Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-21 00:00:00

13.12.2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Вільнянської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування своєї заяви, позивач вказав, що [INFO], помер його батько - [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої, окрім іншого майна, увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.4187 га., розташована на території Вільненської сільської ради Апостолівського району, Дніпропетровської області, та належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 038331, виданого на підставі розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації № 6/2, від 14 січня 2003 року, кадастровий номер 1220382500-01-020-0032, яку померлий заповідав позивачу відповідно до Заповіту посвідченого секретарем Вільненської сільської ради Апостолівського району 15.03.2010 року р.№15. Вирішуючи питання про прийняття спадщини, позивач, як спадкоємиць першої черги після смерті батька, звернувся до приватного нотаріуса Апостолівського районного нотаріального округу [PERSON], з метою належного оформлення своїх спадкових прав про що свідчить Витяг про реєстрацію в спадковому реєстрі № 35733113 від 13.11.2013 року в якому вказано номер спадкової справи № 145/2013. 13 грудня 2013 року позивач звернувся з заявою про видачу йому Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак нотаріус [PERSON] надала роз'яснення, що вона позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину у зв'язку з невідповідністю правовстановлюючого документу, а саме державний акт про право власності на земельну ділянку видано на ім'я «[PERSON]» тоді як спадкодавець в Свідоцтві про смерть зазначений «[PERSON]», тому зазначений документ не відповідає вимогам Закону та не може бути прийнятий нотаріусом як належний правовстановлюючий документ. Так як власник земельної ділянки помер, не можливо в позасудовому порядку здійснити виправлення помилки, тому у зв'язку з вищезазначеними фактами позивачу було запропоновано звернутись до суду. [PERSON] надав суду заяву відповідно до якої просить задовольнити заявлені вимоги в повному об'ємі та визнати право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Справу просив слухати за його відсутності. Представник Вільнянської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області надав суду заяву відповідно до якої не заперечував проти задоволення позовних вимог та просив слухати справу за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає повному задоволенню. Копією спадкової справи № 145/2013, підтверджується факт прийняття спадщини [PERSON], після смерті спадкодавця [PERSON]. Свідоцтвом про смерть № [NUMBER] від 03.06.2013 року, підтверджується час та місце смерті спадкодавця [PERSON]. Згідно Свідоцтва про народження № [NUMBER] від 07.04.1967 року, встановлено факт родинних відносин позивача [PERSON] та спадкодавця [PERSON]. Судом встановлено, що земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4.4187 га., яка розташована на території Вільненської сільської ради Апостолівського району, Дніпропетровської області, належить спадкодавцю [PERSON], на підставі Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 038331, виданого на підставі розпорядження голови Апостолівської районної державної адміністрації № 6/2, від 14 січня 2003 року, кадастровий номер 1220382500-01-020-0032 Згідно довідки Державної реєстраційної служби № 9967113 від 16.01.2014 року, встановлено відсутність заборон та арештів щодо вищевказаної земельної ділянки. Згідно роз'яснення нотаріуса № 1177/01-16 від 13.12.2013 року, встановлено, що в позасудовому порядку неможливо вирішити питання успадкування майна позивачем. За змістом ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи та часом її відкриття є день смерті особи. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), та, згідно ст. 1223, ч. 2 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261 -1265 ЦК України, згідно ст. 1261 ЦК України. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Постановою № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» передбачено: «….З метою забезпечення однакового застосування законодавства про спадкування Пленум Верховного Суду України постановив:… Відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут)…..». Законом, що містить спеціальні норми і регулює відносини у сфері спадкування, є Цивільний кодекс України, який набув чинності 1 січня 2004 року. Згідно ч. 2, ст. 1241 Цивільного кодексу України, до обов'язкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обов'язкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця. Відповідно до ст. 1225 Цивільного кодексу України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкодавців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. П п.2 Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 року зазначено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до п. 1.12. Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі (далі Інструкція) «Складання державного акта на право власності на земельну ділянку або право постійного користування земельною ділянкою при передачі або наданні земельних ділянок громадянам, підприємствам, установам, організаціям та об'єднанням громадян всіх видів проводиться після перенесення в натуру (на місцевість) меж земельної ділянки та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженим в установленому порядку проектом відведення цієї ділянки.» Згідно з п. 1.13. Інструкції «Складання державного акта на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою при передачі земельної ділянки, що була раніше надана громадянам, підприємствам, установам, організаціям і об'єднанням громадян всіх видів, у постійне користування або при переоформленні правоустановних документів на ці земельні ділянки, проводиться після відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх довгостроковими межовими знаками встановленого зразка за затвердженою відповідною технічною документацією.» У частині 4. ст. 174 ЦПК України вказано, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Outcome: approved