Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-25 00:00:00

13.08.2021 позивачі [PERSON] та [PERSON] , звернулися до суду із позовною заявою, відповідно до якої просять суд усунути перешкоди та зобов`язати відповідача не перешкоджати користуванню належною [PERSON] як співвласнику та позивачу [PERSON] як члену сім`ї, частиною погребу літер «В», що перебуває у складі спільної часткової власності з [PERSON] , дружиною відповідача, розмір частки позивача 41/100, на житловий будинок загальною площею 129, 5 кв.м, житловою площею 49,1 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: житловий будинок А1, прибудова а2, а3, вхідний навіс а4, ганок кр., сарай Б, погріб В, вбиральня Е,Ж, огорожа № 4-9, які розташовані на земельній ділянці кадастровий номер земельної ділянки 5922355100:01:007:0678 з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0725 га за адресою: [ADDRESS] (перебуває у спільній частковій власності) та визначити порядок користування земельною ділянкою шляхом надання вільного доступу та проходу до належної [PERSON] частини погребу та для обслуговування конструкцій газоводу; справу розглядати в порядку спрощеного провадження та судові витрати стягнути з відповідача. В обґрунтування позову позивачі зазначили, що [PERSON] є власником частини двоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та його повна частка у спільній частковій власності визначена як 41/100. Частину частки він отримав у спадок після смерті свого батька [PERSON] , а частину подарувала йому його мати [PERSON] . Іншою співвласницею вказаного будинку є [PERSON] , розмір частки у спільній частковій власності якої визначено як 59/100. Також у спільній частковій власності співвласники мають земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, частка якої визначена згідно частки будинку, відповідно за [PERSON] 41/100, за [PERSON] 59/100. Як зазначено у позові, [PERSON] на теперішній час проживає за згаданою адресою разом із своєю матір`ю, в іншій частині будинку (квартира [ADDRESS] ) проживає [PERSON] та її чоловік [PERSON] . Також у позові зазначено, що [PERSON] , яка є співвласницею частини будинку вдома перебуває рідко, так як їздить до Російської Федерації, тому фактично господарем вдома є відповідач. Вищевказана земельна ділянка розподілена шиферною огорожею, зі сторони [PERSON] облаштована дерев`яною хвірткою, через яку він та його мати мають доступ до частини погребу, який розташований на частині земельної ділянки, якою за взаємною домовленістю між іншим співвласником, користуються [PERSON] та її чоловік. Позивачі наголошують на тому, що до осені 2020 року вони користувалися своєю частиною погребу без проблем, але восени 2020 року відповідач став їм перешкоджати у доступі до погребу шляхом запирання хвіртки та неможливості вільного проходу до погребу, через що між сусідами стали виникати сварки, при спробі врегулювати спірне питання мирно, [PERSON] пропонувала вирішити це питання з її чоловіком. Також у позові вказано, що на території земельної ділянки, яка розділена огорожею зі сторони частини будинку [PERSON] , розташовані конструкції спільного підводу газу, де мається розподіл підводу газу з краном, але були такі випадки, що відповідач безпідставно перешкоджав позивачам у доступі до обслуговування труби підводу газу та крану. З цих підстав другий позивач зверталась за до Краснопільської селищної ради Сумської області та до поліції для вирішення конфлікту, але [PERSON] продовжує перешкоджати позивачам користуватися спільним погребом та газорозподільним краном. Позивачі вказують, що врегулювання спірного питання шляхом укладення відповідної угоди в нотаріальній конторі щодо розподілу та визначення умов користування спільним майном між ними та [PERSON] неможливе, тому вони звернулись до суду з даним позовом, у якому просять суд усунути перешкоди у користуванні майном, яке є об`єктом спільної часткової власності. Ухвалою Краснопільського районного суду Сумської області від 30.08.2021 відкрито провадження у даній справі, постановлено розглядати справу в порядку загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 29.09.2021. Клопотання позивачів про витребування доказів постановлено розглянути у підготовчому засіданні. Рекомендовано позивачам у строк до 29.09.2021 обґрунтувати підстави залучення третіх осіб до участі у справі, а також належним чином обґрунтувати клопотання про витребування доказів у відповідності до вимог ст. 84 ЦПК України (а.с. 47-48). 23.09.2021 через загальну канцелярію суду за вх. №3711/21 позивачами надані письмові пояснення, у яких останні акцентують увагу на тому, що саме до Краснопільської селищної ради вони зверталися з проханням вирішення земельного спору з відповідачем та оскільки їм достеменно невідома правова підстава проживання відповідача у вищевказаному будинку, а [PERSON] є дружиною відповідача, то на їх думку для повноти розгляду питання залучення зазначених третіх осіб може вплинути на об`єктивність розгляду справи і розгляд справи може стосуватися їх кола інтересів. Що стосується витребування доказів позивачі наголошують на тому, що у порядку ст. 84 ЦПК України у разі неможливості стороною самостійно надати докази учасник справи вправі подати клопотання про витребування доказів (а.с. 57-60). Ухвалою суду від 29.09.2021 було задоволено клопотання позивачів та витребувано від ВП №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області, Краснопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) та Краснопільської селищної ради Сумської області докази; відкладено підготовче засідання у справі на 18.10.2021; залучено до участі у справі у якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачів - Краснопільську селищну раду Сумської області та [PERSON] , встановлено третім особам строк для надання пояснень щодо позову (а.