Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

04 липня 2018 року позивачка, [PERSON], звернулася до суду з позовом до Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області про визнання права власності на спадкове майно (ціна позову 73237 грн.) посилаючись на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] та відкрилась спадщина на належне їй майно. За життя мати залишила заповіт, посвідчений секретарем виконкому Чечельницької сільської ради , згідно з яким заповіла позивачці все належне їй на день смерті майно. Позивачка в установленому законом порядку прийняла спадщину після смерті матері, інших спадкоємців майна померлої, які би прийняли спадщину та претендували на неї, немає. На частину спадкового майна, зокрема на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, позивачка вже отримала свідоцтво про право на спадщину, видане державним нотаріусом 20.02.2009 року. Спадковим майном також являється і житловий будинок, розташований в [ADDRESS], який мати успадкувала після смерті [INFO] своєї матері [PERSON], але не оформила своїх спадкових прав на нього та померла. Нотаріус відмовив позивачці у вчиненні нотаріальних дій , а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS], так як відсутні правовстановлюючі документи на вищевказане майно. Позивачка вважає, що вона має всі підстави отримати житловий будинок в порядку спадкування, а тому звернулася до суду та просить визнати за нею право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS], як за спадкоємцем за законом після смерті [INFO] [PERSON], який належав померлій [INFO] [PERSON]. Представник позивачки [PERSON] в підготовче судове засідання не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій позов підтримала повністю, просила його задовольнити, і оскільки позов визнано представником відповідача, проводити розгляд справи у її відсутності у підготовчому засіданні. Відповідач: представник Маківської сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області в підготовче судове засідання не з'явився, однак надіслав суду заяву, в якій позов визнав та не заперечив в його задоволенні і просить справу розглядати у його відсутності. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідачем визнано позов в повному обсязі, про що свідчить відзив на позов і визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому суд ухвалює про винесення рішення в підготовчому судовому засіданні. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалив проводити розгляд даної справи у відсутності сторін по наявних матеріалах. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], а [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть. Відповідно до ст.ст. 1223,1233 ЦК України позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], яка в свою чергу, була спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину прийняла, відповідно ст.549 ЦК УРСР, оскільки фактично вступила в управління або володіння спадковим майном, що підтверджується копією заповіту від 15 травня 1991 року, посвідченого секретарем виконкому Чечельницької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №55, копією заповіту від 06 листопада 1999 року, посвідченого секретарем виконкому Чечельницької сільської ради Дунаєвецького району Хмельницької області, зареєстрованого в реєстрі за №50, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 20 лютого 2009 року, та копіями спадкових справ №74-09 заведеної 29 січня 2009 року та 478-98 заведеної 30 вересня 1998 року. Відповідно до ст. 1276 ЦК України ,якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). До маси спадкового майна, після смерті [PERSON], входить житловий будинок площею 108,6 кв.м. з належними до нього господарськими будівлями та спорудами вартістю 73237 грн., що підтверджується зведеним актом вартості будівель і споруд, технічним паспортом на житловий будинок. Згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16 травня 2018 року приватний нотаріус Дунаєвецького районного нотаріального округу не може видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований в [ADDRESS] та належав [PERSON], яка померла [INFO], спадкоємцем якої була її дочка [PERSON], яка спадщину прийняла, але не оформила спадкових прав , померла [INFO], на ім'я позивачки в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок. Згідно з довідкою Дунаєвецького КП "Інвентарбюро" від 20 лютого 2018 року видно, що акт про завершення будівництвом житлового будинку в [ADDRESS] не складався, свідоцтво про право власності на домоволодіння Дунаєвецькою районною радою на ім'я [PERSON] не видавалося. Як вбачається з виписки з погосподарської книги за 1953-1955 рр., виданої Маківською сільською радою Дунаєвецького району Хмельницької області житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS] з 1953 року зареєстрований за померлою [INFO] [PERSON], яка і є головою домогосподарства, рік побудови будинку та господарських будівель 1952, розмір земельної ділянки , який виділено біля домоволодіння - 0,30 га.. Виникнення права власності у спадкодавця [PERSON] регулювалось зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року, Законом України «Про власність», Законом України від 07 грудня 1990 року № 553-ХІІ «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Законом України від 25 грудня 1974 року «Про державний нотаріат», постановою Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 «Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР», Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, померла [PERSON] своє право власності в БТІ не оформила. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Тому, [PERSON] набула право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. Відповідно до ч.4 ст. 25, п. 11 ч. 4 ст. 346 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті; право власності припиняється у разі смерті власника, у зв'язку з чим позивач позбавлений можливості іншим чином, ніж у судовому порядку визнати за собою право власності на спадкове майно. Відповідно до ст.ст.1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця); до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин позов слід задовольнити та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON], який належав померлій [INFO] [PERSON].

Outcome: approved