overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

06 жовтня 2020 року АТ КБ "Приватбанк" звернувся до [PERSON] з позовною заявою, в якій просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 15 травня 2012 року в розмірі 51 685, 63 грн. та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2102, 00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору про надання банківських послуг № б/н від 15 травня 2012 року, банком відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку, розмір кредитного ліміту по якій збільшувався з 300,00 грн. до 19 000,00 грн.зі сплатою відсотків. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті складає між ним та банком договір про надання послуг. Однак вона порушувала зобов`язання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість. 09 жовтня 2020 року прийнято до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та відмовлено в задоволені клопотання про огляд веб- сайту. Представник позивача в судове засідання не з?'явився, подав клопотання, в якому просить засідання проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.59). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не подала відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання була повідомлена у встановленому законом порядку (а.с.68; 78). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи згоду представника позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-18 00:00:00

06 жовтня 2020 року відповідно до ухвали Деснянського районного суду м. Києва на розгляд до Летичівського районного суду за підсудністю надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовні заяві [PERSON] вказала, що 20.07.2010року зареєструвала з відповідачем шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайоннного управління юстиції, актовий запис № 956, в якому у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . У зв`язку із різними поглядами на життєві цінності та різними характерами між ними почали виникати конфлікти та сварки, що привело до припиненню сімейно-шлюбних відносин та окремого проживання з грудня 2019 року, тому [PERSON] звернулася в суд з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. 09.10.2020 року ухвалою Летичівського районного суду було відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач та відповідач не з`явилися, проте подали до суду заяви в яких просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги позивач підтримав, відповідач позов визнав. Справу розглянуто в порядку ст. 247 ЦПК України на підставі наявних матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в порядку, передбаченому ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Відповідно до абзацу 3 пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009, № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Спору щодо місця проживання доньки [PERSON] , [INFO] , немає. В судовому засіданні не встановлено, що визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і тому, суд приходить до висновку про прийняття визнання позову відповідачем та задовольнити вимоги позивача. На підставі наведеного, ст. ст. 105,110 - 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-03 00:00:00

06 жовтня 2020 року представник АТ КБ "Приватбанк" звернувся до [PERSON] з позовною заявою, в якій з урахуванням уточнених позовних вимог на а.с.74-75, просить стягнути заборгованість за кредитним договором від 17 вересня 2013 року в розмірі 6602,25 грн. та судові витрати на оплату судового збору в сумі 2102, 00 грн. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що [PERSON] звернувся до банку з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 17 вересня 2013 року. Банком відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом та надано у користування кредитну картку, розмір кредитного ліміту по якій збільшувався з 300,00 грн. до 3500,00 грн.зі сплатою відсотків. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на сайті складає між ним та банком договір про надання послуг. Однак він порушував зобов`язання щодо своєчасності та повноти повернення отриманих коштів, внаслідок чого і виникла зазначена заборгованість. 07 жовтня 2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 16 листопада 2020 року прийнято заяву про зменшення позовних вимог та відмовлено у задоволені клопотання про огляд веб-сайту та фіксування розділу 2.1.1 Умов та правил надання банківських послуг. Представник позивача в судове засідання не з?'явився, подав клопотання, в якому просить засідання проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.58). Такі дії не суперечать вимогам ст.211 ЦПК України, згідно якої учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився та не подав відзив на позов, про дату, час і місце цього засідання був повідомлений у встановленому законом порядку (а.с.83, 88). Згідно ч.1 ст.223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. Враховуючи згоду представника позивача, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

06 квітня 2015 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просить стягнути з [PERSON], [INFO], уродженця м. Чернігова, аліменти на її користь на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки заробітної плати, починаючи з дня пред'явлення позову до повноліття дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що дитина знаходиться повністю на її утриманні та потребує матеріальної допомоги, а відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Сторони до суду не з'явились, про час та місце розгляду справи оповіщені, позивач позов підтримала, а відповідач його визнав, просили справу розглядати без їх участі, про що подали письмові заяви. Фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося відповідно до ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 "Про судове рішення у цивільній справі", у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Судом встановлено, щошлюб між сторонами розірвано 25 вересня 2008 року, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 871, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 25.09.2008 (а.с.3). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 2), яка мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги визнання відповідачем позову, проживання дитини сторін разом з матір'ю, перебування на її утриманні та обов'язок батька утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

06 квітня 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], перебуває на її утриманні. Відповідач, який є батьком дитини, не надає матеріальної допомоги на її утримання, не зважаючи на те, що вона перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, та потребує такої допомоги. Вказує, що відповідач працює та має можливість надавати грошову допомогу, а тому просить стягнути з нього на своє утримання ? частину його заробітку щомісяця до досягнення їх сином трьох років. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але в адресованій суду заяві свої позовні вимоги підтримала повністю, просила справу розглянути у її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, у зв'язку з чим суд допустив заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 грудня 2008 року (а.с. 7), а відповідно до копії свідоцтва про народження І-ФП № 180925, мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Згідно даних Мішково-Погорілівської сільської ради, неповнолітній [PERSON] мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні (а.с. 5). Аналізуючи надані докази, судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають неповнолітнього сина, який перебуває на утриманні матері [PERSON] Сторони проживають окремо один від одного, при цьому відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання позивачки та їх спільної дитини. За положеннями ч. 2 ст. 84 СК України, той з подружжя з ким проживає дитина віком до трьох років, має право на утримання від чоловіка - батька дитини. Частиною 4 цієї ж статті СК України, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Враховуючи вимоги ст.84 СК України, матеріальне становище дитини та позивачки, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання матері їх сина [PERSON] до досягнення їх сином [PERSON] трьох років. Окрім цього, згідно зі ст. 79, ст. 88 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" від 8 липня 2011 року, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

06 квітня 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку. В обгрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що відповідач добровільної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судове засідання сторони не з"явилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відстуності, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відстуності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони з 10.12.2014р. перебувають у зареєстрованому шлюбі\~ /.с.4/.Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] не виконує обов`язок по утриманню сина, а значить вимога позивачки про стягнення аліментів підлягає задоволенню. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.( ч.3 ст. 181, ст. ст. 182, 183 СК України). Судом встановлено, що дитина об`єктів рухомого і нерухомого майна не має, проживає із матір`ю. Відповідач є солдатом контрактної служби в/ч [NUMBER] в м.Харкв, інших неповнолітніх дітей він не має, інших стягнень по виконавчим листам з нього не проводиться. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про можливість стягнення із [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини його заробітку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

06 квітня 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.08.1982 року, шлюб зареєстрований міським відділом РАЦС м. Нова Каховка Херсонської області, актовий запис № 532, про що видано свідоцтво серії І-КГ № 365850. Спільне життя з відповідачем не склалося, у звязку з чим вони втратили почуття поваги та любові один до одного, шлюбних стосунків не підтримують, разом не проживають на протязі 16 років, спільне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер, а тому подальше його збереження вважає за неможливе. Спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя не має. Просила суд шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище "Магдюк", обране під час реєстрації шлюбу. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву в якій просила справу розглядати в її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, на примирення не згодна. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просив справу розглядати в його відсутність, позовні вимоги визнав, проти їх задоволення не заперечував, на примирення не згоден. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 200 ч.4, ст. 206 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі з 28 серпня 1982 року. На теперішній час шлюбних стосунків не підтримують, більше 16 років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Спір про поділ майна подружжя відсутній. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження сімї суперечило б їх інтересам. Згідно ч.2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі ч.3 ст. 105, ст.ст. 110, 112, 113, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-29 00:00:00

06 липня\~ 2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON], просила постановити рішення про визнання останньої втратившою право користування житловим будинком № 21 по вулиці Польовій в с. Пятирічка Баранівського району Житомирської області з травня 2015 року \~ .\~ Обгрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначила, що вона є власником житлового будинку №21 , розташованого по вулиці Польовій в с. Пятирічка Баранівського району Житомирської області. У 2004 році в належному їй будинку зареєструвалася її сестра\~ відповідач [PERSON] Більше двох років тому відповідач вибула з її будинку на інше місце проживання в цьому ж населеному пункті , однак відмовляється знятися з реєстрації\~ . У зв'язку з тим, що [PERSON] зареєстрована в належному\~ їй будинку\~ , вона не має можливості оформити документи для отримання субсидії на оплату житлово-комунальних послуг. Будь-яких домовленостей з відповідачем щодо збереження за нею права на житло у неї не було. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали із підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] не зявилась в судове засідання і не повідомила суд про причину неявки, про час та місце розгляду справи вона повідомлена належно, про що свідчить поштове повідомлення. Тому справа розглядається заочно, проти такого порядку вирішення справи позивач та її представник не заперечують. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги\~ [PERSON] є обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню повністю. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку, який знаходиться по вулиці Польовій, 21\~ в с. Пятирічка Баранівського району\~ Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с. 6). Її право власності належним чином реєстроване, що підтверджується відповідним витягом № 31202321 від 06.09. 2011 року ( а.с. 7). Відповідно до довідки виконавчого комітету Дубрівської\~ сільської ради Баранівського району Житомирської області № 1682 від 04.07.2016\~ року ( а.с.\~ 9)\~\~ відповідач [PERSON] \~\~також зареєстрована в даному будинку. З \~травня 2015 року по даний час [PERSON] \~\~ не проживає в цьому будинку, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов\~ (а.с.10) ,\~\~ докази на\~ спростування\~\~ цього\~ факту\~ відсутні. Зазначені обставини у судовому засіданні підтвердили також свідки [PERSON]»янчук В.І., Лук»янчук О.В. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім"ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік , якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] \~\~ втратила право користування житлом в будинку в с. Пятирічка по вул. Польова, 21\~\~Баранівського району \~ Житомирської області, який належить для [PERSON] \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

06 липня 2016 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В позовній заяві посилався на те, що 13.06.2013 року між [PERSON] та банком був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 1 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач за вказаним договором належним чином його умови не виконує, в зв'язку з чим утворилася заборгованість. Просили суд стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором в сумі 3 811 грн. 27 коп. та судові витрати. В судове засідання ПАТ КБ «ПриватБанк» свого представника не направив, попередньо надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін з постановленням заочного рішення. Суд, вивчивши та дослідивши зібрані в справі докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.06.2013 року між [PERSON] та банком був укладений кредитний договір №б/н, згідно якого остання отримала кредит в розмірі 1 300 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином зобов'язання не виконує, в зв'язку з чим станом на 30.04.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 13 811,27 грн., яка складається з: -1 299,79 грн. - заборгованість за кредитом; -8 777,61 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -2 600,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. - штраф (фіксована сума); -633,87 грн. - штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач належним чином не виконує умови договору та не сплачує заборгованість по кредиту та відсотках, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають задоволенню. Також з відповідача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню судові витрати понесені при подачі позовної заяви, а саме сума судового збору в розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved