Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-04 00:00:00

Представник за довіреністю [PERSON] звернувся до Лохвицького районного суду Полтавської області в інтересах позивачки [PERSON] із вищевказаним позовом. Позов мотивовано тим, що 14 серпня 1994 року помер батько позивачки [PERSON], який проживав в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами в с. Лука по вул. Сульська, 43, Лохвицького району Полтавської області. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області 20.02.1992 року за реєстром № 47, [PERSON] заповів належний йому будинок дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Про існування заповіту [PERSON] дізналася влітку 2017 року. Посилаючись на вищевикладені обставини, представник позивача просить суд винести рішення, яким визнати за позивачкою право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого 16.08.1994 року [PERSON], а саме на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами А-1 загальною площею 54,0 м?, житловою площею 48,0 м?, а прибудова, Б - літня кухня, В - сарай, п/г - погріб, Г сарай, Д - вбиральня, Е - вбиральня, Ж - колодязь, № 1, 2 - огорожа, який знаходиться за адресою: село Лука вулиця Сульська, будинок № 43 Лохвицького району Полтавської області. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовну заяву, та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] сільська рада Лохвицького району Полтавської області, на розгляд справи не направила свого представника, але надала до суду заяву, в якій просить розглянути справу без участі її представника, не заперечує щодо задоволення позову. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованою Верховною радою України 17.07.1997р., кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обовязків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Суд зазначає, що Конвенція про захист прав і основоположних свобод людини є складовою частиною загальнонаціонального законодавства України. Згідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Судом встановлено, що14 серпня 1994 року помер батько позивачки [PERSON], який проживав в [INFO]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з допоміжними господарськими будівлями та спорудами в с. Лука по вул. Сульська, 43, Лохвицького району Полтавської області. Згідно заповіту, посвідченого секретарем виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Лохвицького району Полтавської області 20.02.1992 року за реєстром № 47, [PERSON] заповів належний йому будинок дітям [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. Як пояснює представник позивачки, оскільки [PERSON] про існування заповіту дізналася лише влітку 2017 року, то до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину не зверталася, а тому спадкова справа не заведена. Згідно виписки з погосподарської книги № 1 с. Лука за 1991-1995 роки, наданої [PERSON] сільською радою 29.09.2017 року за № 192, згідно запису погосподарської книги № 1 за 1991-1995 роки у книзі першим членом господарства записано : [PERSON], [INFO] (голова сім"ї), [PERSON], [INFO] (дружина), житловий будинок побудовано в 1954 році, загальною площею 54 кв.м., житлова площа 48 кв.м. Відповідно до Акту обстеження, наданого [PERSON] сільською радою 15.11.2017 року за № 650, щодо домогосподарства за адресою: с. Лука, вул. Сульська, 43, Лохвицького району Полтавської області - будинок газифікований, централізоване водопостачання відсутнє, будинок не аварійний, потребує косметичного ремонту, придатний для проживання. На час будівництва будинку правовстановлюючі документи на будинки в сільській місцевості не виготовлялись та за життя спадкодавець оформити не встиг належним чином спадкове майно. У відповідності листа №12/5-126 від 23.03.1999 р. Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України, що обєкти збудовані до 05 серпня 1992 року тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається Бюро технічної інвентаризації. Так, в узагальненні ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» з даного питання зазначено наступне. У разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966, яка була чинною до 13.12.1995, реєстрації підлягали усі будинки і домоволодіння, які були закінчені будівництвом і прийняті в експлуатацію за актом, затвердженим виконкомом місцевої [PERSON] депутатів трудящих, на підставі документів, що підтверджують право власності. До компетенції виконкомів місцевих [PERSON] відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у\~ погосподарські книги місцевих [PERSON], які є особливою формою статистичного обліку, що здійснювалось в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання\~[PERSON] Міністрів УРСР від 11.03.1985 року № 105\~сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних [PERSON] із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. На даний час технічний паспорт на житловий будинок № 43 по вул. Сульська у с. Лука Лохвицького району Полтавської області виготовлено ТОВ "Сумбудпроект". Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. На запит суду, державний нотаріус Другої Лохвицької державної нотаріальної контори ГТУЮ у Полтавській області, надала інформаційну довідку зі СР (заповіти/спадкові договори), інформаційну довідку зі СР (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), відповідно до якої після смерті 14 серпня 1994 року [PERSON] заяву про прийняття спадщини до Другої Лохвицької державної нотаріальної контори ніхто не подавав - спадкова справа відсутня. Від імені спадкодавця посвідчено заповіт [PERSON] сільською радою 20.02.1992 року за реєстровим № 47, дублікат якого, замість втраченого, виданий секретарем Лучанської сільської ради 13.09.2017 року за реєстровим № 87. Звернувшись до суду з позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарчими побудовами, позивачем надано відповідні докази того, що на сьогоднішній день існують реальні перешкоди у оформленні його спадкових прав. Відповідно до ч.1\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно\~ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до\~ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Разом з цим при розгляді спору між сторонами суд вважає, що заслуговують на увагу слідуючі норми законодавства. Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Статтею 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 ст. 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. З огляду на вказані норми чинного законодавства, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як не порушують чиї-небуть права чи інтереси.

Outcome: approved