів ст. 128 КЗпП України та ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 % заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Крім того, згідно ч. 1 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. За таких обставин та виходячи з вимог ст.ст. 182, 200 СК України, враховуючи визначений позивачем розмір аліментів призведе до отримання відповідачем заробітної плати у розмірі меншому, ніж гарантована державою мінімальна заробітна плата. Суд вважає, що відповідач спроможний надавати матеріальну допомогу позивачу у твердій грошовій сумі в розмірі 1000,00 грн з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову і до закінчення сином навчання, тобто до [INFO] , але не більше ніж до досягнення ним 23-ох років. Такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним та мінімально необхідним для забезпечення потреб повнолітнього сина, який продовжує навчання та відповідатиме платоспроможності самого відповідача. При цьому суд враховує і можливість дитини отримувати допомогу від матері. Отже, з урахуванням зазначених норм права, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з відповідача на користь позивача, який будучи його повнолітнолітнім сином, продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 6000,00 грн з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення сином навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-ох років не є обґрунтованою. В цілому, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Питання судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а тому присуджує із відповідача в дохід держави судовий збір, від сплати якого позивач був звільнений при пред`явленні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: partial