Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюб який був зареєстрований 02.06.2007 року виконавчим комітетом Сиваковецької сільської ради ЛИПОВЕЦЬКОГО району Вінницької області, актовий запис № 04. Від даного шлюбу народилась дочка -[PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім"ї позивачка називає те що, останнім часом шлюбні відносини з відповідачем не складаються, через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи постійно виникають сварки, свідком яких не рідко стає дитина, що негативно впливає на психічний стан останньої та кожен раз спричиняє [PERSON] та дочці душевні страждання. Позивачка наміру зберігати сім»ю не має, та вважає що подальше сумісне життя і збереження сім»ї неможливе, тому просить суд розірвати шлюб із відповідачем. В судовому засіданні [PERSON] просила шлюб розірвати, посилаючись на те, що лише 1 рік вона з відповідачем прожила разом, а 6 років проживали окремо один від одного. Крім того, [PERSON] має намір створити іншу сім»ю. Також просила після розірвання шлюбу відновити її дошлюбне прізвище - "[PERSON] " та стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. 09.10.2014 року позивачка в судове засідання не з'явилась; суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує у повному обсязі, просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце судового засідання. Про це свідчить розписка про одержання судової повістки. Причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вирішуючи спір, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.06.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). Від даного шлюбу позивачка та відповідач мають дочку -[PERSON], [INFO] свідоцтво про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідно до довідки №433 від 06.10.2014 року виданої виконавчим комітетом Сиваковецької сільської ради Липовецького району Вінницької області, [PERSON] з 2010 року не проживає разом з своїм чоловіком - [PERSON], спільного господарства не ведуть, дитину спільно не виховують. Крім того, позивачка не бажає миритися з відповідачем, має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу. Причиною розладу в сім'ї стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Встановленим судом фактам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Відповідно до ст.ст.105, 110, 112 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Тому, суд відновлює позивачці, за її проханням, для подальшого іменування її дошлюбне прізвище - «[PERSON]» . Оскільки у суду склалася достатня переконаність у тому, що подальше спільне життя подружжя неможливе, що позивачка наполягає на розлученні, має стійке волевиявлення до розірвання шлюбу, а також, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивачки, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно з вимогами ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки сплачений нею при зверненні в суд судовий збір в сумі 243,60 грн. (а.с.1).

Outcome: approved