Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-11 00:00:00

07.10.2019 року представник позивача [PERSON] в особі свого представника адвоката Лишенка С.С. звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу по сплаті за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування позову представник позивача адвокат Лишенко С.С. зазначив, що позивач - [PERSON] оформивши право власності у порядку спадкування за законом після смерті свого батька [PERSON] на квартиру [ADDRESS] , сплатила через свого представника адвоката Лишенка С.С. борг за житлово-комунальні послуги, спожиті фактично [PERSON] , який мешкав у даній квартирі, у загальному розмірі 28147,97 гривень у серпні 2017 року. [PERSON] , який вважав себе також належним спадкоємцем після померлого [PERSON] , фактично розпоряджався спірною квартирою на свій розсуд, маючи правовстановлюючі документи та ключі, тому користувався наданими житлово-комунальними послугами, але не сплачував кошти за надання таких послуг і утворив заборгованість, яку вимушена була сплатити [PERSON] , так як заборгованість за житлово-комунальні послуги утворилася у досить значному розмірі. 27.01.2017 року [PERSON] зверталася до правоохоронних органів з заявою про вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, що [PERSON] перешкоджав їй у вільному доступі до квартири. [PERSON] звертався до суду з позовом про визнання права власності на вищевказану квартиру. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя [PERSON] відмовлено у задоволенні позову про визнання права власності у порядку спадкування за законом на частину в квартирі [ADDRESS] , яке набрало законної сили. За весь час судових спорів позивач не могла користуватися квартирою і отримала доступ до неї лише в серпні 2017 року, оскільки відповідач навмисно чинив перешкоди у вільному доступі до житла без достатньої правової підстави та розпоряджався майном за рахунок позивача. Позивач надає до суду докази наявності боргу за житлово-комунальні послуги, які утворив відповідач та які вона вимушена була сплатити, а саме: 22.08.2017 року позивачем сплачено борг ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ» в сумі 6529,73\~гривень, в серпні 2017 року позивачем сплачено борг МКП «ОСНОВАНІЄ» в сумі 2910,79\~гривень, в серпні 2017 року позивачем сплачено суму боргу в розмірі 14616,70\~гривень за централізоване опалення Концерну «Міські теплові мережі», а також сплачено заборгованість Комунальному підприємству «ВОДОКАНАЛ» у розмірі 4090,75 гривень. На підставі вищевикладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму боргу за сплачені нею житлово-комунальні послуги та судові витрати. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, але до суду надійшла заява від представника позивача про розгляд справи за їх відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали, просили суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 12.02.2020 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 21 жовтня 2019 року справа прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2019 року підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. З урахуванням викладеного, за змістом ст.128 ЦПК України, вважається, що відповідачі повідомлені про дату, час і місце розгляду справи належним чином. Ознайомившись з поясненнями сторін, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, об`єктивному, всебічному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~статтею 1 Цивільного кодексу України, цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. Частиною 2\~статті 11 Цивільного кодексу України\~встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти. Згідно з ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до\~ст.13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин 1 та 2\~статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 09 вересня 2015 року [PERSON] відмовлено у задоволенні позову до [PERSON] про визнання права власності у порядку спадкування за законом та задоволено зустрічний позов [PERSON] , яким визнано за останньою право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с. 6-7). Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 10 листопада 2015 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя залишено без змін (а.с. 8-10). Відповідно до заяви [PERSON] начальнику Дніпровського ВП ГУНП України в Запорізькій області від 27 січня 2017 року, [PERSON] заявила про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 296 Кримінального кодексу України, що [PERSON] перешкоджав їй у вільному доступі до квартири (а.с.11). Відповідно до відповіді № 69703-Лв-4049-0619 від 18.06.2019 року ТОВ «ЗАПОРІЖГАЗ ЗБУТ», 22.08.2017 року сума боргу, яка надійшла\~за особовим\~рахунком №\~ [NUMBER] \~відкритим за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~в розмірі 6529,73\~гривень оплачена (а.с.12). Відповідно до відповіді № 478/01-05 від 05.07.2019 року Міське комунальне підприємство «ОСНОВАНІЄ» повідомило про оплату в серпні 2017 року суми боргу в розмірі 2910,79\~гривень, про що свідчать витяг з копії особового рахунку квартиронаймача та довідка по особовому рахунку № [NUMBER] (а.с. 13-14). Відповідно до відповіді № 3038/1/27 від 06.06.2016 року Концерн «Міські теплові мережі» повідомив про оплату в серпні 2017 року суми боргу в розмірі 14616,70\~гривень за централізоване опалення (а.с. 15-18). Згідно відповіді № 8763 від 21.06.2019 року Комунальне підприємство «ВОДОКАНАЛ» повідомило, що станом на 01.06.2019 року заборгованість по оплаті послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] складає 173, 82 грн, що дає змогу суду зробити висновок про відсутність боргу (а.с.19). Верховний суд України розглядаючи справу № 6-2951цс15 (постанова від 20 квітня 2016 p.), зокрема, зазначив: «споживачі зобов`язані оплатити житлово- комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними». Згідно статті 162 ЖК Української PCP власники (споживачі) повинні щомісячно здійснювати оплату за отримані комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і увстановлений строк. Своєчасно оплатити спожиті комунальні послуги споживачзобов`язаний також згідно положень п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до\~ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: відшкодування збитків та сплата неустойки (пені). Частиною 1\~статті 612 Цивільного кодексу України\~передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно ч. 1\~ст. 623 ЦК України\~боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані ним збитки. Відповідно до ч.\~2\~ст.\~625\~ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу зурахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трипроценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленийдоговором або законом. Право на стягнення відсотків за користування чужими грошовими коштами передбачено ч.\~3\~ст.\~692\~ЦК України. Відсотки за неправомірне користування чужими грошовими коштами справляються по день сплати суми цих коштів кредитору, якщозаконом або договором не встановлено для нарахування відсотків інший строк. Позов підлягає задоволенню як такий, що ґрунтується на законі та підтверджений обставинами, встановленими судом під час перевірки їх доказами, які суд вважає достовірними, належними та допустимими. Позивачем надано розрахунок інфляційних втрат в сумі 6839,96 грн. та трьохпроцентів річних в сумі 1668,06 грн. у зв`язку із простроченням відповідачем оплати комунальних послуг (а.с. 21-23). Перевіривши правильність складеного розрахунку суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1\~ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно\~ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленихЦПК України. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так як позов задоволено в повному обсязі, то витрати на сплату судового збору в сумі 768,40 грн., понесені позивачем і документально підтверджені, підлягають стягненню відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача. Право на професійну правничу допомогу гарантовано\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у\~рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009\~зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Відповідно до частини другої\~ст. 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування в справі, що свідчить про те, що витрати на правову допомогу повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). До складу витрат включаються лише фактично сплачені стороною або її представником (а не будь-ким) витрати, та їх сплата повинна бути підтверджена відповідними фінансовими документами. 22.08.2017 року позивач [PERSON] уклала договір № 22/2017 про надання правової допомоги з адвокатсбким об`єднанням «ЮРЛЮКССЕРВІС» в особі керуючого партнера об`єднання Лишенко С.С. (а.с.24,25). Згідно розрахунку суми судових витрат на професійну правничу допомогу сума витрат складає 5500 грн. (а.с. 51, 52), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved