Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

10 серпня 2017 року до суду надійшов позов Нововодолазької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] «Про позбавлення батьківських прав», на обґрунтування якого зазначено, що на обліку служби у справах дітей з 14 червня 2016 року перебуває сім'я [PERSON] як така, що опинилась у складних життєвих обставинах. Сім'я зареєстрована і проживає за адресом: [ADDRESS]. В родині виховується двоє малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. [PERSON] зловживає алкогольними напоями, не створює належних умов для проживання та розвитку дітей, ухиляється від виконання своїх обов'язків по їх вихованню. Діти часто були голодні, одягнені в брудний одяг, недоглянуті, знаходилися в пригніченому стані. Службою у справах дітей неодноразово здійснювалися перевірки умов проживання та утримання дітей. Під час обстежень родини було встановлено, що умови утримання малолітніх дітей не завжди задовільні. Матір попереджено про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов'язків щодо виховання дітей, їх утримання. Відповідачу було рекомендовано вести здоровий спосіб життя, пройти лікування від алкогольної залежності, влаштуватися на роботу. Працівниками служби у справах дітей та РСССДМ в межах своєї компетенції було запропоновано жінці допомогу щодо влаштування на роботу, але остання відмовилась. У родині [PERSON] протягом 6 місяців 2016 року були проведені обстеження: 10.06.2016 року, 19.07.2016 року, 28.07.2016 року, 19.08.2016 року, 01.11.2016 року, а протягом 6 місяців 2017 року - 18.01.2017 року, 10.02.2017 року, 07.06.2017 року. Під час обстежень було виявлено, що діти не мають окремих спальних місць, постільна білизна брудна, дитячі речі теж. В помешканні брудно, електропостачання підключене, немає продуктів харчування. До 08 вересня 2016 року діти мали прізвище матері [PERSON], та [PERSON]. У минулому році біологічний батько дітей [PERSON] в судовому порядку визнав батьківство стосовно доньки та сина. Тепер вони мають прізвище «[PERSON]». З 25 травня 2017 року діти перебувають у Комунальному закладі «Харківський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія». Mати не намагається створити належні умови проживання, щоб забрати дітей із закладу. [PERSON] неодноразово було запрошено на засідання комісії з питань захисту прав дітей, але вона жодного разу так і не з'явилася. Тому просили позбавити батьківський прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Представник позивача - Нововодолазької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування - Омельник О. Б., що діяла на підставі довіреності, виданої 11.12.2017 року головою районної державної адміністрації Королюк Є. О., у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву, зареєстровану під вхідним № 3999/17-вх від 13.12.2017 року, з проханням справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі й просить його задовольнити (а. с. 28, 29). Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явилась, про місце та час розгляду справи була сповіщена своєчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи або про її розгляд за її відсутності не надала. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить її відповідна заява, долучена до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання представником позивача особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутність. Крім того, відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача [PERSON], яка належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), повторно виданого 30.05.2017 року Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народилась [INFO], про що 15 липня 2009 року складено відповідний актовий запис № 08, та її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), повторно виданого 30.05.2017 року Зміївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області, [PERSON] народився [INFO], про що 24 травня 2012 року складено відповідний актовий запис № 6, та його батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 7). Рішенням Нововодолазького районного суду Харківської області від 08.09.2016 року [PERSON], 1972 року народження, визнано батьком [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2012 року народження, із зобов'язанням Зміївський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у Харківській області змінити прізвище дітей з «[PERSON]» і «[PERSON]» на прізвище «[PERSON]» (а. с. 8 - 9). Відповідно до актів обстеження умов проживання від 19.07.2016 року, 19.08.2016 року, 10.02.2017 року та 07.06.2017 року, складених комісією працівників служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, затверджених начальником служби у справах дітей Несміян В. В., було виявлено, що за місцем мешкання [PERSON] за адресом: [ADDRESS], - її неповнолітні діти не мають окремих спальних місць, постільна білизна брудна, дитячі речі теж. В помешканні брудно, електропостачання підключене, немає продуктів харчування. При відвідуванні 12.05.2016 року [PERSON] була у нетверезому стані (а. с. 11, 12, 14, 15). Згідно актів обстеження сім'ї від 12.05.2016 року та 16.02.2017 року, складених відповідною комісією, умови проживання [PERSON], яка мешкає за адресом: [ADDRESS], - з донькою [PERSON] та сином [PERSON], - незадовільні. В кімнаті тепло, але брудно, стеля і стіни в сажі, все покрито пилом. Замість дитячого ліжка стоїть розірваний диван, умов для навчання не має (а. с. 13, 16). Відповідно до Акту депутата Старовірівської сільської ради Нартової С. В., складеного 05.01.2017 року, при проведенні огляду побутових умов проживання [PERSON], яка мешкає за адресом: [ADDRESS], - з донькою [PERSON] та сином [PERSON], виявлено, що в будинку повний безлад, будинок не опалюється, діти голодні, бігають босі по вулиці. [PERSON] три дні знаходиться у алкогольному сп'янінні (а. с. 17). Згідно повідомлення директора Комунального закладу «Харківського обласного центру Соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» від 18.07.2017 року № 12-02/364, начальнику служби у справах дітей Нововодолазької районної державної адміністрації Харківської області, малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають у закладі з 23.05.2017 року. За час перебування їх мати [PERSON] відвідувала своїх дітей у такі дні 23.05.2017 року, 03.06.2017 року та 01.07.2017 року, станом дітей та їх вихованням у працівників закладу не цікавилась (а. с. 10). З Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON], складеного 19.06.2017 року районною державною адміністрацією як органом опіки та піклування та підписаною головою Королюк Є. О., вбачається, що комісія з питань захисту прав дитини прийняла рішення про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а. с. 3). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (у редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин). Відповідно до положень частини 1 статті 121 Сімейного кодексу України права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Серед батьківських обов'язків чинне законодавство України відокремлює обов'язки з виховання дитини, піклування про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, а також поважати дитину (частини 1 - 4 статті 150 Сімейного кодексу України). Частиною 5 цієї ж статті визначено, що передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. З огляду на положення частини 3 статті 155 Сімейного кодексу України відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. У свою чергу, положення частини 4 зазначеної статті передбачають, що ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Положення пункту 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України обумовлюють, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Тотожне за своїм юридичним змістом роз'яснення міститься також у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав". При цьому, вирішуючи спірні правовідносини, суд приймає до уваги приписи частини 1 статті 165 Сімейного кодексу України з огляду на які особа, в сім'ї якої проживає дитина, є належною особою на звернення з позовом до суду про позбавлення батьківських прав. Правові наслідки позбавлення батьківських прав визначені положеннями статті 166 Сімейного кодексу України, а саме: особа, яка позбавляється батьківських прав, втрачає всі права, засновані на спорідненні з дитиною, - окрім обов'язку щодо утримання дитини (частина 2 статті 166 Сімейного кодексу України). Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлений і підтверджений наданими письмовими доказами, той факт що відповідач [PERSON]дійсно на теперішній час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], не бажає приділяти їм батьківську турботу і увагу, долею дітей та їх станом здоров'я не цікавиться, що з огляду на наведені вище норми права є підставою для задоволення позовних вимог у повному обсязі. Отже, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення його позову шляхом позбавлення батьківських прав [PERSON]відносно її малолітніх дітей: доньки - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Ухвалюючи рішення та задовольняючи позов Нововодолазької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] до [PERSON] «Про позбавлення батьківських прав», суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 зазначеного цивільного процесуального кодифікованого закону України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В той же час частина 3 цієї ж норми права обумовлює, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в доход держави пропорційно до задоволеної частини вимог. При цьому приписи частини 1 та 2 статті 79 Цивільного процесуального кодексу України передбачають, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати і звільнення від сплати встановлюються законом. Таким законом є Закон України «Про судовий збір» № 3674-VІ від 08.11.2011 року (із змінами та доповненнями), який встановлює правові засади справляння, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та його повернення. Положеннями статті 1 зазначеного Закону визначено, що судовий збір - це збір, який справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат. Згідно із абзацом 1 частини 1 статті 3 вказаного вище нормативно-правового акту, судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством України. На підставі приписів частини 1, абзацу 1 підпункту 2 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» (із змінами та доповненнями) за подання до суду юридичною особою позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява подається до суду. Із зазначеним позовом Нововодолазька районна державна адміністрація як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] звернулась до суду у 2017 році. Пунктом 9 частини 1 статті 40 Бюджетного кодексу України № 2456 - VІ від 08.07.2010 року (із змінами та доповненнями) визначено, що розмір прожиткового мінімуму на відповідний бюджетний період у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для основних соціальних і демографічних груп населення визначається Законом про Державний бюджет України. Відповідно до приписів абзацу 3 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» № 18015-VІІІ від 21.12.2015 року (із змінами та доповненнями) з 01 січня 2017 року прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб встановлений в сумі 1600 гривень, а тому за подання до суду цієї позовної заяви позивач повинна була б сплатити судовий збір саме у цьому розмірі. Однак на підставі приписів пункту 19 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчі органи міських рад, на які покладено завдання щодо вирішення питань соціального захисту населення. Отже, ухвалюючи рішення та задовольняючи позов Нововодолазької районної державної адміністрації як органу опіки та піклування в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] повністю, суд доходить й до висновку про те, що з відповідача слід стягнути в доход держави судовий збір у сумі 1600,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved