Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

14.06.2019 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] , в якій позивач просить визнати відповідачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування належним на праві власності позивачу житловим будинком [ADDRESS] . Свої вимоги позивач мотивує тим, що їй та її доньці [PERSON] на праві приватної власності на підставі договорів купівлі-продажу часток житлового будинку належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку були зареєстровані колишній власник будинку [PERSON] , його син [PERSON] та [PERSON] , відповідачі по справі, які у вказаному будинку не проживають з часу укладення договорів купівлі-продажу, а саме з жовтня 2014 року, але залишаються прописаними у ньому, хоча їхні особисті речі у будинку відсутні, допомоги на утримання житла вони не надають, комунальні платежі не сплачують.На теперішній час достовірно не відоме їхнє місце знаходження, відомо лише, що вони виїхали до м. Харкова. Добровільно знятися з реєстрації у будинку відповідачі відмовляються, що порушує право позивача вільно розпоряджатися своєю власністю, через що вона була змушена звернутися до суду зі вказаним позовом. В судове засідання 17.09.2019 року позивач [PERSON] не з`явилася, через канцелярію суду завчасно надала письмову заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити позов, розгляд справи просила здійснювати без її участі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в судові засідання 18.07.2019 року, 19.08.2019 року та 17.09.2019 року не з`явилися, про дату, час та місце судових засідань повідомлялися своєчасно та належним чином шляхом розміщення відповідних оголошень на сайті Золочівського районного суду Харківської області. Треті особи у судове засідання також не з`явилися, причини неявки суду не повідомили. Золочівський селищний голова Канівець Л.В. в судове засідання також не з`явився через канцелярію суду подав письмову заяву, відповідно до якої просив розгляд справи проводити за відсутності їх представника, вирішення справи відніс на розсуд суду. Будь-яких заяв та клопотань від відповідачів не надходило. Ухвалою суду від 17.09.2019 року постановлено здійснити розгляд справи у заочному порядку відповідно до вимог ч.1 ст.280 та ч.1 ст.281 ЦПК України, проти чого позивач не заперечувала. У зв`язку з неявкою у судове засідання усіх учасників справи фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 3/4 часток житлового будинку [ADDRESS] , належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу часток житлового будинку від 30.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Пендюріною Л.С., зареєстрованого в реєстрі за № 661. Судом встановлено, що 1/4 частка житлового будинку [ADDRESS] , належить неповнолітній [PERSON] , що діє за згодою матері [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу часток житлового будинку від 30.10.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу Харківської області Пендюріною Л.С., зареєстрованого в реєстрі за № 666. 28 липня 2017 року було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що Новобоварським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області було складено відповідний актовий запис № 72 та 28.07.2017 року видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . При цьому після державної реєстрації розірвання шлюбу дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . Згідно довідки Малорогозянського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради № 432 № 09.11.2018 року [PERSON] дійсно зареєстрована на території Малорогозянського старостинського округу Золочівської селищної ради в [ADDRESS] її донька [PERSON] , [INFO] проживає з матір`ю. Відповідно до довідки Малорогозянського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради № 481 № 28.11.2018 року [PERSON] , дійсно зареєстрована і проживає на території Малорогозянського старостинського округу Золочівської селищної ради в [ADDRESS] , і має наступний склад сім`ї: [PERSON] - донька, [PERSON] - донька, [PERSON] - онука, [PERSON] , зареєстрований, але з жовтня 2014 року не проживає, [PERSON] , зареєстрований, але з жовтня 2014 року не проживає, [PERSON] , зареєстрований, але з жовтня 2014 року не проживає. Як вбачається з акту обстеження від 30.11.2018 року, складеного за підписами депутата Золочівської селищної ради [PERSON] та жителів с. Вільшанське [PERSON] , [PERSON] , в домоволодінні [PERSON] , що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано 7 осіб, а фактично на сьогоднішній день проживають 4 особи: [PERSON] - власник ѕ часток житлового будинку, її доньки [PERSON] - власник ј частки житлового будинку, [PERSON] , та онука [PERSON] Громадяни: [PERSON] - колишній власник, зі своїм сином [PERSON] та наймачем [PERSON] вже 5 років не проживають за даною адресою. [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстровані на території Малорогозянського старостинського округу у будинку [ADDRESS] . При цьому [PERSON] та [PERSON] за місцем реєстрації з 2014 року не проживають, а [PERSON] за місцем реєстрації ніколи не проживав, що підтверджується інформаціями Малорогозянського старостинського округу виконавчого комітету Золочівської селищної ради від 02.07.2019 року № 14-01-03/109 та від 03.07.2019 року № 14-01-03/110, наданими на запит суду від 20.06.2019 року. Ухвалою суду від 18.07.2019 року судом було направлено запити до Золочівського відділення поліції, КП «Золочівська ЦРЛ» про те чи зверталися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] за допомогою за адресою місця реєстрації. Як вбачається з повідомлення т.в.о. начальника Золочівського ВП Дергачівського ВП ГУНП в Харківській області Мірошника С., направленого до суду від 22.07.2019 року вих.№ 3484/119-80/03/20-2019 з почаку року від [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що зареєстровані за адресою: [ADDRESS] до Золочівського відділення поліції не надходили заяви про перешкоджання проживання за вказаною адресою [PERSON] Згідно інформації директора КНП ЗЗР «Золочівська ЦРЛ» Лавриненко Р.М. від 02.08.2019 року № 852 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , протягом останнього року за медичною допомогою не зверталися, на стаціонарному та амбулаторному лікуванні не перебували. При вирішенні спору суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України та ст.ст.15, 23,405 ЦК України. Крім того основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Згідно положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Глава 23 Цивільного кодексу України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено в ст. 13 ч. 3 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною першоюстатті 383 ЦК Українитастаттею 150 ЖК закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Згідно ч. 1ст. 383 ЦК України власник власника житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Статтею 391 ЦП України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно п. 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" застосовуючи положення статті 391 ЦК України , відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. З правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 вбачається, що за порівняльним аналізом статей383,391,405 ЦК Українита статей150,156у поєднанні зістаттею 64 ЖК України слід дійти до висновку що положення статей383,391 ЦК Українипередбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності на жиле приміщення, будинок, квартиру тощо, від будь яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сім`ї, а положеннястатей 405 ЦК України, статей150,156 ЖК Українирегулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї, у тому числі у випадку втрати права власності власником, припинення з ним сімейних відносин або відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які тривалий час не мешкають у квартирі, усунення порушень свого права власності у будь-який час, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Положеннями ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 № 1382-IV прокоментовано порядок та підстави зняття з реєстрації місця проживання. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за вказаною у позовній заяві адресою, проте є відсутніми за місцем реєстрації з 2014 року, не є членанми родини позивача та третьої ососби. Проживаючи за іншою адресою, спірним житлом не цікавляться, не несуть витрати на його утримання, чим порушують права власників будинку [PERSON] та [PERSON] Доказів наявності домовленості між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] стосовно відсутності останніх у будинку, суду не надано, в зв`язку з чим, в розумінні положень ст. 391ЦК України суд вважає, що позивач, як співвласник вправі вимагати усунення перешкод у користуваанні її власністтю шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування вказаним житлом. Відтак, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у повному обсязі, шляхом визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного, та

Outcome: approved