с. 65-67). 05.10.2021 за вх. №3838/21 від Краснопільської селищної ради Сумської області до суду надійшли витребувані документи згідно ухвали суду від 29.09.2021 (а.с. 79-80). 06.10.2021 за вх. №3856/21 від ВП №2 (с. Краснопілля) Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області на виконання вимог ухвали суду від 29.09.2021 до суду надійшли витребувані документи (а.с. 88). Від Краснопільського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) витребувані документи не надійшли. Ухвалою суду від 18.10.2021 строк підготовчого провадження продовжено на 30 днів - до 10.11.2021; відкладено підготовче засідання до 09.11.2021; повторно направлено третій особі [PERSON] копію позову та доданих до нього документів та встановлено їй 15-денний строк з дня отримання ухвали для надання пояснень щодо суті справи (а.с. 107-109). 05.11.2021 від третьої особи Краснопільської селищної ради надійшла заява № 02-27/3557 від 03.11.2021 про розгляд справи без участі її представника, з позовними вимогами третя особа згодна. 09.11.2021 за вх.№4287 через загальну канцелярію суду від третьої особи [PERSON] надійшли письмові пояснення, у яких вона виклала заперечення щодо позиції позивачів, наведеної у позові, зазначила що позивач [PERSON] провокує відповідача до конфліктних ситуацій. У поданих поясненнях третя особа наголошує, що мирно домовитися із позивачами не видається за можливе, а перешкод у користуванні позивачами погребом відповідач та [PERSON] не чинять. Вважає, що позивачі можуть цілком безперешкодно заходити до належної їм частини погребу через двері з вулиці. У підготовчому засіданні 09.11.2021 суд звертав увагу позивачів на те, що співвласником будинку та земельної ділянки є третя особа [PERSON] та пропонував визначитись із суб`єктним складом та процесуальним статусом учасників справи. Позивачі підтримали позовну вимогу до відповідача [PERSON] , у редакції, викладеній у позовній заяві, зазначили, що не мають наміру заявляти вимог до третьої особи [PERSON] . Ухвалою від 09.11.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 26.11.2021 (а.с. 113-118). Позивачі у судовому засіданні 26.11.2021 уточнили позовні вимоги та просили суд усунути перешкоди та зобов`язати відповідача не перешкоджати у користуванні першому позивачу як співвласнику та другому позивачу як члену сім`ї співвласника частиною погребу, який перебуває спільній частковій власності, а також конструкціями газоводу з метою їх обслуговування. Відповідач у судовому засіданні 26.11.2021 вимоги позивачів не визнав, зазначив, що факти, викладені у позові, не відповідають дійсним обставинам, наголосив, що не перешкоджав раніше і на даний час не перешкоджає позивачам проходити до спільного погребу та до конструкцій газоводу, однак вважає, що позивачі у разі необхідності мають можливість скористатись для цього хвірткою з вулиці. Також зазначив, що позивачі не приймають участі в утриманні спільного майна, а саме у поточному ремонті погребу. Треті особи у підготовче засідання не прибули, про дату, час і місце проведення судового розгляду справи повідомлені належним чином. 17.11.2021 від третьої особи Краснопільської селищної ради надійшла заява № 02-27/3706 від 15.11.2021 про розгляд справи без участі її представника, з позовними вимогами третя особа згодна (а.с. 135). У судових дебатах сторони підтримали свої позиції, зокрема позивачі підтримали уточнені позовні вимоги, відповідач підтримав раніше висловлені заперечення щодо позову. Розглянувши матеріали справи, заслухавши учасників справи, дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням наявні у справі докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст.ст. 10-13 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд застосовує норми права інших держав у разі, коли це передбачено законом України чи міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до практики ЄСПЛ під майном також розуміються майнові права. Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Положеннями статей 316,317,319 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. За приписами статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно) (ст. 355 ЦК України). Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації (ст.358 ЦК України). За приписами статті 361 ЦК України, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Судом встановлено, що [PERSON] є власником частини двоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] та його повна частка у спільній частковій власності визначена як 41/100. Частину належної йому частки [PERSON] отримав у спадок після смерті свого батька [PERSON] , а частину подарувала йому його мати [PERSON] (другий позивач), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 24.01.1995, зареєстрованого в реєстрі за №61; договором дарування 123/400 частини житлового будинку від 23.03.2012, зареєстрованого в реєстрі за №348; реєстраційним посвідченням Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 11.04.2012; Витягом про державну реєстрацію прав Комунального підприємства «Сумське міське бюро технічної інвентаризації» від 11.04.2012, номер витягу: 33792093; копією Технічного паспорту на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15-20). Згідно Архівного витягу з розпорядження Краснопільського селищного голови від 19.02.2016 №5 «Про перейменування [ADDRESS] (а.