Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі - ПАТ «Фідобанк» ) звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу згідно кредитного договору № 26250000363244 від 30 жовтня 2012 року в розмірі 5996,21 грн. та стягнення судових витрат по справі.. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 06 вересня 2012 року між ПАТ «Ерсте Банк», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] було відкрито поточний картковий рахунок № [NUMBER], на який останньому зараховувалась заробітна плата з місця його роботи. 30 жовтня 2012 року між банком та відповідачем було укладено договір № 26250000363244 про відкриття карткового рахунку та встановлення кредитної лінії. Згідно п.п.3.2., 5.2 Договору позичальнику на момент укладення договору було встановлено ліміт кредитування в сумі 5000,00 грн. для споживчих потреб на строк 24 місяці з 30 жовтня 2012 року по 29 жовтня 2014 року. За умовами п.п. 4.7.1, 4.7.2. за користування кредитними коштами ставка становить 30.00% річних. У випадку, якщо Боржник здійснює погашення заборгованості за кредитом, зафіксованої на дату формування виписки, в повному розмірі, в строк до 20 числа місяця наступного за датою формування виписки, застосовується ставка 0,00001% на рік за користування кредитними коштами, які витрачені при розрахунках платіжною карткою в торговій мережі. В усіх інших випадках за користування кредитними коштами застосовується відсоткова ставка. Кошти останньому були надані на умовах повернення плати за користування такими. Однак відповідач зобов»язання за вказаним договором не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 24 січня 2014 року з нарахованими відсотками за технічним овердрафтом становить 996,21 грн. та 5000,00 грн. заборгованість за по кредитному картковому рахунку. Оскільки позичальник заборгованість не сплатив, то позивач просить суд стягнути заборгованість по кредиту, а також судові витрати по справі. В судове засідання на розгляд справи представник позивача не з»явився, однак направив на адресу суду заяву розгляд справи у його відсутності. Крім того, в заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити їх в повному обсязі. /а.с.34/. Відповідач позов визнав повністю, суду пояснив, що 30 жовтня 2012 року між ПАТ «Фідобанк» та ним було укладено договір про відкриття карткового рахунку та встановлення кредитної лінії. На момент укладення договору було встановлено ліміт кредитування в сумі 5000,00 грн. Дані кошти він зняв та використав для власних потреб. Так як він в цей період був працевлаштований, то відповідно мав намір та можливість погашати даний кредит. Однак невдовзі змушений був звільнитися з роботи. Відповідно не мав змоги сплачувати кредит. На сьогодні працевлаштувався, має намір погасити кредит повністю Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд рахує, що позов підлягає до задоволення повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 жовтня 2012 року між банком та [PERSON] було укладено договір № 26250000363244 про відкриття карткового рахунку та встановлення кредитної лінії. Відповідно до п.3.2. ліміт кредитування за цим Договором на дату його підписання, становить 5000,00 гривень. Кредит надавався на строк 24 місяці з 30.10.2012 року по 29 жовтня 2014 року. За умовами п.п. 4.7.1, 4.7.2. за користування кредитними коштами ставка становить 30.00% річних. У випадку, якщо Боржник здійснює погашення заборгованості за кредитом, зафіксованої на дату формування виписки, в повному розмірі, в строк до 20 числа місяця наступного за датою формування виписки, застосовується ставка 0,00001% на рік за користування кредитними коштами, які витрачені при розрахунках платіжною карткою в торговій мережі. В усіх інших випадках, за користування кредитними коштами застосовується відсоткова ставка, в розмірі 30%. У порушення умов договору відповідач зобов"язання за вказаним договором належним чином не виконав. Зазначені обставини підтверджуються розрахунком заборгованості (а.с.19). Розрахунок заборгованності за кредитним договором станом на 24.01.2014 року становить 5996,21 грн. та складається з наступного: - 5000,00 грн. - заборгованість по кредитному картковому рахунку; - 996,21 грн. - заборгованість по поточному картковому рахунку (в т.ч. нараховані відсотки за технічним овердрафтом). Відповідно до п.7.6. позичальник зобов»язується повернути в повному обсязі одержавний кредит та сплатити проценти, комісії, та інші платежі нараховані за обслуговування кредиту, кредитного карткового рахунку та платіжної картки. Пунктом 9.6. договору передбачено, що в разі порушенням позичальником зобов»язань, кредитор має право вимагати сплатити заборгованість за кредитом в повному обсязі протягом 30 днів з моменту направлення йому відповідного письмового повідомлення. Про те, що [PERSON] було повідомлено про повернення всієї суми заборгованості, підтверджує лист-вимога від 19.03.2014 року /а.с.20-21/. Однак, як випливає зі змісту позовної заяви та пояснень самого відповідача, заборгованість він не відшкодував. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Отже, аналізуючи дані норми, суд вбачає законні підстави щодо стягнення з відповідача в повному обсязі заборгованості по кредитному картковому рахунку в розмірі 5000,00 грн. та загальної заборгованості по поточному картковому рахунку разом з нарахованими відсотками за технічним овердрафтом в розмірі 996,21 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд рахує за необхідне стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати. Враховуючи вище викладене, на підставі ст. ст. 526, 530, 610, 611 ЦК України,

Outcome: approved