Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

Позивачка звернулась до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом посилаючись на те, що 20.03.2014 року помер її батько [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з гаража, який розташований за адресою - м. Радомишль, вул. Комсомольска та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,92 га, яка розташована на території Борщівської сільської ради, що належала йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2009 року та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,13 га, яка розташована на території Радомишльської міської ради, що належала йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2009 року. Позивач як спадкоємець першої черги належним чином прийняла спадщину після смерті батька, звернувшись до нотаріальної контори із заявою про її прийняття. Інші спадкоємці за законом відмовились від прийняття спадщини. Однак,нотаріус позбавлений можливості видати їй свідоцтво про право на спадщину на вищезазначене спадкове майно, так як спадкодавець в установленому порядку не зареєстрував спадкове майно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити. Представник Радомишльської міської ради та приватний нотаріус [PERSON] у судове засідання не з"явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надіслали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутність . Представник Борщівської сільської ради у судове засідання не з"явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-ТП № 411762 від 25.08.1984 року, батьками позивачки зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). 20.03.2014 року помер батько позивачки [PERSON], про що свідчить свідоцтво про його смерть. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді гаража, який розташований за адресою - м. Радомишль, вул. Комсомольска, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,92 га, яка розташована на території Борщівської сільської ради, що належала йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2009 року, земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,13 га, яка розташована на території Радомишльської міської ради, що належала йому на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2009 року. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом, що стверджується копією свідоцтва про народження. З оглянутого в судовому засіданні повідомлення приватного нотаріуса Радомишльського районного нотаріального округу [PERSON] до спадкової справи №121/2014 щодо майна померлого 20.03.2014 року [PERSON], судом встановлено, що позивач [PERSON] звернулася в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. [PERSON], [PERSON] подали заяви до нотаріальної контори про відмову від спадщини. Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Як роз»яснив Пленум Веховного Суду України в своїй постанові « Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року у п. 20 «... у разі неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги». У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилався позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved