Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-13 00:00:00

01.03.2021р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Дніпровської міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини (а.с. 1-2). Ухвалою судді Наумової О.С. від 02.03.2021р. позовну заяву залишено без руху і позивачеві наданий строк на усунення її недоліків (а.с. 26). Після усунення позивачем недоліків шляхом сплати судового збору (а.с. 28), ухвалою судді Наумової О.С. від 29.03.2021р. відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 30). У позові [PERSON] посилався на те, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить квартира [ADDRESS] , яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом. Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, інші спадкоємці за заповітом чи за законом відсутні. Позивач організував і оплатив поховання, поминальний обід. До сьогоднішнього дня утримує квартиру, оплачує за комунальні послуги. Зазначає, що тривалий час перебував у тяжкому стані у зв`язку із втратою єдиної близької людини, тому не мав змоги займатись оформленням спадщини. Окрім цього, з 01.11.2017р. по 01.06.2018р. доглядав за бабусею [PERSON] , [INFO] , яка не пересувалася і потребувала постійного стороннього догляду і до цього час перебуває в аналогічному стані. Тому не мав змоги з`явитися до нотаріуса і своєчасно подати заяву. Згодом, після смерті батька, оскільки є людиною необізнаною в сфері права, звернувся до юриста, але отримав невірну консультацію стосовно обсягу своїх прав та обов`язків щодо прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса Першої Дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової А.І. від 25.05.2018р. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, просив встановити додатковий строк для подачі заяви і прийняття спадщини за законом після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] . Від представника позивача - адвоката Башкєєвої А.О. (діє на підставі договору від 27.04.2021р. і ордеру від 13.05.2021р. (а.с. 38-39) 14.05.2021р. надійшла заява, у якій представник позивача просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 34), правом на надання відзиву не скористався. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. За відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] у м. Дніпрі помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 11.11.2017р., актовий запис № 1044 (а.с. 13). Родинний зв`язок підтверджується свідоцтвом про народження позивача (а.с. 8). [PERSON] на день смерті був зареєстрований в квартирі [ADDRESS] , що видно з копії його паспорта (а.с. 9-10). Позивач оплатив поховання батька, про що надав квитанцію (а.с. 19), також позивачеві видана довідка про причину смерті [PERSON] від 11.11.2017р. (а.с. 18). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер 32720146, яка належала померлому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2011р., виданого державним нотаріусом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Водолазською Н.В. (а.с. 16). Позивач є єдиним спадкоємцем померлого, інші спадкоємці за заповітом чи за законом відсутні. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини суд визнав поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій, які має оцінити суд з урахуванням доводів та заперечень учасників справи та врахувавши її фактичні обставини. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. В обґрунтування причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини [PERSON] зазначив, що тривалий час перебував у тяжкому стані у зв`язку із втратою близької людини, тому не мав змоги займатись оформленням спадщини. З 01.11.2017р. по 01.06.2018р. доглядав за бабусею [PERSON] , [INFO] (а.с. 22-23), яка не пересувалася і потребувала постійного стороннього догляду, на підтвердження чого надав довідку Комунального некомерційного підприємства «Дніпровський цент первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровської міської ради від 22.02.2021р. (а.с. 21). Пояснив, що він не є обізнаним у сфері права. Після смерті батька звернувся до юриста, але отримав невірну консультацію стосовно обсягу своїх прав та обов`язків щодо прийняття спадщини. В травні 2018 року позивач звернувся до нотаріуса за оформленням спадщини. Постановою державного нотаріуса Першої Дніпровської державної нотаріальної контори Кравцової А.І. від 25.05.2018р. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька [PERSON] , у зв`язку із пропуском строку на подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 20). За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Під час розгляду справи суд виходить з аналізу прецедентної практики Європейського Суду з прав людини (ЄСПЛ), яка свідчить про важливість дотримання державою принципу «правомірних або законних очікувань» та захист прав людини через призму цього принципу, так у рішенні ЄСПЛ «Федоренко проти України» суд нагадав, що відповідно до його прецедентної практики поняття «майно» може поширюватися на «наявне майно» або активи, включаючи претензії, щодо яких заявник може обґрунтовано стверджувати, що він принаймні має «законні сподівання» ефективно скористатися правом власності. Аналізуючи практику розгляду Судом справ щодо порушення права володіння майном, можна зробити висновок, що поняття «майно», як і «власність», має досить широке тлумачення й охоплює цілу низку економічних інтересів (активів) - як матеріальних, так і нематеріальних. Зокрема, у контексті статті 1 Першого протоколу Конвенції Судом розглядалися справи щодо порушення права власності, де об`єктами було усе «власне» майно особи, що може входити до складу спадщини, і яке можна заповісти («Маркс проти Бельгії» (the Marckx case), рішення від 27.04.1979 р., п. 64), тобто наявне майно ("existing possessions"). В даному випадку предметом спору є захист права позивача на наявне майно, що уже увійшло до складу спадщини, яке спадкоємець має законне сподівання отримати у спадок. Суд вважає, що існують підстави для висновку, що зазначені обставини викликали у позивача істотні труднощі у житті, які перешкодили вчасному зверненню до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, тому право позивача на прийняття спадщини підлягає захисту судом. З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що причини пропуску позивачем строку для прийняття спадщини поважними і об`єктивними, що підтверджується матеріалами справи, а тому вважає доцільним для позивача визначити такий строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, терміном у два місяці з моменту набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved