Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-19 00:00:00

02.03.2015 року позивач [PERSON]звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та усунення перешкод в користуванні власністю. Із позову вбачається, що позивач є власником будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. У зазначеному будинку також з 02.02.2011 року зареєстрований [PERSON] Відповідач з 05.12.2012 рокупокинув місця проживання та виїхав на інше постійне місце проживання. Права власності в будинку відповідач не має. Позивач просить суд ухвалити рішення, яким визнати відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу слухати у її відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечує проти задоволення позову. Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та витягу про державну реєстрацію прав Краматорського міського БТІ будинок [ADDRESS] належить позивачу по справі - [PERSON](а.с. 9 - 10) Згідно акту Шабельківської селищної ради відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS]. (а.с. 12). Згідно посвідки на постійне проживання [PERSON] зареєстрований у [ADDRESS] (а.с. 7) Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сім'ї власника житла, зареєстрований у будинку позивача, але з грудня 2012 року не проживає у будинку, який належить позивачці на праві свідоцтва про право на спадщину. Відповідач надав до суду заяву про визнання позовних вимог. Згідно приписів ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому за таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved