Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У своїй позовній заяві позивачка просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дочки, що продовжує навчання, у розмірі по 1000 гривень на одну дитину щомісячно. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що з 1996 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають двоє дітей, неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], яка досягла повноліття. На даний час шлюб між ними не розірвано, проте вони з відповідачем проживають окремо. Діти перебувають на її повному утриманні. Дочка [PERSON] навчається на першому курсі Івано-Франківського національного університету імені Василя Стефаника на факультеті іноземних мов, денної форми навчання на контрактних умовах. У зв»язку з цим вона потребує матеріальної допомоги, оскільки витрати на проживання та навчання дуже великі. Відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, хоч має таку можливість, оскільки працює сезонно та має високі заробітки. Сторони у судове засідання не з"явилися, направили суду заяви про розгляд справи без їх участі. За таких обставин суд вважає за необхідне справу розглянути у відсутності сторін у порядку, визначеному ст. 197 ч.2 ЦПК України. У своєму запереченні проти задоволення позову відповідач зазначив, що діти перейшли проживати до дружини тільки навесні цього року, а до цього часу проживали разом з ним у будинку його матері та перебували на його повному утриманні. Аліменти на утримання дітей у розмірі, визначеному позивачкою сплачувати не може, оскільки є інвалідом ІІІ групи, важка фізична праця йому протипоказана. Тому він не може виїхати на сезонні роботи. Єдиним його доходом є пенсія, розмір якої складає приблизно 900 гривень. Зважаючи на це просить суд зменшити розмір аліментів, які просить стягувати з нього позивачка, або присудити аліменти у частці від доходу. Вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають двоє дітей: неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], яка на даний час досягла повноліття, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 4), копією свідоцтва про зміну імені позивачки (а. с. 5) та копіями свідоцтв про народження дитини (а. с. 6, 19). Дочка сторін Тетяна навчається на першому курсі Івано-Франківського національного університету імені Василя Стефаника на факультеті іноземних мов, денної форми навчання на контрактній основі, що підтверджується довідкою з місця навчання за № 1136, виданою 30 квітня 2014 року (а. с. 7) та копією договору про підготовку освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра (а. с. 8). Відповідач є інвалідом ІІІ групи загального захворювання та отримує пенсію по інвалідності в сумі 949 гривень, важка фізична праця йому протипоказана, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК від 14 березня 2014 року АВ № 0232396 (а. с. 20) та копією довідки № 03-49/462, виданої Управлінням пенсійного фонду у Рожнятівському районі 15 травня 2014 року (а. с. 22). Відповідач на даний час ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, єдиним джерелом його доходів є пенсія, що підтверджується довідкою № 531 виданою Брошнів-Осадською селищною радою (а.с.21) та витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с.26). Отже судом встановлено, що відповідач є батьком дітей позивачки, старша дочка навчається, діти на даний час проживають з матір»ю, а батько не надає коштів на їх утримання. За змістом ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За змістом ст. 199 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх дітей, якщо вони продовжують навчання, до досягнення ними двадцяти трьох років, а згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримування дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Статтею 182 ч. 2 названого кодексу визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Частиною 3 зазначеної норми встановлено, що коли розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 30 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК ) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. № 606-XIV "Про виконавче провадження" він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Відповідач позов визнав частково, є інвалідом третьої групи, отримує невисокий але регулярний дохід у виді пенсії по інвалідності в розмірі 949 гривень, та не може важко фізично працювати за станом здоров»я, а тому суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 1000 гривень на кожну дитину та приходить до висновку, що з нього слід стягнути аліменти у частці від його доходу, яка не може бути більшою половини цього доходу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у доход держави судові витрати по справі у виді судового збору, а судові витрати на правову допомогу покласти на позивачку.

Outcome: partial