с. 32-33). Згідно Витягу №00201-41/2239 від 06.08.2021 позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Також встановлено, що іншою співвласницею житлового будинку є [PERSON] , розмір частки якої у спільній частковій власності визначений як 59/100. Крім того у спільній частковій власності [PERSON] та [PERSON] мають земельну ділянку з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, частки співвласників якої визначені згідно часток будинку, відповідно за [PERSON] - 41/100, а за [PERSON] - 59/100, що підтверджується списком співвласників земельної ділянки від 27.12.2012 серія АА №259344, доданим до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ № 625066, виданого 27.12.2012 (а.с.22, 23). Як встановлено у судовому засіданні, ще до набуття права власності на житловий будинок батьком [PERSON] [PERSON] територія земельної ділянки у дворі була розділена огорожею, що видно згідно плану присадибної ділянки у технічному паспорті на житловий будинок по [ADDRESS] (а.с. 19). Комунікації з підведення газопостачання до домоволодіння по [ADDRESS] проведені згідно проектно-конструкторської документації газоспоживання, розробленої Акціонерною промислово-будівельною компанією «Сумінжбуд» (проектно-конструкторська фірма «Інжпроект») 1995 року, згідно якого конструкції газоводу розташовані на стороні частини будинку, співвласницею якої є [PERSON] (а.с. 34-36). Відповідно до правовстановлюючих документів об`єктом права власності є відповідна частина житлового будинку загальною площею 129,5 кв.м., житловою площею 49,1 кв.м, з відповідною частиною надвірних будівель та споруд: житловий будинок А1, прибудова а2, аЗ, вхідний навіс а4, ганок кр., сарай Б, погріб В, вбиральня Е,Ж, огорожа № 4-9, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер земельної ділянки 5922355100:01:007:0678 площею 0,0725 га. У ході судового розгляду встановлено, що відповідач перешкоджає позивачам у користуванні належному [PERSON] як співвласнику частиною погребу, що перебуває у складі спільної часткової власності з дружиною відповідача, про що свідчать матеріали, які підтверджують факти звернення [PERSON] як до Краснопільської селищної ради, так і до правоохоронних органів з метою врегулювання виниклого конфлікту. Так з повідомлення Краснопільського відділення поліції Охтирського відділу поліції ГУНП в Сумській області від 09.12.2020 №67/П-64 вбачається, що [PERSON] зверталася до Краснопільської селищної ради Сумської області з приводу конфлікту з сусідом, який перешкоджає їй у користуванні погребом, заява останньої селищною радою була передана до органів поліції (лист від 24.11.2020 №184-01/П). Згідно повідомлення органів поліції заяву було внесено до журналу «Єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень та інших подій» за №3869 від 25.11.2020, оскільки у ході перевірки обставин не було встановлено ознак кримінального чи адміністративного правопорушення (а.с. 24-27, 86 -96). Неодноразові факти виникнення конфліктних ситуацій не заперечувались сторонами, зокрема, як зазначали у судовому засіданні сторони, здебільшого конфлікти між позивачами та відповідачем виникали з приводу належного утримання спільного погребу, а також з приводу неможливості доступу позивачів до конструкцій газоводу, розташованого з боку частини житлового будинку, яким користується відповідач. Частиною першою статті 229 ЦПК України передбачено, що суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази. Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно із практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Відповідно до роз`яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані, на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки. Позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню незалежно від того, на своїй чи на чужій земельній ділянці або іншому об`єкті нерухомості відповідач вчиняє дії (бездіяльність), що порушують право позивача. У ході судового розгляду справи позивачами доведено, що вони на законних підставах володіють і користуються спірним нерухомим майном, також встановлено, що відповідач чинить перешкоди у здійсненні позивачами права власності цим нерухомим майном, зокрема відповідач перешкоджає вільному доступу позивачів до належної їм частини спільного погребу у спосіб, який вони зазвичай використовували, змушуючи їх користуватись погребом лише у той час та спосіб, який є зручним саме для відповідача. Таким чином позивачі у відповідності до приписів статті 391 ЦК України мають право вимагати усунення перешкод у здійсненні ними права користування та розпоряджання майном, оскільки право власності на будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , виникло і зареєстровано у встановленому законом порядку, у ході судового розгляду доведено, що відповідач умисно чинить позивачам перешкоди у користуванні належною їм частиною спільного погребу. Твердження відповідача про те, що позивачі можуть вільно проходити до погребу через хвіртку через загальну вулицю суд вважає несправедливим та розцінює як обмеження права власності одного із співвласників, оскільки такі дії ущемляють рівні права співвласників на користування своєю власністю на власний розсуд. Оскільки під час судового розгляду справи позивачі уточнили позовні вимоги, виключивши з їх змісту вимогу в частині визначення порядку користування земельною ділянкою, відтак позовні вимоги в цій частині не розглядались. Враховуючи вищевикладене, суд вважає уточнені позовні вимоги законними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved