Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-07 00:00:00

У травні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позову позивач зазначав, що 08 лютого 2020 року сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю транспортного засобу «ЗАЗ LANOS PICK-UP» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. В результаті ДТП авто позивача зазнало механічних пошкоджень. Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 року, винним визнано [PERSON] . Водій автомобіля ЗАЗ LANOS PICK-UP на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з українсько-американським товариством з обмеженою відповідальністю «Євромікс» з іноземними інвестиціями ( далі - ТОВ «Євромікс»). Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] , належить [PERSON] . Згідно з нотаріально посвідченою довіреністю серії ННЕ №932296, виданої державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори 13 червня 2019 року власник автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] уповноважив [PERSON] керувати, володіти і розпоряджатися даним автомобілем. Цивільна відповідальність водія ЗАЗ LANOS PICK-UP, належного ТОВ «Євромікс» застрахована в акціонерному товаристві «Страхова компанія «Інго» (далі - АТ «СК «Інго»), що підтверджується полісом № АО 2372680. 10 лютого 2020 року [PERSON] подав заяву до акціонерного товариства «СК «Інго» (далі - АТ«СК «Інго») про виплату страхового відшкодування. 24 квітня 2020 року позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 17716,74 грн. Однак реальна вартість збитків, що була завдана позивачу складає 34648 грн, і це підтверджується експертним дослідженням, проведеним 25 квітня 2020 року № 008/20 за заявою позивача. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив стягнути з ТОВ «Євромікс» на користь позивача 16 892 грн. Ухвалою судді від 14 травня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. 31 серпня 2020 року від відповідача надійшла заява про розгляд справи без участі представника відповідача та заперечення на позовну заяву, в яких зазначено, що доводи позивача про те, що відповідач повинен сплатити позивачу шкоду, завдану внаслідок ДТП є необґрунтованими, оскільки обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладений на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, вимоги суперечать меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. Крім того, виходячи із результатів висновку від 25 квітня 2020 року № 008/20 проведення відновлювального ремонту автомобіля є недоцільним з економічної точки зору. Утилізаційна вартість такого автомобіля визначається, як сума вартості металобрухту, залишкових вартостей придатних до подальшої експлуатації деталей та агрегатів за вирахування вартості робіт на їхній демонтаж. У зв`язку з тим, що у АТ «СК «Інго» виникли сумніви щодо об`єктивності в розмірі збитку та з метою визначення дійсно реального збитку, який повинен відшкодувати АТ «СК «Інго», останнім було залучено експерта для визначення розміру вищезгаданого збитку. Згідно із розрахунком № 2347132 АТ«СК «Інго» від 19 лютого 2020 року матеріальний збиток, завданий власнику авто склав 34095,50 грн. Таким чином, АТ «СК «Інго» виплатила позивачу страхову відшкодування за рахунком № [NUMBER] АТ «СК «Інго» від 19 лютого 2020 року, а саме: 34095,50 - 16338,76 + 17756,74 грн, що й вказав позивач у своїй позовній заяві. Тому відсутні правові підстави для стягнення шкоди з відповідача. Позивач скористався своїм правом на звернення безпосередньо до страховика та отримав страхове відшкодування, а страхова компанія забезпечила реалізацію абсолютного права позивача на відшкодування шкоди, завданої в ДТП, тому, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню стаття 1194 ЦК України, на яку посилається позивач. Якщо позивач не згоден із сумою відшкодування та оцінкою завданих йому збитків, він повинен звертатися саме до страхової компанії, а не до відповідача, тобто позов заявлено до неналежного відповідача. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності заперечень відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд установив, що 08 лютого 2020 року сталася ДТП за участю транспортного засобу марки «ЗАЗ LANOS PICK-UP», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням позивача. В результаті ДТП авто марки ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , зазнало механічних пошкоджень. Постановою Старобільського районного суду Луганської області від 05 березня 2020 року, винним у скоєнні ДТП визнано [PERSON] . Водій автомобіля ЗАЗ LANOS PICK-UP на час скоєння ДТП перебував у трудових відносинах з ТОВ «Євромікс». Відповідно до свідоцтва про реєстрацію автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] , зазначений автомобіль належить [PERSON] . Згідно з нотаріально посвідченою довіреністю серії ННЕ №932296, виданою державним нотаріусом Марківської державної нотаріальної контори Луганської області 13 червня 2019 року власник автомобіля ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] уповноважив [PERSON] керувати, володіти і розпоряджатися зазначеним автомобілем. Відповідно до полісу № АО 2372680 цивільна відповідальність водія ЗАЗ LANOS PICK-UP, належного ТОВ «Євромікс», застрахована в АТ «СК «ІНГО». 10 лютого 2020 року [PERSON] подав до АТ «СК «ІНГО» заяву про виплату страхового відшкодування. 24 квітня 2020 року позивачу виплачено страхове відшкодування в сумі 17716,74 грн. Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження з визначення матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21043 від 25 квітня 2020 року № 008/20 вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 62 533,02 грн. Згідно з пунктом 8 Методики вартість матеріального збитку дорівнює ринковій вартості транспортного засобу і складає 34648 грн. Згідно із розрахунком №2347132, складеним 19 лютого 2020 року матеріальний збиток, завданий автомобілю ВАЗ 21043, д.н.з. [NUMBER] , складає 34 095,50 грн. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до статті 6 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність. Статтями 28, 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому, у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника (і) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Відповідно до пункту 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092(далі - Методика), коефіцієнт фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників колісних транспортних засобів (далі - КТЗ), строк експлуатації яких не перевищує: 5 років - для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років - для інших легкових КТЗ. Відповідно до пункту 7.39 зазначеної Методики винятком стосовно використання зазначених вимог є: а) якщо КТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний); б) якщо складові частини кузова, кабіни, рами відновлювали ремонтом або вони мають корозійні руйнування чи пошкодження у вигляді деформації. Відповідно до пункту 8.2 Методики, вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ, визначається такою, що дорівнює ринковій вартості КТЗ на момент пошкодження за наявності однієї з нижчезазначених умов: а) якщо, незважаючи на принципи внеску та найбільш ефективного використання, вартість відновлювального ремонту КТЗ не менша за його ринкову вартість б) якщо сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу КТЗ і втрати товарної вартості не менша за ринкову вартість КТЗ, в) якщо неможливо відновити КТЗ відповідно до технічних вимог виробника. Крім того, згідно із висновком від 25 квітня 2020 року №008/20, вартість відновлювального ремонту складає 62533,02 грн, що перевищує ринкову вартість КТЗ, яка дорівнює 34648 грн, тому вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю КТЗ встановлюється на рівні ринкової вартості КТЗ на момент пошкодження. За змістом статті 30 Закону № 1961-IV транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 15 своєї Постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року № 4 зазначив, що у випадку, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов`язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, авласник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, постраждала сторона має самостійно визначитись щодо своєї згоди про визнання транспортного засобу фізично знищеним та зі способом щодо відшкодування страхової суми в межах ліміту страхового полісу. Ураховуючи те, що позивач, отримавши страхове відшкодування в розмірі різниці між вартістю транспортного засобу до та після ДТП, фактично не визнав свій автомобіль фізично знищеним, в результаті чого страховик відшкодував заподіяну позивачу майнову шкоду в обсязі, що знаходиться в межах ліміту відповідальності за договором страхування. Таким чином, скориставшись своїм правом на звернення безпосередньо до страховика, позивач отримав страхове відшкодування, а А Т "СК "Інго" забезпечило реалізацію права позивача на відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, тому підстави для стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) на підставі статті 1194 ЦК України відсутні. У зв`язку з чим, відсутні й підстави для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed