Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-05 00:00:00

07.07.2020 року позивачі звернулись до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа Одеська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним., в якій, просить суд визнати дійсним договір №24853 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме - трикімнатної квартири загальною площею 62,0 кв.м, житловою площею 45,2 кв.м. під [ADDRESS] , укладений 12.02.1999 року на Одеській товарній біржі між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від себе особисто та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] , оскільки позивачі на даний час не мають можливості в повному обсязі реалізувати свої права як власника квартири. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Маломуж А.І. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 09.07.2020 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній. Розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. У підготовчому засіданні 21.07.2020 року було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання позивачі та їх представник не з`явились, представник надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечив. Відповідачі в судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, відзив на позов не надали. Представник третьої особи Одеської товарної біржі в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином, пояснення на позов не надав. Відповідно до ст.ст.\~280,\~281 ЦПК України\~за згодою позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 12 лютого 1999 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , яка діяла від себе особисто та від імені неповнолітньої доньки [PERSON] , на Одеській товарній біржі було укладено договір №24853 купівлі-продажу не рухомого майна. Відповідно до умов вищевказаного договору [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] продали, а [PERSON] .. [PERSON] та [PERSON] купили трикімнатну квартиру під [ADDRESS] , загальною площею 62,0 кв.м., житловою площею 45,2 кв.м. Відповідно до п.5 договору № 24853 від 12.02.1999 року, вищевказана квартира була продана за 58800,00 (п`ятдесят вісім тисяч вісімсот) гривень, які покупці передали продавцям до підписання даного договору. П. 11 договору № 24853 від 12.02.1999 року було встановлено, що даний договір у відповідності до вимог ст.15 ЗУ «Про товарну біржу», зареєстрований на Одеській товарній біржі в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю», реєстраційний № 24853 від 12.02.1999 року. 15 лютого 1999 року вищевказаний договір був зареєстрований в КП «ОМБТІ» під № 108-стр. 49-кн. 299пр. В подальшому будь яких спорів з приводу вказаного договору та нерухомого майна між сторонами не виникало. Технічним паспортом від 02.02.1999 року встановлено, що квартира [ADDRESS] має загальну площу 62,0 кв.м. житлову площу 45,2 кв.м. розташована на третьому поверсі та складається з трьох кімнат. Починаючи з 12.02.1999 року та до теперішнього часу позивачі зареєстровані та постійно проживають в квартирі [ADDRESS] , що підтверджується паспортами позивачів з штампами про реєстрацію місця проживання і витягом з демографічного реєстру відносно [PERSON] . На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним\~Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до\~ЦК Української РСР 1963 року\~були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту. Згідно положень ч. 2\~ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року\~якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Аналогічне за змістом положення містить ч. 2\~ст. 220 ЦК України\~- якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. Судом встановлено, що всі зобов`язання за договором купівлі-продажу нерухомого майна 02.02.1999 року його сторонами виконані у повному обсязі, що підтверджується письмовими доказами. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовна заява [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Outcome: approved