Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-16 00:00:00

Позивач Публічне акціонерного товариства 'Державний Ощадний Банк України' в особі: філії-Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернувся в суд з позовом [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. В позовній заяві позивач вказав, що 28 березня 2005 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (ПАТ «Державний ощадний банк України») та відповідачем - фізичною особою [PERSON] було укладено кредитний договір № 992 відповідно до якого Відповідачу було видано кредит в сумі 30000,00 грн., на споживчі потреби, зі сплатою 24% річних, строком на 24 місяці. Відповідно до п. 1.6. Кредитного договору за користування кредитом Позичальник зобов'язується сплачувати банку проценти в розмірі та на умовах визначених Кредитним договором. Проценти нараховуються на фактичний розмір заборгованості починаючи з дати видачі коштів до повного погашення кредиту. Нараховані відсотки повинні бути сплачені Позичальником щомісячно до 30 числа місяця, наступного за звітним. Перша сплата відсотків на умовах цього договору має бути здійснена в строк до 30 березня 2005 року. Сплата відсотків проводиться шляхом внесення готівки до каси Банку, або шляхом безготівкових перерахувань. Остання сплата відсотків повинна бути здійснена не пізніше 28 березня 2007 року. Відповідно до п. 4 Кредитного договору за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту та своєчасної сплати відсотків за користування кредитом Позичальник зобов'язується сплатити на користь Банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу з кожен день прострочення. Відповідач не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором станом на 12 лютого 2018 року за Відповідачем рахується наступна заборгованість: - заборгованість за кредитом - 13222,77 грн.; - заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками складає 1530,65 грн. - сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту і своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом - 3956,35 грн. Загальна сума заборгованості становить 18709,77 грн. Просять суд стягнути з [PERSON] заборгованість по кредитному договору № 992 від 28.03.2005 в сумі 18709,77 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний бак України», в особі філії - Черкаське обласне управління AT «Ощадбанк», а також суму сплаченого судового збору. Представник позивача Лесечко О.В., який діє на підставі довіреності від 01.02.2018 (а.с.36) в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, просить застосувати строк позовної давності. Суд вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що „22" березня 2005 року між ВАТ „Державний ощадний банк України» в особі філії - Канівське відділення № 3284 філії - Черкаське обласне управління, правонаступником якого є ПАТ „Державний ощадний банк України" та [PERSON], паспорт [NUMBER] виданий Канівським МРВ УМВС України в Черкаській області 10 серпня 2001 було укладено Кредитний договір № 992, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 30000,00 (тридцять тисяч) гривень, на споживчі потреби, зі сплатою 24% річних, строком на 24 місяці, з остаточним терміном повернення кредиту 28 березня 2007 року (а.с.15,16). Відповідно до ст.509 ЦК України одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору згідно ст.526ЦК України. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Статті 526, 527 ЦК України зобов'язують боржника належним чином виконувати свої зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася. Згідно розрахунку заборгованості від 12 лютого 2018 року вбачається, що загальна сума заборгованості, яку необхідно сплатити [PERSON] становить 18709,77 грн. до складу якої входить: - заборгованість за кредитом - 13222,77 грн.; - заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками складає 1530,65 грн. сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту і своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом - 3956,35 грн. (а.с.17). Відповідачем [PERSON] була подана суду заява про застосування строків позовної давності за вимогами позову. Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 28 березня 2007 року. Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Оскільки позивачем суду не надано графіку щомісячних зобов'язань, а тому суд позбавлений можливості встановити настання строку погашення чергового платежу. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Пунктом 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту", строк давності якого минув. Зважаючи на викладене, суд вбачає передбачені законом підстави для застосування в межах даного спору позовної давності до заявлених позивачем вимог про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у розмірі 18709,77 грн. до складу якої входить: заборгованість за кредитом - 13222,77 грн.; заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками - 1530,65 грн., сума пені за порушення взятих на себе зобов'язань по поверненню основної суми кредиту і своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом - 3956,35 грн., у зв'язку зі спливом строку позовної давності та на підставі ст. ст.257,258,267 ЦК України, оскільки за умовами договору строк повного погашення кредиту визначено до 28.03.2007, проте позивач звернувся до суду з позовом лише 28.02.2018. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин, враховуючи термін дії Кредитного договору, а також дату звернення до суду, суд вважає , що строк давності звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором минув, позивачем не заявлено клопотання про визнання поважними причини пропуску строку для звернення до суду та про його поновлення, а отже позовні вимоги слід залишити без задоволення. Враховуючи, що суд не знайшов підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, в зв'язку з цим відповідно до вимог ст.141 ЦПК України не підлягають стягненню на користь позивача й понесені судові витрати.

Outcome: dismissed