Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

13 вересня 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до відповідача, в якому просять визнати за ними в рівних частках в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого 22 січня 2017 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку і господарських споруд, що розташовані в с. Мішково-Погорілове, пров. Шаховий, 1 Вітовського району Миколаївської області. В обґрунтування заявлених вимог, позивачі посилаються на те, що за життя 21 квітня 2009 року їх батько [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого у випадку смерті заповів на користь позивачів в рівних частках усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати заповідачу на день смерті і на що він матиме право за законом. 22 січня 2017 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з прилеглими до нього будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Мішково-Погорілове, пров. Шаховий, 1 Вітовського району Миколаївської області, що належали спадкодавцю на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 20 травня 1987 року виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, а також земельної ділянки для обслуговування житлового будинку і господарських споруд площею 0,25 га, яка розташована за вказаною адресою та належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, виданого 23 травня 1997 року Мішково-Погорілівською сільською радою. Спадкоємці, які мають право на обов'язкову частку спадкового майна, а також інші спадкоємці першої черги, окрім позивачів, відсутні. Приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з пропуском ними шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а також відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, виданих на ім'я спадкодавця. Після крадіжки, що сталася в будинку їх батька за адресою: с. Мішково-Погорілове, пров. Шаховий, 1 Вітовського району Миколаївської області, крім певного майна, зникла частина правовстановлюючих документів, в тому числі й на спадкове майно, а тому надання їх оригіналів нотаріусу є неможливим. Щодо пропуску строку подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, то вказують на незначний час даного пропуску 17 днів, з повних причин, а саме: перебування за кордоном на час завершення цього строку, а також про проходження лікування у період строку, що був можливий для подання вказаної заяви, тому просили по захист їх спадкових прав судом. Позивачі в судове засідання не з'явились, направили до суду заяви з проханням розглядати справу за їх відсутності заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просять їх задовольнити, а також справу розглянути за їх відсутності. Відповідач Мішково-Погорілівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, надіслала до суду листа про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, позовні вимоги визнає в повному обсязі не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши письмові докази по справі в межах заявлених вимог, та на підставі наданих доказів, суд вважає, що позовна заява [PERSON] та [PERSON] підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Спадкодавцем 21.04.2009 року складений заповіт, відповідно до якого у випадку смерті усе майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом, заповів в рівних частинах сину [PERSON] та дочці [PERSON] Вікторівни (а.с. 13). Заповіт посвідчений секретарем виконкому Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського (Жовтневого) району Миколаївської області [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 10 (а.с. 13). Позивач [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії VІІ-УР №0936218 від 31.05.1966 року є сином померлого [PERSON] (а.с. 32). Факт родинних відносин спадкодавця з позивачкою [PERSON] підтверджується: свідоцтвом її про народження серії АЭ № 282770 від 26.03.1957 року, де в графі батько зазначений [PERSON] (а.с.33), витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00010757877 від 12.07.2012 року, з якого вбачається, що позивачкою при реєстрації шлюбу з [PERSON] 05.05.1979 року, змінено прізвище з Бондаренко на Аркуша (а.с. 34). 10.12.1982 року їх шлюб було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ФП № 063632, повторно виданим 12.07.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області (а.с. 35). В подальшому позивачкою було укладено шлюб з [PERSON] Григоровичем, у звязку змінено прізвище на Юриста (а.с. 36-37, 40). Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ФП № 255102, виданого виконкомом Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області 24.01.2017 року, [PERSON] помер 22 січня 2017 року (а.с. 12). Підстави, з яких позивачі були змушені звернутися до суду, підтверджуються змістом постанови приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою позивачам роз'яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, в зв'язку з пропуском ними шестимісячного строку для звернення із заявою про прийняття спадщини, а також відсутністю оригіналів правовстановлюючих документі на ім'я спадкодавця. В той же час, відповідно до витягу з кримінального провадження № 12017150230000170 до ЄРДР 05.03.2017 року внесено відомості про вчинення таємного викрадення майна в будинку № 1 по пров. Шаховому в с. Мішково-Погорілове Вітовського району Миколаївської області (а.с. 45). Оригінал свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок та Державного акту на право приватної власності на землю видані на ім'я [PERSON] втрачені, про що позивачами було розміщено оголошення в газеті (а.с. 47). В той же час, належність вище вказаного житлового будинку спадкодавцю підтверджується даними копії свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок, виданого 20.05.1987 року виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області (а.с. 14), а також даними КП ММБТІ № 2/3931 від 18.08.2017 року (а.с. 22). Земельна ділянка площею 0,25 га, що розташована на території Мішково-Погорілівської сільської ради, належала померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІV-МК № 045284, виданого останньому Мішково-Погорілівською сільською Радою народних депутатів 23.05.1997 року, на підставі рішення виконкому Мішково-Погорілівської сільської Ради народних депутатів № 47 від 25.04.1997 року (а.с. 15). Відповідно до п.4.15. Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно п. 4.18 цього ж Порядку - Якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, нотаріус отримує інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно шляхом безпосереднього доступу до нього. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі (п. 3.1) від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" наголосив, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує право власності. Згідно з п. 4.7 Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів № 325 від 22.06.2009 року Про затвердження Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, при втраті (пошкодженні державного акта землевласнику (землекористувачу) видається новий державний акт. Разом з тим, вищевказана Інструкція втратила чинність згідно з наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 09.09.2013 року № 537. До того, виконавчим комітетом Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області позивачам відмовлено у видачі дублікату свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок № 1 по пров. Шаховому в с. Мішково-Погорілове, у зв'язку з тим, що архівна справа зберігається на паперових носіях в БТІ м. Миколаєва (а.с. 48). За такого, позивачі позбавлені можливості в адміністративному порядку вирішити питання про видачу дублікатів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Згідно довідки виконавчого комітету Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 02.08.2017 року № 2189 на день відкриття спадщини, у будинку зі спадкодавцем [PERSON] ніхто не був зареєстрований (а.с. 42). Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру спадкова справа після смерті [PERSON], померлого 22 січня 2017 року, не заводилась (а.с. 63). В той же час зі змісту письмових доказів, а саме: довідок з лікарських установ, паспорту громадянина України для виїзду за кордон та копії електронного проїзного документа (а.с. 50-57), позивачами пропущений встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріуса з поважних причин, а саме: через хворобу, перебуванням в цей час на стаціонарному лікуванні та перебуванням за кордоном на час завершення, передбаченого ст.1270 ЦК України строку. До того ж, пропуск даного строку є незначним, менш ніж два місяці. Враховуючи наведене, суд вважає, що спадкові права позивачів підлягають захисту. Згідно з статтею 1223 право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 1218 Цивільного кодексу України встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Враховуючи наведене та встановивши, що вказане майно входить до спадкової маси, що відповідно до вимог ст.ст.1234 Цивільного кодексу, [PERSON], [PERSON] є спадкоємцями за заповітом після смерті батька [PERSON], та відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України їх право на спадщину гарантовано державою, однак можливість нотаріального оформлення їх прав вичерпана, а тому, на підставі ст.16 ЦК України, суд вважає що цивільне право [PERSON] та [PERSON] підлягає захисту судом, шляхом визнання за ними права власності на вказаний житловий будинок та земельну ділянку в рівних частках.

Outcome: approved